prop · GM0310 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1998/99:10 Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås att inkomstgränsen för rätt till rättshjälp höjs från till . Vidare föreslås att en underårigs avgifter skall grundas på den underåriges egna ekonomiska förhållanden samt att underåriga skall kunna befrias helt från rättshjälpsavgift och rådgivningsavgift. Det föreslås också en utvidgning av talerätt i frågor som rör målsägandebiträde, ersättningsgaranti och återbetalnings- skyldighet för försvararkostnader. De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Lagtext 4 2.1 Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1996:1619) 4 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1621) om rätt för att överklaga vissa beslut om ersättning m.m. 7 3 Ärendet och dess beredning 8 4 Inkomstgränsen 8 5 Beräkning av ekonomiskt underlag för underåriga 11 6 talerätt 13 7 Återbetalning av ansökningsavgift 15 8 Ekonomiska konsekvenser 16 9 Författningskommentar 16 9.1 Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen (1996:1619) 16 9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:1621) om rätt för att överklaga vissa beslut om ersättning m.m. 17 Bilaga 1 författningsförslag 19 Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över 23 Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 24 Bilaga 4 Lagrådets yttrande 28 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 29 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i rättshjälpslagen (1996:1619), 2. lag om ändring i lagen (1996:1621) om rätt för att överklaga vissa beslut om ersättning m.m. 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1996:1619) Härigenom föreskrivs att 4, 6, 23, 24 och 38 §§ rättshjälpslagen (1996:1619) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 § Rådgivning enligt denna lag lämnas i en rättslig angelägenhet av en advokat eller biträdande jurist på advokatbyrå i sammanlagt högst . Rådgivning kan också lämnas av någon annan som kan förordnas som rättshjälpsbiträde enligt 26 §. Rådgivning lämnas mot en avgift som betalas till den som lämnar rådgivningen. Den som har lämnat rådgivning får sätta ned avgiften till hälften om den rättssökandes ekonomiska förhållanden ger anledning till det. Är den rättssökande underårig får avgiften sättas ned till noll, om sökandens ekonomiska förhållan- den ger anledning till det. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare bestämmelser om rådgivningsavgift och nedsättning av rådgivningsavgift. 6 § Rättshjälp får beviljas en fysisk person vars ekonomiska underlag enligt 38 § inte överstiger . Rättshjälp får beviljas en fysisk person vars ekonomiska underlag enligt 38 § inte överstiger . Rättshjälp får även beviljas ett dödsbo om det finns synnerliga skäl. I 14 § finns bestämmelser om övergång av rättshjälp till dödsbo. 23 § Den som har beviljats rättshjälp skall betala en rättshjälpsavgift som bestäms med hänsyn till kostnaderna för rättshjälpsbiträdet och den rättssökandes ekonomiska underlag enligt 38 §. Rättshjälpsavgiften, som aldrig får överstiga kostnaderna för rättshjälpsbiträdet, utgör 1. av kostnaderna om det ekonomiska underlaget inte överstiger , 2. av kostnaderna, dock , om det ekonomiska underlaget överstiger 20 000 men inte , 3. av kostnaderna, dock , om det ekonomiska underlaget överstiger 40 000 men inte , 4. tjugo procent av kostnaderna, dock , om det ekonomiska underlaget överstiger 80 000 men inte , 5. av kostnaderna, dock , om det ekonomiska underlaget överstiger 120 000 men inte , 6. av kostnaderna, dock , om det ekonomiska underlaget överstiger . Avgift för rådgivning utöver skall avräknas från den lägsta avgift som anges i andra stycket 2-6. Är den rättssökande underårig får det beslutas att någon rättshjälpsavgift inte skall betalas, om sökandens ekonomiska för- hållanden ger anledning till det. Avgiften för dödsbo som beviljas rättshjälp bestäms efter vad som är skäligt med hänsyn till dödsboets och dödsbodelägarnas ekonomiska förhållanden. Om rättshjälp övergår till ett dödsbo beräknas rätts- hjälpsavgiften med ledning av den avlidnes ekonomiska underlag. 24 § Procentsatsen för beräkning av rättshjälpsavgiften fastställs när rättshjälp beviljas. Om den rättssökandes ekono- miska underlag förändras väsent- ligt innan rättshjälpsärendet har avslutats, får jämkning ske till annan procentsats som avses i 23 § efter vad som är skäligt. Jämkning får också ske om en väsentlig felbedömning har gjorts när procentsatsen tidigare bestäm- des eller om oriktiga uppgifter har legat till grund för beslutet. Om den rättssökandes ekono- miska underlag förändras väsent- ligt innan rättshjälpsärendet har avslutats, får jämkning ske efter vad som är skäligt. I fall som avses i 23 § fjärde stycket får jämkning ske till noll och i övriga fall till annan procentsats som anges i 23 § andra stycket. Jämkning får också ske om en väsentlig fel- bedömning har gjorts när procent- satsen tidigare bestämdes eller om oriktiga uppgifter har legat till grund för beslutet. Jämkning till en lägre procent- sats kan endast avse avgift som ännu inte har betalats. Jämkning till en lägre procent- sats eller till noll kan endast avse avgift som ännu inte har betalats. 38 § Med ekonomiskt underlag avses i denna lag den rättssökandes beräknade årsinkomst sedan hänsyn tagits till underhållsskyldighet, förmögenhetsförhållanden och skuldsättning enligt andra stycket. Bidrar den rättssökande till underhållet av barn skall den beräknade årsinkomsten minskas med för varje barn, dock högst . Är den rättssökandes betalningsförmåga väsentligen ökad eller nedsatt på grund av förmögenhetsinnehav eller skuldsättning eller annan särskild omständighet, skall den beräknade årsinkomsten jämkas genom att skäligt belopp läggs till eller dras ifrån. En underårigs ekonomiska underlag skall bestämmas med hänsyn även till föräldrarnas ekonomiska förhållanden. Närmare bestämmelser om hur det ekonomiska underlaget skall beräknas meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Denna lag träder i kraft . 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1621) om rätt för att överklaga vissa beslut om ersättning m.m. Härigenom föreskrivs att lagen (1996:1621) om rätt för Domstols- verket att överklaga vissa beslut om ersättning m.m. skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse har rätt att, på samma sätt som en part, överklaga ett beslut av domstol om ersättning av allmänna medel till måls- ägande, enskild part, försvarare, vittne, sakkunnig eller annan som inte är part. Detsamma gäller beslut om förordnande eller byte av offentlig försvarare. har rätt att, på samma sätt som en part, överklaga ett beslut av domstol om ersätt- ningsgaranti enligt 17 kap. 7 a § eller om ersätt- ning av allmänna medel till måls- ägande, enskild part, försvarare, målsägandebiträde, vittne, sak- kunnig eller annan som inte är part. Detsamma gäller beslut om förordnande eller byte av offentlig försvarare eller målsägande- biträde samt beslut om åter- betalningsskyldighet för försvarar- kostnader enligt 31 kap. 1 § rätte- gångsbalken eller kostnader för målsägandebiträde enligt 8 § lagen (1988:609) om målsägande- biträde. Räknas tiden för överklagande från den dag en part fått del av beslutet, får ändå inte överklaga beslutet senare än för beslutet. får över- klaga ett beslut även till förmån för en enskild part. Denna lag träder i kraft . De nya bestämmelserna skall inte tillämpas på beslut som meddelats före ikraftträdandet. 3 Ärendet och dess beredning gav regeringen i uppdrag att ta fram underlag för fastställande av gränsen för det ekonomiska underlag som enligt 6 § rättshjälpslagen (1996:1619) gäller som underlag för be- viljande av rättshjälp. I uppdraget ingick också att undersöka behovet av justeringar i avgiftssystemet. Under uppdragets genomförande skulle samråd ske med , , Social- styrelsen och . presenterade promemorian Gräns för ekonomiskt underlag enligt 6 § rättshjälpslagen (1996:1619) m.m. I promemorian behandlas endast en del av uppdraget avseende avgifts- systemet. kommer senare under detta år att redovisa uppdraget i resterande del. Promemorians lagförslag är intaget i bilaga 1. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. Remissyttrandena finns tillgängliga i (dnr Ju98/2155). I ärendet tar regeringen också upp ett förslag till utvidgad talerätt för i vissa frågor. Förslaget har beretts under hand med , som är initiativtagare, och med ett mindre antal domstolar, se bilaga 2. Ytterligare remissförfarande har bedömts vara obehövligt då utvidgningen får anses vara av marginell betydelse. Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådet har i huvudsak godtagit förslagen men föreslagit en justering av lagtexten. Regeringen har följt Lagrådets förslag. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. 4 Inkomstgränsen Regeringens förslag: Inkomstgränsen för rätt till rättshjälp höjs till . Den som med den nya gränsen får rätt till rättshjälp skall betala en rättshjälpsavgift som uppgår till av kostnaderna för rättshjälpsbiträdet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. och Sammanslutningen för Juridiska Byråer anser att inkomst- gränsen bör knytas till basbeloppet. och anser att frågan om inkomstgränsens anknytning till bas- beloppet bör utredas ytterligare. avstyrker en höjning av inkomstgränsen. ifrågasätter om höjningen bör vara så stor som föreslås medan LO anser att gränsen bör sättas högre än promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag: Rättshjälp får beviljas personer vars ekonomiska underlag inte överstiger . Med ekonomiskt underlag avses enligt 38 § rättshjälpslagen (1996:1919) den rätts- sökandes årsinkomst efter att hänsyn tagits till underhållsskyldighet, förmögenhet och skuldsättning. Rättshjälpslagen beslutades och trädde i kraft . Det har alltså gått gränsvärdet för rätt till rättshjälp fastställdes. Det finns därför skäl att nu se över om gränsen behöver justeras. Regeringen delar således inte tingsrätts uppfattning att det är för tidigt att nu se över gränsen. I förarbetena till rättshjälpslagen (prop. 1996/97:9 s. 111) sägs att en rimlig utgångspunkt är att anknyta gränsvärdet till den s.k. skiktgränsen i skatterättsliga sammanhang. Den som anses ha förmåga att betala s.k. värnskatt bör också anses ha förmåga att själv ta tillvara sina rättsliga intressen. Gränsvärdet fastställdes därför till ett belopp strax över skiktgränsen eller . uppgår skiktgränsen till , dvs. något över inkomstgränsen för rätt till rättshjälp. Dessutom har som framgår av promemorian, den genomsnittsliga löneökningen varit cirka 2,5 vilket innebär att färre människor kan beviljas rättshjälp än då rättshjälpslagen beslutades. Det finns mot denna bakgrund anledning att höja den nuvarande gränsen. Regeringen delar uppfattning att en justering av inkomstgränsen inte bör göras alltför ofta. Som föreslår kan ett lämpligt riktmärke vara att en översyn görs även om det kan finnas anledning att frångå detta riktmärke. En höjning bör därför ske med viss marginal. har, mot bakgrund bl.a. av att löneökningen kan uppskattas till , föreslagit en gräns på . Majoriteten av remissinstanserna har instämt i eller lämnat förslaget utan erinran. LO har anfört att gränsen bör sättas högre än vad har föreslagit. Regeringen vill dock framhålla att den föreslagna höjningen medför att av befolkning kan få rättshjälp. De siffror som utgår från i sin rapport har inhämtats från (). SCB:s uppgifter är beräknade på ett något annorlunda sätt än vad som görs vid beräkning av det ekonomiska underlaget enligt rättshjälpslagen. Skillnaderna i beräkningssätt torde dock innebära att ytterligare personer är berättigade till rättshjälp, särskilt som SCB:s material inte tar hänsyn till försörjningsbörda vilket alltid skall ske vid beräkningar enligt rättshjälpslagen. Dessutom har SCB i sitt underlag inte tagit med barn som saknar förvärvs- och kapitalinkomst. Detta torde innebära att med den föreslagna inkomstgränsen kommer klart av befolkningen att uppfylla de ekonomiska förutsättningarna för att erhålla rättshjälp. En täckningsgrad på av befolkningen torde vara unikt i internationella sammanhang. Närmast därefter torde följa. I uppfyller av befolkningen de ekonomiska förutsättningarna för att erhålla rättshjälp. Även detta anses i inter- nationella sammanhang vara en mycket hög täckningsgrad. Som anges i förarbetena till rättshjälpslagen (prop. 1996/97:9 bl.a. s. 82 och 110) bör målet vara att ge rättshjälp till den som annars inte skulle ha möjlighet att ta tillvara sina rättsliga intressen. De som hör till de mest välbeställda i det svenska samhället bör själva kunna stå för sina kostnader i rättsliga sammanhang. Det är inte rimligt att statens begränsade resurser skall användas för bidrag till denna kategori. Regeringen anser därför att det inte finns anledning att höja gränsen utöver vad som föreslagits i promemorian. I detta sammanhang bör det också påpekas att rättshjälp i de flesta andra länder, även inom EU, synes betraktas som en form av socialhjälp som endast kommer de allra fattigaste till del. Regeringen anser att den föreslagna höjningen är rimlig och delar således inte heller uppfattning att höjningen är alltför stor. och Sammanslutningen för Juridiska Byråer menar att inkomstgränsen åter bör knytas till bas- beloppet. rättshjälpslag relaterades rätten till rättshjälp till basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Det basbelopp som skulle användas var alltid det basbelopp som gällde året innan ansökan om rättshjälp gjordes. I förarbetena till den nuvarande rättshjälpslagen (prop. 1996/97:9 s. 110 f.) anfördes som skäl för att ange lagens gränsvärden i siffror i stället för ett visst antal basbelopp eller en viss andel av basbeloppet bl.a. att de dåvarande bestämmelserna upplevdes som krångliga och svår- hanterliga. Vidare anfördes att den då gällande ordningen kunde leda till att två parter kunde ha olika möjligheter att få en utredning ersatt av rättshjälpen beroende på när rättshjälp hade sökts eftersom man alltid skulle använda det basbelopp som gällde året innan ansökan för rättshjälp. Vidare angavs att systemet gjorde att nya gränsvärden för beviljande av rättshjälp och fastställande av avgift måste räknas fram och att det i praktiken var nödvändigt att ha tillgång till årliga broschyr om rättshjälp och taxor för att kunna tillämpa lagen. Regeringen anser att de nu redovisade skälen är över- tygande. Något behov av att, som och önskar, åter utreda denna fråga finns inte enligt regeringens mening. Bestämmelserna blir mer lättillgängliga om lagens gränsvärden anges i siffror i stället för ett visst antal basbelopp eller en viss del av basbeloppet. En annan fördel är att justeringar kan ske även av andra skäl än penningvärdets förändringar. har t.ex. fastställts samma basbelopp som för varför en knytning till basbeloppet inte skulle ha medfört någon höjning för eftersom basbeloppet för skulle ha använts 2000. Den del av uppdrag som avser en eventuell justering av avgiftssystemet kommer att presenteras . Som föreslås i promemorian är det lämpligt att i avvaktan på detta låta samtliga rättssökande som har ett ekonomiskt underlag som överstiger omfattas av den högsta procentsatsen, dvs. Det innebär att rättshjälpsavgiften kommer att vara av kostnaderna för rättshjälpsbiträdet för den grupp som har ett ekonomiskt underlag mellan och . 5 Beräkning av ekonomiskt underlag för underåriga förslag: Det ekonomiska underlaget för underåriga skall beräknas endast på den underåriges egna ekonomiska förhållanden. Underåriga skall kunna befrias från rättshjälpsavgift och rådgivningsavgift. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De allra flesta av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. avstyrker dock ändringsförslagen helt. anser inte att det skall finnas möjlighet till avgiftsbefrielse medan och anser att möjligheten till avgiftsbefrielse inte bör begränsas till underåriga. anför att en generell regel om avgiftsbefrielse bör införas för rättshjälpsärenden som hänför sig till den s.k. New . Skälen för regeringens förslag: Vid beräkning av det ekonomiska underlaget för underåriga skall hänsyn tas dels till den underåriges egna ekonomiska förhållanden, dels till föräldrarnas ekonomiska förhållanden. Denna ordning infördes med den nuvarande rättshjälpslagen. tillämpades i detta avseende en varierande praxis vad gällde möjligheten att få s.k. fri rättegång. Enligt rättshjälpslag gällde däremot att hänsyn skulle tas endast till den unges egna förhållanden. Den unge kunde dessutom helt befrias från skyldighet att betala rättshjälpsavgift. I förarbetena till den nu gällande bestämmelsen anfördes (prop. 1996/97:9 s. 113). Eftersom föräldrar enligt 7 kap. 1 § är skyldiga att försörja barnet efter vad som är skäligt med hänsyn till barnets behov och föräldrarnas förmåga är det rimligt att de också ansvarar för kostnader som uppstår i anledning av en process. Om rättshjälpsresurserna skall fördelas så att de kommer dem tillgodo som bäst behöver dem är det inte rimligt att ge bidrag till barn som tillhör familjer med god eller mycket god ekonomi. Man bör i stället också i fråga om rättshjälp i första hand utgå från att barn blir försörjda av sina föräldrar. I en angelägenhet som rör underhåll och faderskap ligger ju frågan också i förälderns intresse. En sådan ordning skulle också minska de olikheter som finns vid behandlingen av bl.a. rättshjälpsfrågor, beroende på om talan om underhåll väcks fristående eller i mål om äktenskapsskillnad eller vårdnad. Från principiell utgångspunkt är dessa skäl naturligtvis fortfarande giltiga. I praktiken har det emellertid uppkommit problem. har i ett fall ansett att en socialnämnd är behörig att för barnets räkning ansöka om rättshjälp samt att rättshjälpen i sådant fall även omfattar frågan om underhåll (NJA 1998 s. 128). ansåg också att i fall där såväl socialnämnden som barnets moder för talan men med oförenligt innehåll kan två rätts- hjälpsbiträden förordnas för barnet. I detta fall torde alltså barnet genom modern bli tvingat att betala rättshjälpsavgift baserad på två rättshjälpsbiträden och modern skulle inte ha möjlighet att påverka omfattningen av det ena biträdets arbete. I brottmål, där bestämmelserna i rättshjälpslagen blir tillämpliga vid bedömningen av vad den dömde skall återbetala av sina försvarar- kostnader, har det också uppkommit problem. Det har visat sig svårt att utforma ett system där rätten har tillgång till information om de ekonomiska uppgifterna för föräldrarna till underåriga som döms för brott. Praxis har också varierat beträffande beräkningen av det ekonomiska underlaget och rättshjälpsavgiften när flera underåriga med samma föräldrar för talan om underhållsbidrag mot den ene föräldern. Ett annat problem har gällt ärenden om underhållsbidrag enligt New om underhållsbidrag. Internationellt bistånd inom ramen för New lämnas i regel helt kostnadsfritt av de stater som omfattas av konventionen. I de länder som har domstolsförfarande för fastställande av underhållsbidrag företräds de svenska barnen oftast inte av en advokat utan av en tjänsteman hos en myndighet. I har i praxis ett rättshjälpsbiträde anlitats. Den nya rättshjälpslagen innebär att den förälder som företräder barnet blir skyldig att betala en rättshjälpsavgift, som regel den lägsta avgiften, dvs. av kostnaderna för rättshjälpsbiträdet. Att barn i dessa fall inte längre skall kunna befrias från avgift är enligt regeringens mening inte lämpligt. Det bör därför liksom tidigare finnas en möjlighet till befrielse från avgift i vissa fall. Regeringen delar således inte tingsrätts eller tingsrätts uppfattning att avgiftsbefrielse inte skall vara möjlig. Det finns dock inte tillräcklig anledning att gå så långt som föreslår och införa en generell regel om befrielse från rättshjälpsavgift för alla ärenden som rör New . I sådant fall skulle även mycket förmögna barn kunna komma i åtnjutande av avgiftsbefrielse, något som inte krävs enligt konventionen och som inte heller var fallet enligt den tidigare rättshjälpslagen. Inte heller finns det anledning att gå så långt som advokat- samfund och förordar och låta alla rättssökande omfattas av möjligheten till avgiftsbefrielse. En lösning på de uppräknade problemen är naturligtvis att behålla den nuvarande regeln som utgångspunkt och att införa särskilda bestäm- melser för de uppräknade fallen. Detta är dock en alltför krånglig lösning och torde dessutom medföra att undantagsreglerna blir tillämpliga i flertalet fall medan huvudregeln endast skulle gälla undantagsvis. har som alternativ till att ändra reglerna om underårigas ekonomiska underlag föreslagit att den uttryckliga kopp- lingen till rättshjälpslagen i 31 kap. 1 § helt tas bort och att de problem som kan uppstå vid en faderskapstalan får lösas genom nya bestämmelser om god man. Enligt regeringens mening är dock den av föreslagna lösningen att föredra. Det finns inte underlag för att ta ställning till de mera omfattande ändringar som föreslår. Regeringen ansluter sig därför till förslag att underårigas ekonomiska underlag enligt 38 § rättshjälpslagen skall beräknas endast med utgångspunkt i den underåriges egna ekonomiska förhållande och att en möjlighet till befrielse från rättshjälpsavgift och rådgivningsavgift skall finnas. Som Kammarrätten i påpekar har ändringen betydelse både för frågan om rättshjälp kan beviljas och för avgiftens storlek. Befrielse från avgift bör naturligtvis inte gälla generellt för alla underåriga. Bestämmelserna bör liksom motsvarande bestämmelser rättshjälpslag tillämpas restriktivt. Ett exempel på när avgiftsbefrielse bör kunna ske är när en underårig som helt saknar tillgångar för talan om underhållsbidrag som inte kan erhållas genom det statliga underhållsstödet. 6 talerätt Regeringens förslag: talerätt utvidgas till att avse beslut om ersättningsgaranti enligt 17 kap. 7 a § , byte och förordnande av målsägandebiträde och återbetalnings- skyldighet för kostnader för offentlig försvarare och målsägande- biträde. I dessa frågor och vad gäller beslut om utbetalning av allmänna medel och byte och förordnande av offentlig försvarare föreslås att , liksom enligt rättshjälpslagen (1996:1619) och lagen (1996:1620) om offentligt biträde, skall kunna överklaga beslut även till förmån för den enskilde. Förslaget i utkastet överensstämmer med regeringens förslag. De instanser som tagit del av utkastet har tillstyrkt ändringen. har dock förordat en annan placering av bestämmelserna. Skälen för regeringens förslag: har möjlighet att överklaga beslut enligt rättshjälpslagen (45 §) och lagen om offentligt biträde (8 §). Vidare har talerätt i frågor om ersättning av allmänna medel samt byte och förordnande av offentlig försvarare (lagen [1996:1621] om rätt för att överklaga vissa beslut om ersättning m.m.). Detta innebär dels att kan överklaga sådana beslut, dels att verket i vissa fall intar ställning som motpart när en enskild part överklagar ett beslut. Enligt den ordning som gällde innan den nuvarande rättshjälpslagen trädde i kraft hade även talerätt beträffande återbetalning av kostnader för offentlig försvarare eftersom offentlig försvarare ansågs vara en form av rättshjälp. När den nuvarande rättshjälpslagen infördes utmönstrades begreppet rättshjälp i brottmål, och offentlig försvarare är inte längre en form av rättshjälp.