prop · GM03137 · 1999-01-01 00:00:00 — Enligt regeringens bedömning bör därför ansvaret för att det finns en balansansvarig i en elanvändares ut- tagspunkt flyttas över från elanvändaren till elleverantören. Detta innebär att en elleverantör som vill leverera el i en viss uttagspunkt själv måste åta sig balansansvaret i uttagspunkten eller genom avtal se till att någon annan åtar sig detta ansvar. Denna huvudregel kommer således också att gälla vid byte av elleverantör. Härigenom undviks en situation där balansansvar saknas. Genom att informationsskyldighet läggs på elleverantören skapas också förutsättningar för en rationell hantering av det informationsflöde som måste ske i samband med leverantörsbyte. I det förslag till modell för schablonberäkning som utarbetats av i samarbete med behandlas metoder för avräkning, ansvarsfördelning mellan marknadens aktörer, arbetsrutiner och förslag till informationsstruktur. Därutöver lämnas förslag till ändringar i ellagstiftningen som föreslås införas vid schablonberäkning. Av betydelse för myndigheternas förslag till ansvarsfördelning mellan marknadens parter har varit den relativt korta tid som står till buds för genomförandet. Vidare bör modellen vara konkurrensneutral, kostnads- effektiv, bygga på existerande infrastruktur och ta hänsyn till rollför- delningen på den svenska elmarknaden. För att uppfylla dessa krav föreslår myndigheterna att den nationella balansavräkningen hos utnyttjas för den preliminära schablonbaserade avräkningen mellan de balansansvariga. Härigenom blir övriga aktörers åtaganden begränsade, vilket minskar tiden för omställning. Enligt förslaget kommer balansavräkningen att bestå av två avräkningsprocesser. Parallellt med den timvärdesbaserade avräkningen tillkommer en schablonbaserad avräkning. Den schablonbaserade avräk- ningen organiseras på samma sätt som den nuvarande balansavräkningen för timvärden, vilket innebär att rollfördelningen mellan aktörerna inte förändras nämnvärt. Sammanfattningsvis innebär förslaget att ansvarar för avräkning av de balansansvarigas schablonberäknade leveranser i resp. nätområde. Balansansvariga ansvarar för avräkning av dessa leve- ranser med andra elleverantörer för vars kunder de har balansansvar. Elleverantören är också, som tidigare påpekats, skyldig att se till att det finns en balansansvarig för elleveransen och att underrätta nätägaren om balansansvaret. Nätägaren har ansvar för strukturhanteringen vilket bl.a. innebär att föra uppgifter om elanvändare och elleverantörer. Dessutom ansvarar nätägarna för att ta fram underlag för förbrukningsprofilen i området samt ta fram andelstal som motsvarar de olika balansansvarigas och elleverantörernas leveranser i området Rapporteringen skall ske per nätområde enligt den struktur som f.n. utnyttjas för balansavräkning. Separat avräkning kommer dock att göras för regionnät och lokalnät. Dessa s.k. schablonområden baserar sig således på den tekniska nätstruk- turen och överensstämmer således inte alltid med nätkoncession för område. Med ovan beskrivna organisation blir den schablonbaserade avräk- ningen konkurrensneutral. Genom att balansansvariga avräknas med en metod för prissättning som grundar sig på officiella marknadspriser och där alla balansansvariga behandlas lika, uppstår inte någon särställning för någon aktör. Eftersom avräkningen centraliseras till minskar behovet av detaljreglering av avräkningsrutiner mellan aktörer. Regeringen delar myndigheternas bedömning att Svenska kraftnäts ansvar för avräkning av schablonmätta leveranser endast bör omfatta de aktörer som har ett avtalsförhållande med dvs. Balansansvariga avräknar i sin tur schablonmätta leve- ranser till sina avtalspartner, dvs. de elleverantörer som den balans- ansvarige iklätt sig balansansvaret för. Regeringen anser att myndigheternas förslag, tillsammans med de lagförslag som LEKO utredningen redovisar, utgör ett ändamålsenligt regelverk som ger en tydlig bild av ansvarsfördelningen mellan olika aktörer och vilka krav på rapportering och informationsstrukturer som bör gälla för att möjliggöra införandet av schablonberäkning. Regler beträffande avräkning, uppföljning, informationsskyldighet etc. bör dock i så liten utsträckning som möjligt inkluderas i lagstiftningen. Sådana bestämmelser bör istället utfärdas av regeringen. De behov av justeringar och förbättringar som kan förväntas uppstå i takt med att marknad och teknik utvecklas kan härigenom tillgodoses på ett mera flexibelt sätt. är det av största vikt att marknadens aktörer i ett så tidigt skede som möjligt informeras om vilka rutiner som kommer att gälla då schablonberäkning införs. Regeringen avser att utfärda föreskrifter i nära överensstämmelse med myndigheternas förslag. 4.6 Hantering av kostnader vid leverantörsbyte Regeringens förslag: Innehavare av nätkoncession skall inte ha rätt att ta ut en särskild avgift vid byte av elleverantör. LEKO utredningens förslag: Varje enskild kund skall ha rätt att göra fyra avgiftsfria byten av elleverantör per kalenderår. Kostnaden för dessa byten kommer att belasta nättariffen. För byten därutöver skall nätägaren äga rätt att ta ut en avgift av kunden. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inget att erinra mot förslaget. ifrågasätter att den som byter elleverantör inte också skall belastas av kostnaderna för bytet. LRF anser att antalet avgiftsfria leverantörsbyten bör begränsas till tre och och Elleverantörer vill begränsa dem till två. efterlyser en samlad bild av hur kostnaderna för de åtgärder som krävs i samband med leverantörsbyte skall fördelas och betonar att de kostnader som faller på nätägaren bör få räknas in i de kostnader som får täckas av nätavgiften. betonar att begränsningen till fyra byten kommer att ge upphov till höga administrationskostnader för uppföljning av antal byten och att antal avgiftsfria byten därför bör vara obegränsade. Skälen för regeringens förslag: När en kund byter elleverantör är han också orsak till att vissa administrativa kostnader uppstår hos det lokala nätföretaget. I första hand beror dessa på att mätarställningen måste läsas av. Till detta skall även läggas kostnader för att registrera avlästa värden i datasystemet m.m. I samband med att beslutade att schablonberäkning skall införas uttalades att någon avgift inte skall tas ut av den kund som byter leverantör. Det grundläggande motivet för att införa schablonberäkning är att konkurrensen skall öka och att alla elanvändare skall ges tillträde till den fria elmarknaden. Att byta elleverantör bör därför vara så enkelt och billigt som möjligt för kunden och inte förenat med en avgift. Regeringen instämmer i Statens energimyndighets uppfattning att en begränsning av antalet kostnadsfria byten kan medföra att nätinne- havarens administrativa kostnader istället ökar, på grund av kravet på uppföljning och registrering av antalet byten. Sannolikt kommer endast ett fåtal kunder att göra ett stort antal byten . Mot denna bakgrund föreslår regeringen att byte av elleverantör skall vara kostnadsfritt för kunden. Kostnaden för leverantörsbyte får således bäras av nätföretaget. 4.7 Vissa frågor kring timmätning Regeringens förslag: Kostnader för mätning hos elanvändare som mäts enligt regeringens föreskrifter skall inräknas i den gemensamma nättariffen. Elanvändare som vill ha en mer avancerad mätning skall debiteras merkostnaderna för detta. Den elanvändare som har ett avtal med en elleverantör som är baserat på timregistrerad mätning skall inte belastas med merkostnaden för denna mätning under det pågående avtalets löptid. Någon särskild ersättning bör inte utgå till de kunder som installerat timmätare. LEKO utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med rege- ringens förslag. Svenska kraftnäts förslag: Överensstämmer i huvudsak med rege- ringens förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inget att erinra mot förslaget. Kammarrätten i ifrågasätter att kostnaderna för timmätning hos kunder över schablongränsen skall ingå i nättariffen och därigenom belasta hela kundkollektivet. och Elleverantörer betonar att avräkning utifrån timvärden för kunder under schablongränsen endast bör få förekomma hos kunder som har avtal som gör fortsatt timvis avräkning nödvändig. Föreningen saknar också bestämmelser om tidsbegränsning av tillsvidareavtal. LRF å andra sidan ställer sig negativ till en avgift för timvärdeshantering eftersom rörligt pris till slutanvändare bidrar till lastutjämning och därigenom mindre miljöpåverkan. Vad gäller frågan om kompensation till de elanvändare som redan investerat i utrustning för timmätning delar flertalet remissinstanser utredningens uppfattning att någon kompensation inte bör utgå. yrkar att staten schablonmässigt skall ersätta konsumenter som investerat i en timmätare med i varje enskilt fall. Även och anser att någon form av kompen- sation är rimlig. Fastighetsägare anser att maxpriset för timmätare bör be- hållas trots att schablonberäkning införs. och framhåller att timmätarinstallationer inte bör stimuleras fram genom statliga åtgärder och att fakturor bör avspegla faktisk förbrukning. framför att krav på ett minsta antal avläsningar av faktisk förbrukning bör regleras i lag i samband med övergången till schablonberäkning. Föreningen framför också att LEKO utredningen har överskattat kostnaderna för timvis mätning och mätvärdeshantering. Skälen för regeringens förslag: Områdesmodellen innebär att alla el- användare över gränsen för schablonberäkning måste timmätas och att det är nätägaren som är skyldig att utföra denna mätning. I likhet med utredningen anser regeringen att de elanvändare som genom den nya lag- stiftningen nu har att installera en mer avancerad mätutrustning inte skall belastas med kostnaderna för mätutrustningen och dess installationer. Kostnaderna bör istället betraktas som en systemkostnad och därför ingå i nättariffen. Antalet kunder över den föreslagna gränsen för schablonberäkning är 30 000. Det kan antas att ungefär hälften av dessa kunder saknar timmätning. Så länge en kund över gränsen för schablonberäkning saknar timmätare kommer han att ingå i den förbrukningsprofil mot vilken kunder under schablongränsen avräknas. För att ge nätägaren möjlighet att installera de timmätare som kommer att krävas då schablonberäkning införs krävs en viss övergångstid. Denna övergångstid bör enligt regeringens mening utsträckas t.o.m. . När schablonberäkning införs kommer intervallet för mätaravläsning för alla kunder som ligger under schablongränsen att vara detsamma. Den som efter det att schablonberäkning införts önskar installera mätare för timvis avläsning bör enligt regeringens mening själv stå för de merkostnader som uppkommer. Även det nu gällande takpriset på för timregistrerande utrustning bör enligt regeringens mening av- skaffas, eftersom denna utrustning inte längre utgör en förutsättning för tillträde till den fria marknaden. Med hänsyn till att timmätning redan förekommer under schablon- gränsen kommer särskilda bestämmelser att behövas för att reglera hur timmätning skall hanteras för dessa kunder efter . I de fall då såväl kunden som leverantören saknar intresse av att fortsatt utnyttja timmätaren bör nätinnehavaren fritt kunna besluta om hur timmätaren fortsättningsvis skall utnyttjas. Om elanvändaren har ett avtal med sin elleverantör som grundar sig på timregistrerad mätning så bör enligt regeringens mening elanvändaren inte belastas med merkostnaden för denna mätning under det pågående avtalets löptid. Genom de här föreslagna reglerna kommer de elkunder som installerat timvis mätutrustning även i fortsättningen att kunna ha viss nytta av timmätaren, trots att den inte längre kommer att vara en nödvändig investering för byte av elleverantör. Värdet av den nytta man haft, och i viss mån fortsatt kommer att ha, kan för flertalet kunder antas uppväga de utlägg man gjort. Mot denna bakgrund anser regeringen i likhet med LEKO utredningen och flertalet remissinstanser att någon särskild ersättning inte bör utgå till de kunder som installerat timmätare. Reglerna om att kostnader för mätning hos elanvändare som mäts enligt regeringens föreskrifter skall ingå i den gemensamma nättariffen bör inte omfatta produktionsanläggningar. gällande lagstiftning som innebär att nätkoncessionshavaren skall debitera elproducenter kostna- derna för mätare med tillhörande insamlingsutrustning och mätarinstalla- tion ändras således inte. Ett särskilt undantag bör dock göras för pro- ducenter som levererar en effekt om högst 1500 kW. Inmatningen för dessa producenter sker normalt på lokalnätsnivå. Vid införande av scha- blonberäkning kommer således elproduktionen från dessa anläggningar, om den inte mäts timme för timme, att ingå i förbrukningsprofilen för schablonmätta leveranser inom området. Detta är ur kvalitetssynpunkt olämpligt eftersom det knappast finns någon överensstämmelse mellan de små producenternas inmatningsprofil och de schablonmätta elan- vändarnas uttagsprofil. För att systemet med schablonberäkning skall kunna fungera tillfredsställande måste således i stort sätt all elproduktion timmätas, vilket innebär att timmätare kommer att installeras vid mindre produktionsanläggningar som saknar utrustning för timmätning. Denna kostnad är en direkt följd av att systemet med schablonberäkning införs och bör enligt regeringens mening inte tas ut av de små pro- ducenterna. Kostnaden är istället att betrakta som en systemkostnad och bör således ingå i nättariffen. 5 Leveranskoncessionssystemet upphör Regeringens förslag: Leveranskoncessionssystemet upphör i sam- band med att schablonberäkning av elförbrukning införs. LEKO utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens för- slag. Remissinstanserna: Inga remissinstanserna har något att erinra mot förslaget. Kammarrätten i betonar att leveranskoncessions- systemet i dess nuvarande form inte kan upprätthållas då schablonberäk- ning införs och att en förutsättning för att schablonberäkning skall kunna införas således är att leveranskoncessionssystemet upphör . Skälen för regeringens förslag: För att skydda små elanvändare före- skrivs i ellagen att det skall finnas en leverantör i varje område som har s.k. leveranskoncession. Innehavaren av leveranskoncession är skyldig att leverera el för normala förbrukningsändamål till alla kunder inom området som inte önskar byta elleverantör. Leveranskoncessionären är också skyldig att köpa el från produktionsanläggningar som är belägna inom området och som kan leverera en effekt om högst 1500 kW. Leveranskoncessionären är den enda leverantör som får leverera till kunder vars uttag inte mäts timme för timme. Leveranskoncessionärens priser övervakas av . Samtliga beviljade leveranskoncessioner gäller t.o.m. . När schablonberäkning införs öppnas hela elmarknaden för konkur- rens. Därmed förändras förutsättningarna för de företag som är leveranskoncessionärer på ett genomgripande sätt. Regeringen delar LEKO utredningens bedömning att leveranskoncessionssystemet inte kan upprätthållas då schablonberäkning införs. 5.1 Behovet av leveransskyldighet Regeringens förslag: Samtliga elleverantörer skall vara leverans- skyldiga gentemot sina kunder. Leveransskyldigheten upphör om abonnemanget upphör, om en annan elleverantör tar över leveransen eller om överföringen av el får avbrytas på grund av att elanvändaren har försummat sina skyldigheter gentemot elleverantören. LEKO utredningens förslag: I syfte att begränsa antalet fall där kon- sumenter saknar avtal med en elleverantör föreslår utredningen att den som levererar el till konsument skall vara skyldig att förlänga leveransen i de fall ett avtal har löpt ut. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inget att erinra mot förslaget. fastighetsägare föreslår att den föreslagna leve- ransplikten skall gälla samtliga kunder med schablonberäkning och således inte endast konsumenter. Skälen för regeringens förslag: Dagens skydd för mindre elkunder består i att leveranskoncessionären är skyldig att sälja el för normala förbrukningsändamål till kunder vars förbrukning inte mäts timvis, och att denna försäljning skall ske till ett skäligt pris. De nu föreslagna reglerna för hantering av leverantörsbyten har till syfte att säkerställa att det alltid finns en balansansvarig i varje uttagspunkt och att det finns avtal om detta mellan elleverantören och den balansansvarige. Om de villkor som uppställs i detta sammanhang inte uppfylls sker inte något byte av balansansvarig och därigenom kan i förekommande fall inte heller bytet av elleverantör fullföljas. Avsikten med dessa bestämmelser är att undvika oklarheter beträffande vem som bär det ekonomiska ansvaret gentemot för elleveransen. Bestämmelserna tar däremot inte sikte på förhållandet mellan elleverantör och elanvändare och de har inte heller utformats specifikt för konsumentförhållanden. I ellagen har saknats bestämmelser som reglerar förhållandet mellan elleverantör och elanvändare på den fria elmarknaden, med un- dantag av 11 kapitlets särskilda bestämmelser om överföring och leverans av el till konsumenter, där villkor för avbrytande av överföring och leverans av el till konsumenter regleras. När schablonberäkning införs upphör emellertid leveranskonces- sionssystemet och den därtill kopplade leveransplikten. Mot denna bak- grund har LEKO utredningen föreslagit att 11 kap. ellagen bör kom- pletteras med bestämmelser som uttryckligen anger att den som levererar el till konsument skall vara skyldig att förlänga leveransen om ett avtal har löpt ut. På detta sätt ersätts leveranskoncessionärens leveransplikt med bestämmelser som riktar sig till samtliga leverantörer av el till konsument och som innebär en skyldighet att fortsätta leveransen. Skyldigheten bör gälla fram till dess att konsumenten byter leverantör, eller fram till dess att överföringen av el har avbrutits enligt bestämmelserna i ellagens nuvarande 11 kap. 3 och 4 §. När kon- sumenten själv säger upp avtalet, t.ex. på grund av flyttning, upphör leveransskyldigheten att gälla. Den av LEKO utredningen föreslagna lösningen har valts såväl av konsumentskyddsskäl som för att skydda elsystemets funktion så att otillbörligt utnyttjande förhindras. Enligt regeringens bedömning är frågan om att skydda elsystemets funktion och skapa garantier mot otillbörligt utnyttjande det främsta skälet för det föreslagna systemet med leveransskyldighet. Frågan om elsystemets funktion gör sig emellertid lika starkt gällande beträffande elleverans till andra elanvändare än konsumenter. Regeringen anser således att den av LEKO utredningen föreslagna leveransskyldigheten bör utvidgas till att omfatta samtliga elanvändare. I likhet med LEKO utredningen föreslår regeringen att leveransskyldigheten upphör om abonnemanget upphör, om en annan elleverantör tar över leveransen eller om överföringen av el får avbrytas på grund av att elanvändaren har försummat sina skyldigheter gentemot elleverantören bedömer att förslaget inte kommer att påverka konkurrens- situationen på elmarknaden, trots att det innebär ett visst mått av mark- nadsingripande, eftersom det omfattar alla elleverantörer. kan leveransplikten knappast heller sägas innebära någon belastning för el- leverantören, eftersom den avser betalande kunder och dessutom endast innefattar rätten till förlängning av elleveransen som sådan och inte det pris och övriga villkor som skall tillämpas efter förlängning. En sådan bestämmelse innebär entydiga spelregler på elmarknaden som är lätta att förstå för både elleverantörer och kunder. Härigenom kan antalet fall där en elanvändare kan komma att sakna en elleverantör reduceras högst väsentligt. 5.2 Elanvändare som saknar elleverantör förslag: Till elanvändare som saknar elleverantör skall nätkoncessionsinnehavaren vara skyldig att anvisa en elleverantör. För att kunna fullgöra denna skyldighet skall nätkoncessionsinne- havaren teckna avtal med en elleverantör som åtar sig att leverera el till samtliga elanvändare inom nätkoncessionsområdet som saknar elleverantör. LEKO utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. LEKO utredningens förslag avser dock endast konsumenter. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inget att erinra mot förslaget. Behovet av ett konsumentskydd för kunder som hamnat i ett avtalslöst tillstånd framhålls av och LO. Elleverantörer betonar att det bör klarläggas vad som skall gälla beträffande näringsidkare som saknar elleverantör. Skälen för regeringens förslag: I vissa fall kan elanvändaren ha ett avtal med nätägaren, utan att ha hunnit skaffa sig ett avtal med en elleverantör. Detta kan t.ex. inträffa vid ny och återanslutning eller åter- inkoppling av en anläggning, samt vid nyinflyttning. I denna situation kan elanvändaren komma att sakna en elleverantör som kan utpekas som leveranspliktig. Dessa kunder, som således kan komma att sakna avtal om elleverans, kan enligt regeringens mening garanteras en sådan leverans utan att nu gällande krav på åtskillnad mellan nätverksamhet respektive produktion och handel med el påverkas. Även om nätägaren är förhindrad att bedriva handel med el kan han inom ramen för nätverksamheten inhandla och producera el för att bl.a. täcka nätförluster. Inom ramen för dessa bestäm- melser kan nätägaren åläggas en skyldighet att kontraktera en elleve- rantör som åtar sig leverans i de aktuella fallen. Regeringen föreslår mot denna bakgrund en bestämmelse som riktar sig till nätägaren, och som innebär att denne skall vara skyldig att kontraktera en elleverantör som i avtalet med nätägaren förbinder sig att svara för elleverans i det fall då elanvändaren saknar avtal med en elleverantör. Bestämmelsen bör enligt regeringens mening omfatta alla elanvändare. Med en sådan ordning finns alltid en elleverantör gentemot vilken elanvändaren är betalningsansvarig. De närmare detaljer som kan behöva regleras i detta sammanhang bör hanteras i avtal mellan nätägaren, anvisad elleverantör och i avtal med elanvändaren. I samband med anvisning bör nätägaren också upplysa om att elanvändaren, om han så önskar, kan byta elleverantör i enlighet med de regler för leverantörsbyte som gäller på marknaden. Vad gäller nätägarens möjligheter att teckna avtal med en leverantör till vilken avtalslösa elanvändare kan anvisas, gör LEKO utredningen följande bedömning. Nätägaren köper stora volymer för att täcka behovet av för- lustkraft och tillhör härigenom en av de största kunderna på ett lokalnät. I samband med att schablonberäkning införs kommer förlustkraften att kunna upphandlas från flera konkurrerande elleverantörer. medför införandet av schablonberäkning att konkurrenstrycket på marknaden för hushållskunder kommer att öka. Den eller de elleverantörer som åtar sig leveransplikten gentemot avtalslösa konsumenter, kommer inte att underkastas prisreglering. El- leverantören kan således täcka eventuella befarade kreditförluster genom fri prissättning och får , utan några särskilda marknadsfö- ringsinsatser, förtur till ett kundkollektiv av hushållskunder. Det kommer således att finnas ett ekonomiskt värde i att svara för denna typ av leverans till konsument, varför det kan förutsättas att fler elleverantörer med sådan kundinriktning kommer att konkurrera om marknadsandelar. Regeringen bedömer det mot denna bakgrund som osannolikt att nät- ägaren skulle stöta på svårigheter att kontraktera en eller flera elleve- rantörer för det angivna ändamålet. I sammanhanget bör även framhållas att antalet elanvändare som kommer att behöva anvisas en elleverantör kan antas bli relativt begränsat Denna bedömning grundar sig bl.a. på norska erfarenheter som redovisats av LEKO utredningen. 5.3 Behovet av prisreglering Regeringens förslag: Dagens prisprövning av elleveranser upphör att gälla i samband med att leveranskoncessionssystemet avskaffas. Någon prisprövning av elleveranser kommer fortsättningsvis inte att ske. LEKO utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens för- slag.