prop · GM0338 · 1999-01-01 00:00:00 — 10.2 Beräkning, debitering och betalning av avgift Regeringens förslag: Kyrkoavgift/avgift till trossamfund som tas in med statens hjälp skall tas ut med viss procentsats av den kommunalt beskattningsbara inkomsten. Avgiften skall i hanteringshänseende behandlas som en skatt. För den som tillhör och inte är folkbokförd i en kommun där kommunen är huvudman för begravningsverksamheten, skall begravningsavgift räknas in i kyrkoavgiften. förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remiss II innehöll två enkätfrågor om avgiften i avsnittet Statlig medverkan vid avgiftsbetalning. Fråga 1 gällde förslaget att underlaget för avgiften skall vara den kommunalt beskattningsbara inkomsten. Fråga 2 avsåg förslaget att avgiften skall behandlas som skatt i hanteringshänseende. Remissinstansernas anslutning till förslagen var nära hundraprocentig. Positiva Negativa Tar inte ställning Fråga 1 Fråga 2 Några remissinstanser har berört frågan om avgiftens behandling som skatt. i och stiftssamfällighet tillstyrker att avgiften behandlas som en skatt men anser, i likhet med katolska stift, att det ändå är angeläget att det införs en möjlighet att avskriva avgiftsskulden då fråga om indrivning är aktuell. Ett mindre antal remissinstanser, bland andra i och stiftssamfällighet anser att ett tak för avgiften bör införas. kyrkomöte tillstyrker regeringens förslag. Skälen för regeringens förslag: I principbeslutet anges som en förutsättning för hjälpen att den kan inordnas i det gällande uppbördssystemet och i hanteringshänseende behandlas fullt ut som en skatt. Detta innebär bland annat att avgiften lämnas för indrivning tillsammans med skatten om den inte betalas. Några remissinstanser anser att trossamfundet bör ha möjlighet att avskriva en tillhörigs avgiftsskuld. Det skulle dock inte vara förenligt med principbeslutet att särbehandla avgiften i samband med skatte- och avgiftsbetalningen. Genom att avgiften debiteras med tillämpning av skattebetal- ningslagens bestämmelser kommer den att ingå i skattekontosystemet. Om det vid avstämning av kontot visar sig att det sammanlagda betalda beloppet är mindre än det sammanlagda debiterade beloppet , uppkommer ett underskott på kontot. Eftersom det inte finns någon bestämd avräkningsordning i skattekontosystemet kan underskottet inte hänföra sig till någon viss av de bakomliggande debiteringarna. Bara i speciella situationer finns det anledning att ange hur mycket av underskottet som belöper på olika debiteringar. Det görs med tillämpning av den s.k. likafördelningsmetoden (jfr prop. 1996/97:100 s. 309 ff). Ett underskott skall i normalfallet överlämnas till krono- fogdemyndigheten för indrivning . beslut om överlämnande utgör i så fall exekutionstitel. Det kommer alltså inte att finnas någon särskild exekutionstitel som avser just avgiften (jfr prop. 1996/97:100 s. 355). Att skattebetalningslagen tillämpas innebär vidare att samma regler om omprövning och överklagande kommer att gälla som för skatter och arbetsgivaravgifter som ingår i skattekontosystemet. kommer alltså att ha möjlighet att ompröva debiteringen och skattemyndighetens beslut kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Enligt principbeslutet bör avgiften tas ut i förhållande till inkomsten. Regeringen föreslår, i likhet med RSV, att avgiftsunderlaget skall vara den kommunalt beskattningsbara inkomsten. Detta avviker från principbeslutet som utgick från att underlaget skulle vara den statligt beskattningsbara inkomsten. De båda underlagen beräknas på samma sätt och är alltså lika stora. Ett skäl för regeringens förslag är att precisionen i preliminärskattetabellerna skulle bli sämre med det statliga underlaget om de båda underlagen blir olika . Tabellerna bygger på att delposterna i den nuvarande kommunalskatten (landstings-, kommunal- och församlingsskatt) beräknas på samma underlag. Om skatte- och avgiftsbeloppen i tabellerna skall beräknas på delvis olika underlag kommer exempelvis "skattetabell 31" att ha olika innebörd beroende på om består av i skatt till kommun och landsting och i avgift till trossamfund eller av i skatt till kommun och landsting och i avgift till trossamfund. Hur mycket precisionen i tabellerna skulle försämras beror på skillnaden mellan de båda underlagen. Ett ytterligare skäl för förslaget är att ett oförändrat underlag tekniskt sett kräver minst ingrepp. Om det kommunala underlaget skulle komma att förändras på ett mer betydande sätt kan det finnas skäl att ompröva detta ställningstagande. För trossamfunden skulle det kanske vara önskvärt att själva få bestämma vilket underlag som skall ligga till grund för respektive samfunds medlemsavgift även när avgiften tas in med statlig hjälp. En sådan valfrihet för de enskilda trossamfunden skulle dock innebära en betydande belastning på skattebetalningssystemet och fördyra den statliga hjälpen avsevärt. Denna möjlighet för trossamfunden kan inte heller anses ligga i linje med principbeslutet. Några få remissinstanser har föreslagit att avgift bara skall tas ut på underlaget upp till ett visst "tak" och hänvisat till beräkningen av sjukförsäkringsavgiften. Det finns dock en avgörande skillnad mellan egenavgifter/allmänna egenavgifter och avgiften till trossamfund; egenavgifterna är kopplade till en förmån som beräknas på motsvarande sätt, dvs. på underlaget upp till basbeloppet. Någon motsvarande koppling mellan avgifter och förmåner finns inte när det gäller trossamfund. Att sätta en övre gräns för underlaget för avgift till trossamfund skulle vidare innebära en avvikelse från principbeslutet. Regeringen ser inte några vägande skäl till att föreslå en sådan avvikelse. Den föreslagna utformningen av avgiftssystemet innebär inga hinder mot att betala avgift via skattsedeln till mer än ett samfund. Om en person anmäls för avgiftsdebitering av exempelvis två samfund kommer alltså avgift till båda samfunden att anges på beskedet om den slutliga skatten. Av principbeslut följer att begravningsavgift bör räknas in i kyrkoavgiften för den som tillhör . Den som är folkbokförd i en kommun som är huvudman för begravnings- verksamheten betalar dock i stället begravningsavgift till kommunen. Det kan noteras att personer som inte är bosatta eller stadigvarande vistas i ändå kan ha kommunalt beskattningsbara inkomster här i landet. De beskattas, enligt 56 § kommunalskattelagen (1928:370), för inkomsterna i för gemensamt kommunalt ändamål. Någon kyrkoavgift torde inte bli aktuell för dessa personer eftersom det kan förutsättas att de inte kommer att tillhöra någon församling eller något stift inom enligt förslaget till kyrkoordning är tillhörigheten till en församling beroende av dels tillhörigheten till , dels bosättning i . Inte heller begravningsavgift torde bli aktuell eftersom avgiften, enligt regeringens förslag, enbart skall tas ut av dem som är folkbokförda i (se avsnitt 4.4.1). 10.3 och trossamfunden 10.3.1 Uppgifter från trossamfunden till RSV Regeringens förslag: De uppgifter som behövs för debitering av avgift till trossamfund lämnas till RSV på datamedium av trossamfundet. Uppgifter om tillhöriga/avgiftsskyldiga skall gälla för helt inkomstår och avse förhållandena året före inkomståret. Trossamfunden lämnar uppgift om antingen en enhetlig avgiftssats för samfundet eller den avgiftssats som skall gälla för varje individ. Församlingsindelning som redan finns i skatteförvaltningens register kan dock användas vid rapportering av avgiftssatser. Uppgift om avgiftssatser för det följande inkomståret skall lämnas till RSV . Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om hur uppgifter skall lämnas. förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: I avsnittet Statlig medverkan vid avgiftsbetalning i remiss II avsåg två frågor formerna för trossamfundens uppgiftslämnande. Fråga 3 gällde uppgifter till RSV om fastställda avgiftssatser och fråga 4 uppgifter om tillhöriga/medlemmar/betjänade. En övervägande del av remissinstanserna var positiva till förslagen. Positiva Negativa Tar inte ställning Fråga 3 Fråga 4 , (), och Ärkestiftets tillstyrker utredningens förslag om rapportering via centrala organ. anser det vara nödvändigt med ett och samma system för begravningsavgift och kyrkoavgift. Vad gäller uppgifter om beslutad avgiftssats anser Centralstyrelsen att övervägande skäl talar för den av RSV föreslagna ordningen. Ett antal remissinstanser motsätter sig förslaget till centralt uppgiftslämnande. anser att den kyrkliga indelningen i pastorat och samfälligheter bör finnas kvar i skattesystemet och hanteras som . Uppgifter om avgiftssatser för kyrkoavgift (och begravningsavgift) bör enligt förbundet lämnas per pastorat/samfällighet till SCB för vidarebefordran till RSV. Genom detta, säger förbundet, tillgodoses RSV:s önskemål om en kontaktpunkt. i , , och , stiftsförbund samt stiftssamfällighet förordar nuvarande decentraliserade ordning för uppgiftslämnande. Frågan om andra trossamfunds uppgiftslämnande har berörts av till trossamfund/frikyrkosamråd (SST), Islamiska kulturcenterunionen i och Judiska församlingarna i . De anser bland annat att utformningen av den statliga hjälpen för de samfund där församlingarna inte är territoriella bör utredas ytterligare och pekar på skillnaden mellan uppgiftslämnandet för (uppgifter om avgiftssatser på församlingsnivå) och övriga trossamfund (enhetlig avgift alternativt uppgift per individ). katolska stift ansluter sig till SST:s yttrande och konstaterar vad gäller uppgiftslämnandet att samfunden kommer att lämna ett databaserat underlag med personnummer till RSV för debitering av avgift och att det där är möjligt att differentiera avgiftssatserna. kyrkomöte tillstyrker regeringens förslag. Skälen för regeringens förslag: För att kunna debitera rätt avgift behöver skatteförvaltningen uppgifter från trossamfunden om vilka medlemmar/tillhöriga som skall debiteras avgift och avgiftssatsen. Uppgifterna skall lämnas till RSV på datamedium från trossamfundets centrala nivå. Syftet med denna ordning är dels att skatteförvaltningen inte skall behöva föra register över trossamfundens lokala indelning, dels att säkra uppgifternas kvalitet och att de lämnas i rätt tid. För andra trossamfund än gäller att vissa kan komma att ta ut avgift med en gemensam procentsats för alla inom trossamfundet medan avgifterna hos andra trossamfund sannolikt kommer att variera lokalt eller på annat sätt. För att skatteförvaltningen inte skall behöva hålla reda på trossamfundens indelning krävs att uppgifter om avgiftssats lämnas till RSV antingen i form av en gemensam procentsats för alla inom trossamfundet eller att det anges individuellt för varje person vilken procentsats som skall användas vid debiteringen av avgift. De trossamfund som t.ex. har lokala enheter med olika utdebitering kan alltså ange procentsatsen per individ. Avgiftsunderlaget skall vara kommunalt beskattningsbar inkomst. Församlingsindelning som redan finns i skatteförvaltningens register kan användas vid rapporteringen. Uppgifterna om avgiftssats kan då lämnas per församling, dvs. med de procentsatser som skall gälla vid debiteringen av tillhöriga i respektive församling. församlingsindelning måste finnas kvar i skatteförvaltningens register även efter utgången av . När det gäller denna indelning är regeringens uppfattning generellt sett att den i så liten utsträckning som möjligt bör användas i skatteförvaltningens register efter relationsändringen; indelningen blir en inomkyrklig fråga som det borgerliga samhället inte kommer att ha något inflytande över. Den föreslagna utformningen av huvudmannaskapet för begravningsverksamheten förutsätter dock att uppgift om församling även efter relationsändringen finns registrerad inom skatteförvaltningen. Med regeringens förslag (se avsnitt 4.3) kommer samfälligheter att ha ansvaret för begravningsverksamheten för samtliga personer som är folkbokförda i de församlingar som ingår i samfälligheten, alltså även för personer som inte tillhör . Det måste därför finnas möjlighet att konstatera inom vilken församlings område en person som inte tillhör är folkbokförd. Grundläggande bestämmelser om organisatoriska uppbyggnad finns i lagen om . Någon närmare reglering av den kyrkliga indelningen har dock inte gjorts. För att avgifterna skall kunna tas in på det sätt som föreslås är det dock väsentligt att den kyrkliga indelningen inte ändras på ett sätt som försvårar och fördyrar detta. Ett antal remissinstanser inom har ansett att meddelandena om de lokala enheternas avgiftssatser inte bör lämnas via centralt till RSV utan via de borgerliga kommunerna eller SCB till skattemyndigheten i respektive län. Regeringen ser dock ingen anledning att föreslå att de borgerliga kommunerna skall fortsätta att fungera som mellanhand vid uppgiftslämnandet efter relationsändringen eller att någon statlig myndighet får motsvarande uppdrag. Det ter sig mer naturligt att denna funktion ligger hos . Det finns inte heller något vägande skäl till att uppgifterna om avgiftssatser skulle lämnas till skattemyndigheten i respektive län och inte till RSV. Uppgifterna om tillhöriga/avgiftsskyldiga skall, för att följa den tidscykel som gäller vid inkomstbeskattningen, avse förhållandena året före inkomståret och gälla för hela inkomståret. Uppgifterna om avgiftssatser för nästföljande inkomstår skall lämnas till RSV vilket är nödvändigt för att de skall kunna beaktas vid beräkningen av den preliminära skatten. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör få meddela närmare föreskrifter om hur trossamfunden skall lämna uppgifter till RSV för avgiftsdebiteringen. 10.3.2 redovisning till trossamfunden Regeringens förslag: Förskott på avgiftsmedlen betalas ut under inkomståret och en slutreglering görs när det slutliga underlaget är känt. Underlaget för förskott är avgiftsunderlaget enligt senaste taxering. Omräkningar av enskildas skatt och avgift efter ordinarie taxering skall inte påverka beräkningen av trossamfundets avgiftsmedel. Det belopp som betalas ut till trossamfunden skall motsvara de debiterade avgifterna. Redovisning och utbetalning av avgifter till trossamfund sker till trossamfundet centralt. Tidpunkten för utanordning av avgiftsmedel blir den tredje vardagen efter den 17:e i . Avräkning för den inomkyrkliga utjämningen görs inte vid utbetalningen till . förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: I remiss II, avsnittet Statlig medverkan vid avgiftsbetalning, ställdes två frågor som avsåg redovisning och utbetalning av avgiftsmedel. I fråga 5 behandlades beräkningssätt och månatlig utbetalning av avgiftsmedel medan fråga 6 gällde förslaget om redovisning och utbetalning av medlen till trossamfundet på central nivå. Förslagen bemöttes positivt av en stor majoritet av remissinstanserna. Andelen negativa till förslaget i fråga 6 var dock högre än till flertalet övriga förslag i det aktuella betänkandet. Positiva Negativa Tar inte ställning Fråga 5 Fråga 6 Ett antal remissinstanser, däribland har noterat att och föreslagit olika ordning för utbetalningen av begravningsavgifter respektive kyrkoavgifter och framhåller att samma ordning bör gälla för båda avgifterna. Centralstyrelsen menar att den lösning RSV föreslagit är möjlig men anser att det finns skäl att noga pröva förslag att nuvarande ordning för utbetalning av församlingsskatt skall gälla. Centralstyrelsen betonar att det inte får skapas en sådan ordning att avgiftsmedlen kan komma att förvaltas ens en hos den nationella nivån eller någon annanstans och där generera ränteinkomster. Vidare får, säger , det system som införs inte leda till misstankar om att de ändrade stat kyrkarelationerna på detta område medför en oacceptabel form av centralisering. av de kyrkliga remissinstanser som yttrat sig i frågan är negativa till den föreslagna ordningen för redovisning och utbetalning av kyrkoavgiftsmedel. i föreslår att nuvarande system för utbetalning består. i avstyrker förslaget om central redovisning. hävdar att det finns starka praktiska skäl till att skatteförvaltningen betalar ut såväl kyrkoavgifterna som begravningsavgifterna direkt till församlingar och samfälligheter. i , , , , , och , stiftsförbund avstyrker förslaget till central utbetalning liksom ett antal församlingar och samfälligheter, bland andra , och kyrkliga samfällighet. Frågan om tidpunkt för utbetalning har tagits upp av bland andra kyrkokamerala förening som anser att utbetalning av förskott bör göras senast tredje vardagen efter respektive uppbördsdag. kyrkomöte: Kyrkomötet anser att det är orationellt att ha olika utbetalningssystem för kyrkoavgifter och de icke tillhörigas begravningsavgifter. Den föreslagna centrala utbetalningsmodellen för kyrkoavgifterna bör inte genomföras. särställning, bland annat genom statens krav på rikstäckning, motiverar en särskild utbetalningsordning för jämfört med andra trossamfund. Vidare anser kyrkomötet att skatteförvaltningen inom ramen för sin uppdragsverksamhet bör administrera in- och utbetalningar till det kyrkliga utjämningssystemet i samband med utbetalningen av kyrkoavgifterna. Skälen för regeringens förslag: Ett förskott på avgiftsmedlen bör betalas ut under inkomståret till trossamfund vilkas avgifter tas in via skattebetalningssystemet. När det slutliga avgiftsunderlaget är känt görs en slutavräkning. Detta motsvarar den ordning som gäller för utbetalning av församlingsskattemedel. Underlag för förskottet är avgiftsunderlaget enligt senaste taxering. Det innebär exempelvis att förskottet för baseras på avgiftsunderlaget enligt taxering och betalas ut månatligen . När det slutliga avgiftsunderlaget för är känt, dvs. , kan en slutlig reglering göras. Den regleringen görs . Omräkningar av enskildas skatt och avgift som görs efter ordinarie taxering bör inte påverka beräkningen. Eftersom det inte går att konstatera hur stor del av influten skatt och avgift som avser en viss delpost, exempelvis avgift till trossamfund, bör de avgiftsmedel som betalas ut vara de debiterade och inte de faktiskt influtna avgifterna. Även detta överensstämmer med dagens ordning för församlingsskatt. Någon avräkningsordning finns inte mellan de olika delposter som ingår i skatten. Staten står för den förlust som blir följden av att församlingsskatten inte betalas fullt ut och någon förändring i detta hänseende föreslås inte. Redovisning och utbetalning av avgiftsmedlen bör göras av RSV till trossamfundet på central nivå. De trossamfund som omgående vill fördela medlen till lokala/regionala enheter kan se till att medel fördelas ut till respektive enhet som pengarna från staten kommer in på kontot. Den centrala utbetalningsmodellen innebär för del en förändring jämfört med dagens ordning för församlingsskatt. görs redovisning och utbetalning av skattemyndigheten i respektive län till de lokala och regionala enheter inom som har rätt att ta ut skatt. Förslagen avser enbart utbetalningen av avgifter till trossamfund. Dessa inkluderar för del de tillhörigas avgift till begravningsverksamheten. De begravningsavgifter som betalas av personer som inte tillhör föreslås däremot betalas ut direkt till huvudmännen för begravningsverksamheten. Detta framgår av avsnitt 4 om begravningsverksamheten. Ett antal remissinstanser inom har uttryckt önskemål om att både begravningsavgifter från icke tillhöriga och kyrkoavgiftsmedel skall betalas ut direkt till de lokala enheterna. Detta skulle enligt remissinstanserna vara den mest praktiska lösningen. Kyrkomötet delar denna uppfattning. Regeringen anser dock att övervägande skäl talar för den centrala modellen när det gäller avgift till trossamfund. En och samma ordning kommer därigenom att gälla gentemot alla trossamfund vilket står i överensstämmelse med strävandena att behandla alla trossamfund lika. Det torde inte innebära några mer betydande olägenheter för de lokala kyrkliga enheterna att redovisning och utbetalning av begravningsavgifter respektive kyrkoavgifter sker i två olika delposter. Inte heller torde de administrativa kostnaderna hos skatteförvaltningen eller bli så stora att de kan anses vara ett tyngre argument i sammanhanget. De principiella skälen för att behandla alla trossamfund lika väger avsevärt tyngre än eventuella praktiska vinster med en enda utbetalningsväg. Som nämnts ovan kan kyrkoavgifterna fördelas till de lokala enheterna som pengarna kommer in på kontot. Förslaget om en central utbetalning innebär alltså inte heller att avgiften behöver nå den lokala nivån senare med ränteförluster för denna som följd. Frågan om hur avgiftsmedel eventuellt skall fördelas vidare till lokala enheter ankommer på trossamfunden att själva besluta om. Det får också anses vara en fråga för trossamfunden själva att se till att inga oönskade förseningar uppstår vid en sådan fördelning. Vid utbetalningen av avgiftsmedlen till bör RSV inte göra någon avräkning för bidrag och avgifter i det inomkyrkliga utjämningssystemet. Statens åtagande enligt principbeslutet omfattar den statliga hjälpen med att ta in avgift till men inkluderar inte administrationen av utjämningssystemet som får ses som en intern kyrklig angelägenhet. Genom förslaget med en central utbetalningsmodell för avgiftsmedlen kan dock goda möjligheter skapas för att, om man så önskar, göra avräkning för avgifter och bidrag inom det kyrkliga utjämningssystemet i samband med att avgiftsmedlen fördelas till lokala och regionala enheter. Kyrkomötet anser att skatteförvaltningen bör fortsätta att administrera in- och utbetalningar till utjämningssystemet men till skillnad från på uppdragsbasis. Ett sådant uppdrag förutsätter dock en annan utbetalningsordning för kyrkoavgifterna än den som regeringen har föreslagit. Det finns dessutom principiella skäl som talar emot att staten åtar sig ett sådant uppdrag; principbeslut har dragit upp riktlinjerna för relationerna mellan staten och och anger ramarna för den statliga hjälpen med att ta in avgifter till trossamfunden. Ett statligt uppdragsarbete åt i anslutning till denna hjälp kan inte anses rymmas inom principbeslutets beskrivning av de framtida relationerna. Utbetalningen av avgiftsmedel till trossamfunden bör samordnas med utbetalningen av kommunalskattemedel m.m. till de borgerliga kommunerna. Utanordningsdag blir därmed den tredje vardagen efter den 17:e , dvs. densamma som gäller för borgerliga kommuner. Vissa remissinstanser anser att utbetalningen i stället bör göras den tredje vardagen efter respektive uppbördsdag, dvs. efter den dag då avgiften betalas in, vilket vanligtvis är den 12:e . Det får dock anses följa av principen om hanteringen av avgiften som en skatt att utbetalningstidpunkten samordnas med den som gäller i övrigt vid utbetalning av skattemedel. 10.3.3 Förändringar av avgiftsunderlagets nivå I samband med att de nuvarande kyrkokommunernas budget fastställs, vanligen , beslutas även vilken skattesats som skall gälla vid debiteringen av församlingsskatt för det nästföljande inkomståret. Avgörande för vilken skattesats som beslutas är bl.a. storleken på kyrkokommunens skatteunderlag, dvs. summan av de kommunalt beskattningsbara inkomsterna för dem som bor i församlingen. Nivån på den kommunalt beskattningsbara inkomsten kan såväl som förändras genom ändringar i skattelagstiftningen. Om exempelvis rätten att göra ett visst avdrag under inkomst av tjänst tas bort, innebär det att underlaget för beskattning blir högre. Andra ändringar av skattereglerna kan få effekter i motsatt riktning. Storleken på kommunernas skatteunderlag, och därmed även på skatteintäkterna, kan alltså påverkas av bl.a. förändringar i skattereglerna. Ändringar som påverkar skatteunderlaget för de enskilda men som inte syftar till att minska eller öka de borgerliga och kyrkliga kommunernas skatteintäkter neutraliseras genom olika åtgärder.