prop · GM0334 · 1999-01-01 00:00:00 — Det får inte förekomma något annat rikstäckande register över brottmålsdomar än belastningsregistret skall innehålla uppgifter om bl.a. den som har fyllt och som är skäligen misstänkt för något brott mot eller för något annat brott för vilket är föreskrivet svårare straff än böter. Det övergripande syftet med misstankeregistret är att framför allt polis- och tullmyndigheter på ett enkelt sätt skall få tillgång till de uppgifter som krävs för att olika förundersökningar skall kunna samordnas på ett effek- tivt sätt. Om det behövs utnyttjas uppgifterna i registret också på annat sätt i polisens brottsförebyggande och brottsbekämpande verksamhet. Skattemyndigheterna kommer i sin brottsutredande verksamhet att ha behov av att få tillgång till uppgifter om att en person dömts för t.ex. skattebrott eller att en person är misstänkt för sådan brottslighet. Skatte- myndigheten måste därför ha tillgång till dessa uppgifter ur polisens belastningsregister. behöver också ha tillgång till uppgifter ur misstankeregistret. Uppgifterna i registren är nödvändiga i den brottsbekämpande verksamheten för att förebygga, uppdaga och utreda brott. innehåller vidare information som är nödvändig för att samordna brottsutredningar m.m. Regeringen föreslår därför att belastningsregistret och misstankeregistret skall få användas även för skattemyndigheternas brottsutredande verksamhet. I likhet med utredningen anser regeringen att skattemyndigheten bör ha direkt åtkomst till registren. Detta förutsätter dock att de tekniska förutsättningarna finns vilket ännu inte är fallet. kan vidare komma att ha behov av tillgång till uppgifter som behandlas med stöd av polisdatalagen, t.ex. i spanings- register, och som har betydelse för utredning av skattebrott. Polisdata- lagen innehåller emellertid till skillnad mot lagen om belastningsregister och lagen om misstankeregister inte någon bestämmelse om utlämnande av uppgifter i aktuellt avseende. I likhet med vad som föreslås i fråga om behandling av uppgifter i skattemyndigheternas brottsutredande verk- samhet anses sekretesslagens regler tillräckliga (se avsnitt 5.10). Skatte- myndigheternas rätt att från polisen få ut uppgifter som behandlas enligt polisdatalagen får därför bedömas efter en prövning i enlighet med sekretesslagens regler. Skattemyndigheterna torde i de flesta fall behöva tillgång till uppgifter i register hos polisen endast i den utsträckning uppgifterna har anknyt- ning till brott inom skatteområdet. Belastningsuppgifter och uppgifter om skälig misstanke om brott kan dock i vissa fall vara sådana att skatte- myndigheterna kan komma att behöva tillgång därtill oberoende av om brotten rör skatteområdet eller inte. Frågan om vilka uppgifter skatte- myndigheten skall ha åtkomst till bör enligt regeringens mening beredas vidare. Uppgifter som behandlas i brottsregister kan ha betydelse för utredningar av brott inom skatteområdet. Vissa brott inom skatte- området som skall utredas av skattemyndigheterna ligger nära Tull- verkets ansvarsområde. Det gäller främst punktskatte- och mervärdes- skattebedrägerier. Enligt regeringens uppfattning bör uppgifter i Tull- verkets register som har betydelse för utredningen av sådana brott kunna tillföras skattemyndigheter på motsvarande sätt som gäller för polisen. Lagen om register i brottsbekämpande verksamhet måste an- passas till personuppgiftslagen. Regeringen avser därför att göra en översyn av lagen. Enligt regeringens mening bör en reglering av skatte- myndigheternas rätt att använda tullens brottsregister avvakta den kommande översynen. 12 ADB-revision 12.1 Nuvarande ordning Skattemyndigheterna får med stöd av 3 kap. taxeringslagen (1990:324) företa bl.a. revision för att granska näringsidkares bokföring m.m. Revi- sion kan företas även med stöd av bl.a. skattebetalningslagen (1997:483) och lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter. I samtliga fall gäller att revision får göras endast hos den som är eller kan antas vara bokföringsskyldig enligt bokföringslagen (1976:125) eller skyldig att föra räkenskaper enligt jordbruksbokföringslagen (1979:141) och hos annan juridisk person än dödsbo. Skattemyndigheternas rätt att tillgripa tvångsåtgärder för att kunna genomföra en revision regleras särskilt i lagen (1994:466) om särskilda tvångsåtgärder i beskattnings- förfarandet (tvångsåtgärdslagen). Vid revisioner och annan granskning kan kontroll behöva vidtas i ett företags ADB-system. Den information som myndigheten behöver från ett sådant system kan normalt inhämtas genom att företagets personal själv gör alla bearbetningar, ADB-revisorn gör bearbetningar på före- tagets dator eller genom att revisorn tar kopior av företagets register och bearbetar detta på myndighetens dator. Granskningen av ett företags ADB-system omfattar ibland uppgifter ur personregister. Regler som syftar till att skydda de registrerades person- liga integritet vid förande av personregister fanns tidigare i datalagen (1973:289). De flesta av reglerna i datalagen riktar sig till den register- ansvarige, dvs. den för vars verksamhet personregister förs, om han för- fogar över registret. Enligt datalagen är i regel den som revisionen eller granskningen utförs hos registeransvarig för de register som revideras. De bearbetningar som granskaren utför med registret innebär inte att han eller den myndighet han tjänstgör vid blir registeransvarig. Granskaren är heller inte utan vidare bunden av villkor som avser den registeransvariges användning av registret. Som en komplettering till reglerna i taxerings- lagen om ADB-användning gäller därför lagen (1987:1231) om automa- tisk databehandling vid taxeringsrevision, m.m. Lagen tillämpas på myn- dighets granskning avseende skatter och socialavgifter samt granskning enligt tullagen (1994:1550) när åtgärden innefattar automatisk data- behandling av personuppgifter i personregister enligt datalagen. Syftet med lagen är att skydda personuppgifter som finns hos den som granskas vid en revision och ge skydd mot att kontrollverksamheten genom an- vändning av ADB-teknik får en uppläggning som är oacceptabel från integritetssynpunkt (prop. 1987/88:65 s. 80). Enligt lagen om automatisk databehandling vid taxeringsrevision, m.m. får granskningen av personregister inte leda till otillbörligt intrång i den registrerades personliga integritet. Med otillbörligt integritetsintrång avses i princip detsamma som i den gällande datalagen. Datainspektionen utövar tillsyn över granskningen och i den mån det behövs för att för- hindra risk för otillbörligt integritetsintrång får Datainspektionen med- dela särskilda villkor för granskningen. Med stöd av en särskild förord- ning har Datainspektionen utfärdat föreskrifter om verkställigheten av lagen om automatisk databehandling vid taxeringsrevision (1988:2 och 1997:8). Även har utfärdat föreskrifter på området (RSFS 1997:11). föreskrifter har delvis samma inne- börd som Datainspektionens. Datainspektionens föreskrifter innehåller bl.a. bestämmelser om sam- råd med den registeransvarige, användning och bevarande av person- uppgifter samt ADB-säkerhet. Enligt föreskrifterna krävs ett särskilt för- ordnande för att en revisor själv skall få använda tekniskt hjälpmedel vid granskning av ADB-register. Ett särskilt förordnande krävs dock inte om revisorn, efter medgivande av den registeransvarige själv tar fram upp- gifter genom att använda dennes terminal och åtkomsten är begränsad på så sätt att revisorn inte kan påverka innehållet i registret. När det gäller användning av personuppgifter får sådana uppgifter som framkommer vid granskningen användas endast i överensstämmelse med granskningens ändamål. Om det är av väsentlig betydelse från be- skattningssynpunkt får dock uppgifterna användas även för kontroll av att annan än den granskade har fullgjort sin deklarations- och uppgifts- skyldighet. Föreligger synnerliga skäl får personuppgifter även användas för att tillgodose annat allmänt intresse. I fråga om ADB-säkerhet skall enligt huvudregeln granskaren, när denne själv tar fram uppgifterna och använder tekniskt hjälpmedel, i första hand använda kopior av de person- register som granskas. Regeln är till för att eliminera riskerna för intrång i den registrerades personliga integritet genom att granskningen kan leda till oavsiktlig eller otillåten förstörelse av det granskade personregistret. Motsvarande regel finns i tvångsåtgärdslagen, se nedan. Bestämmelser om skydd för ADB-lagrad information vid taxerings- revision finns också i tvångsåtgärdslagen. Vid verkställandet av en revi- sion får endast de tekniska hjälpmedel och sökbegrepp användas som be- hövs för att tillgodose ändamålet med revisionen. Vidare finns ett absolut förbud mot granskning via telenätet, dvs. via modem mellan företagets och myndighetens datorer. Tekniskt hjälpmedel hos den som åtgärden verkställs hos får användas endast om det är nödvändigt. ADB-revision skall i stället normalt ske genom granskning av en kopia av registret. Om den granskade inte har tillhandahållit någon kopia för granskning eller om revisorn inte kunnat kontrollera om den uppgivna kopian stämmer överens med innehållet i den reviderades register, får revisorn använda den skattskyldiges ADB-utrustning för att på egen hand ta fram materia- let. Lagen innehåller även regler om den enskildes rätt att genom beslut av domstol få undanta material från granskningen. Bestämmelserna i lagen om automatisk databehandling vid taxeringsrevision, m.m. är till- lämpliga också vid eftersökning och omhändertagande av ADB-upp- tagningar. Regeringens förslag: vid taxeringsrevision, m.m. upphävs. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanser tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget. Datainspektionen, , Före- tagarnas , för regelgranskning förordar dock att ett system med personuppgiftsombud används. Skälen för regeringens förslag: Revisioner och annan granskning som påbörjas efter det att personuppgiftslagen (1998:204) trätt i kraft omfattas inte av övergångsbestämmelserna till person- uppgiftslagen. En anpassning till dataskyddsdirektivet och person- uppgiftslagen bör därför göras för att osäkerhet inte skall råda om vad som gäller. Behovet av en särskild lag som reglerar vad som gäller vid ADB- revisioner m.m. är som tidigare nämnts motiverat av att den granskande myndigheten inte är registeransvarig enligt datalagen. Utformningen av vem som är personuppgiftsansvarig enligt personuppgiftslagen skiljer sig från vad som gäller registeransvarig enligt datalagen. Enligt 3 § personuppgiftslagen avses med personuppgiftsansvarig den som ensam eller tillsammans med andra bestämmer ändamålen med och medlen för behandlingen av personuppgifter. Detta aktualiserar frågan om ansvaret för behandlingar i samband med revision och annan gransknings- verksamhet. När exempelvis skattemyndigheten vid taxeringsrevision beordrar viss behandling av personuppgifter hos ett personuppgifts- ansvarigt företag, kan företaget inte anses bestämma ändamålen med och medlen för behandlingen. Det gör i stället den granskande myndigheten. Vid granskningen eller revisionen torde ändamålet med behandlingen av personuppgifter regelmässigt bli ett annat än det som bestäms av den personuppgiftsansvarige i dennes verksamhet. Frågan om den granskande myndigheten blir personuppgiftsansvarig har behandlats av (SOU 1997:39). Enligt kommittén talar mycket för att den myndighet som beordrar behandlingen kommer att anses som personuppgiftsansvarig, om inte annat anges i den lag- stiftning som reglerar åtgärden. Detsamma gäller när en myndighet på ett eller annat sätt har tagit hand om behandlade personuppgifter, t.ex. vid beslag av ett personregister. Frågan om ansvar vid ADB-revision och annan granskning behandlades även av (SOU 1993:10). Enligt utredningens förslag skulle den granskande myndig- heten bli personuppgiftsansvarig för den behandling som sker vid gransk- ningen. Utredningens förslag överensstämde i denna del i stort med förslag. Det finns inte skäl att göra någon annan bedömning i fråga om den granskande myndighetens ansvar än den som gjorts av de nämnda utred- ningarna. Detta innebär att skattemyndigheten och tullmyndigheten blir personuppgiftsansvariga i fråga om de behandlingar som utförs vid revi- sion och annan granskning av ADB-material. En sådan ordning torde ge ett minst lika bra skydd för den enskilde som den nuvarande regleringen. Om den granskande myndigheten är personuppgiftsansvarig innebär det att myndigheten åläggs de skyldigheter som enligt personuppgiftslagen vilar på den personuppgiftsansvarige. Bestämmelser om skydd för ADB- lagrad information finns dessutom i taxeringslagen och tvångsåtgärds- lagen. har även utarbetat interna regler om ADB- säkerhet i bl.a. kontrollverksamheten. Dessa regler kommer att gälla vid sidan av personuppgiftslagens bestämmelser. Det finns således inte längre något direkt behov av en särskild lag för att skydda de registrera- des personliga integritet. En annan fråga är om särregler av annan anledning behöver införas. Regeringen tar i detta sammanhang upp vissa frågor som är av särskild betydelse. Enligt 9 § personuppgiftslagen skall den personuppgiftsansvarige se till att personuppgifter inte behandlas för något ändamål som är ofören- ligt med det ursprungliga. Paragrafen motsvarar artikel 6 i dataskydds- direktivet. Enligt artikel 13 i direktivet får undantag göras från artikel 6 i särskild lagstiftning om det är nödvändigt med hänsyn till t.ex. ett viktigt ekonomiskt eller finansiellt intresse, inklusive bl.a. skattefrågor. Som tidigare nämnts gäller personuppgiftslagens bestämmelser inte om särskilda regler finns i annan lag eller förordning. Bestämmelser om revision m.m. finns i flertalet lagar på skatteområdet, bl.a. taxeringslagen och skattebetalningslagen. Av dessa regler framgår att revision och annan granskning får företas i ett företags ADB-system. Med stöd av tvångs- åtgärdslagen kan skattemyndigheten för att kunna genomföra revisionen besluta om vissa tvångsåtgärder. Inom tullmyndigheternas verksamhets- område finns bestämmelser om kontroll i tullagen. Bestämmelserna i dessa lagar får anses tillräckliga för att medge behandling för annat ändamål än det uppgifterna samlades in för. Någon ytterligare reglering behövs således inte. Personuppgiftslagen innehåller särskilda bestämmelser om information till den registrerade. Informationsskyldigheten är förenad med flera undantag. I den utsträckning det är föreskrivet i lag eller annan författ- ning eller i beslut som har meddelats med stöd av författning att uppgift inte får lämnas till den registrerade, gäller inte bestämmelserna. Informa- tion behöver inte heller lämnas om uppgifterna samlas in från någon annan källa än den registrerade och det finns bestämmelser om utlämnan- det eller registrerandet av uppgifterna i en lag eller annan författning. Information om uppgifter som hämtats från någon annan källa än den registrerade behöver inte heller lämnas om det visar sig omöjligt eller skulle innebära en oproportionerligt stor arbetsinsats. Om uppgifterna an- vänds för att vidta åtgärder som rör den registrerade skall dock informa- tion lämnas senast i samband med att så sker. Undantagsreglerna innebär att den reviderande myndigheten inte behöver lämna någon information till de registrerade. Sekretessen enligt 9 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) gäller även i förhållande till de an- ställda i det reviderade företaget och andra som kan vara registrerade i företagets register. Några särskilda regler om informationsskyldighet torde därför inte behövas. Enligt 36 § personuppgiftslagen skall behandling av personuppgifter skriftligen anmälas till tillsynsmyndigheten innan behandlingen genom- förs. Anmälan behöver enligt 37 § inte göras om den personuppgifts- ansvarige anmält till tillsynsmyndigheten att ett personuppgiftsombud utsetts och vem det är. Regeringen eller den myndighet regeringen be- stämmer får vidare meddela föreskrifter om undantag från anmälnings- skyldigheten för sådana typer av behandlingar som sannolikt inte kommer att leda till otillbörligt intrång i den personliga integriteten. Enligt 3 § personuppgiftsförordningen (1998:1191) gäller anmälnings- skyldigheten enligt 36 § första stycket personuppgiftslagen (1998:204) inte för bl.a. behandling av personuppgifter som regleras genom särskilda föreskrifter i lag eller förordning. Flera remissinstanser har förordat att skattemyndigheterna skall ha personuppgiftsombud. Regeringen delar givetvis remissinstansernas bedömning av vikten att säkerställa ett gott integritetsskydd. Regeringen har emellertid när det gäller skattemyndigheternas brottsutredande verksamhet inte ansett det motiverat att för skattemyndigheterna införa en skyldighet att ha personuppgiftsombud, se avsnitt 5.6. Något skäl att gör annan bedömning när det gäller behandling av personuppgifter vid revision kan inte anses motiverat. Personuppgiftslagens regler bör därför gälla. Detta innebär att någon anmälningsskyldighet inte föreligger eftersom revision och annan kontroll utförs med stöd av lag. Vad som sagts innebär dock inte att skattemyndigheten är förhindrad att utse personuppgiftsombud om myndigheten skulle anse att detta behövs. Andra frågor som kan aktualiseras är reglerna om rättelse och skade- stånd. Den personuppgiftsansvarige är skyldig att på begäran av den registrerade rätta, blockera eller utplåna felaktiga personuppgifter m.m. Vidare kan skadestånd utgå om uppgifter har behandlats i strid med personuppgiftslagen. Om man vid en revision hittar oriktiga uppgifter i det granskade företagets bokföring är myndigheten naturligtvis inte skyldig att rätta dessa. Myndigheten hittar givetvis ofta fel i den redovis- ning som granskas i syfte att åstadkomma en korrekt beskattning. Reg- lerna om rättelse och skadestånd kan således endast bli tillämpliga på den behandling som utförs vid granskningen. Inte heller övriga regler i personuppgiftslagen torde föranleda att det finns behov av att införa särskilda regler för ADB- revisioner. vid taxeringsrevision, m.m. kan därför upphävas. registerförfattningar är emellertid föremål för en översyn. Frågan om behovet av särregler i nu aktuellt avseende ligger inom ramen för utredningens arbete. Den slutliga bedömningen av behovet av särregler kan således inte göras förrän vid beredningen av utredningens förslag. 13 åtkomst till skatteregistret Regeringens förslag: Kronofogdemyndigheterna skall få ha terminal- åtkomst till de uppgifter om mervärdesskatt som skall lämnas i en skattedeklaration samt till uppgifter som skall lämnas i en periodisk sammanställning. förslag: Överensstämmer med regeringens. Datainspektionen motsätter sig inte förslaget men anser att det ter sig naturligt att förändringen övervägs inom ramen för den pågående över- synen av skatteförvaltningens och exekutionsväsendets registerförfatt- ningar. Skälen för regeringens förslag: Kronofogdemyndigheterna har rätt till terminalåtkomst till de uppgifter i det centrala skatteregistret som behövs för myndighetens verksamhet. Terminalåtkomsten till det centrala skatteregistret regleras i 10 § fjärde stycket skatteregisterlagen (1980:343). framställning avser kronofogdemyndig- heternas rätt till åtkomst till uppgifter om mervärdesskatt. I det centrala skatteregistret registreras bl.a. uppgifter som behövs för att bestämma skatt enligt skattebetalningslagen (1997:483), 7 § 3 skatte- registerlagen. Med skatt enligt skattebetalningslagen avses bl.a. inkomst- skatt, mervärdesskatt och arbetsgivaravgifter. Vidare får det centrala skatteregistret enligt 7 § 24 innehålla de uppgifter om mervärdesskatt som skall lämnas i en skattedeklaration samt uppgifter som skall lämnas i en periodisk sammanställning. En periodisk sammanställning innehåller bl.a. uppgifter om varor som överförs mellan länder inom EU. Krono- fogdemyndigheternas rätt till åtkomst omfattar endast de uppgifter som avses i 7 § 3 skatteregisterlagen. Skatteregisterlagen har ändrats vid ett flertal tillfällen och den har härigenom blivit svår att tillämpa. Bestämmelserna i 7 § 3 och 7 § 24 skatteregisterlagen kan till viss del sägas överlappa varandra. Uppgifter som lämnas om mervärdesskatt i skattedeklarationerna behövs givetvis också för att bestämma skatten. Regeringen delar bedömning att det med den nuvarande regleringen kan vara svårt att avgöra vilka uppgifter om mervärdesskatt som en kronofogdemyndighet skall ha åtkomst till. Uppgifter om mervärdesskatt som lämnas i skattedeklarationen behövs i likhet med övriga uppgifter som lämnas i deklarationer för att kronofogdemyndigheternas skall kunna utföra sitt uppdrag att verkställa allmänna och enskilda mål. De uppgifter som avses har kronofogdemyndigheterna till viss del rätt att ha terminalåtkomst till. De ytterligare uppgifter som kronofogdemyndigheterna skulle få åtkomst till om terminalåtkomsten också omfattar uppgifter som lämnas i en skattedeklaration och i perio- diska sammanställningar kan inte anses känsliga ur integritetsskydds- synpunkt. Regeringen anser därför att kronofogdemyndigheterna bör få åtkomst till ifrågavarande uppgifter. Datainspektionen har i sitt yttrande anfört att det ter sig naturligt att förändringen av terminalåtkomsten övervägs inom ramen för den utred- ning som har till uppdrag att se över bl.a. skatteförvaltningens och exekutionsväsendets registerförfattningar. Utredningen skall enligt direk- tiven redovisa sitt uppdrag . Kronfogdemyndigheterna har dock behov av uppgifterna i sin verksamhet. En ny reglering av aktuella register kan finnas tidigast . Det kommer således att dröja innan en ny reglering finns som tillgodoser behovet. Rege- ringen anser därför att förändringen av terminalåtkomsten bör genom- föras . Förslaget föranleder ändringar i 10 § skatteregisterlagen. 14 Ekonomiska konsekvenser Regeringen föreslår en lag om behandling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i brottsutredningar som medger helt eller delvis automatiserad behandling av sådana uppgifter. I lagen anges vilka möjligheter skattemyndigheterna har att behandla personuppgifter i den brottsbekämpande verksamheten. Det ankommer på skattemyndigheterna att inom ramen för vad lagen tillåter avgöra hur omfattande ADB-stöd som behövs. Kostnaderna för att genomföra förslaget blir således helt beroende av skattemyndigheternas ställningstaganden i den delen. Skatte- myndigheterna kommer att ha initialkostnader dels i form av hårdvara, dels för att inrätta ett lämpligt system för behandlingen i den brotts- bekämpande verksamheten. Kostnaderna är mycket svåra att precisera och beror helt på verksamhetens omfattning och i vilken mån särskilda databaser inrättas. Enligt uppgift från kan kostnaden för att konstruera ett system för datorstöd i den brottsutredande verksam- heten komma att uppgå till . En utgångspunkt för våra ställningstaganden har varit att automatiserad behandling av personuppgifter medför effektivitetsvinster och arbetsbe- sparingar. De initialkostnader som följer av förslaget torde uppvägas av de framtida kostnadsbesparingar som datorstödet medför. De kostnader som förslaget kan komma att medföra bör därför enligt regeringens me- ning bekostas inom ramen för befintliga anslag för skatteförvaltningen. Propositionens övriga förslag medför inte några ekonomiska konsekvenser. 15 Ikraftträdande Den verksamhet som skall bedrivas vid de brottsutredande enheterna inom skattemyndigheten är under uppbyggnad. Från och med andra halv- kommer viss brottsutredande verksamhet att bedrivas. Succes- sivt kommer därmed också behovet av ADB-stöd i verksamheten att öka. Regeringen föreslår därför att lagen om behandling av personuppgifter vid skattemyndigheternas medverkan i brottsutredningar skall träda i kraft . Som tidigare nämnts (avsnitt 9) har beslutat om ändringar i sekretesslagen (1980:100) som berör sekretessen i polisens brotts- utredande verksamhet.