prop · GM03141 · 1999-01-01 00:00:00 — Genom att lägga till lämpliga adsorptionsagenter såsom brunkolskoks eller stenkolsstubb kan en utsläppskoncentration på 0,1 ng TE/m3 uppnås. Primär- och sekundärtillverkning av koppar I befintliga anläggningar för primär- och sekundärtillverkning av koppar kan man uppnå PCDD/F-utsläppsnivåer från några få picogram till 2 ng TE/m3 efter rökgasrening. En enda kopparschaktugn släppte ut upp till 29 ng TE/m3 PCDD/F före optimering av aggregaten. I allmänhet uppvisar PCDD/F-utsläppen från denna typ av anläggningar stora skillnader beroende på skillnader i de råmaterial som används i olika aggregat och processer. Generellt är följande åtgärder lämpliga för reducering av PCDD/F-utsläpp: (a) Försortera skrot. (b) Förbehandla skrot, t.ex. borttagning av plast- och PVC-beläggningar, förbehandling av kabelskrot med endast kalla/mekaniska metoder. (c) Kyla heta rökgaser (vilket möjliggör återvinning av överskottsvärmen) för att minska uppehållstiden i det kritiska temperaturområdet i rökgassystemet. (d) Använda syre eller syreberikad luft vid bränning, eller syretillförsel i schaktugnen (vilket ger fullständig förbränning och minimering av rökgasvolymen). (e) Adsorption i en fastbäddsreaktor eller fluidiserad jetstrålereaktor med aktivt kol eller martinugnskol. (f) Katalytisk oxidering. PCDD/F-utsläpp från bessemerstålverk vid stålframställning och från varmluftskupolugnar, elektriska ugnar och elektriska bågugnar för smältning av gjutjärn är signifikant lägre än ng TE/m3. Kalluftsugnar och roterugnar (för smältning av gjutjärn) har högre PCDD/F-utsläpp. Elektriska bågugnar som används i sekundär ståltillverkning kan uppnå en utsläppskoncentration på 0,1 ng TE/m3 med följande åtgärder: (a) av utsläpp från påfyllning och tömning. (b) Använda textila spärrfilter eller elektrostatisk avskiljning i kombination med koksinsprutning. Material som tillförs elektriska bågugnar innehåller ofta oljor, emulsioner eller fetter. Generella primäråtgärder för PCDD/F-reducering omfattar sortering, oljeavskiljning och avlägsnande av beläggningar som kan innehålla plaster, gummi, färg, pigment och vulkaniserade tillsatser. Smältverk i sekundär aluminiumindustri PCDD/F-utsläpp från smältverk i sekundär aluminiumindustri ligger inom området 0,1 till 14 ng TE/m3. Nivån är beroende av vilken typ av smältaggregat och material som används samt vilken teknik som används för rökgasrening. Sammanfattningsvis kan man med enkla eller flerstegs textila spärrfilter med tillägg av kalksten, aktivt kol eller martinugnskol framför filtret uppnå en utsläppskoncentration på 0,1 ng TE/m3 med en reduceringsverkningsgrad på . Följande åtgärder kan också övervägas: (a) Minimera och separat avskilja och rena olika förorenade rökgasflöden. (b) Undvika beläggning av rökgaspartiklar. (c) Snabbt passera det kritiska temperaturområdet. (d) Förbättra försortering av aluminiumskrot från fragmenteringsanläggning med hjälp av sjunk-flytseparering och storleksseparation i roterande strömning. (e) Förbättra förrengöring av aluminiumskrot genom blästring och torkning av slipdamm. Alternativ (d) och (e) är viktiga eftersom det inte är troligt att modern tillsatsfri smältningsteknik (där man undviker halogena salttillsatser) kan hantera det skrot av låg kvalitet som används i roterugnar. Diskussionerna inom konventionen för de miljöerna i nordöstra fortsätter angående revisionen av en tidigare rekommendation att etappvis avveckla användningen av hexakloretan inom aluminiumindustrin. Smältan kan behandlas med moderna tekniska lösningar, t.ex. med nitrogen- och klorblandningar i förhållanden mellan 9:1 och 8:2, gasinsprutning för att få finare spridning, för- eller efterspolning med nitrogen samt vakuumavfettning. vid användning av nitrogen- och klorblandningar uppmättes en PCDD/F-utsläppskoncentration på 0,03 ng TE/m3 (att jämföras med värden på > 1 ng TE/m3 vid behandling med endast klor). Klor behövs för borttagande av magnesium och andra oönskade komponenter. Förbränning av fossila bränslen i kommunala och industriella värmepannor Vid förbränning av fossila bränslen i kommunala och industriella värmepannor (värmekapacitet > 50 MW), resulterar förbättrad energieffektivitet och energibesparing i minskade utsläpp av alla föroreningar, beroende på minskad bränsleåtgång. Detta resulterar också i en minskning av PCDD/F-utsläpp. Det skulle inte vara kostnadseffektivt att ta bort klor från kol eller olja, men trenden mot ökad användning av gaspannor leder i vilket fall som helst till minskning av PCDD/F-utsläpp från den här sektorn. Det bör påpekas att PCDD/F-utsläpp kan öka signifikant om avfallsprodukter (kloakslam, avfallsolja, gummiskrot etc) används som bränsle. Förbränning av avfallsprodukter som energikälla bör ske endast i anläggningar som använder rökgasreningssystem med högeffektiv PCDD/F-reducering (som beskrivs i avsnitt A ovan). Tillämpning av teknik för minskning av kväveoxider, svaveloxider och partiklar i rökgaserna kan också eliminera PCDD/F-utsläpp. Med dessa tekniska lösningar kommer effektiviteten i PCDD/F-elimineringen att variera i olika anläggningar. Forskning för utveckling av teknik för PCDD/F-eliminering pågår, men innan sådan teknik finns tillgänglig i industriell skala, kan vi inte identifiera någon befintlig teknik som varande den effektivaste specifikt för PCDD/F-eliminering. Förbränning i eldstäder i hushållen bidrar inte signifikant till det totala PCDD/F- utsläppet om godkända bränslen används på rätt sätt. Dessutom kan stora regionala skillnader i utsläppen förekomma beroende på bränsletyp och -kvalitet, geografisk täthet för anläggningarna och hur frekvent de används. Eldstäder i bostadshus förbränner kolväten i bränslen och rökgaser sämre än stora förbränningsanläggningar. Detta är fallet speciellt när fasta bränslen såsom ved och kol används, vilket resulterar i PCDD/F-utsläpp i storleksordningen 0,1 till 0,7 ng TE/m3. Om förpackningsmaterial bränns tillsammans med fasta bränslen ökar PCDD/F- utsläppen. Trots att det i vissa länder är förbjudet kan eldning av gummi- och förpackningsmaterial förekomma i privata hushåll. Beroende på ökande deponeringsavgifter måste vi räkna med att avfallsmaterial bränns i elstäderna i hemmen. Vedeldning med tillskott av förbrukat förpackningsmaterial kan leda till en ökning av PCDD/F-utsläppen från 0,06 ng TE/m3 (enbart ved) till 8 ng TE/m3 (vid 11 volymprocent O2). Dessa resultat har bekräftats vid undersökningar i flera länder varvid upp till 114 ng TE/m3 (vid 13 volymprocent syre) uppmättes i rökgaser från eldstäder i hushåll där avfallsmaterial brändes. Utsläppen från eldstäder i hushållen kan minskas genom att begränsa bränslet till högkvalitativa bränslen och undvika eldning av avfall, halogenhaltiga plaster och andra material. Offentliga informationsprogram för köpare/användare av eldstäder i hushåll kan vara en effektiv metod att uppnå detta mål. E. Förbränningsanläggningar för ved (kapacitet < 50 MW) Mätresultat för vedförbränningsanläggningar indikerar att PCDD/F-utsläpp över 0,1 ng TE/m3 förekommer i rökgaserna speciellt under ogynnsamma förbränningsvillkor och när de brända substanserna innehåller en större andel klorföreningar än vanlig obehandlad ved. En indikation på dålig förbränning är den totala kolkoncentrationen i rökgaserna. Samband har visats mellan CO-utsläpp, förbränningsgrad och PCDD/F-utsläpp. I tabell 3 visas en sammanfattning av utsläppskoncentration och -faktorer för vedförbränningsanläggningar. Tabell 3: Kvalitetsrelaterade utsläppskoncentrationer och -faktorer för vedförbränningsanläggningar Bränsle Utsläppskoncentration (ng TE/m3) Utsläppsfaktor (ng TE/kg) Utsläppsfaktor (ng/GJ) Naturlig ved (björk) Naturlig träflis från skog Spånplatta 0,02 - 0,10 0,07 - 0,21 0,02 - 0,08 2,7 - 14,4 114 0,03 0,23 - 1,3 0,79 - 2,6 0,29 - 0,9 26 - 173 3230 12-70 Förbränning av träavfall (rivningsavfall) i rörliga rostanläggningar leder till relativt höga PCDD/F-utsläpp jämfört med förbränning av naturlig ved. utsläppsbegränsninng är att undvika användning av behandlat träavfall i vedförbränningsanläggningar. Förbränning av behandlat trä bör ske endast i anläggningar med tillräcklig rökgasrening som minimerar PCDD/F-utsläppen. V. TEKNIK FÖR KONTROLL AV REDUCERING AV PAH-UTSLÄPP Vid tillverkning av koks frigörs PAH-föreningar till omgivningsluften mestadels: (a) När ugnen fylls på genom påfyllningsöppningarna. (b) Genom läckage vid ugnsluckorna, stigrören och påfyllningsöppningarnas lock. (c) Vid utstötning och kylning av kokset. Koncentrationen av Benzo(a)pyren (BaP) varierar mycket för olika platser i koksugnsbatteriet. De högsta BaP-koncentrationerna har påträffats överst i koksugnsbatteriet och i omedelbar närhet av luckorna. PAH från kokstillverkning kan minskas genom tekniska förbättringar av de befintliga integrerade järn- och stålanläggningarna. Detta kan leda till att gamla koksverk måste stängas eller ersättas samt till en allmän minskning av kokstillverkning, t.ex. genom att högkvalitativ koks tillförs direkt vid ståltillverkningen. Strategier för minskning av PAH i koksugnsbatteri bör omfatta följande åtgärder: (a) Vid matning av koksugnar: - Reducera utsläpp av partikelformiga material när kolet matas in i ugnarna från upplaget till beskickningsvagnarna. - Använda slutna system för koltransport när förvärmning av kol används. - Extrahera gasen som finns mellan partiklarna med efterföljande behandling antingen genom att gasen direkt leds in i en närliggande ugn eller leds via en samlingsledning till en förbränningsugn och vidare genom dammfilter. I vissa fall kan den extraherade gasen brännas i beskickningsvagnarna, men ett sådant system är inte så tillfredsställande med hänsyn till miljö och säkerhet. Tillräcklig utsugning bör alstras med hjälp av ång- eller vatteninsprutning i stigrören. (b) Utsläpp via inmatningsöppningarnas lock kan undvikas under koksningsprocessen genom att: - Använda lock med högeffektiva tätningar vid inmatningsöppningarna. - Täta inmatningsöppningarnas lock med lera (eller annat lika effektivt material) efter varje inmatning. - Rengöra inmatningsöppningarnas lock och kanter innan öppningarna stängs. - Hålla ugnstaken rena från koksrester. (c) Stigrörslocken bör vara utrustade med vattenlås så att gas- och tjärutsläpp undviks. Vattenlåsen bör rengöras regelbundet så att de fungerar effektivt. (d) Maskinell utrustning för hantering av koksugnsluckor bör förses med system för rengöring av tätningsytor på ugnsluckor och karm. (e) Koksugnsluckor: - Högeffektiva tätningar bör användas (t.ex. fjäderbelastade membranluckor). - Tätningar på ugnsdörrar och karmar bör rengöras grundligt vid varje hantering. - Luckorna skall var konstruerade så att det går att installera system för avskiljning av partikelformigt material som ansluts till dammfilter (via en samlingsledning) (f) Kokstransportmaskinen skall vara övertäckt, vara försedd med en fast ledning och ett fast gasrengöringssystem (företrädesvis ett textilt spärrfilter). (g) Den metod som genererar minst utsläpp bör användas för kokskylning, t.ex. torr kokskylning. Att ersätta våta kylningsprocesser med torra är att föredra såvida inte avfallsvatten kan undvikas genom att slutna cirkulationssystem används. genereras vid torra kylningsprocesser bör reduceras. Den koksframställningsmetod som brukar kallas "non-recovery coke-making", d v s utan utvinning av biprodukter, ger betydligt mindre PAH-utsläpp än den mer konventionella metoden med utvinning av biprodukter. Detta beror på att ugnarna arbetar med undertryck, vilket innebär att läckage via ugnsluckorna till atmosfären undviks. Under koksning sugs den råa koksgasen ut från ugnarna genom naturligt drag, vilket upprätthåller undertrycket i ugnarna. Denna typ av ugn är inte konstruerad för utvinning av kemiska biprodukter från den råa koksgasen. Rökgaserna från koksningsprocessen (inklusive PAH) förbränns i stället effektivt vid hög temperatur och lång uppehållstid. Spillvärme från denna förbränningsprocess används som energi för koksningen och överskottsvärme kan användas för att generera ånga. För att den här koksningsmetoden skall bli lönsam kan det krävas att en utrustning som producerar elektricitet av överskottsångan installeras. För tillfället finns endast en fungerande koksningsanläggning av den här typen (utan utvinning av biprodukter) i och en i . Processen består i grunden av en koksugn med horisontellt samlingsrör, utan värmeåtervinning ur koksgaserna och med en förbränningskammare som betjänar två intilliggande ugnar. Processen tillåter omväxlande inmatnings- och koksningsoperationer i de två intilliggande ugnarna. Det innebär att det alltid kommer koksgaser till förbränningskammaren från någon av ugnarna. Genom förbränningen av koksgaserna genereras den nödvändiga värmekällan. Förbränningskammaren är konstruerad för att ge optimal uppehållstid (ca 1 sekund) och temperatur (minimum 900 C). Ett effektivt kontrollprogram för läckage från koksugnsluckorna, stigrören och inmatningsöppningarna bör upprätthållas. Detta innebär kontroll och registrering av läckage med omedelbara reparations- och underhållsåtgärder vid behov. På det sättet kan en betydande minskning av diffusa utsläpp uppnås. Anpassning av befintliga koksugnsbatteri genom kondensering av rökgaserna från alla källor (med värmeåtervinning) resulterar i en PAH-minskning i luften på mellan och (utan att hänsyn tagits till behandling av avfallsvatten). Investeringskostnaderna kan amorteras om man räknar med energiåtervinning, varmvatten, syntesgas samt besparing av kylvatten. Genom att öka koksugnarnas volym kan antalet ugnar minskas. Därmed minskar antalet ugnsöppningar (antalet utstötta ugnar per dag), antalet tätningar i ett koksverk och därmed minskar även PAH-utsläppen. Produktiviteten ökar dessutom genom att drifts- och personalkostnader minskas. Torrkylningssystem för koks kräver en högre investeringskostnad än vattenkylningssystem. De högre driftskostnaderna kan kompenseras av värmeåtervinning i processer där förvärmning av koksen tillämpas. Energieffektiviteten ökar från till om kombinationen torrkylning och förvärmning används. Förvärmning ökar produktiviteten . Detta värde kan ökas ytterligare till beroende på att koksningsprocessen blir homogenare. Alla behållare och installationer för förvaring och behandling av koltjärprodukter måste vara utrustade med effektivt system för återvinning eller nedbrytning av ånga. Driftskostnaderna för ångnedbrytningssystem kan reduceras genom att efterbränningen är autoterm om koncentrationen av kolföreningar i rökgaserna är tillräckligt hög. I tabell 4 visas en sammanfattning av reduceringsåtgärder för PAH-utsläpp vid koksframställning. Tabell 4: Kontroll av PAH-utsläpp vid koksframställning Hanteringsalternativ Utsläpps- nivå (%)a/ Uppskattad kostnad Hanteringsrisker Anpassa befintliga anläggningar genom kondensering av rökgaserna från alla källor. Omfattar följande åtgärder: Totalt < 10 (utan avfallsvatten) Hög Stora utsläpp i avfallsvatten vid vattenkylning. Denna metod bör tillämpas endast om vattnet återanvänds i ett slutet system). - Evakuera och efterbränna gasen som finns mellan partiklarna under inmatning, eller leda gaserna in i den intilliggande ugnen i så stor utsträckning som möjligt. 5 (Amorteringstiden för investeringskostnader na kan bli , om hänsyn tas till besparingar i form av energiåtervinning, varmvatten, syntesgas samt kylvatten) -Utsläpp via inmatnings- öppningarnas lock bör undvikas så mycket som möjligt, t.ex. med specialkonstruerade lock och högeffektiva tätningsmetoder. Koksugnsluckor med högeffektiva tätningar bör användas. och karmar till inmatningsöppningarna bör rengöras innan öppningarna stängs. -Rökgaser från utstötningsoperationer bör samlas upp och ledas via dammfilter. - Våta kokskylningsmetoder bör användas endast om det kan göras utan att avfallsvatten genereras. Använda kokskylningsmetoder som ger låga utsläpp, dvs torra metoder. Inga utsläpp i vattnet Högre investerings- kostnader än för våta kylningsmetoder (men lägre kostnader om överskottsvärmen används till förvärmning av kolet). Öka användning av ugnar med stor volym för att minska det totala antalet öppningar och den totala tätningsytan. Betydande Investeringskostna- den är högre än för konventionella anläggningar. I de flesta fall är det nödvändigt med total anpassning eller installation av nytt koksugnsbatteri. a/ Resterande utsläpp jämfört med före reducering. PAH-utsläpp från anodtillverkning måste behandlas på liknande sätt som kokstillverkning. Följande sekundäråtgärder för minskning av PAH-förorenade dammutsläpp används: (a) Elektrostatisk avskiljning av tjära. (b) En kombination av konventionellt elektrostatiskt tjärfilter och ett vått elektrostatiskt filter som en effektivare teknisk åtgärd. (c) Termisk efterbränning av rökgaserna. (d) Torrskrubber med kalksten/petroleumkoks eller aluminiumoxid (Al2O3). Driftskostnaderna minskas om koncentrationen av kolföreningar i rökgaserna är tillräckligt hög så att efterbränningen är autoterm. I tabell 5 visas en sammanfattning av kontrollåtgärder för PAH-utsläpp vid anodframställning. Tabell 5: Kontroll av PAH-utsläpp vid anodframställning Hanteringsalternativ Utsläpps- nivå (%)a/ Uppskattad kostnad Hanteringsrisker Modernisera gamla anläggningar genom att minska diffusa utsläpp med följande åtgärder: 3-10 Hög - Minska läckage. - Installera flexibla tätningar vid ugnsluckorna. - Evakuera gasen som finns mellan partiklarna och efterföljande behandling av denna, antingen genom att leda gasen direkt in i närmaste ugn eller leda den via en samlingsledning till en förbränningsugn med dammfilter. - Använda ett kylsystem för koksugnen. - Evakuera och rena partikelformiga koksutsläpp. Etablerade teknologier för anodframställning i : 45-50 Metoden tillämpad i . Skrubber-metoden med kalksten eller petroleumkoks är en effektiv åtgärd för minskning av PAH; effektiviteten när aluminium används är inte känd. -Ny ugn med torrskrubber (med kalksten/petroleumkoks eller aluminium). - Recirkulera avloppsvattnet i elektrodmassaenheten. Bästa tillgängliga teknik: - Elektrostatisk dammavskiljning. Regelbunden rening av tjära är nödvändig. -Termisk efterbränning. 15 Lägre driftskost- nader om efterbränning en är autoterm. Drift med autoterm efterbränning endast om koncentrationen av PAH i rökgaserna är hög. a/ Resterande utsläpp i jämförelse med före reducering. Aluminium framställs från aluminiumoxid (Al2O3) genom elektrolys i ugnar (celler) som är elektriskt seriekopplade. Ugnarna klassificeras som antingen Prebake- eller Söderberg-ugnar, beroende på vilken typ av anod som används. I Prebake-ugnar är anoderna gjorda av kalcinerade (brända) kolblock som ersätts när de är delvis förbrukade. Söderberg-anoder bränns i ugnarna med en blandning av petroleumkoks och koltjärebeck som bindemedel. Söderberg-processen resulterar i mycket stora PAH-utsläpp. Primära utsläppsbegränsande åtgärder omfattar modernisering av befintliga anläggningar och optimering av processen, vilket kan minska PAH-utsläppen . En utsläppsnivå på B(a)P/ton Al kan uppnås. Att ersätta de befintliga Söderberg- ugnarna med Prebake-ugnar skulle innebära omfattande ombyggnation av den befintliga processen, men skulle nästan helt undanröja PAH-utsläppen. Kapitalkostnaden för en sådan ombyggnad är mycket hög. I tabell 6 visas en sammanfattning av kontrollåtgärder för PAH-utsläpp vid aluminiumframställning. Tabell 6: Kontroll av PAH-utsläpp vid aluminiumframställning enligt Söderberg- processen Hanteringsalternativ Utsläpps- nivå (%)a/ Uppskattad kostnad Hanteringsrisker Ersätta Söderberg- elektroder med: - Prebake-elektroder (och undvika behovet av beckbindningsmedel). - Inerta anoder. 3-30 Höga kostnader för elektroder (ca ). Söderberg-elektroder är billigare är Prebake- elektroder eftersom det inte behövs någon anod- bränningsanläggning. Forskning pågår, men förväntningarna är låga. Effektiv drift och bevakning av utsläpp är en viktig del av utsläppskontroll. Dåliga prestanda kan orsaka betydande diffusa utsläpp. Slutna Prebake-system med punktmatning av aluminium, effektiv processtyrning och helt övertäckta behållare som möjliggör effektiv uppsamling av luftföroreningar. Söderberg-ugnar med vertikala anslutningsbultar och system för uppsamling av rökgaser. > 10 Anpassa Söderberg- teknologin genom inkapsling, och ändra till punktmatning: - 375.000 per ugn. Diffusa utsläpp uppstår vid matning, när ytan spricker och när kontaktbultarna lyfts till en högre position. Sumitomo-teknologi (anod-briketter för VS- process (Söderbergsanod med vertikal anodbult)). - Elektrostatiska tjärfilter. 2-5 Låg Hög frekvens av gnistbildning och elektrisk ljusbågbildning. -En kombination av konventionella elektrostatiska tjärfilter och elektrostatisk våt gasrening. Medium Våt gasrening genererar avfallsvatten. - Termisk efterbränning. Använda beck med högre smältpunkt (HS-process (Söderbergsanod med horisontal anodbult) + VS-process). Använda torrskrubber i befintliga HS- + VS- anläggningar. a/ Resterande utsläpp jämfört med före reducering. PAH-utsläpp från förbränning i hushållen förekommer från spisar och öppna spisar speciellt när ved eller kol används. Hushållen kan vara en signifikant källa för PAH- utsläpp. Detta är resultatet av att hushållen använder öppna spisar och små eldstäder för fasta bränslen. I vissa länder är kol det vanligaste bränslet i spisar. Kolspisar släpper ut mindre PAH än vedspisar beroende på att högre förbränningstemperatur och en jämnare bränslekvalitet används i kolspisar. I hushållsförbränningssystem kan PAH-utsläppen kontrolleras effektivt med optimerade driftsfunktioner (t.ex. förbränningshastighet). Optimerade förbränningsförhållanden inkluderar optimerad konstruktion av förbränningsutrymmet och optimerad lufttillförsel. Det finns flera tekniska lösningar för optimering av förbränningsförhållanden och reducering av utsläpp. Olika tekniska lösningar uppvisar stora skillnader i utsläpp. En modern vedeldad varmvattenspanna med ackumuleringstank, använd som bästa tillgängliga teknik, minskar utsläppen med jämfört med en omodern panna utan ackumuleringstank. En modern panna har tre olika zoner: En eldstad för förgasning av veden, en gasförbränningszon i keramik eller annat material som tål temperaturer på några tusen grader , samt en konvektionszon. Konvektionsdelen där vattnet absorberar värmen skall vara tillräckligt lång och effektiv så att gastemperaturen minskar C till 250 C eller lägre. Det finns också många tekniska lösningar för att komplettera gamla och omoderna pannor, t.ex. med vattenackumuleringstankar, keramiska insatser och pellet- brännare. Optimerad förbränningshastighet resulterar i låga utsläpp av koloxid (CO), total- kolväten (THC) och PAH. Att sätta gränser (regler för typgodkännande) för CO- och THC- utsläpp påverkar också PAH-utsläppen. Låga CO- och THC-utsläpp resulterar i låga PAH- utsläpp. Eftersom det är mycket dyrare att mäta PAH-utsläpp än CO-utsläpp, är det mer kostnadseffektivt att sätta ett gränsvärde för CO och THC. Arbete pågår med ett förslag till CEN-standard för kol- och vedeldade pannor på upp till 300 kW (se tabell 7). Tabell 7: Utdrag ur CEN-standarder 1997 3 2 1 3 2 1 3 2 1 Effekt (kW) CO ella < 50 5000 8000 25000 150 300 2000 150/ 125 180/ 150 200/ 180 50- 150 2500 5000 12500 100 200 1500 150/ 125 180/ 150 200/ 180 > 150 -300 1200 2000 12500 100 200 1500 150/ 125 180/ 150 200/ 180 Auto- mati- ska < 50 3000 5000 15000 100 200 1750 150/ 125 180/ 150 200/ 180 50- 150 2500 4500 12500 80 150 1250 150/ 125 180/ 150 200/ 180 > 150 -300 1200 2000 12500 80 150 1250 150/ 125 180/ 150 200/ 180 Anm: Utsläppsnivåer angivna i mg/m3 vid O2. Utsläpp från vedförbränning i hushållen kan minskas: (a) För befintliga spisar: Informera allmänheten och höja medvetandet om korrekt förbränning, använda endast obehandlad ved som bränsle, korrekt förbehandling av bränsle och korrekt lagring av ved så att den innehåller lämplig fukthalt.