prop · GM031D5 · 1999-01-01 00:00:00 — Investeringsuppgången i övrigt näringsliv och uppgången i bostadsbyggandet avspeglar det goda läget i den inhemska delen av den svenska ekonomin och förefaller vara tämligen robust. En starkare investeringstillväxt än vad som ligger i prognosen kan inte uteslutas. Vad gäller den exportinriktade delen av industrin finns det dock en hög känslighet för en sämre internationell utveckling, vilket kan resultera i ett investeringsomslag inom sektorn. Den kommunala konsumtionen ökade enligt nationalräkenskaperna . Enligt arbetskraftsundersökningarna har antalet sysselsatta ökat med ca 25 000, rensat för säsongvariationer. Konsumtionstillväxten förväntas bli . Detta kan jämföras med utvecklingen då konsumtionen minskade sammantaget . Kommuner och landsting förutsätts uppfylla kravet om ekonomisk balans, dvs. att intäkterna måste överstiga kostnaderna, . De föreslagna höjningarna av de allmänna statsbidragen ger utrymme för en uppgång i den kommunala konsumtionen. Den sammantagna nivåhöjningen uppgår till . Med hänsyn taget till balanskravet och ökade statsbidrag förutsätts konsumtionen öka med i genomsnitt och sysselsättningen stiga med ca 30 000 personer åren 1999 . Den statliga konsumtionen har minskat och var nedgången . skedde en betydande återhämtning då konsumtionen steg jämfört med . förutses den statliga konsumtionen stiga . För beräknas en ökning på . Tabell 1.4 Bidrag till BNP-tillväxt 1996 1997 1998 1999 2000 2001 Privat konsumtion 0,7 1,0 1,4 1,5 1,3 1,0 Offentlig konsumtion -0,5 -0,8 1,0 Lagerinvesteringar -1,1 0,7 0,1 0,0 0,0 0,0 Netto utrikeshandel 1,2 1,3 -0,5 0,0 0,6 0,3 BNP 1,3 1,8 3,0 3,0 3,2 2,6 Källor: och . Tillväxtens sammansättning Det förhållandet att den inhemska efterfrågan tar över som tillväxtmotor innebär att tillväxtförloppet blir mer uthålligt och balanserat. stod nettoexporten för en stor del av tillväxten (se tabell 1.4). Det långsiktigt normala är att exportökningen i stort balanserar importökningen och att tillväxtbidraget från utrikeshandeln ligger nära noll. Minskningen av exporten till tillsammans med den inhemska efterfrågetillväxten gör att utrikeshandeln ger ett negativt bidrag till tillväxten. väntas utrikeshandeln i genomsnitt ge ett svagt positivt bidrag. Bytesbalansens överskott kommer trots förskjutningen mot inhemsk efterfrågan att ligga på av BNP under samtliga år fram t.o.m. . Detta bidrar till en önskvärd amortering av den svenska utlandsskulden. I den offentliga sektorn uppnås ungefär lika stora finansiella överskott, vilket minskar sårbarheten för framtida konjunkturnedgångar. Företagens finansiella sparande är nära noll, vilket innebär att sektorn egenfinansierar de investeringar som ligger i prognosen. Hushållens finansiella sparande är svagt positivt trots ökande bostadsinvesteringar. Tillväxtens sammansättning och utvecklingen av sparandet i de olika sektorerna beskriver sammantaget ett välbalanserat förlopp. Tabell 1.5 Finansiellt sparande Procent av BNP 1996 1997 1998 1999 2000 2001 Bruttosparande 17,3 16,9 17,3 17,8 18,4 19,1 Realt sparande 14,6 14,1 15,0 15,7 16,2 16,7 Fasta investeringar -0,2 2,4 Offentlig sektor -2,1 -1,1 2,1 1,1 2,3 3,3 Hushåll 3,4 1,4 1,3 1,4 0,7 0,5 Företag 1,4 2,6 -1,1 -0,4 -0,8 -1,4 Källor: och . Arbetsmarknaden Utvecklingen på arbetsmarknaden har varit mycket positiv. Sysselsättningen ökar nu kraftigt inom såväl näringslivet som i kommunsektorn. Ledande indikatorer, som antalet nyanmälda lediga platser, tyder på att sysselsättningen fortsätter att öka i snabb takt och . Givet att den internationella konjunkturen inte viker och att löneökningarna kan begränsas till , beräknas den totala sysselsättningsökningen uppgå till ca 226 000 personer (se diagram 1.2). Diagram 1.2 Sysselsättning Tusental personer Medelarbetstiden bedöms falla . Sjukfrånvaron har ökat något och en sänkning av arbetstiden ingår i ett flertal av löneavtalen. Produktivitetsökningen väntas bli lägre än . Att tillväxten i högre grad drivs av inhemsk efterfrågan och inte av exporttillväxt, samt att låga löneökningar minskar rationaliseringstrycket bidrar till en något lägre produktivitetstillväxt. Till följd av det förbättrade arbetsmarknadsläget ökar arbetskraftsutbudet. Ökningen av arbetskraften motverkas dock i någon mån av den fortsatta ökningen av antalet utbildningsplatser inom och tillkommande högskoleplatser. Den starka sysselsättningstillväxten och ett begränsat inträde i arbetskraften gör att den öppna arbetslösheten fortsätter att sjunka. Givet de förutsättningar denna kalkyl bygger på god internationell konjunkturutveckling, låga löneökningar samt att utbildningssatsningen ger avsedd effekt kan den öppna arbetslösheten sjunka till . Den offentliga sektorns finanser har den offentliga sektorns finansiella sparande vänts från ett underskott på av BNP till ett överskott på av BNP exklusive effekten av att AP-fondens fastigheter överförs till bolagsform. Förbättringen beror till övervägande delen på det omfattande konsolideringsprogrammet. Överskottet, som andel av BNP, stiger sedan till , och . De finansiella överskotten medför att den offentliga sektorns skulder kan amorteras. Den konsoliderade bruttoskulden går ned från av BNP 1997 till av BNP medan statsskulden sjunker från av BNP 1997 till av BNP . Nedgången av statsskulden kan dock till viss del tillskrivas effekter av den beslutade ålderspensionsreformen. I kalkylerna har antagits att det sker en överföring av medel från AP- fonden på , som till huvuddelen används för att amortera statsskulden. Det finansiella sparandet har reviderats upp med 9 respektive jämfört med vårpropositionen. Det beror på högre skatteinkomster och lägre ränteutgifter. I vårpropositionen gjordes ett beräkningstekniskt antagande med innebörden att de finansiella överskotten utöver budgetmålen och skulle tillföras hushållssektorn. De här presenterade kalkylerna utgår istället från att hela det beräknade överskottet används till amortering av den offentliga nettoskulden. Beaktas denna nya förutsättning och de åtgärder som föreslagits sedan vårpropositionen har det underliggande sparandet i den offentliga sektorn reviderats upp även . De beräkningar av finanspolitikens inriktning, som redovisas i kapitel 11 indikerar att finanspolitiken är svagt expansiv och 1999, samt svagt kontraktiv . Den fortsatta förstärkningen av de offentliga finanserna beror istället huvudsakligen på en positiv konjunktur och lägre ränteutgifter. 1.3 Sidoalternativet I syfte att belysa osäkerheten i den internationella bilden, och de därmed sammanhängande riskerna vad avser utvecklingen i svensk ekonomi, presenteras i kapitel 12 ett s.k. sidoalternativ. Sidoalternativet bedöms vara mindre sannolikt än kalkylen ovan, i det följande kallat basalternativet. I basalternativet förutses en försiktig exportledd återhämtning i . I sidoalternativet är utgångspunkten att den japanska lågkonjunkturen blir mer utdragen och att en återhämtning sker först som den allmänna osäkerheten ökar genom fortsatt turbulens på de finansiella marknaderna. Detta leder till negativa återverkningar för övriga världen främst . De länder som påverkas mest av sämre exportförutsättningar och en allmänt ökad osäkerhet är de tidigare krisdrabbade samt övriga tillväxtekonomier, i t.ex. . Den fördjupade krisen pressar världsmarknadspriserna, vilket försämrar vinstutsikterna för företag med stor internationell handel. Krisen sprids till och dels genom direkta handels-effekter, dels genom en svagare börsutveckling och den allmänt ökade osäkerheten. Detta medför en sämre utveckling av framför allt investeringar och privat konsumtion. I sidoalternativet förutsätts att penningpolitiken blir betydligt lättare än i basalternativet, men detta är inte tillräckligt för att på kort sikt uppväga efterfrågebortfallet. Den svagare konjunkturutvecklingen i omvärlden leder till en lägre världsmarknadstillväxt för svensk export än i basalternativet. Den svenska ekonomin reagerar på ett likartat sätt som och . I synnerhet bedöms investeringarna i den svenska exportindustrin vara känsliga för en försämrad internationell konjunkturutveckling. Lägre tillväxt i omvärlden och den ökade osäkerheten sprider sig vidare till hushållen och dämpar konsumtionen och bostadsinvesteringarna. BNP-tillväxten beräknas i sidoalternativet uppgå till och . Den lägre tillväxten, i jämförelse med basalternativet, innebär att sysselsättningen utvecklas sämre i sidoalternativet särskilt och att den öppna arbetslösheten hamnar på en högre nivå. och blir tillväxten respektive , vilket sammantaget sett är något högre än i basalternativet. Detta beror på att den globala konjunkturen har återhämtat sig och att industriinvesteringarna ökar snabbt. Därtill antas penningpolitiken i sidoalternativet vara lättare än i basalternativet, vilket med eftersläpning slår igenom på tillväxten. Den öppna arbetslösheten överstiger dock . De offentliga finanserna utvecklas sämre i sidoalternativet än i basalternativet. Lägre skatteinkomster och högre offentliga utgifter, exempelvis i form av arbetslöshetsersättningar och socialbidrag, leder till ett sämre finansiellt sparande i den offentliga sektorn. Målet om ett offentligt sparande om av BNP uppnås med knapp marginal. Däremot understiger det offentliga sparandet den målsatta nivån på av BNP. 2 Internationell utveckling Den internationella konjunkturutvecklingen har dämpats främst till följd av en fördjupad recession i och i vissa . har det globala pristrycket minskat, vilket har bidragit till lägre räntor och en stimulans av inhemsk efterfrågan i och . Den globala ekonomiska tillväxten förutses falla från 1997 till , medan den i OECD-området förväntas avta med drygt en halv procentenhet till . och förutses en försiktig återhämtning i de och i världsekonomin som helhet. Viktiga förutsättningar är dock att förtroendet för den japanska ekonomin, inklusive den ekonomiska politiken, stärks och att de fortsätter att genomföra IMF-programmen, inklusive en reformering av finanssektorn. Den ekonomiska utvecklingen i väntas bli fortsatt gynnsam, även om en viss avmattning förutses mot bakgrund av ett ökande handelsbalansunderskott och en dämpning av den inhemska efterfrågan. Konjunkturen i EU förutses bli fortsatt god och får draghjälp av en mindre stram finanspolitik samt gynnsamma monetära förhållanden, dvs. den sammantagna effekten på efterfrågan av ränte- och växelkursutvecklingen. För flertalet tillväxtekonomier har Asienkrisen bidragit till ökad osäkerhet på de finansiella marknaderna. I har den finansiella oron ökat till följd av den fördjupade recessionen i och sjunkande oljepriser, vilket har accentuerat inhemska ekonomiska och politiska problem. Utvecklingen i kan få vissa negativa effekter för , men dessa bedöms delvis motverkas av den fortsatt starka konjunkturen i EU. I har den ekonomiska politiken stramats åt i syfte att undvika ökad turbulens på de finansiella marknaderna vilket kan bidra till en lägre inhemsk efterfrågan. Världsmarknadstillväxten för svensk export väntas avta från 1997 till och . Återhämtningen i den asiatiska regionen bidrar till att den stiger till 7½ % . En minskad efterfrågan bland viktigaste handelspartners därefter medför en något lägre världsmarknadstillväxt . Diagram 2.1 BNP-tillväxt i världen, , och EU Procent Osäkerheten i bedömningen av den internationella utvecklingen har ökat markant och det finns i första hand risk för att utvecklingen blir sämre än prognostiserat. 2.1 Utvecklingen i och övriga 2.1.1 Den långvariga ekonomiska krisen i har förvärrats och landet befinner sig i en recession. BNP minskade och under de två första kvartalen . Denna utveckling är allvarlig med hänsyn till betydelse för världsekonomin. Den ekonomiska krisen hör samman med djupgående strukturella problem i den finansiella sektorn främst orsakade av betydande regleringar och liten insyn. Uteblivna åtgärder för att lösa problemen har bidragit till en ökad osäkerhet både för den japanska och den globala ekonomiska utvecklingen. Problemen i den finansiella sektorn har dessutom medfört en kreditåtstramning i som främst drabbar små- och medelstora företag. Krisen i det finansiella systemet har tillsammans med en ökad arbetslöshet och Asienkrisen fortsatt att undergräva företagens och hushållens förtroende. Detta har bidragit till att minska den inhemska efterfrågan. har den svaga konjunkturutvecklingen i lett till en sämre japansk exportutveckling. I syfte att mildra den ekonomiska krisen har regeringen aviserat omfattande finanspolitiska stimulansåtgärder för budgetåren 1998 och 1999 och har även anslagit medel för att sanera finanssektorn. Penningpolitiken förutses bli fortsatt expansiv och styrräntan har antagits vara oförändrad . Dagslåneräntan sänktes till 0,, medan diskontot förblev oförändrat på 0,. Åtgärden vidtogs mot bakgrund av deflationsförväntningar i ekonomin. Utrymmet för penningpolitiska åtgärder är dock begränsat. En stabilisering av BNP förutses under det kommande halvåret givet att de finanspolitiska stimulansåtgärderna genomförs fullt ut och bidrar till kraftigt ökade offentliga investeringar. Den inhemska efterfrågan förutses dock bli fortsatt svag både och . Den privata konsumtionen hämmas av hushållens pessimism och den stigande arbetslösheten. Skattelättnader väntas därmed i stor utsträckning användas till ökat sparande. En svag utveckling av privata investeringar förutses mot bakgrund av lågt förtroende bland företag, fortsatt kreditåtstramning samt problem med överkapacitet. I takt med att effekterna av Asienkrisen planar ut förutses dock en något bättre exportutveckling . Trots de massiva stimulansåtgärderna , väntas BNP minska 1998. förutses en BNP-tillväxt på främst till följd av de omfattande offentliga investeringarna och den något bättre exportutvecklingen. Därefter förutses BNP öka och . Denna bedömning är förknippad med betydande osäkerhet. Om de planerade offentliga investeringarna inte genomförs fullt ut och förtroendet hos företag och hushåll inte stärks, kommer återhämtningen i den privata sektorn att fördröjas. Lösningen av problemen i den finansiella sektorn kan dröja, vilket på många sätt skulle verka dämpande på BNP-tillväxten. Vidare kan Asienkrisens negativa inverkan på japansk export komma att bli större än prognostiserat. 2.1.2 Övriga Förra sommarens finansiella kris i har utvecklats till en djup recession. Den svaga efterfrågan i de direkt krisdrabbade länderna, dvs. , , , och , har bl.a. genom minskad handel och förtroendeeffekter drabbat övriga länder i regionen. En stram ekonomisk politik har medfört en stabilisering av priser, räntor och valutor, men den inhemska efterfrågan har fallit kraftigt. Oron på de finansiella marknaderna har tillsammans med höga räntor och en minskad utlåning fått stora effekter på den reala ekonomin. Nedgången i produktionen har lett till en kraftigt minskad import i stora delar av regionen. Till följd av bl.a. kreditåtstramningen och höga priser på importerade insatsvaror har även exporten utvecklats relativt svagt. För de flesta länder i regionen väntas BNP sjunka . Dock förutses en försiktig, exportdriven återhämtning inledas för att fortsätta . Ökade valutareserver väntas resultera i att förtroendet för de drabbade ländernas ekonomier återvänder, vilket i sin tur kan bidra till ett ökat inflöde av kapital och lägre räntor. En något mindre stram ekonomisk politik torde också stimulera inhemsk efterfrågan. Utan en förbättrad ekonomisk situation i , med ökad efterfrågan och en starkare yenkurs, försvåras emellertid återhämtningen i regionen avsevärt. Ytterligare en förutsättning för en exportledd återhämtning är att situationen i den finansiella sektorn i regionen förbättras. Diagram 2.2 BNP-tillväxt i några krisdrabbade Procent BNP-tillväxten i , , , och sammantaget väntas minska från 1997 till -8,1998 och -1,1999. och 2001 förutses en betydande återhämtning. I bedöms tillväxten dämpas för att sedan öka . I likhet med utsikterna för är bedömningen av utvecklingen i övriga förknippad med betydande osäkerhet. Utsikterna skulle exempelvis försämras om , i syfte att stärka konkurrenskraften, devalverar sin valuta. 2.2 Utvecklingen i Den ekonomiska situationen i har under inledningen av 1998 kännetecknats av en fortsatt stark ökning av den inhemska efterfrågan, låg arbetslöshet och inflation, fallande obligationsräntor samt sunda offentliga finanser. BNP-tillväxten var stark , men dämpades under det andra till följd av negativa bidrag från lager och nettoexport. Den privata konsumtionen har stimulerats av en god utveckling av real disponibelinkomst, en stabil och hög sysselsättningstillväxt samt en uppgång av aktiepriserna. Investeringarna har fortsatt att växa snabbt bl.a. i ljuset av goda vinstmarginaler i företagen. Dollarns appreciering i effektiva termer samt den lägre efterfrågan i de har bidragit till att bytesbalansunderskottet vuxit kraftigt. Inflationen är fortsatt låg och uppgick på årsbasis till . Flera faktorer har bidragit till att prisökningstakten inte tilltagit trots att arbetslösheten sjunkit under den nivå som anses förenlig med låg inflation: Dollarförstärkningen, en måttlig utveckling av de sammanlagda arbetskraftskostnaderna samt den dämpande effekten av Asienkrisen t.ex. på energi- och råvarupriser. En vändning av denna utveckling skulle kunna leda till ett stigande inflationstryck. Under den andra halvan av 1998 väntas nettoexporten ge ett ökat negativt bidrag till BNP-tillväxten, som den inhemska efterfrågan fortsätter att växa förhållandevis starkt. väntas dock investeringarna växa långsammare mot bakgrund av stigande arbetskraftskostnader, sjunkande vinstmarginaler och att nedgången i orderingången för exportsektorn sprider sig till hemmaplan. Även tillväxten av den privata konsumtionen förutses avta. Den mycket låga sparkvoten och den höga graden av aktieinnehav hos amerikanska hushåll har sannolikt ökat konsumtionens känslighet för ändringar i förtroendet, inte minst i samband med en eventuell fördjupning av den globala krisen och en svagare utveckling av inhemska aktiepriser. Arbetslösheten, som fortsatt att sjunka något och låg på , väntas uppgå till 1998 och 1999. BNP-tillväxten förutses till 1998 för att sedan avta till 1999. På medellång sikt, dvs år 2000-2001, antas BNP-tillväxten motsvara den uppskattade potentiella tillväxten kring . Med hänsyn till den osäkerhet som råder om den amerikanska konjunkturen är det svårt att bedöma det penningpolitiska läget. Den starka dollarn samt Asienkrisen och oron i kan leda till en mycket svag exportutveckling med negativa effekter på vinster, aktiepriser och hushållens förtroende. Å andra sidan har en bred nedgång av den inhemska efterfrågan ännu inte kunnat skönjas i statistiken och det är osäkert hur omfattande en eventuell avmattning blir. På grund av den externa utvecklingens risker för den inhemska efterfrågan samt fortsatt dämpad prisutveckling, sänkte Federal Reserve styrräntan till . Med hänsyn till att nämnda risker för en svagare konjunkturutveckling balanseras av risker för att arbetsmarknaden stramas åt ytterligare och att dollarn deprecierar, antas styrräntan ligga kvar på . Utvecklingen i omvärlden kan dock komma att medföra en mer expansiv penningpolitik i än prognostiserat. 2.3 Utvecklingen i EU och euroområdet Konjunkturen i EU som helhet har fortsatt att stärkas till följd av en ökad inhemsk efterfrågan stimulerad av gynnsamma monetära förhållanden och en mindre stram finanspolitik. Den minskade efterfrågan i som helhet har dock inneburit att bidraget från nettoexporten till har minskat. Utvecklingen i har även haft en dämpande effekt på den europeiska prisutvecklingen, vilket medfört lägre räntor. Inflationen i EU är fortsatt låg och uppgick på årsbasis till . har de långa räntorna fallit från till . EU-länderna befinner sig i olika stadier av konjunkturutvecklingen. En grupp länder, bl.a. , och , är i ett relativt tidigt skede av en uppgångsfas medan , , , och befinner sig längre fram i konjunkturcykeln. I och kan en avmattning i konjunkturen skönjas. införs euron och elva länders penningpolitik kommer att styras av den . har skillnaderna i inflationstakt och räntor mellan länderna minskat betydligt och de offentliga finanserna har förbättrats avsevärt. Mot bakgrund av bl.a. denna utveckling bedöms förutsättningarna vara goda för en smidig övergång till EMU, även om processen inte förutses bli opåverkad av den senaste tidens turbulens på de finansiella marknaderna. Bedömningen är att den europeiska styrräntan kommer att ligga på för att sedan stiga något i takt med en fortsatt stark konjunkturutveckling. Detta skulle innebära en sänkt styrränta för ett antal länder som ligger långt fram i konjunkturcykeln. Utsikterna för en fortsatt återhämtning i EU som helhet är goda. Den inhemska efterfrågan väntas stärkas mot bakgrund av fortsatt gynnsamma monetära förhållanden, ett något förbättrat arbetsmarknadsläge och en mindre stram finanspolitik. I vissa länder, t.ex. , och bedöms finanspolitiken bli milt expansiv 1999. Tillväxten av den privata konsumtionen väntas öka i ljuset av en god reallöneutveckling, en viss minskning av arbetslösheten samt en ökad framtidstro bland hushållen. Diagram 2.3 Företagens och hushållens framtidstro i EU Nettobalans Även om företagens optimism kan komma att minska något till följd av ökad osäkerhet i världs- ekonomin är nivån fortsatt hög sett över . Ökningstakten av de totala arbetskraftskostnaderna förutses vara måttlig, vilket bidrar till goda vinstmarginaler. Företagens investeringar bedöms därmed fortsätta att utvecklas förhållandevis starkt. Den dämpade tillväxten i världsekonomin väntas leda till en lägre världsmarknadstillväxt för EU:s export. Bidraget från nettoexporten bedöms bli svagt negativt och , vilket även är i linje med antagandet om en appreciering av euron i effektiva termer . Tabell 2.1 BNP-tillväxt, inflation och arbetslöshet Årlig procentuell förändring 1997 1998 1999 2000 2001 BNP OECD1 2,8 2,1 2,2 2,4 2,3 3,9 3,3 2,3 2,5 2,2 0,9 -2,3 0,6 1,5 2,3 EU 2,6 2,8 2,7 2,7 2,4 2,2 2,6 2,7 3,0 2,3 2,4 2,9 2,8 2,5 2,5 1,5 2,1 2,7 3,0 2,3 3,3 2,0 1,6 2,0 2,3 3,4 3,4 2,8 2,7 2,2 3,4 2,6 2,3 2,2 2,2 5,9 5,1 3,4 3,1 2,7 3,5 3,4 2,5 1,7 2,0 Konsumentpriser 2,0 1,5 1,8 2,0 2,0 EU 2,0 1,8 1,9 2,0 2,0 1,6 1,7 2,2 2,0 2,0 Arbetslöshet i procent av arbetskraften 6,7 6,5 6,5 6,4 6,3 EU 11,3 10,9 10,6 10,3 10,1 8,3 7,1 6,4 5,9 5,7 Världsmarknadstillväxt för svensk export 6,5 1 Med OECD-området avses här 16 länder: , , , , , , , , , , , , , , och . Källor: , och . Sammantaget förutses en BNP-tillväxt i EU på och 1999. För euroområdet förväntas en BNP-tillväxt på för båda åren. Den sämre utvecklingen för EU sammantaget förklaras främst av en avmattning i , där en stram ekonomisk politik förväntas dämpa den inhemska efterfrågan som exporten bedöms utvecklas svagt. På medellång sikt bedöms BNP-tillväxten bli kring 2½ %, dvs. något över den uppskattade potentiella tillväxten. Den förhållandevis goda ekonomiska tillväxten bidrar till att arbetslösheten i EU fortsätter att sjunka i långsam takt. Den höga utgångsnivån innebär dock att arbetslösheten fortsätter att vara ett stort problem . Inflationen förutses bli . 2.4 Utvecklingen i och inklusive Den gynnsamma ekonomiska utvecklingen i förväntas fortsätta även om en viss avmattning i konjunkturen förutses till följd av en stramare ekonomisk politik. I har en stark inhemsk efterfrågan, stimulerad av en ökad sysselsättning och stigande reallöner, bidragit till en hög ekonomisk tillväxt . Det finns dock tecken på en viss avmattning av den privata konsumtionen och den inhemska efterfrågan bedöms sjunka till följd av en stramare finanspolitik. BNP- tillväxten bedöms avta till och 1999. Den snabba ekonomiska utvecklingen i fortsätter. Exportutvecklingen är mycket god, framför allt inom telekommunikationsindustrin. Sysselsättningen ökar och detta stimulerar tillsammans med låga räntor till en hög inhemsk efterfrågan.