prop · GM0372 · 1999-01-01 00:00:00 — När in- tyget innehåller en sådan bedömning kan det utgöra medicinskt underlag för ett överlämnande till rättspsykiatrisk vård utan särskild utskriv- ningsprövning. Ett särskilt formulär finns för intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. Läkaren skall först ta ställning till om en allvarlig psykisk störning föreligger eller inte eller om detta bör utredas vidare. Finner undersökningsläkaren att den undersökte före- ter tecken på en allvarlig psykisk störning eller att en sådan inte kan ute- slutas, skall läkaren i allmänhet föreslå att domstolen förordnar om rättspsykiatrisk undersökning. Detsamma gäller om en frihetsberövande påföljd är aktuell och det finns misstanke om att gärningen kan ha begåtts under inflytande av en allvarlig psykisk störning. Vid s.k. § 7-intyg för vård kan undersökningsläkaren ta ställning till om skäl för överlämnande till rättspsykiatrisk vård utan särskild utskrivningsprövning föreligger. Intygen får avges av läkare vid rättspsykiatriska avdelningar inom RMV eller sådana enheter hos sjukvårdshuvudmän som i enlighet med avtal med staten har åtagit sig att svara för rättspsykiatriska undersök- ningar. De får också avges av läkare som enligt avtal med RMV åtagit sig att utfärda intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild person- utredning i brottmål, m.m. Endast en läkare som är behörig att avge utlåt- ande över rättspsykiatrisk undersökning får förordnas att avge ett sådant intyg som innehåller en bedömning av förutsättningarna för överläm- nande till rättspsykiatrisk vård utan särskild utskrivningsprövning. Enligt bemyndigande föreskriver om kompetenskrav för läkare som får avge rättspsykiatriskt utlåtande och intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. (SOFS 1991:30). 5.5 Yttrande av Rätten har enligt 12 § LRU möjlighet att inhämta yttrande från Social- styrelsen över en rättspsykiatrisk undersökning, ett intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. och ett sådant utlåtande som den för vården ansvarige chefsöverläkaren kan avge be- träffande den som är föremål för vård enligt LPT eller LRV. I den mån domstolen anser det särskilt angeläget att yttrar sig över utredningen i en viss fråga eller ett visst hänseende, bör detta anges i domstolens beslut. har möjlighet att komplettera utred- ningen. Yttrandena handläggs på av dess råd för vissa rättsliga sociala och medicinska frågor (rättsliga råd). 5.6 , och lands- tingens uppgifter () är central förvaltningsmyndighet för rättspsykiatrisk, rättskemisk, rättsmedicinsk och rättsgenetisk verksamhet i den utsträckning sådana frågor inte skall handläggas av någon annan statlig myndighet. När det gäller den rättspsykiatriska verksamheten skall RMV, enligt 2 § i förordningen (1991:944) med instruktion för , särskilt svara för rättspsykiatriska undersökningar och intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. Vidare skall RMV särskilt svara för internationellt sam- arbete inom sitt ansvarsområde och för utvecklingsarbete och stöd åt forskning av betydelse för verksamheten. En viktig uppgift för RMV är att bevaka att rättssäkerheten upprätt- hålls och att de rättspsykiatriska bedömningarna görs på ett enhetligt sätt över hela landet. 1990/91:120 s. 24 uttalade departementschefen att det krävs att forsknings- och utvecklingsarbetet inom det rättspsykiat- riska området får ett ökat utrymme för att undersökningsverksamheten skall kunna utvecklas i takt med samhället i övrigt och allmänpsykiatrin i synnerhet. RMV är vidare ansvarigt för centrala arkiv (RCA). Där arkiveras bl.a. utlåtanden över rättspsykiatriska undersök- ningar talet, och även intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. Verket har en databas benämnd PsykBase som innehåller Rättspsykiatriska ärenderegistret. är central förvaltningsmyndighet bl.a. för verksamhet som berör hälso- och sjukvård. Härmed avses bl.a. rättspsykiatrisk vård. Till uppgifter på det området hör att - följa utvecklingen inom och utvärdera verksamheterna samt därvid samverka med andra samhällsorgan i den utsträckning det behövs, - vaka över verksamheterna vad gäller kvalitet och säkerhet samt den enskildes rättigheter, - svara för kunskapsutveckling och kunskapsförmedling i vård och om- sorg, - med hjälp av Epidemiologiska centret och på annat sätt följa, analy- sera och rapportera om hälsoutvecklingen i landet samt belysa epide- miologiska konsekvenser av olika åtgärder, - följa forsknings- och utvecklingsarbete av särskild betydelse inom sitt ansvarsområde och verka för att sådant arbete kommer till stånd. har ett omfattande tillsynsansvar på hälso- och sjuk- vårdsområdet som omfattar både verksamhetstillsyn och individtillsyn. Även inom den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten har Social- styrelsen ett tillsynsansvar. I 17 § LRU anges att tillsyn över efterlevna- den av LRU och de föreskrifter som meddelas med stöd av den lagen utövas av . Landstingen skall enligt 3 § hälso- och sjukvårdslagen erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom . Detta ansvar inbegriper rättspsykiatrisk vård. 6 Förekomsten av personuppgifter 6.1 Rättspsykiatriska undersökningar, intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. och yttranden över rättspsy- kiatriska undersökningar från rättsliga råd registreras vid centrala arkiv (RCA). I arkivet finns rättspsykiat- riska utlåtanden , intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. samt huvuddelen av yttrandena från . Regler om skyldighet att lämna in utlåtanden och intyg behandlas i avsnitt 14. Domstolarna är skyldiga att skicka domar till RMV i de mål där en läkares eller yttrande över rättspsykiatrisk undersökning av den tilltalade har inhämtats i målet. I viss utsträckning skickas även domar i mål där intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild person- utredning i brottmål, m.m. har utfärdats till RMV (se avsnitt 14). Registreringen av akterna i arkivet var och ba- serad på ett kortsystem. När det gäller äldre akter, eller tidig- are, finns fortfarande endast kortsystemet. RMV har ett ärenderegister för rättspsykiatriska utlåtanden och intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. Detta benämns PsykBase. Systemet finns vid undersökningsenhe- terna och vid RCA. För det rättspsykiatriska ärenderegistret gäller tre tillstånd som besluta- des av Datainspektionen , och . I samband med tillståndsgivningen meddelade Datain- spektionen vissa föreskrifter. Enligt dessa skall personuppgifter i registr- et avidentifieras beträffande en klient som inte har varit aktuell vid någon av RMV:s enheter . Vidare reglerar föreskrif- terna vad som skall iakttas beträffande ADB säkerheten. Slutligen före- skrivs att personuppgifter får registreras och bearbetas endast vid RCA och de sex handläggande enheterna. Det rättspsykiatriska ärenderegistret är uppdelat i två delar. Den ena delen avser rättspsykiatriska undersökningar och den andra intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. Vid undersökningsenheterna registreras personuppgifter rörande den som skall undersökas, uppgifter om den domstol som begärt undersökningen, uppgifter som behövs för den interna administrationen vid undersök- ningsenheten samt uppgifter om vilka bedömningar och påföljdsförslag som undersökningsteamet kommit fram till. Vidare registreras uppgifter om när den undersökte fördes från undersökningsenheten och till vilken enhet han fördes. Uppgifterna från undersökningsenheterna, med undan- tag av de som endast är av administrativt intresse för undersökningsen- heterna, förs över till RCA. Där för man också in uppgifter från yttranden från rättsliga råd och från domstolarnas domar. Dessutom har vid RCA i efterhand förts in uppgifter avseende rättspsykiatriska undersökningar för tiden . 6.2 I förordningen (1970:517) om rättsväsendets informationssystem regleras Centrala kriminalvårdsregistret som utvecklats till stöd för klientverk- samheten inom kriminalvården. Centrala kriminalvårdsregistret består av KUM (kumulativregistret) och SÖK. KUM innehåller information om personer som är eller har varit aktuella inom kriminalvården . SÖK är ett särskilt utvecklat sökregister till KUM. Centrala kriminalvårdsregistret innehåller doms- och verkställighetsupp- gifter om personer som har dömts till fängelse eller skyddstillsyn. Det innehåller vidare sådana uppgifter om personer som har ålagts förvand- lingsstraff för böter eller som på grund av utländsk brottmålsdom skall verkställa ett fängelsestraff eller en skyddstillsyn i . Uppgifter om en person gallras ut efter det att påföljden är till fullo verkställd. Registret innehåller ingen kvalitativ information om exempelvis inne- hållet i verkställigheten, bedömningar och somatiska eller psykiatriska diagnoser. Sådan information finns i den dömdes personakt, vilken inte lagras på datamedium. Det pågår ett arbete med att utveckla ett nytt, komplett klientinformationssystem för kriminalvården, inklusive ett ersättnings- system för KUM och SÖK. Vissa delsystem är redan i drift. Det färdiga systemet skall innebära att verksgemensamma system tar emot informa- tion från lokala system och vice versa. Många frågor är dock inte färdig- utredda. Ett fullständigt ersättningssystem för KUM och SÖK beräknas inte vara i drift . 6.3 har haft ansvar för statistik- och register- verksamhet inom hälso- och sjukvård. /92 bedrivs denna verksamhet vid . har vid fyra aktiva register med personuppgifter; , , Medicinska fö- delseregistret med missbildningsregistret och . Enligt förordningen (1993:1058) om sjukvårdsregister hos Socialsty- relsen för forskning och statistik får för forskning och statistik föra ett särskilt sjukvårdsregister (). Sjuk- vårdsregistret får innehålla uppgifter från tidigare slutenvårdsregister. Vidare får det innehålla uppgifter som tillförts registret enligt den upp- giftsskyldighet som anges i förordningen (1993:1057) om viss uppgifts- skyldighet inom hälso- och sjukvården. har med stöd av den sistnämnda förordningen meddelat föreskrifter om viss uppgifts- skyldighet beträffande sluten vård inom hälso- och sjukvården (SOSFS 1996:34). får innehålla uppgifter om patienter som är eller har varit inskrivna i den slutna geriatriska eller psykiatriska vården samt uppgifter om patienter som skrivits ut från annan sluten vård. Registret får även innehålla uppgifter om patienter som vårdats i den öppna vår- den, om vården tidigare vanligen meddelades i den slutna vården. För varje patient får i registret finnas uppgifter om vårdenhet, person- nummer, folkbokföringsort, dag och sätt för in- och utskrivning, diagno- ser, åtgärder samt orsaker till skador och förgiftningar. Uppgifter som visar om vården har varit planerad eller akut och uppgifter om den avtals- typ som reglerar vårdersättningen får också finnas. trädde lagen (1998:543) om hälsodataregister i kraft. Denna lag är avsedd att tillämpas på bl.a. register som förs av för framställning av statistik, uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring av hälso- och sjukvård samt forskning och epidemi- ologiska undersökningar. I lagen ges generella bestämmelser medan det förutsätts att närmare föreskrifter meddelas av regeringen i form av en särskild förordning för respektive hälsodataregister. Äldre bestämmelser skall dock gälla t.o.m. om behandling av person- uppgifter för ett ändamål som avses i lagen påbörjats före ikraftträdandet. Detta gäller under förutsättning att behandlingen inte omfattas av ett häl- sodataregister enligt den nya lagen. 7 Rättslig reglering till skydd för den personliga integriteten 7.1 Begreppet personlig integritet I prop. 1997/98:108 Hälsodata- och vårdregister konstateras att det inte går att ge någon entydig beskrivning av begreppet personlig integritet. En ofta använd beskrivning av integritetsskyddet innebär att man skall skydda den enskildes rätt att bli lämnad i fred. Andra försök till beskriv- ningar tar fasta på rätten till ensamhet, rätten till förtrolig samvaro inom familjen, en rätt till anonymitet och distans till andra individer. Ett annat sätt att beskriva begreppet är att den enskilde skall kunna kontrollera spridningen av uppgifter eller ha en rätt att själv bestämma vilka uppgif- ter om sig själv som han eller hon vill dela med sig till andra. Vad som upplevs som en integritetskränkning varierar från person till person. Omständigheter som kan föranleda oro för integritetskränkning är t.ex. förekomsten av stora mängder uppgifter, många olika register och den möjlighet till samkörning som det ger. Arten av de uppgifter som förekommer har naturligtvis stor betydelse, t.ex. om de uppgifter som behandlas belyser den enskildes avvikelser från gängse normer. Skyddet för den personliga integriteten bör innefatta både att den en- skilde tillförsäkras en sfär som skyddas mot otillbörligt intrång från myndigheter och andra och att den enskilde ges rätt och möjlighet att själv få vara med och bestämma i vilka sammanhang uppgifter om ho- nom får utnyttjas och hur det i så fall skall ske. I båda fallen måste dock den enskilde tåla vissa ingrepp när andra intressen, som av samhället be- döms som totalt sett viktigare, kräver det. Ingrepp får dock inte vara allt- för långtgående, alltför besvärande eller betungande i förhållande till de syften som intrånget skall tjäna. Varje gång det blir aktuellt att utnyttja uppgifter om en enskilds personliga förhållanden måste en avvägning göras mellan den enskildes rätt till personlig integritet och det allmännas behov av information. Det finns en rad bestämmelser i olika författningar som gäller generellt för behandling av personuppgifter oberoende av på vilket samhällsom- råde registren kommer till användning. Dessa bestämmelser har framför allt till syfte att garantera ett skydd för den personliga integriteten hos den registrerade. De viktigaste bestämmelserna redovisas i följande av- snitt. 7.2 Nationell reglering 7.2.1 Regeringsformen Det grundläggande skyddet för den enskildes personliga integritet åter- finns i regeringsformen. I 1 kap. 2 § tredje stycket regeringsformen anges att det allmänna bl.a. skall värna den enskildes privatliv och familjeliv. En särskild bestämmelse om den personliga integriteten och automatisk databehandling (ADB) finns i 2 kap. 3 § regeringsformen. Där anges att varje medborgare skall i den utsträckning som närmare anges i lag skyd- das mot att hans personliga integritet kränks genom att uppgifter om hon- om registreras med hjälp av ADB. Den närmare reglering som åsyftas i lagrummet återfinns i personuppgiftslagen (1998:204), se avsnitt 7.2.5. 7.2.2 Tryckfrihetsförordningen I 2 kap. tryckfrihetsförordningen finns bestämmelser om rätten att ta del av allmänna handlingar (offentlighetsprincipen). ADB-upptagningar upptagningar som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tekniska hjälpmedel räknas till handlingar i tryckfrihetsförord- ningens mening. En sådan handling är inte på samma sätt som en pap- pershandling knuten till ett bestämt fysiskt föremål. Begreppet upptag- ning har knutits närmare till informationsinnehållet än till bäraren av uppgiften. En upptagning är allmän om den förvaras hos en myndighet och den enligt särskilda regler är att anse som upprättad hos eller inkommen till myndigheten. Upptagningen anses förvarad hos myndigheten om den är tillgänglig där för myndigheten med tekniskt hjälpmedel, som myndig- heten själv utnyttjar för överföring i sådan form att upptagningen kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas. 7.2.3 Sekretesslagen I sekretesslagen (1980:100) ges bestämmelser om tystnadsplikt och handlingssekretess i det allmännas verksamhet. Sekretessen innebär ett förbud att röja en uppgift oberoende av hur detta sker. Sekretessen gäller både mot enskilda och mot andra myndigheter men också i förhållandet mellan olika verksamhetsgrenar inom samma myndighet om de är att betrakta som självständiga i förhållande till varandra. För vissa uppgifter gäller ett s.k. omvänt skaderekvisit, dvs. uppgiften kan lämnas ut endast om det står klart att utlämnandet inte medför men för den uppgiften rör eller skada för de intressen sekretessen skall skydda. Sekretess är i dessa fall huvudregel. I andra fall gäller ett s.k. rakt skaderekvisit, dvs. sekretess föreligger endast om det kan antas att ett röjande av uppgiften medför men för den uppgiften rör eller skada för de intressen den skall skydda. Offentlighet är i dessa fall huvudregel. Slutligen gäller i vissa fall s.k. absolut sekretess, vilket innebär att upp- giften aldrig får röjas. Sekretess inom den allmänna hälso- och sjukvården regleras i 7 kap. 1 3 §§. Huvudregeln är att sekretess med ett omvänt skaderekvisit gäller för uppgifter om den enskildes hälsotillstånd och andra personliga för- hållanden. Sekretessen enligt 7 kap. 1 § gäller inte beslut i ärende enligt lagstiftningen om psykiatrisk tvångsvård eller rättspsykiatrisk vård, om beslutet angår frihetsberövande åtgärd (7 kap. 2 §). Undantagsregeln gäller endast uppgifterna i beslutet och inte de uppgifter som beslutet grundar sig på. Enligt 7 kap. 3 § gäller sekretessen enligt 1 § i vissa fall också i för- hållande till den vård- eller behandlingsbehövande själv när det gäller uppgifter om hans hälsotillstånd. Förutsättningen är att det med hänsyn till ändamålet med vården eller behandlingen är av synnerlig vikt att uppgiften inte lämnas till honom. Inom kriminalvården gäller sekretess enligt 7 kap. 21 § för uppgift om enskilds personliga förhållanden enligt ett rakt skaderekvisit. Vissa beslut är dock undantagna, bl.a. beslut enligt lagstiftningen om kriminalvård i anstalt. Hos domstol gäller enligt 7 kap. 22 § sekretess i brottmål samt i annat mål eller ärende, i fråga om vilket bestämmelserna om förundersökning i brottmål är tillämpliga, för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden som framkommer vid särskild personutredning, rättspsykiatrisk undersökning eller annan sådan utredning. Ett rakt skade- rekvisit gäller. Även andra sekretessbestämmelser kan bli tillämpliga hos domstolarna, t.ex. 12 kap. 1 § om överföring av sekretess till domstolar- na. Sekretess för personuppgifter regleras i 7 kap. 16 §. Bestämmelsen innebär att sekretess gäller om det kan antas att ett utlämnande skulle medföra att uppgifter används i strid med personuppgiftslagen. Enligt 9 kap. 4 § gäller sekretess i sådan verksamhet hos myndighet som avser framställning av statistik utan samband med något enskilt ärende. Sekretessen är enligt huvudregeln absolut men det finns vissa undantag. En särskild bestämmelse om överföring av sekretess avseende forsk- ningsverksamhet finns i 13 kap. 3 § sekretesslagen. I 14 kap. 1 § föreskrivs att sekretessen bryts om en uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. Av särskilt intresse när det gäller forskning är också 14 kap. 8 och 9 §§. Enligt den förstnämnda bestämmelsen kan regeringen i vissa situa- tioner förordna om undantag från sekretess om det föreligger synnerliga skäl. I 14 kap. 9 § ges möjlighet för en myndighet att ställa upp ett förbe- håll för enskild att lämna en uppgift vidare eller att utnyttja den. 7.2.4 Arkivlagen Arkivlagen (1990:782) innehåller bestämmelser om myndigheternas och vissa andra organs arkiv samt om arkivmyndigheterna. Enligt 3 § arkiv- lagen bildas en myndighets arkiv av de allmänna handlingarna från myn- dighetens verksamhet och sådana handlingar vissa minnesanteckningar, utkast och koncept som avses i 2 kap. 9 § tryckfrihetsförordningen och som myndigheten beslutar skall tas om hand för arkivering. Allmänna handlingar får enligt 10 § arkivlagen gallras. Vid gallringen skall dock alltid beaktas att arkiven utgör en del av kulturarvet och att det arkivmaterial som återstår skall kunna tillgodose de ändamål som anges i 3 § arkivlagen. Det återstående materialet skall enligt nämnda lagrum tillgodose rätten att ta del av allmänna handlingar, behovet av informa- tion för rättskipningen och förvaltningen samt forskningens behov. Om det finns avvikande bestämmelser om gallring av vissa allmänna hand- lingar i annan lag eller förordning gäller dessa bestämmelser. 7.2.5 Personuppgiftslagen trädde personuppgiftslagen (1998:204) i kraft. Denna lag ersatte datalagen (1973:289) och innebär att Europaparlamen- tets och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter genomfördes i . Den nya lagen börjar dock att tillämpas först på behandlingar som redan påbörjats för personuppgiftslagens ikraftträd- ande. Vissa andra övergångsbestämmelser finns också. Lagen, som i hu- vudsak följer EG-direktivets text och disposition, omfattar all automati- serad behandling och viss behandling av personuppgifter. Rent privat användning av personuppgifter är undantagen. Det görs även undantag med hänsyn till offentlighetsprincipen samt tryck- och yttrande- friheten. Vidare stadgas att om det i annan lag eller i en förordning finns bestämmelser som avviker från lagen, skall dessa bestämmelser gälla. Personuppgiftslagen är således tillämplig inom alla samhällssektorer, vilket EG-direktivet inte är (se nedan avsnitt 7.3.1). Genom personuppgiftslagen utmönstras en rad begrepp som användes i datalagen, t.ex. personregister. En rad nya begrepp införs, vilka definie- ras i 3 §. Med behandling (av personuppgifter) avses varje åtgärd eller serie av åtgärder som vidtas i fråga om personuppgifter, vare sig det sker på automatisk väg eller inte. Personuppgifter definieras som all slags in- formation som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Den som ensam eller tillsammans med andra bestämmer ända- målen med och medlen för behandling av personuppgifter kallas med lagens terminologi för personuppgiftsansvarig. Lagen innehåller be- stämmelser om när behandling av personuppgifter är tillåten. För be- handling av känsliga personuppgifter gäller särskilt restriktiva regler. Som utgångspunkt får personuppgifter behandlas bara om den registrera- de har lämnat sitt samtycke till behandlingen. I avsnitt 11 redogörs för de undantag som finns från kravet på samtycke. Vissa uppgifter benämns känsliga och dessa är det som huvudregel förbjudet att behandla. Exempel på sådana är uppgifter om ras eller et- niskt ursprung och politiska åsikter. Det är också förbjudet att behandla sådana personuppgifter som rör hälsa eller sexualliv. Undantag från för- budet gäller bl.a. vid samtycke av den registrerade eller under vissa andra förutsättningar (se avsnitt 11). Beträffande behandling av personnummer utan samtycke får sådan ske endast när det är klart motiverat med hänsyn till ändamålet med behand- lingen, vikten av en säker identifiering eller något annat beaktansvärt skäl. Den personuppgiftsansvarige skall se till a) att personuppgifter be- handlas bara när det är lagligt, b) att personuppgifter alltid behandlas på ett korrekt sätt, c) att personuppgifter samlas in bara för särskilda, ut- tryckligt angivna och berättigade ändamål, d) att personuppgifter inte behandlas för något ändamål som är oförenligt med det för vilket upp- gifterna samlades in, e) att de uppgifter som behandlas är adekvata och relevanta i förhållande till ändamålen med behandlingen, f) att inte fler personuppgifter behandlas än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen, g) att de personuppgifter som behandlas är riktiga och, om nödvändigt, aktuella, h) att alla rimliga åtgärder vidtas för att rätta, blockera eller utplåna sådana uppgifter som är felaktiga eller ofullständiga med hänsyn till ändamålen med behandlingen och i) att personuppgifter inte bevaras än vad som är nödvän- digt med hänsyn till ändamålen med behandlingen.