prop · GM031D10 · 1999-01-01 00:00:00 — 1 Förslag till riksdagsbeslut 5 2 Inledning 7 2.1 Omfattning 7 2.2 Utgiftsutvecklingen 7 2.3 Resultatbedömning 8 2.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom området 8 2.3.2 Resultat 13 2.3.3 Prioriteringar 15 3 m.m. 17 3.1 Omfattning 17 3.2 Utgiftsutvecklingen 17 3.3 Resultatbedömning 17 3.4 Anslag 18 A1 18 A2 Nordiskt samarbete 19 A3 Ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m. 20 4 Internationella organisationer 21 4.1 Omfattning 21 4.2 Utgiftsutvecklingen 21 4.3 Resultatbedömning 21 4.4 Anslag 22 B1 Bidrag till vissa internationella organisationer 22 B2 26 för ekonomiskt samarbete och utveckling () 27 B4 Fredsfrämjande verksamhet 28 5 Information om i utlandet 31 5.1 Omfattning 31 5.2 Utgiftsutvecklingen 31 5.3 Resultatbedömning 32 5.4 Revisionens iakttagelser 32 5.5 Anslag 32 C1 32 C2 Övrig information om i utlandet 33 6 Nedrustnings- och säkerhetspolitiska frågor m.m. 35 6.1 Omfattning 35 6.2 Utgiftsutvecklingen 35 6.3 Resultatbedömning 36 6.4 Revisionens iakttagelser 36 6.5 Anslag 36 D1 Utredningar och andra insatser på det utrikespolitiska området 36 D2 Information och studier om säkerhetspolitik och fredsfrämjande utveckling 37 D3 Bidrag till internationella fredsforsknings- institut () 37 D4 Forskning till stöd för nedrustning och internationell säkerhet 38 D5 39 D6 Forskningsverksamhet av särskild utrikes- och säkerhetspolitisk betydelse 39 7 Övriga utrikespolitiska frågor 41 7.1 Omfattning 41 7.2 Utgiftsutvecklingen 41 7.3 Resultatbedömning 42 7.4 Revisionens iakttagelser 42 7.5 Anslag 42 E1 42 E2 Europainformation m.m. 43 E3 45 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att 1. för anvisar anslagen under utgiftsområde 5 och internationell samverkan enligt följande uppställning: Anslagsbelopp Tusental kronor Anslag Anslagstyp Anslagsbelopp (tusental kronor) A1 ramanslag 1 740 101 A2 Nordiskt samarbete ramanslag 1 480 A3 Ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m. ramanslag 5 486 B1 Bidrag till vissa internationella organisationer obetecknat anslag 491 608 B2 obetecknat anslag 290 043 för ekonomiskt samarbete och utveckling () obetecknat anslag 26 300 B4 Fredsfrämjande verksamhet ramanslag 146 333 C1 ramanslag 51 826 C2 Övrig information om i utlandet ramanslag 14 835 D1 Utredningar och andra insatser på det utrikespolitiska området ramanslag 1 409 D2 Information och studier om säkerhetspolitik och fredsfrämjande utveckling ramanslag 9 000 D3 Bidrag till internationella fredsforskningsinstitut obetecknat anslag 20 755 D4 Forskning till stöd för nedrustning och internationell säkerhet ramanslag 11 080 D5 obetecknat anslag 10 216 D6 Forskningsverksamhet av särskild utrikes- och säkerhetspolitisk betydelse ramanslag 5 891 E1 ramanslag 16 027 E2 Europainformation m.m. ramanslag 21 800 E3 ramanslag 7 128 Summa 2.1 Omfattning Utgiftsområdet och internationell samverkan består av följande verksamhetsområden: utrikesförvaltning, internationella organisationer, information om i utlandet, nedrustnings- och säkerhetspolitiska frågor samt övriga utrikespolitiska frågor. Myndigheter som verkar inom utgiftsområdet är och . 2.2 Utgiftsutvecklingen Utgiftsutvecklingen Miljoner kronor (löpande priser) Utfall 1997 Anslag 1998 Utgifts- prognos 1998 Förslag anslag 1999 Beräknat anslag 2000 Beräknat anslag 2001 2 476 2 811 2 767 2 871 2 895 2 931 Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall Den svenska utrikesförvaltningen har aktivt medverkat till att förverkliga regeringens ambitioner och mål på det utrikespolitiska området så som de här redovisas i inledningen till utgiftsområdet. Utfallet för utgiftsområdet blev ca lägre än budgeterat beroende på svårigheten att exakt förutse storleken på de obligatoriska bidragen till internationella organisationer och framför allt till FN:s fredsbevarande operationer. Förändringar verksamhet anpassas fortlöpande efter de krav som en ökande internationalisering ställer på . Den 1996 genomförda integrationen av verksamhet (utrikespolitik, handel, inter-nationellt utvecklingssamarbete och migration) förbättrar departementets möjligheter att tillvarata svenska intressen såväl i vårt närområde och i som globalt. Amsterdamfördraget, som godkänts av , förberedelserna för och samarbetet i och har varit viktiga frågor liksom säkerhetspolitiska omdaning och medlemskap i . Stor uppmärksamhet har även ägnats främjandet av svenska ekonomiska intressen i utlandet och den successiva anpassningen av våra förbindelser med länderna i , och till en ny tids krav. Mål Målet för utgiftsområdet är att säkerställa intressen i förbindelserna med andra länder. Prioriteringar Prioriterade uppgifter i svensk utrikespolitik är främjande av demokrati och mänskliga rättigheter, fortsatt reformering av FN och dess fackorgan, nedrustning, utveckling av konfliktförebyggande verksamhet, ökad internationell samverkan för att skapa effektiva motmedel mot internationell terrorism, att göra utrikesförvaltningen till ett bättre instrument i näringspolitiken, EU-samarbetet och unionens utvidgning, skapandet av en alleuropeisk säkerhets- och samarbetsordning, att bidra till fortsatta inlemmande i europeiskt samarbete, det nordisk-baltiska samarbetets fortsatta utveckling, utveckling av samarbetet i Östersjö- och och områdets integration i en vidare europeisk samverkan, förnyelse av globala biståndssamarbete, särskilt vad gäller , samt vidareutveckling av migrationspolitiken med ett europeiskt perspektiv. 2.3 Resultatbedömning 2.3.1 Tillståndet och utvecklingen inom området fred och det svenska folkets säkerhet och välfärd är beroende av utvecklingen i omvärlden och av vårt lands mångskiftande samverkan med andra länder. Till följd av den ekonomiska globaliseringen och den europeiska integrationen växer fortlöpande detta beroende, och ökande krav ställs på svensk utrikespolitik och svensk utrikesförvaltning att tillvarata svenska intressen och hävda svenska ståndpunkter. Ökad sysselsättning utgör ett huvudmål för regeringens politik. Att medverka i ansträngningarna att nå detta mål är en viktig uppgift för utrikesförvaltningen. Främst genom vårt medlemskap i unionen (EU) deltar aktivt i formandet av det framtida . Svensk utrikespolitik har genom EU fått en ny dimension, som medlemskapet i allt högre grad påverkar vårt eget samhälles utveckling och vårt folks levnadsvillkor. Med Amsterdamfördraget, som godkände , fördjupas samarbetet inom EU på för viktiga områden. Fördraget utgjorde en förutsättning för beslutet att påbörja anslutningsprocessen av nya medlemmar. Att denna process omfattar samtliga elva kandidatländer innebär att en central strävan i svensk utrikespolitik förverkligats. Vårt närmaste grannskap, , och , intar självfallet en central plats i de svenska utrikesförbindelserna. Regeringen har lagt särskild vikt vid att befästa och bygga ut samarbetet på olika områden mellan länderna i vår del av . integration i en ny alleuropeisk säkerhets- och samarbetsordning förblir ett huvudmål för svensk utrikespolitik. Framför allt vad som skett och sker i västra visar på nödvändigheten av ett gemensamt ansvar för fred och säkerhet i med särskild inriktning på konfliktförebyggande verksamhet. Förutom genom EU medverkar till framväxten av en alleuropeisk säkerhets- och samarbetordning genom (), , Västeuropeiska unionen (VEU) och () med Partnerskap för fred (PFF). Ytterst vilar vårt lands säkerhet och vårt folks trygghet och välfärd på den vidare, globala utvecklingen. Denna präglas av ökande världshandel, globala kapitalrörelser och snabba framsteg, inte minst inom informationsteknologin. Utvecklingen medför ökat välstånd för många länder och grupper inom länderna. Den leder emellertid också till växande klyftor mellan och inom länderna och utsätter på många håll miljön för svåröverskådliga påfrestningar. I svensk utrikespolitik förenas därför vårt konsekventa arbete för allt friare världshandel med förnyat utvecklingssamarbete och strävan efter en miljömässigt hållbar global utveckling. Risken för ett förödande stormaktskrig har så gott som upphört, men runt om i världen utkämpas väpnade konflikter, orsakade av djupgående etniska, religiösa och ekonomiska motsättningar och rent maktpolitisk fiendskap. Krigs-handlingar, kränkningar av mänskliga rättigheter, svält och misär vållar svåra lidanden och driver människor att fly. Trots framsteg på nedrustningsområdet har hotet om spridning av kärnvapen fått ny aktualitet. Mot denna bakgrund har traditionellt centrala områden i svensk utrikespolitik som nedrustning, särskilt av massförstörelsevapen, krav på respekt för folkrätt och mänskliga rättigheter och främjande av demokrati, rättfärdig social och ekonomisk utveckling och jämställdhet mellan könen betonats än starkare. Fredsfrämjande insatser och strävan att finna metoder att tidigt förebygga konflikter har blivit allt viktigare uppgifter för svensk säkerhetspolitik. Migrationspolitiken har blivit en integrerad del av verksamhet. medlemskap i () och dess olika organ liksom i () är av grundläggande betydelse för vårt lands möjligheter att påverka den globala utvecklingen. Till följd av sin plats i säkerhetsrådet har ett särskilt ansvar för FN:s förmåga att upprätthålla internationell fred och säkerhet och har därutöver aktivt påverkat det reformarbete som sker inom världsorganisationen. En väl samordnad information i utlandet om och svenska förhållanden utgör en betydelsefull del av svensk utrikespolitik. i utlandet har befäst sin roll som samarbetsforum för strategiskt Sverigefrämjande insatser. FN och global säkerhet Gränsen mellan militär och icke-militär säkerhet har blivit mindre skarp. Bland världssamfundets stater sprids alltmera insikten om att miljöförstöring, massfattigdom, etniskt, religiöst och politiskt förtryck, internationell terrorism, grov internationell brottslighet och spridning av massförstörelsevapen är hot, som måste mötas globalt på samma sätt som krig och väpnade konflikter. Att trygga enskilda människors säkerhet och skapa bättre levnadsvillkor för vår egen och framtida generationer fordrar ökad internationell samverkan. Betydelsen av att långsiktigt bygga för fred genom att främja respekten för mänskliga rättigheter, demokrati och social och ekonomisk utveckling vägleder i hög grad svenskt internationellt agerande. Att förebygga konflikter inom länder och genom snabba internationella insatser hejda väpnade konflikter såväl inom som mellan enskilda stater har blivit en allt viktigare uppgift för globalt samarbete. spelar här en aktiv roll, inte minst genom ett fortsatt deltagande i den () i och FN-styrkan i (UNPREDEP). FN bär ett ansvar för ekonomisk och social utveckling i alla dess aspekter. Både för att förebygga väpnade konflikter och för att möta icke-militära hot spelar FN och dess olika organ en central roll. har FN genom en rad stora konferenser fört upp miljö, mänskliga rättigheter, befolkningsfrågor, kvinnor och social utveckling samt boende och bebyggelse på den globala dagordningen. Att ge dessa konferenser en effektiv och samordnad uppföljning är en långsiktig och ofta mödosam uppgift, som t.ex. klimatkonferensen i Kyoto visar. Att medverka i detta arbete är en viktig del av internationella solidaritetspolitik. Det växande behovet av internationell samverkan på skilda områden ställer ökade krav på FN:s handlingsförmåga och effektivitet. En viktig förutsättning för att FN skall kunna fungera effektivt är att samtliga medlemsländer fullgör sina ekonomiska skyldigheter. är radikala reformer av FN-arbetet nödvändiga. Folkrätten intar en central plats i svensk utrikespolitik. Av särskild vikt är att förbättra efterlevnaden av folkrättens bestämmelser och att staterna ansluter sig till bindande tvistlösningsmekanismer. Arbetet för de mänskliga rättigheterna måste ständigt föras vidare. Att stärka och skydda de mänskliga rättigheterna får en allt viktigare plats i svensk utrikespolitik. utdöms och verkställs dödsstraff i stort antal på många håll i världen. Dödsstraffet liksom förekomsten av tortyr och godtyckliga avrättningar måste bekämpas aktivt. Respekten för de mänskliga rättigheterna och den humanitära rätten i inbördeskonflikter måste stärkas. Först har jämställdhet mellan kvinnor och män, inte minst kvinnors rättigheter och barnens rättigheter på allvar uppmärksammats internationellt. Detta är ett för svensk politik angeläget område i FN och andra sammanhang. fortsätter målmedvetet ansträngningarna att föra det internationella nedrustningsarbetet vidare. Vi tillmäter kärnvapennedrustning och icke-spridning av kärnvapen särskild betydelse. Beslutet att vid nedrustningskonferensen (CD) i inleda förhandlingar om ett avtal, som förbjuder fram-ställning av klyvbart material för vapenändamål, inger förhoppningar. utgör och provsprängningar med kärnvapen ett allvarligt hot och svårt bakslag för de internationella ansträngningarna för nedrustning och icke- spridning av kärnvapen. Efter och provsprängningar med kärnvapen gjorde den svenska utrikesministern tillsammans med sju andra utrikesministrar ett uttalande, vari de riktade en kraftfull uppmaning såväl till de fem "officiella" kärnvapenmakterna som till , och att ta sitt fulla ansvar för att få till stånd ett totalt avskaffande av kärnvapnen. Ännu består hotet från biologiska och kemiska vapen och därmed nödvändigheten att aktivt fullfölja nedrustningsarbetet på dessa områden. I dagens konflikter är det emellertid konventionella vapen, särskilt lätta vapen, som skördar offren, i stor utsträckning bland civilbefolkningen. Dessa vapen ägnas allt större internationell uppmärksamhet. deltar aktivt i detta arbete, bl.a. i för frågor rörande lätta vapen. fäster stor vikt vid genomförandet av det globala Wassenaar-arrangemanget med syfte att hindra spridning av krigsmateriel och strategiskt känsliga produkter. Stor betydelse tillmäter regeringen också EU:s rådsbeslut att anta en uppförandekod för krigsmaterielexport, som syftar till att skapa en hög gemensam standard för medlemmarnas politik på exportkontrollområdet. utvecklingssamarbete behandlas under utgiftsområde 7 Internationellt bistånd. Ett vidgat internationellt ekonomiskt utbyte Utrikeshandel är en stark drivkraft för ekonomisk tillväxt och utveckling. Det gäller globalt, i utvecklingsländerna såväl som i EU och i . Världshandeln växer som en följd av globaliseringen snabbare än världsproduktionen. För ett utrikeshandelsberoende land som är frihandel en nödvändighet. Därför verkar för multilateralt samarbete och väl fungerande spelregler för den internationella handeln. Detta är en förutsättning för att alla länder oavsett ekonomisk och politisk styrka skall ges lika rättigheter. WTO har under sina första varit framgångsrikt med att förstärka det globala regelverket. slutfördes tre viktiga avtal, nämligen avtalen om handel med telekommunikations- och finansiella tjänster samt avtalet om frihandel med IT-produkter. Vid WTO:s andra ministerkonferens, som ägde rum , gav medlemsregeringarna organisationen i uppdrag att påbörja förberedelsearbetet inför beslut om en ny multilateral förhandlingsrunda om ökad frihandel. EU kommer att verka för att beslutet fattas vid WTO:s tredje ministerkonferens med förhandlingsstart . som arbetet med fortsatt liberalisering av världshandeln måste ske genom nya förhandlingar i WTO, är det viktigt att världens samtliga stater omfattas av regelsystemet. är 132 länder medlemmar i , medan 30 stater förhandlar om medlemskap. Regionala frihandelsarrangemang utgör normalt värdefulla och pådrivande komplement till multilaterala lösningar. agerande utgör ett gott exempel på en sådan positiv samverkan. EU och bildar en av världens mest öppna marknader, och vårt land har alltsedan inträdet i EU drivit vår traditionella frihandelslinje och arbetat för fortsatt och ökad öppenhet mot omvärlden. verkar för en reform av EU:s gemensamma jordbrukspolitik och därigenom för en liberalisering av världshandeln med jordbruksprodukter. Vi fortsätter att arbeta för en förbättring av utvecklingsländernas tillträde till den europeiska marknaden och deras integration i världshandeln. lägger särskild vikt vid ett närmare EU- samarbete med och länderna i . De svenska medlemsavgifterna för flera av de internationella ekonomiska samarbetsorganisationerna finansieras över utgiftsområde 24 Näringsliv. Samarbete och säkerhet i EU är den främsta drivkraften i den omdaning av som blev möjlig genom sovjetväldets sammanbrott. Ytterst gäller det att befästa freden och demokratin och att skapa välstånd i hela . Europeiska rådets beslut i att inleda utvidgningsprocessen med samtliga elva kandidatländer var därför av central betydelse för framtid. Utvidgningen reser krav på både unionen och kandidatländerna. Nya medlemsländer måste uppfylla regelverkets höga krav på demokrati, marknads-ekonomi och ett fungerande rättssamhälle. Vid sidan av utvidgningen står nu flera stora och betydelsefulla frågor på EU:s dagordning 1999 och åren därefter. Den gemensamma valutan införs i elva länder /99. Utvidgningen framtvingar institutionella reformer. Viktiga beslut måste fattas om EU:s budget och om reformering av den gemensamma jordbrukspolitiken liksom om regional- och strukturpolitiken. En central uppgift för är att verka samordnande i EU-frågor, att bevaka andra staters ställningstaganden och att bidra med utrikes- och europapolitiska aspekter på svenska ställningstaganden i EU-frågor. Departementet skall stimulera en bred och fördjupad diskussion om EU:s långsiktiga utveckling och om svensk Europapolitik i ett längre perspektiv. Efterfrågan på EU- information från departementet har fortlöpande ökat, och särskilda medel har avsatts för detta ändamål. I flertalet central- och östeuropeiska länder har den ekonomiska omvandlingen fortsatt och demokratin befästs, om än med avsevärda skillnader mellan olika stater. Stabil demokrati och förbättrade sociala och ekonomiska villkor i utgör en förutsättning för bestående fred och säkerhet i hela . Att bidra till en sådan utveckling är det övergripande målet för stöd till . Den allvarliga ekonomiska och politiska kris som blossade upp i skapar ökad osäkerhet om utvecklingen i landet på både kortare och . En fortsatt och framgångsrik reformprocess i är av avgörande betydelse för europeisk säkerhet. Att successivt alltmera inlemma i europeiskt samarbete är en angelägenhet för hela EU. I både alleuropeiskt och regionalt perspektiv fäster största vikt vid en konstruktiv dialog och ett växande samarbete med . President statsbesök i var ett betydelsefullt led i denna svenska politik. Ett andra treårsprogram för utvecklingssamarbete med framlades . Regeringen vill med detta samarbete främja en säkerhetsgemenskap, fördjupa demokratins kultur och stödja en socialt hållbar ekonomisk omvandling och en miljömässigt hållbar utveckling. Programmet är inriktat på att bistå de länder som sökt inträde i EU i förberedelserna för medlemskap, på en vidare integration av och i europeiska samarbetsstrukturer och på åtgärder för att förbättra den sociala situationen i samarbetsländerna. Prioriterade samarbetsländer är , , och samt och . Det före detta har förblivit ett tragiskt och hotfullt undantag från en i övrigt fredlig omvandling av efter det slut. Freden har bestått i Bosnien- , men konflikten mellan den serbiska regimen och den albanska befolkningsmajoriteten i Kosovo trappades 1998 upp till väpnad nivå med nya flyktingströmmar och risk för spridning till i första hand och som följd. deltar aktivt, främst i , i de internationella ansträngningarna att få till stånd en fredlig reglering av konflikten och förhindra vidare upptrappning och spridning. Vårt land kommer att fortsätta sitt djupa engagemang för fred och försoning i före detta både genom humanitära insatser av skilda slag, stöd till flyktingåtervandring och återuppbyggnad och genom medverkan i fredsfrämjande militära operationer. (NATO) med EAPR och PFF och är vid sidan av EU de viktigaste organisationerna i framväxten av den alleuropeiska säkerhetsstruktur som är ett långsiktigt mål för svensk utrikespolitik. De spelar liksom VEU och skilda roller i denna process. Genom vårt medlemskap i , och , vårt observatörskap i VEU och vårt deltagande i EAPR och PFF- samarbetet tar ett betydande ansvar för uppbyggnaden av en alleuropeisk säkerhetsstruktur till gagn för vår egen trygghet och säkerhet. Även bilaterala förbindelser med olika länder är av stor betydelse. Regeringen fäster här särskild vikt vid den säkerhetspolitiska dialogen med . Enligt beslut blir , och 1999 medlemmar av NATO. En rad andra stater, bland dem de tre baltiska länderna, önskar inträde, och dörren har också lämnats öppen för en fortsatt utvidgning. Utvidgningen är ett led i den pågående förändringen av NATO och även en del av omdaningen av den europeiska säkerhetsstrukturen efter det . NATO, som är en struktur för militärt samarbete, har påtagit sig en central roll på det fredsfrämjande området i . välkomnar förändringen från exklusiv inriktning på försvar av medlemsländerna till bred samverkan även med utanförstående länder för att möta nya hot mot europeisk säkerhet. I ett , där säkerhetshoten i växande utsträckning är icke-militära, är själva förändringsprocessen i NATO och den europeiska säkerhetsstrukturen det centrala. Det viktiga är att denna process som helhet leder fram mot gemensam säkerhet och en alleuropeisk säkerhetsgemenskap. Till de grundläggande principerna för europeisk säkerhet hör varje lands rätt att självt träffa sitt säkerhetspolitiska vägval, att inga nya skiljelinjer får skapas i och att alla stater bär ett ansvar för den gemensamma säkerheten. I ljuset av dessa principer skall NATO:s utvidgning värderas liksom inrättandet av och . De är alla sammanhängande delar av den positiva förändringsprocessen i europeisk säkerhet. Utvidgningsbeslutet ändrar inte förhållande till NATO. Vår militära alliansfrihet, som syftar till att vårt land skall kunna vara neutralt i händelse av krig i vårt närområde, består. Den gagnar vår egen säkerhet bäst, stärker säkerheten i vårt närområde och vår förmåga att medverka i uppbyggnaden av en alleuropeisk säkerhetsstruktur. EAPR bildar en politisk ram för PFF- samarbetet. I första hand är det ett organ för praktiskt samarbete om krishantering, vilket NATO lägger allt större vikt vid. deltagande i PFF och dess övningsverksamhet förbättrar vår förmåga att genomföra fredsfrämjande operationer tillsammans med NATO och övriga samarbetsländer utan att beröra försvaret av vårt eget territorium. I det före detta , där NATO har fortsatt att spela en central fredsfrämjande roll, fullföljer på den militära alliansfrihetens grund sin samverkan med NATO i SFOR-styrkan. intar med sitt vida säkerhetsbegrepp och sin breda medlemskrets en särställning i det alleuropeiska säkerhetssamarbetet. I konfliktförebyggande arbete, icke-militär konflikthantering och återuppbyggnad efter väpnade konflikter har en central plats. I detta arbete utgör fältrepresentationerna ett av de viktigaste instrumenten. fäster särskild vikt vid den roll högkommissarie för nationella minoriteter spelar för att söka avvärja etniska konflikter. Rustningskontroll är en prioriterad uppgift för . medverkar aktivt i utarbetandet av ett nytt Wiendokument om förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder och följer nära de förhandlingar inom ram som syftar till att anpassa avtalet om konventionella styrkor i () efter förändrade förutsättningar. har en mycket viktig uppgift när det gäller att stödja och främja de mänskliga rättigheterna, demokratin och rättsstatens principer. fäster stor vikt vid stöd till den fortsatta demokratiska utvecklingen i , en av rådets centrala uppgifter. Samarbete i och , Östersjö- området och och samarbete i och , i och är av särskild betydelse för . säkerhet kan inte isoleras från europeisk och nordatlantisk säkerhet. Att det nordeuropeiska området fast inlemmas i det europeiska och nordatlantiska samarbetet är ett mål för svensk utrikespolitik. EU och EAPR/PFF spelar här en central roll.