prop · GM0360 · 1999-01-01 00:00:00 — I syfte att ta fram bestämmelser för att bekämpa BSE har en rad frågor diskuterats i olika arbetsgrupper . Detta har bl.a. gällt handels- regler för fett från nötkreatur, tillverkningsbestämmelser för gelatin för livsmedelsändamål och steriliseringskrav för animaliska biprodukter. 16.4.5 Hormoner Diskussionerna om EG:s rätt att behålla importförbudet mot hormonbehandlat kött från bl.a. har fortsatt . stödde tillsammans med övriga medlemsstater i EU kommissionens förslag att överklaga den av WTO tillsatta panelens utslag, som fällde EG:s importförbud vad gäller hormonbehandlat kött. presenterade sitt utlåtande över EG:s överklagande. I likhet med utslaget från de två tvistlösningspanelerna har över- prövningsorganet, som är den högsta WTO-rättsliga instansen i tvistlösningsfrågor, i sitt utlåtande kommit fram till den övergripande slutsatsen att EG:s nuvarande förbud mot import av hormonbehandlat kött inte, med den riskvärdering som gjorts, är förenligt med . kan konstateras att överprövningsorganet i flera viktiga avseenden i sitt utlåtande avviker från panelslutsatserna genom att erkänna vissa av EG:s tolkningar av . WTO antog formellt överprövningsorganets rapport och EG erhöll en övergångstid för att anpassa sig till . EG initierade ett stort antal vetenskapliga undersökningar för att visa det berättigade i att förbjuda användning av hormoner och import av hormonbehandlat kött. Vissa av undersökningarna kommer inte att hinna slutföras inom den respittid som medgivits EG. 16.4.6 Djurfoder I har undantag på foderområdet diskuterats. Detta behandlas även i avsnitt 8.2.1 och 8.2.2. Användandet av antibiotika som tillväxtbefrämjande fodertillsatser diskuterades i jordbruksrådet. arrangerades en i om antibiotikaresistens. Konferensen utmynnade i ett antal rekommendationer som syftar till att förhindra och motverka utvecklingen av resistens mot antibiotika. togs beslut om att förbjuda fyra tillsatser i gruppen antibiotika samt två tillsatser i gruppen tillväxtbefrämjare i bilagorna till rådets direktiv /524/EEG om fodertillsatser. Besluten baseras på vetenskapliga fakta samt på försiktighetsprincipen. har ytterligare rättsakter antagits inom foderområdet, t.ex. kommissionens direktiv /67/EG som bl.a. innehåller definitioner av foderråvaror, kommissionens direktiv /19/EG om ändring av rådets direktiv /524/EEG om fodertillsatser innebärande att substansen Ronidazol utgår ur förteckningen över tillåtna fodertillsatser, kommissionens direktiv /64/EG om analyser av t.ex. aminosyror och råfetter i foderråvaror, samt kommissionens förordningar (EG) nr 1436/98 och (EG) nr 2316/98 om godkännande av vissa enzymer, mikroorganismer och vissa andra substanser som tillsatser i foder och om ändring av villkoren för tillstånd för vissa redan tillåtna fodertillsatser. 17 Livsmedel En stor del av livsmedelsområdet är totalharmoniserat, vilket innebär att det inte är tillåtet för de enskilda medlemsstaterna att ha vare sig strängare eller mer liberala bestämmelser. Det pågående arbetet inom gemenskapen innefattar såväl nyreglering som modernisering av det befintliga regelverket på området. 17.1 om livsmedelslagstiftningen om livsmedel publicerades . Ett syfte med grönboken är att undersöka i vilken utsträckning lagstiftningen tillgodoser konsumenternas, producenternas, tillverkarnas och handlarnas krav och förväntningar. Ett annat syfte är att bedöma hur åtgärder för att stärka oberoende och objektivitet samt likvärdighet och effektivitet hos de allmänna kontroll- och övervakningssystemen uppfyller de grund- läggande målsättningarna att säkerställa ett tryggt och hälsosamt livsmedelsutbud och att skydda konsumenternas övriga intressen. har varit på remiss och har debatterats i rådet samt vid en särskild konferens som arrangerades av kommissionen och parlamentet . Ett reformarbete inom livsmedelspolitiken kan förutses som en konsekvens av grönboken om livsmedel. Flera kommissions- förslag till omfattande ändringar på livsmedelsområdet kan väntas . Det finns ett antal direktiv som innehåller hygienregler för olika typer av livsmedel. Ett förslag till att omforma direktiv /43/EEG till en rättsakt som innehåller hygienregler både för det veterinära området (animaliska livsmedel) och för det icke-veterinära området, diskuteras . Reglerna skall omfatta hela livsmedelskedjan inklusive primärproduktionen. Arbetet befinner sig i ett inledningsskede och kommer att fortsätta . 17.2 Förenkling av livsmedelsstandarder har arbetet med förenkling av vissa livsmedelsstandarder fortsatt. Förslag finns om ändring av direktiven för kakao- och chokladvaror, vissa former av socker, honung, juice och nektar, mjölkpulver och kondenserad mjölk, kaffeextrakt och cikoriaextrakt samt sylt, gelé och marmelad. Endast beträffande förslaget om kaffe- och cikoriaextrakt har medlemsländerna nått fram till en gemensam ståndpunkt och har yttrat sig en andra gång. Arbetet med de övriga standarderna pågår på rådsnivå. Återstående olösta frågor är bl.a. användning av annat vegetabiliskt fett än kakaosmör i chokladprodukter och sockerinnehållet i sylt. 17.3 Kvalitetskrav på dricksvatten Arbetet med omarbetning av direktiv /778/EEG om dricksvatten har pågått med avsikt att förenkla, uppdatera och konsolidera direktivet. antogs direktiv /83/EG om kvaliteten på dricksvatten. Direktivet lägger tonvikten på att väsentliga kvalitets- och hälsoparametrar iakttas. Medlemsstaterna får dock fastställa strängare värden samt lägga till ytterligare parametrar om det anses lämpligt. Direktivet ålägger medlemsstaterna att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att dricksvatten är hälsosamt och rent. Vattnet får inte innehålla mikroorganismer, parasiter och ämnen i sådant antal eller sådana koncentrationer att de utgör en potentiell fara för människors hälsa. Med dricksvatten menas allt vatten, förutom naturligt mineral- vatten och vatten avsett som läkemedel, som antingen i sitt ursprungliga tillstånd eller efter beredning är avsett för dryck, matlagning, beredning av livsmedel eller andra hushållsändamål, oavsett ursprung och hur vattnet tillhandahålls. Vidare omfattas allt vatten som används i företag för tillverkning, bearbetning, konservering, eller saluföring av varor eller ämnen som är avsedda för livsmedelsändamål. Parametervärdena skall iakttas för vatten som tillhandahålls från ett distributionsnät då det tappas ur de kranar som normalt används för dricksvatten. Om fastighetsinstallationer kan vara orsaken till att parametervärdena inte hålls skall medlemsstaterna ändå anses ha fullgjort sina skyldigheter. Medlemsstaterna kan enligt direktivet göra undantag bl.a. för dricks- vatten från en enskild vattentäkt som tillhandahåller mindre än 10 kbm per dag eller försörjer högst 50 personer, om inte vattnet tillhandahålls som en del av kommersiell verksamhet. 17.4 Bestrålning av livsmedel Europeiska kommissionen presenterade 1988 ett förslag till direktiv om bestrålning av livsmedel. Parlamentet sade emellertid nej till bestrålning av andra livsmedel än örter och kryddor. Efter flera kompromissförslag antog rådet formellt en gemensam ståndpunkt . Förslaget godkänner bestrålning av örtkryddor, kryddor och smakgivande ingredienser av vegetabiliskt ursprung men tillgodoser också konsumenternas viktiga krav på att alla livsmedel som bestrålats, även livsmedel där bestrålade ingredienser ingår, skall märkas. Senast skall kommissionen lägga fram ett förslag till slutlig lista över livsmedel som får bestrålas. fram till dess får medlemsstaterna behålla existerade förbud mot bestrålning, såväl för den egna industrin som i handeln med andra länder. 17.5 Nya livsmedel och genmodifierade livsmedel Förordning (EG) nr 258/97 av om nya livsmedel och livsmedelsingredienser trädde i kraft . Förordningen, som även omfattar genmodifierade livsmedel, fastställer regler och villkor för sådana produkter innan de kan släppas ut på marknaden. Bland annat skall en säkerhetsprövning av produkterna ske. Två procedurer finns: ett ansökningsförfarande via en medlemsstat samt en förenklad procedur med anmälan till kommissionen. Regler för särskild märkning finns i förordningen. Kommissionen skall dessutom föreslå tillämpningsregler för märkning att antas av Ständiga livsmedels- kommittén. har ett antal ansökningar om godkännande av nya livsmedel inkommit till medlemsstaterna. Ingen produkt har ännu godkänts enligt ansökningsproceduren. Ett antal produkter har även anmälts enligt den förenklade proceduren, bland annat oljor från genmodifierad raps. Ingen ansökan enligt förordningen har ännu inlämnats i . beslutade rådet om särskild märkning av genmodifierad sojaböna och majs. Dessa produkter godkändes för utsläppande på marknaden i enlighet med direktiv /220/EEG om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön innan förordningen om nya livsmedel trädde i kraft. Beslutet innebär att produkter skall märkas om det går att analytiskt påvisa nytt DNA eller protein. I beslutet anges att en förteckning skall upprättas över produkter som inte omfattas av dessa märkningskrav. Beslut om en sådan för- teckning förväntas . Kommissionen skall även utreda frågan om ett tröskelvärde för märkning i fall av oavsiktlig förorening av livs- medel med DNA eller protein som är ett resultat av genetisk modifiering. 17.6 Märkning av livsmedel beslutade rådet om en ändring av direktiv /112/EEG om märkning av livsmedel. Ändringen omfattar bl.a. kraftigt utökade krav på mängddeklaration av karaktärsgivande ingredienser och tydligare regler för beteckningar under vilka livsmedel saluhålls samt krav om att ange när stärkelse innehåller gluten. har ett stort arbete lagts ned på tolkning och tillämpning av dessa regler samt utarbetande av förslag till undantag. Beslut om en förordning rörande märkning av nötkött och nötköttsprodukter fattades av rådet . Förordningen innehåller bestämmelser om vilka uppgifter en sådan märkning skall innehålla och om krav på spårbarhet. Märkningssystemet är frivilligt, men de som efter väljer att märka nötkött med t.ex. ursprung måste följa förordningens krav. Nötkött och nötköttsprodukter skall kunna märkas med uppgift om ursprungsland och med bl.a. information om utfodring. 18 Fiske Den gemensamma fiskeripolitiken är en fullt utvecklad gemenskapspolitik med för medlemsstaterna gemensamma bestämmelser som omfattar fiskerinäringens alla aspekter. En omfattande genomgång av den gemensamma fiskeripolitiken har påbörjats av kommissionen inför den revidering som senast måste beslutas . Revideringen av den gemensamma fiskeripolitiken kommer att vara en viktig fråga under det svenska ordförandeskapet i EU . 18.1 Förvaltning av fiskeresurser 18.1.1 Nordsjösamarbete Nordostatlantiska beslutade vid ett extra möte att organisationen skall förstärkas och att en permanent sekreterare skall anställas. Sekretariatet har förutom administrativa uppgifter även ansvaret för uppföljningen av fiskerikontroll inom organisationens område. Inom den Nordostatlantiska och inom Nord- atlantiska laxorganisationen samt inom ramen för EG:s avtal med har arbetet med tillämpningen av försiktighetsprincipen inletts. Det har i sina fiskbeståndsöversikter och i sin rådgivning utgått ifrån försiktighetsprincipen och presenterat mer långsiktiga råd . Nordatlantiska laxorganisa- tionen har påbörjat arbetet med en långsiktig aktionsplan för de nordatlantiska laxbestånden. 18.1.2 Östersjösamarbete för antog vid ett extra möte en långsiktig plan för att bevara de genetiskt unika vilda laxstammarna i . beslutade vilka naturliga vildlaxälvar som skall vara självförsörjande samt vilka potentiella naturlaxälvar som kan bli föremål för särskilda insatser. All utsättning av smolt skall upphöra . En arbetsgrupp har till uppgift att till årliga höstmöte lämna förslag till hur fisket skall inriktas mot den odlade laxen. har vidare som ett bidrag till Baltic 21 fattat beslut om att tillämpa försiktighetsprincipen och att ta fram långsiktiga förvaltningsplaner för övriga fiskbestånd. Inledningsvis skall en arbetsgrupp utarbeta en långsiktig strategi för torskbestånd. Arbetsgruppen skall ha sitt första möte i . 18.1.3 Multilateralt samarbete Inom FN:s jordbruks- och livsmedelsorganisation , som har huvudansvaret för det multilaterala samarbetet på fiskeriområdet, har bl.a. utarbetats riktlinjer för en minskning av den globala fångstkapaciteten. Riktlinjerna skall diskuteras vidare och antas vid ett fiskeriministermöte . Vidare har handlingsplaner utarbetats för en minskning av bifångster samt för förvaltning av världens hajbestånd. Inom har arbetet fortsatt med att analysera dels effekterna av subventioner på fiskområdet, dels effekterna av en övergång till varaktigt fiske. 18.1.4 Förbättrad kontroll av fisket Satellitövervakning av gemenskapens fiskefartyg har införts . Detta innebär att fartyg och som fiskar i öppet hav, inom ramen för vissa tredje landsavtal eller för framställning av fiskmjöl och fiskolja, skall vara försedda med sändare för automatisk överföring av positionsrapporter. I berörs ca 45 fiskefartyg. Andra viktiga frågor på området har varit den handlingsplan som kommissionen lade fram för en bättre tillämpning av den gemensamma fiskerikontrollen samt beslut vid fiskerådet om en omfattande översyn av kontrollförordningen (EG) 2847/93. 18.2 Den gemensamma marknadspolitiken för fiskerinäringen I ett meddelande till rådet presenterade kommissionen förslag till förändringar i gemenskapens marknadsreglering av fisk och fiskprodukter. I meddelandet konstateras att detta är avsett som utgångs- punkt för en debatt i syfte att definiera lämpligaste riktlinjer för att säker- ställa att gemenskapens marknad för fiskeriprodukter fungerar optimalt. Enligt meddelandet bör fiske och handel bedrivas på ett ansvarsfullt sätt samt instrument för marknadsregleringen även kopplas till förvaltningen av fiskeresurserna. Det är viktigt att de olika leden i näringen samarbetar. Vidare måste kvalitetsansträngningar uppmuntras. Kommissionen anser att ansvaret för förvaltningen av fångsterna bör överlåtas till producentorganisationerna men att det slutligen är medlems- staten som fattar beslut om detta. Kommissionen föreslår även att näringen måste kunna bilda branschorganisationer som kan godkännas. Det är kommissionens intention att återtagen fisk, dvs. fisk uppköpt av gemenskapen, i större utsträckning skall lagras eller beredas och därefter släppas ut på marknaden. Meddelandet behandlar även märkning av fisk. Kommissionen deltog i möte med representanter från såväl fiskerinäringen som staten. framläggs sannolikt förslag om vissa förändringar i marknadspolitiken. När det gäller återtaganden av fisk från den svenska marknaden så har dessa varit relativt små. förekommer det emellertid betydande återtag av främst sill/strömming och kokräka. 18.3 Strukturpolitiken för fiskerinäringen Nuvarande programperiod för strukturpolitiken avslutas i och med utgången av 1999. presenterade kommissionen, som en del av Agenda 2000, sin övergripande strategi för struktur- och regionalpolitiken . presenterade kommissionen förslag till förordningar om den framtida politiken, regler för strukturfonderna samt prioriterade målområden. De huvudsakliga diskussionerna angående Agenda 2000 och reformen av strukturpolitiken har förts inom rådsarbetsgruppen för struktur- fondsfrågor och en ad hoc-grupp, ordförandeskapets vänner, den s.k. Amis-gruppen. Ansvarigt ministerråd är allmänna rådet. För fiskets del innebär förslaget att de särskilda programmen för fiskerinäringen mål 5a och Pesca ersätts med strukturåtgärder inom fiskerinäringen som integreras i de regionala programmen och i ett program utanför mål 1 och 2. Med anledning av de omfattande förändringar förslaget innebär för fiskerinäringen ställde det österrikiska ordförandeskapet ett antal principiella frågor till medlemsländerna, som bl.a. behandlades på fiske- rådsmötet . Ordföranden redovisade fiskeministrarnas synpunkter till ordföranden i allmänna rådet. På fiskerådsmötet den 17 presenterade kommissionen muntligen ett förslag till tillämpningsförordning för strukturinsatser på fiskets område. Förslaget är kopplat till det övergripande Agenda 2000-förslaget men kommer att förhandlas i fiskerådet. 19 Regional- och strukturpolitik Inom EG råder stora skillnader i ekonomisk utvecklingsnivå mellan olika regioner. Alltsedan EG-fördraget undertecknades 1957 är en gradvis utjämning av dessa skillnader ett viktigt mål för EU:s verksamhet. Den gemensamma regional- och strukturpolitiken är det viktigaste instrumentet för att minska obalanserna och skillnaderna i ekonomisk utveckling mellan regionerna och på så sätt skapa en högre grad av social och ekonomisk sammanhållning inom unionen. Dessutom är minskade regionala skillnader en nödvändighet om alla regioner inom unionen till fullo skall kunna dra nytta av den inre marknaden och andra tillväxtinriktade åtgärder, som tillsammans med bl.a. den tekniska utvecklingen verkar i centraliserande riktning. EG:s regional- och strukturpolitik kanaliseras via fem strukturfonder: regionalfonden, social- fonden, jordbruksfonden, fonden för fiskets utveckling samt samman- hållningsfonden. Av medlen från dessa fonder avsätts till sju olika mål för regional- och strukturpolitiken. Målen innefattar kriterier för när EG:s regional- och strukturpolitik kan komma i fråga. Av de sju målen är alla mål utom mål 1 aktuella för del. Vidare avsätts av medlen till ett antal gemenskapsinitiativ, samt till pilotprojekt. 1999 kommer att sammanlagt ta emot ca 1,4 miljarder ecu från strukturfonderna, vilket motsvarar ca . Ett villkor för att medel från fonderna skall betalas ut är att de kompletteras med svenska offentliga medel samt i vissa fall privata medel. Insatserna sker inom ramen för särskilda program, s.k. samlade programdokument eller operationella program, som utarbetats av regionala eller nationella myndigheter och som fastställts i förhandlingar mellan kommissionen och . 19.1 Målområden 19.1.1 De beslutande instanserna För målen 2, 5b och 6 gäller att regionala beslutsgrupper, med status som egna myndigheter, fattar beslut om EU-medel till nationella stödsystem eller enskilda projekt. För beslut inom mål 3 har regionala partnerskap inrättats för att bistå länsarbetsnämnderna. Beslut om projekt inom mål 4 fattas av för utbildning och kompetens- utveckling i samverkan med regionala partnerskap. För mål 5a fattas besluten av och eller . Särskilda övervakningskommittéer har inrättats med uppgift att ge riktlinjer för, följa upp och föreslå förändringar av programmen samt utvärdera hur dessa genomförs. är () för mål 2 och mål 6, Arbets- marknadsstyrelsen (AMS) för mål 3, för utbildning och kompetensutveckling för mål 4 samt för mål 5b. och är sekretariat för över- vakningskommittéerna inom mål 5a för de åtgärder som har krav på att en övervakningskommitté skall finnas. Utbetalande myndigheter som är fondansvariga myndigheter gentemot kommissionen är för den regionala fonden, AMS för den sociala fonden, för jordbruksfonden och för fonden för fiskets utveckling. Programperioden 1999 går mot sitt slut och flera av programmen är till stor del intecknade genom beslut. har arbetet alltmer inriktats på uppföljning och utbetalningar. genomfördes en konferens med deltagande från kommissionen om hur program avslutas. På regeringens uppdrag har de centrala fondansvariga myndigheterna för innevarande period gjort en översyn för att utveckla arbetsformer och administrativa rutiner. Syftet med uppdraget har varit att underlätta genomförandet av programmen. Regeringen har beslutat att tillkalla en särskild utredare för de geografiskt avgränsade strukturfondsprogrammen under nästa program- period åren 2000 2006. Utredaren skall redovisa förslag till dels former för hur de nya programmen skall tas fram, dels organisation för att genomföra programmen. Regeringen har även utsett en särskild utredare som skall lämna förslag till inriktningen av nya mål 3 m.m. för kommande programperiod. Båda uppdragen skall redovisas och utgör en del av förberedelserna inför nästa program- period. 19.1.2 Mål 2 omvandling av regioner med industriell tillbakagång Mål 2 syftar till omvandling av regioner som påverkats av industriell tillbakagång. I har fem mål 2-områden avgränsats: Bergslagen, , delar av , och Ångermanlands- kusten. Mål 2-områdena får ca från strukturfonderna 1999. Till detta kommer svensk offentlig med- finansiering som uppgår till ca samt privata medel. hade beslutsgrupperna godkänt projekt för av EU-medlen för programperioden och var utbetalt till projektägarna. Besluten och utbetalningarna i de fem mål 2-områdena fördelar sig enligt följande: Mål 2-område Beslut och utbetalningar t.o.m. EU-ram Beslut i Utbetalningar i miljoner kr procent av i procent av 1995 1999 EU-ramen EU-ramen Bergslagen 589 85 22 211 83 15 132 80 30 316 59 16 Ångermanlandskusten 158 70 20 Totalt 1 406 77 22 Stöd har lämnats till ett stort antal projekt inriktade på små och medelstora företag. Projekten syftar bl.a. till att stimulera nyföretagande och marknadsutvidgning i företagen såväl nationellt som internationellt. Det finns även projekt som är inriktade på att öka kompetensen inom särskilda områden, t.ex. informationsteknik. Ett antal projekt är av samverkanskaraktär, där flera företag inleder samarbete om t.ex. produkt- och processutveckling. Inriktningen på projekten gör att antalet nya arbetstillfällen är en viktig resultatindikator. Enligt målsättningen med mål 2-programmen skall 19 000 nya arbetstillfällen skapas. De projekt som slutredovisats bedöms ha bidragit till att skapa 3 500 nya arbetstillfällen. 19.1.3 Mål 3 bekämpning av långtids- och ungdomsarbetslöshet Mål 3 syftar till att slussa in ungdomar på arbetsmarknaden, bekämpa långtidsarbetslöshet och stödja personer som riskerar att uteslutas från arbetsmarknaden. Till den senare gruppen räknas i programmet invandrare och arbetshandikappade. De svenska mål 3-insatserna är inriktade på kompetensutveckling, vägar till sysselsättning via dator- teknikens aktivitetscentrum, vägledning och rådgivning, utveckling av små och medelstora företag samt hjälp till egen företagarverksamhet. Ett jämställdhetsperspektiv skall genomsyra insatserna. Mål 3-programmet ligger väl i linje med den svenska s.k. arbetslinjen, där syftet är att engagera de arbetssökande i aktiva åtgärder som platsförmedling, rådgivning och utbildning för att de snabbt skall komma in på arbets- marknaden. har för mål 3 1999 tilldelats ca 364 miljoner ecu, eller ca , från Europeiska socialfonden. Till detta kommer nationell medfinansiering om ca 445 miljoner ecu, vilket motsvarar ca . hade samtliga socialfondsmedel inom programmet intecknats genom beslut. Även utbetalningarna ligger på en relativt sett hög nivå. hade av medlen utbetalats till projektanordnarna. Från programmets start hade totalt 131 000 personer deltagit i mål 3, fördelade på ca 1 600 projekt. Mer än hälften av deltagarna återfinns i projekt som särskilt har riktats till långtidsarbetslösa och av deltagarna har omfattats av projekt för unga. Stora insatser har gjorts inom mål 3 för att sprida erfarenheter från programmet. Bl.a. har en förteckning över ca 100 projekt som utgör särskilt goda exempel tagits fram. I den senaste utvärderingsrapporten avseende mål 3, vilken avlämnades , föreslås bl.a. åtgärder i syfte att just förskjuta tyngdpunkten i verksamheten till mer av uppföljning och spridning av erfarenheter från genomförda projekt. I rapporten görs vidare en jämförelse mellan mål 3 och ordinarie arbets- marknadspolitiska åtgärder med avseende på andelen deltagare som erhållit arbete. Jämförelsen tyder preliminärt på ett något sämre resultat för mål 3 än genomsnittet för övriga åtgärder. I detta sammanhang bör dock nämnas att ett kriterium inom mål 3 är att projekten skall vara nyskapande. De syftar således till att pröva nya vägar inom arbets- marknadspolitiken och resultaten kan därför variera väsentligt mellan olika projekt.