prop · GM0330 · 1999-01-01 00:00:00 — 18 § Om åtal har väckts för brott enligt 9 kap. 6, 6 a, 7 eller 7 a §§ avseende viss tillgång och ersättning begärs för tillgången, skall besluta att ersättning tills vidare inte skall betalas ut. 19 § Om någon genom oriktiga uppgifter eller på annat sätt har orsakat att ersättning betalats ut med för högt belopp, skall återbetalning ske av vad som har betalats ut för mycket tillsammans med ränta beräknad enligt 6 § räntelagen (1975:635). Återbetalning skall också ske om någon i annat fall har tagit emot ersättning med för högt belopp och skäligen borde ha insett detta. Ränta skall i sådana fall betalas enligt 5 § räntelagen. Beslut enligt första och andra styckena fattas av och får verkställas enligt utsökningsbalken. Om det finns särskilda skäl, får återbetalningsskyldighet enligt första och andra styckena efterges helt eller delvis. 20 § Ett värdepappersinstitut skall informera sina kunder om 1. det skydd som gäller hos som avses i 3 §, 2. den ersättningsnivå som gäller för skyddet, och 3. formerna för utbetalning av ersättning från skyddet. Informationen skall hållas tillgänglig på svenska språket. I fråga om underlåtelse att lämna information som anges i första stycket eller som annars är av särskild betydelse från konsumentsynpunkt gäller marknadsföringslagen (1995:450). 21 § I fråga om ersättningar som har betalats ut från investerarskyddet träder staten in i investerarens rätt mot värdepappersinstitutet. Vid utdelning i institutets konkurs har statens och investerarens fordringar inbördes lika rätt. När ett utländskt skyddssystem har betalat ut ersättning med anledning av att ett svenskt värdepappersinstitut försatts i konkurs, inträder det utländska skyddssystemet i investerarens rätt mot värdepappersinstitutet. Vid utdelning i institutets konkurs har det utländska skyddssystemets och investerarens fordringar inbördes lika rätt. 22 § Om en investerare har rätt till ersättning enligt en ansvarsförsäkring som har tecknats av ett värdepappersinstitut och om ersättning har betalats ut enligt denna lag för de tillgångar som försäkringsersättningen avser, inträder staten intill det utgivna beloppet i investerarens rätt till ersättning enligt ansvarsförsäkringen. Om en investerare har rätt till skadestånd enligt 7 kap. 2 § lagen (1998:000) om kontoföring av finansiella instrument och ersättning har betalats ut från investerarskyddet för de tillgångar som skadestånder avser, inträder staten intill det utgivna beloppet i investerarens rätt till ersättning enligt den lagen. 23 § skall underrätta , om ett värdepappersinstitut som tillhör investerarskyddet inte fullgör sina skyldigheter enligt denna lag. 24 § Om en filial som avses i 6 § första stycket tillhör investerarskyddet och värdepappersinstitutet inte fullgör sina skyldigheter enligt denna lag, skall underrätta tillsynsmyndigheten i institutets hemland om detta. Nämnden skall samarbeta med den tillsynsmyndigheten i fråga om åtgärder som vidtas för att säkerställa att institutet fullgör sina skyldigheter. Om institutet ändå inte fullgör sina skyldigheter får nämnden förelägga institutet att vidta rättelse , dock . erinras om att skyddet inte längre skall gälla för filialen, om institutet inte fullgör sina skyldigheter. inte vidtagit rättelse inom föreskriven tid får nämnden besluta att skyddet inte längre skall gälla för filialen. Ett sådant beslut får meddelas endast om tillsynsmyndigheten i institutets hemland har samtyckt till beslutet. 25 § Om en filial som avses i 6 § andra stycket tillhör investerarskyddet och värdepappersinstitutet inte fullgör sina skyldigheter enligt denna lag, får förelägga institutet att vidta rättelse . Har rättelse inte skett inom föreskriven tid får nämnden besluta att skyddet inte längre skall gälla för filialen. Sådant beslut får meddelas först sedan tillsynsmyndigheten i institutets hemland har underrättats. 26 § Om ett svenskt värdepappersinstituts filial i ett land utanför EES tillhör investerarskyddet enligt 4 § tredje stycket och institutet inte fullgör de skyldigheter som enligt denna lag gäller för filialen, får förelägga institutet att vidta rättelse . Har rättelse inte skett inom föreskriven tid får nämnden besluta att skyddet inte längre skall gälla för filialen. beslutat att skyddet inte längre skall gälla, skall nämnden underrätta och tillsynsmyndigheten i det land där filialen finns om beslutet. 27 § har beslutat att investerarskyddet inte längre skall gälla för tillgångar hos ett värdepappersinstitut, skall institutet informera berörda investerare om beslutet. 28 § Ett beslut om att skyddet inte längre skall gälla hos ett värdepappersinstitut inverkar inte på skyddet av de tillgångar som omfattades av skyddet när beslutet meddelades. Motsvarande gäller när återkallat en oktroj eller ett tillstånd att driva värdepappersrörelse. Avgifter och säkerställande av utbetalningar 29 § De institut som tillhör investerarskyddet skall betala avgifter till . Institutens sammanlagda avgifter skall motsvara vad som är nödvändigt för en långsiktig finansiering av skyddet och för att täcka nämndens administrationskostnader. Nämnden fastställer de närmare grunderna för hur avgiften skall beräknas. Vid beräkningen skall nämnden beakta hur stor andel skyddade tillgångar som finns hos institutet jämfört med samtliga skyddade tillgångar. 30 § Om skyddet för ett institut börjar eller upphör att gälla under ett löpande kalenderår får ta hänsyn till detta när avgiften för skyddet fastställs. 31 § Avgifter och andra medel som förvaltar skall placeras på räntebärande konto i . Medlen får endast användas för utbetalning av ersättning enligt denna lag och för att täcka nämndens administrationskostnader för skyddet. Om de medel som finns på konto hos inte räcker till för att betala ut ersättningar eller om ersättningar inte kan betalas på annat sätt, får låna medel i . 32 § Ett värdepappersinstitut som omfattas av investerarskyddet skall lämna de uppgifter till som nämnden behöver för att fastställa institutets avgift och i övrigt för sin verksamhet enligt denna lag. 33 § beslut enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Detta gäller dock inte beslut i ärenden som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223). Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten av länsrättens avgörande. Denna lag träder i kraft utom i fråga om 14 och 18 §§, som träder i kraft . Förslag till lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 4, 7 och 7 b §§ samt 7 kap. 18 § bank- rörelselagen (1987:617) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 4 § Ett utländskt bankföretag får 1. efter tillstånd av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, driva bankrörelse från filial eller 2. efter anmälan till driva verksamhet, som huvudsakligen avser representation och förmedling av banktjänster, från kontor eller annat fast driftställe (representationskontor). Tillstånd till filialetablering enligt första stycket 1 skall lämnas om 1. den planerade rörelsen kan antas komma att uppfylla kraven på en sund bankverksamhet, och 2. insättningar hos filialen omfattas av garantin enligt lagen (1995:1571) om insättningsgaranti eller av en utländsk garanti som omfattar insättningar som anges i 2 § lagen om insättningsgaranti och har en högsta ersättningsnivå som inte understiger ett belopp motsvarande 20 000 ecu innan det i förekommande fall har gjorts avdrag för en självrisk med högst av en enskild insättares garanterade insättning. Tillstånd till filialetablering får inte lämnas om insättningar hos filialen omfattas av en utländsk garanti med en ersättningsnivå som överstiger den som gäller enligt lagen om insättningsgaranti. Ersättningen får inte heller avse fler slag av insättningar eller betalas till andra insättare än vad som anges i den lagen. Tillstånd får inte vägras på den grunden att det inte behövs någon ytterligare bank. 7 § Ett bankaktiebolag som avser att inrätta filial i ett annat land inom EES skall underrätta innan verksamheten påbörjas. Under- rättelsen skall innehålla den information som anges i 6 § andra stycket. Om det inte finns skäl att ifråga- sätta bankens administrativa struktur eller finansiella situation, skall från det att underrättelsen mottogs vidarebefordra den till den behöriga myndigheten i det land där filialen skall inrättas. Till underrättelsen skall inspektionen foga uppgift om storleken av bankens kapitalbas och kapitaltäckningsgrad samt uppgift om den insättningsgaranti som gäller för insättare i banken. Om det inte finns skäl att ifråga- sätta bankens administrativa struktur eller finansiella situation, skall från det att underrättelsen mottogs vidarebefordra den till den behöriga myndigheten i det land där filialen skall inrättas. Till underrättelsen skall inspektionen foga uppgift om storleken av bankens kapitalbas och kapitaltäckningsgrad samt uppgift om den insättningsgaranti och det investerarskydd som gäller för bankens kunder. När vidarebefordrar underrättelsen enligt andra stycket, skall inspektionen underrätta banken om detta. Om finner att det inte finns förutsättningar för att vidarebefordra den underrättelse som avses i andra stycket, skall inspektionen meddela beslut om det från det att underrättelsen mottogs. 7 b § Om något av de förhållanden som angetts i bankens underrättelse till enligt 7 § skall ändras efter det att filialen inrättats, skall banken underrätta inspektionen och den behöriga myndigheten i det andra landet minst en månad innan ändringen genomförs. Om finner att ändringen inte får göras, skall inspektionen meddela beslut om det inom en månad från det att under- rättelsen kom in till inspektionen. Den behöriga myndigheten i det andra landet skall genast underrättas om beslutet. Om insättningsgarantin som avses i 7 § andra stycket ändras, skall under- rätta den behöriga myndigheten i det land där filialen finns om ändringen. Om insättningsgarantin eller investerarskyddet som avses i 7 § andra stycket ändras, skall Finans- inspektionen underrätta den behöriga myndigheten i det land där filialen finns om ändringen. 7 kap. 18 § Om ett bankföretag, som är hemmahörande i ett land utanför EES, driver bankrörelse från filial här i landet och därvid överträder en bestämmelse som avses i 15 § eller på annat sätt visar sig olämpligt att utöva bankverksamhet, får återkalla filialtillståndet eller, om det är tillräckligt, meddela varning. Ett filialtillstånd skall också återkallas om - insättningar hos filialen omfattas av en utländsk garanti som har en högsta ersättningsnivå som överstiger den som gäller enligt lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, eller - ersättningen avser fler slag av insättningar, eller - betalas till andra insättare än vad som anges i den lagen. Om insättningar hos filialen omfattas av garanti till följd av ett beslut enligt 3 § andra stycket lagen om insättningsgaranti och tillstånd till filialetablering inte skulle ha meddelats utan ett sådant beslut, får inspektionen, om bankföretaget inte fullgör sina skyldigheter enligt lagen om insättningsgaranti, förelägga bankföretaget att vidta rättelse med förklaring att filialtillståndet annars skall återkallas. inte vidtagit rättelse från föreläggandet, får inspektionen återkalla tillståndet. Om filialtillståndet återkallas gäller 16 § tredje och fjärde styckena i tillämpliga delar. Inspektionen skall underrätta tillsynsmyndigheten i det land där bankföretaget har sitt säte om åtgärder som har vidtagits med stöd av denna paragraf. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse Härigenom föreskrivs att 2 kap. 6 och 7 §§ samt 6 kap. 8 d och 9 §§ lagen (1991:981) om värdepappersrörelse skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. 6 § Tillstånd för ett bankinstitut att driva värdepappersrörelse får meddelas endast om den planerade verksamheten kan antas komma att uppfylla kraven på en sund värdepappersrörelse. Tillstånd för ett bankinstitut att driva värdepappersrörelse får meddelas endast om den planerade verksamheten kan antas komma att uppfylla kraven på en sund värdepappersrörelse och institutet tillhör ett investerarskydd som motsvarar minst de krav som gäller inom EES. 7 § Andra utländska företag än sådana som avses i 1 kap. 3 c och 3 d §§ får efter tillstånd av driva värdepappersrörelse från filial. Tillstånd till filialetablering skall lämnas om företaget står under betryggande tillsyn av myndighet eller något annat behörigt organ i hemlandet och den planerade verksamheten här i landet kan antas komma att uppfylla kraven på en sund värdepappersrörelse Tillstånd till filialetablering skall lämnas om 1. företaget står under be- tryggande tillsyn av myndighet eller något annat behörigt organ i hemlandet, 2. filialen tillhör ett inve- sterarskydd som minst motsvarar de krav som gäller inom EES, och 3. den planerade verksamheten här i landet kan antas komma att uppfylla kraven på en sund värdepappersrörelse. 6 kap. 8 d § Om ett utländskt företag, som är hemmahörande i ett land utanför EES, driver värdepappersrörelse från filial här i landet och därvid överträder en bestämmelse som avses i 7 § eller på annat sätt visar sig olämpligt att driva värdepappersrörelse, får återkalla filialtill- ståndet eller, om det är tillräckligt, meddela varning. Ett tillstånd enligt 3 kap. 4 § första stycket 4 och 5 skall återkallas av inspektionen om insättningar hos filialen omfattas av en utländsk garanti som har en högsta ersättningsnivå som överstiger den som gäller enligt lagen (1995:1571) om insättnings- garanti, eller ersättningen avser fler slag av insättningar eller betalas till andra insättare än vad som anges i den lagen. Om filialen omfattas av garanti till följd av ett beslut enligt 3 § andra stycket lagen om insättningsgaranti och tillstånd till filialetablering inte skulle ha meddelats utan ett sådant beslut, får inspektionen, om värdepap- persföretaget inte fullgör sina skyldigheter enligt lagen om insättningsgaranti, förelägga värdepappersföretaget att vidta rättelse med förklaring att filialtillståndet annars skall återkallas. Har värdepappers- företaget inte vidtagit rättelse från föreläggandet får inspektionen återkalla tillståndet. Om filialen omfattas av garanti till följd av ett beslut enligt 3 § andra stycket lagen om insättningsgaranti eller investerarskydd till följd av ett beslut enligt 5 § lagen (1999:000) om investerarskydd och tillstånd till filialetablering inte skulle ha meddelats utan ett sådant beslut, får , om värdepappersföretaget inte fullgör sina skyldigheter enligt de lagarna, förelägga värdepappers- företaget att vidta rättelse med förklaring att filialtillståndet annars skall återkallas. inte vidtagit rättelse från före- läggandet får inspektionen återkalla tillståndet. Om filialtillståndet återkallas tillämpas 9 a § andra och tredje styckena. Inspektionen skall underrätta tillsynsmyndigheten i det land där företaget har sitt säte om åtgärder som har vidtagits med stöd av denna paragraf. 9 § Tillstånd som enligt denna lag har lämnats ett svenskt värdepappersin- stitut skall återkallas av om 1. institutet inte från beviljande av tillstånd har börjat driva sådan rörelse som tillståndet avser, eller om institutet förklarat sig avstå från tillståndet, 2. institutet av inte har drivit sådan rörelse som tillståndet avser, eller 3. institutet genom att överträda denna lag eller föreskrift som meddelats med stöd av lagen eller på annat sätt visat sig olämpligt att utöva sådan rörelse som tillståndet avser. Ett värdepappersbolags tillstånd enligt 3 kap. 4 § första stycket 4 och 5 skall återkallas av inspektionen om bolaget inte fullgjort sina skyldigheter enligt lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, och inte vidtagit rättelse efter det att inspektionen har förelagt värdepappersbolaget att fullgöra sina skyldigheter med förklaring att värdepappersbolagets tillstånd annars kan komma att återkallas. Ett värdepappersbolags tillstånd skall återkallas av inspektionen om bolaget inte fullgjort sina skyldigheter enligt lagen (1999:000) om investerarskydd, och inte vidtagit rättelse efter det att inspektionen har förelagt värdepappersbolaget att fullgöra sina skyldigheter med förklaring att värdepappers- bolagets tillstånd annars kan komma att återkallas. Detsamma gäller ett värdepappersbolags tillstånd enligt 3 kap. 4 § första stycket 4 och 5 om bolaget inte fullgjort sina skyldigheter enligt lagen (1995:1571) om insättningsgaranti. Ett värdepappersbolags tillstånd skall dessutom återkallas om: 1. bolagets kapitalbas understiger det minsta belopp som föreskrivs i 5 kap. 1 § andra stycket och bristen inte har täckts efter det att den blev känd för bolaget, eller 2. någon som ingår i bolagets styrelse eller är verkställande direktör eller dennes ställföreträdare inte uppfyller de krav som anges i 2 kap. 1 § första stycket 4. I fall som avses i tredje stycket 2 får tillstånd återkallas bara om först beslutat att anmärka på att personen ingår i styrelsen eller är verkställande direktör eller dennes ställföreträdare och han eller hon, sedan en av inspektionen bestämd tid av högst gått, fortfarande finns kvar i styrelsen eller är verkställande direktör eller dennes ställföreträdare. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1571) om insättningsgaranti Härigenom föreskrivs att 19 § lagen (1995:1571) om insättningsgaranti skall ha följande lydelse Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 19 § I fråga om utbetalade ersättningar enligt garantin inträder staten i insättarens rätt mot institutet. Utdelning i institutets konkurs för insättning som har ersatts enligt garantin tillfaller staten intill detta belopp. När ett utländskt garantisystem har betalat ut ersättning i anledning av att ett svenskt institut försatts i konkurs inträder det utländska garantisystemet i insättarens rätt mot institutet. Utdelning i institutets konkurs för insättning som ersatts tillfaller det utländska garantisystemet intill detta belopp. I fråga om utbetalade ersättningar enligt garantin inträder staten i insättarens rätt mot institutet. Vid utdelning i institutets konkurs har statens och investerarens fordringar inbördes lika rätt. När ett utländskt garantisystem har betalat ut ersättning i anledning av att ett svenskt institut försatts i konkurs inträder det utländska garantisystemet i insättarens rätt mot institutet. Vid utdelning i institutets konkurs har det utländska skyddssystemets och investerarens fordringar inbördes lika rätt. Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om investerarskydd, 2. lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617), 3. lag om ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse, 4. lag om ändring i lagen (1995:1571) om insättningsgaranti. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om investerarskydd Enligt denna paragraf har en investerare rätt till ersättning om ett värde- pappersinstitut försätts i konkurs och investeraren inte från institutet kan få ut finansiella instrument eller medel som avses i 3 §. Bestämmelsen rör ytterst frågan vilken typ av ansvar som ligger på investerarskyddet. De beviskrav som kan ställas på investeraren för upp- gifter om att han inte kan få ut instrumenten eller medlen från institutet måste rimligen vara låga. Lagrådet noterar att enligt den allmänna mo- tiveringen får kontrollera med konkursför- valtaren anledningen till att denne inte lämnat ut egendomen och på grundval av material och uppgifter som kan erhållas från förvaltaren göra en egen bedömning. Det bör inte komma i fråga att investeraren för att få ersättning från investerarskyddet tvingas föra en process med konkurs- boet, om förvaltaren hävdar att separationsrätt inte föreligger. 10 och 12 §§ Att andelsägare i värdepappersfond inte har investerarskydd för sina an- delar torde vara det i praktiken - med hänsyn till det stora antalet fondsparare - viktigaste undantaget från skyddet. Det är från informationssynpunkt viktigt att det återfinns under rubriken . Bestämmelsen i 10 § andra stycket bör därför flyttas så att den placeras under nämnda rubrik. För att undvika förskjutningar i paragrafindelningen kan den lämpligen placeras i samma paragraf som undantaget för det individuella pensionssparandet, 12 §. Vad som inte tas upp i lagrådsremissen är hur det föreslagna investerar- skyddet förhåller sig till det premiepensionssystem som byggs upp inom ramen för den nya inkomstgrundade ålderspensionen. Frågan om vad som i detta hänseende skall gälla t.ex. beträffande Premiepensions- myndigheten, Premiesparfonden och det statliga fondbolaget skulle enligt Lagrådets mening behöva belysas. Skulle sådana överväganden, vilket ligger nära till hands att anta, leda till att dessas verksamhet också skall undantas bör diskuteras om detta inte skall komma till klart uttryck i lagtexten. Enligt sista stycket gäller marknadsföringslagen i fråga om bl.a. under- låtelse att lämna information. Utformningen av stycket har hämtats från motsvarande bestämmelse i lagen om insättningsgaranti som i sin tur har som förebild 8 § konsumentkreditlagen. Avsikten är att genom hänvis- ningen till marknadsföringslagen ge en möjlighet att med stöd av den lagen tvinga fram information som i olika fall kan anses ha särskild bety- delse från konsumentsynpunkt (prop. 1995/96:60 s. 72-74, 125-126). Informationsfrågor faller därmed under till- syn, men kan också angripas av i fall då inspektionen anser att den som omfattas av investerarskyddet inte fullgör sina skyldig- heter enligt den nya lagen, t.ex. beträffande informationslämnande. Visserligen har uttryckssättet i tredje stycket godtagits tidigare, men Lag- rådet vill ändå väcka frågan om inte ordet "gäller" kan leda tanken till att bestämmelserna i marknadsföringslagen exklusivt reglerar de sanktioner som kan komma i fråga vid underlåtelse att lämna information m.m. För att något mera tydliggöra att så inte är fallet skulle måhända ordet "gäller" kunna bytas mot "finns bestämmelser i" marknadsföringslagen. 21 och 22 §§ I 21 och 22 §§ behandlas statens regressrätt när ersättning har betalats ut från investerarskyddet. Enligt bestämmelserna inträder staten, sedan be- talning skett, i investerarens rätt gentemot värdepappersinstitutet (21 §), liksom i hans rätt till försäkringsersättning och skadestånd (22 §). Efter- som ersättningen enligt lagen om investerarskydd är maximerad och det därför inte är säkert, att investeraren får hela sin förlust täckt genom detta, regleras också hur den inbördes konkurrensen mellan statens regressfordran och investerarens resterande fordran skall lösas i ett fall där värdepappersinstitutet, försäkringsgivaren eller annan ansvarig inte kan, eller inte är skyldig att, ersätta den totala förlusten. Såvitt avser rätten till utdelning i värdepappersinstitutets konkurs stadgas i 21 § att statens och investerarens fordringar har inbördes lika rätt. Olika lösningar kan i och för sig tänkas. En tillämpning av de principer som framgår av reglerna i 5 kap. konkurslagen om utdelning för fordringar med solidariskt betalningsansvar, vilka således gäller den inbördes rätten till utdelning för en borgenär och en regressberättigad medgäldenär, t.ex. en borgensman, med eller utan begränsat ansvar, som betalat en del av skulden, skulle leda till att investeraren tillerkändes rätt till betalning ur utdelningen före staten.