prop · GM03128 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1998/99:128 Redogörelse för den svenska Skr. krigsmaterielexporten 1998/99:128 Regeringen överlämnar denna skrivelse till . Skrivelsens huvudsakliga innehåll I skrivelsen lämnar regeringen en redogörelse för den svenska krigsmaterielexporten . Vidare beskrivs översiktligt det regelverk som tillämpas på området. I korthet redovisas även viktigare skeenden . 3 Lagen om krigsmateriel 7 4 Riktlinjerna för krigsmaterielexport 7 5 Utredning om reglerna för följdleveranser 9 6 Regler med syfte att förhindra utförsel av reservdelar till krigs- materiel som olovligt förts ut ur landet 9 7 () 10 8 () 11 9 Det teknisk-vetenskapliga rådet (TVR 12 10 Information om krigsmaterielexportpolitiken........................... .. 12 11 och annan rapportering om vapenöverföringar 13 12 Wassenaar-arrangemanget och andra exportkontroll- arrangemang 14 13 Samarbetet inom EU på exportkontrollområdet 15 14 Försvarsindustrin och internationellt samarbete på krigs- materielområdet 17 15 Utvecklingen av internationell handel med krigsmateriel 18 2 Beviljade utförseltillstånd 20 3 Faktiska leveranser 21 4 Geografisk fördelning 25 5 Upplåtelse av tillverkningsrätt, samarbete m.m 29 6 Militärt inriktad utbildning 29 7 Redovisning av ägande i utländska rättssubjekt 30 8 De exporterande företagen 30 9 Utvecklingen av de krigsmaterielproducerande företagens sysselsättning m.m. 31 1 Export av och utförseltillstånd för krigsmateriel, 1984-1998 32 2 EU:s uppförandekod på vapenexportområdet 33 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 44 Den ökande internationalisering som präglar många samhällsområden återfinns också på krigsmaterielområdet. En rationalisering av den europe- iska försvarsindustrin har påbörjats, som för med sig ett väsentligt mycket större mått av gränsöverskridande försvarsindustriell samverkan än vad som traditionellt varit fallet. Bakgrunden står bl.a. att finna i det slut, som medfört en förändrad hotbild och minskade ekonomiska ramar för försvarsmaterielanskaffning i de flesta länder. Krympande resurser och kraftigt stigande utvecklingskostnader för varje ny generation materiel har medfört en insikt i de flesta europeiska länder med en försvarsindustri av någon betydenhet att renodlat nationella försvarsindustrier av ekonomiska skäl inte längre går att upprätthålla. Utvecklingen går överallt mot nedskärningar och omstruktureringar av nationella försvarsindustrier. Den amerikanska industrin kan generellt sett sägas ligga före sina europeiska motsvarigheter i denna utveckling. Olika initiativ har därför tagits av såväl som enskilda regeringar i ett försök att påskynda och underlätta en omstrukturerings- process i . Målsättningen är att skapa en försvarsindustri på europeisk nivå som kan mäta sig med den hårt rationaliserade och storskaliga amerikanska. Den svenska synen tydliggjordes försvarsbeslut (jfr prop. 1995/96:12 och 1996/97:4), där svensk försvarsindustri uppmanades att gå ut och söka stärkt internationellt samarbete. Även om en inhemsk försvarsindustri kan upprätthållas på samma sätt som tidigare av de skäl som beskrevs ovan är det av vikt för att försvars- maktens materielförsörjning tryggas på ett sätt som bibehåller trovärdig- heten för vår alliansfria politik. Den svenska försvarsindustrins fortbestånd som del av en större europeisk industri innebär att det tidigare oberoendet byts mot ömsesidiga beroenden som bedöms ge goda förutsättningar att säkra materielleveranser till det svenska försvaret vid behov. Vidare torde en omstrukturering på europeisk nivå underlätta en minskning av rådande överkapacitet inom europeisk försvarsindustri, vilket i sin tur minskar trycket att exportera för att kompensera bortfallet av lokala beställningar. Detta bedömer regeringen vara en i sig eftersträvansvärd effekt. har anslutit sig till det s.k. Letter of Intent () initiativet som undertecknades av försvarsministrarna i , , , och . Detta arbete syftar till att identifiera åtgärder för att underlätta försvarsindustrins omstrukturering. Bland de områden som diskuteras återfinns exportkontrollprocedurer. målsättning i denna del av arbetet är att uppnå ett resultat som ryms inom ramen för befintliga svenska riktlinjer. Vidare diskuteras bl.a. leveransgarantier, som skall trygga materielförsörjningen till det svenska försvaret. Europeiska unionen antog en gemensam uppförandekod för vapenexport. Syftet med koden är bl.a. att lägga en grund för en mer likartad och restriktiv exportkontrollpolitik i . Koden är politiskt bindande och några hinder för enskilda medlemsländer att nationellt tillämpa striktare regler föreligger inte. kan således fortsätta att iaktta restriktivitet på området. Uppförandekoden innehåller vissa praktiska moment där informationsutbyte mellan medlemsstaterna står i centrum, bl.a. utbyts exempelvis information om avslag på förfrågan om vapenexport. Förhoppningen är att uppförandekoden kommer att möjliggöra ett gradvis närmande mellan EU-ländernas politik på området och en ökad grad av restriktivitet och ansvarstagande i som helhet. verkar aktivt för att koden skall bidra till en ökad öppenhet kring enskilda medlemsstaters överväganden på området. Som ett resultat av att koden antagits kommer en årsredovisning av EU-medlemsstaternas krigs- materielexport att sammanställas av ordförandeskapet vilken alla EU- regeringar får del av. arbetar för att årsrapporten skall få en sådan utformning att den kan behandlas som ett offentligt dokument. Den internationella handeln med krigsmateriel, såsom denna redovisas av (), minskade som kraftigast varefter en stabilare period inföll. behåller den världsledande plats man haft vad gäller export av konventionella vapen, följt av . export har emellertid minskat . export av tyngre konventionella vapen har ökat något vilket resulterat i en 14:e plats detta år, efter bl.a. samtliga större EU-länder och . Svensk import av krigsmateriel har minskat , från 23:e till 36:e plats i SIPRI:s sammanställning (denna redovisas i ). Antalet sysselsatta i den svenska försvarsindustrin har fortsatt att minska , en trend som sannolikt kommer att bestå. Regeringen har lämnat en skrivelse med redogörelse för den svenska krigsmaterielexporten. Härigenom förses med en samlad information om krigsmaterielexporten, som underlag ges för en bredare allmän debatt. Viss försiktighet är påkallad när det gäller att utläsa trender ur siffermaterialet. från är begränsad. Enstaka försäljningar av större system orsakar därför kraftiga svängningar uppåt eller nedåt i årstotalerna som inte kan förknippas med någon långsiktig trend. Uppgifterna i den årliga skrivelsen baseras på lagstadgad rapportering från de krigsmaterieltillverkande företagen. ter (ISP) har sammanställt denna och inkommit med underlag till en redogörelse 1998 (se bilaga). Värdet av den totala fakturerade försäljningen av krigsmateriel uppgick till , motsvarande en ökning jämfört med . Ökningen beror på fullföljandet av tidigare kontrakterade leveranser till det svenska försvaret. Faktureringen kan förväntas ligga kvar på en hög nivå , också därför att leveranser mellan olika försvarsindustriföretag ingår i totalsumman. Underleveranser av delsystem mellan industrier kan därför bokföras , för att ett senare år återkomma som del av ett totalpris till slutkunden försvarsmakten. Totalsumman rymmer således ett mått av dubbelräkning. Värdet av exportleveranserna av krigsmateriel var . Exporten svarade således för av försvarsindustrins totala fakturerade försäljning av krigsmateriel . Exportleveranserna ökade i förhållande . Detta kan jämföras med 14,6 procents ökning för den totala fakturerade försäljningen av krigsmateriel och 6,4 procents ökning av den totala varuexporten från . Exportleveranserna av krigsmateriel motsvarade av den totala svenska varuexporten jämfört . Krigsmateriel uppdelas i två kategorier: förstörelsebringande materiel som betecknas som krigsmateriel för strid (KS) och icke-förstörelsebringande som kallas övrig krigsmateriel (ÖK). Exporten av krigsmateriel för strid ökade eller från till . För övrig krigsmateriel noterades en nedgång i exporten motsvarande en minskning från till . har utförseltillstånd beviljats för försäljning av krigs- materiel till ett värde av , varav avser krigsmateriel för strid och övrig krigsmateriel. Värdet av beviljade tillstånd minskade jämfört med . För krigsmateriel för strid uppgick minskningen till och för övrig krigsmateriel till jämfört med . Som framgår av diagram i underbilaga 1 har värdet av beviljade tillstånd varierat kraftigt medan värdet av faktiska leveranser uppvisat mindre variationer. Förklaringen till detta är att delleveranser förknippade med ett enskilt utförseltillstånd kan pågå . 3 Lagen om krigsmateriel Tillverkning och utförsel av krigsmateriel regleras genom lagen (1992:1300) om krigsmateriel (ändrad senast 1998:771) och förordningen (1992:1303) om krigsmateriel (ändrad senast 1998:402). Båda författningarna trädde i kraft och ersatte lagen (1983:1034) om kontroll över tillverkningen av krigsmateriel, m.m. och lagen (1988:558) om förbud mot utförsel av krigsmateriel, m.m. med tillhörande förordningar. Den nuvarande lagen bygger i allt väsentligt på den tidigare lagstiftningen liksom på tidigare praxis. Den innehåller dock en vidgning av krigsmateriel- begreppet samt förenklingar, förtydliganden och moderniseringar av de bestämmelser som gäller för kontrollen över tillverkning och utlandssam- verkan avseende krigsmateriel. Krigsmateriellagen föreskriver att krigsmateriel inte får tillverkas utan tillstånd. Även all försvarsindustriell utlandssamverkan förutsätter tillstånd. Med utlandssamverkan förstås exportförsäljning eller annat tillhandahållande (bl.a. överlåtelse eller förmedling) av krigsmateriel. Vidare omfattar begreppet upplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrätter, avtal med någon i utlandet om att gemensamt med denne eller för dennes räkning utveckla krigsmateriel eller metod för framställning av sådan materiel eller om att gemensamt tillverka krigsmateriel. Slutligen krävs tillstånd, med vissa undantag, för att bedriva militärt inriktad utbildning. Som nämnts, indelas krigsmateriel enligt lagen i två kategorier. Bestäm- melser om vilken materiel som innefattas i de två kategorierna återfinns i krigsmaterielförordningen. 4 Riktlinjerna för krigsmaterielexport Riktlinjerna för krigsmaterielexport uttrycker principer för exporten som fastlagts med brett parlamentariskt stöd och som är vägledande vid prövningen i ärenden om tillstånd till krigsmaterielexport enligt lagen och förordningen om krigsmateriel (jfr. 1995/96:31 s. 22). Riktlinjerna tillämpas på alla former av utlandssamverkan som regleras i lagen om krigsmateriel. De behandlades i prop. 1991/92:174 Lag om krigsmateriel (s. 41) och bet. 1992/93:UU1 Krigsmaterielexport. Ett övergripande syfte med riktlinjerna är att ge en stabil och generell grund ISP beviljar tillstånd enligt lagen om krigsmateriel. Varje utförselärende prövas emellertid individuellt. Enligt riktlinjerna bör tillstånd till utförsel av krigsmateriel endast medges om detta - bedöms erforderligt för att tillgodose det svenska försvarets behov av materiel eller kunnande eller i övrigt är säkerhetspolitiskt önskvärd, samt - inte står i strid med principerna och målen för utrikespolitik. De ovan angivna bedömningskriterierna omfattar också samverkan med person eller företag i utlandet avseende utveckling eller tillverkning av krigsmateriel. är ett av få EU-länder som har en lagstiftning som även omfattar förmedling av krigsmateriel (arms brokerage). Den svenska lagens bestämmelser omfattar alla individer som är bosatta i landet, oavsett nationalitet. Inom EU undersöker medlemsländerna möjligheten att introducera en sådan lagstiftning, med den svenska lagen som konkret exempel. Riktlinjerna framhåller särskilt den vikt som vid den utrikespolitiska bedömningen av varje utförselärende skall fästas vid respekten för mänskliga rättigheter i mottagarlandet. Situationen i mottagarlandet vad gäller mänskliga rättigheter skall alltid vägas in även i de fall då det är fråga om utförsel av materiel som i sig inte kan användas för att kränka mänskliga rättigheter. Breddningen av krigsmaterielbegreppet åtföljdes av en indelning av krigsmateriel i två kategorier för vilka uppställts delvis olika riktlinjer för utförsel. För kategorin krigsmateriel för strid gäller att tillstånd till export inte bör ges till en stat som befinner sig i väpnad konflikt med annan stat, en stat som är invecklad i internationell konflikt som kan befaras leda till väpnad konflikt, en stat som har inre väpnade oroligheter eller en stat där det förekommer omfattande och grova kränkningar av mänskliga rättigheter. Detta är samma krav som tillämpades redan tidigare, med den skillnaden att förekomsten av kränkningar av de mänskliga rättigheterna tidigare endast behövde beaktas om materielen i sig kunde användas för att kränka de mänskliga rättigheterna. I detta avseende skiljer sig från vissa andra EU-länder. För utförsel av övrig krigsmateriel, som i stor utsträckning omfattar produkter som inte betraktades som krigsmateriel, gäller att utförseltillstånd bör beviljas till länder som inte befinner sig i väpnad konflikt med någon annan stat, som inte har inre väpnade oroligheter eller där det inte förekommer omfattande och grova kränkningar av mänskliga rättigheter. De skilda riktlinjerna för krigsmateriel för strid respektive övrig krigsmateriel innebär att en större länderkrets kan komma i fråga som mottagare av övrig krigsmateriel, dvs. icke förstörelsebringande materiel, än för krigsmateriel för strid. Genom utvidgningen av krigsmaterielbegreppet synliggörs och redovisas export som var oreglerad. Denna export blir nu också föremål för en politisk prövning. När det gäller följdleveranser anger riktlinjerna att "tillstånd bör ges till utförsel av reservdelar till tidigare, med vederbörligt tillstånd exporterad krigsmateriel, om inte ovillkorligt hinder möter. Detsamma bör gälla andra leveranser, t.ex. av ammunition, som har samband med tidigare utförsel eller där det annars vore oskäligt att inte ge tillstånd". 5 Utredning om reglerna för följdleveranser Vid granskning 1995/96 av ett regeringsärende om tillstånd till viss krigsmaterielexport fann utskottet att utvecklingen av praxis vad gäller följdleveranser behövde undersökas närmare (bet. 1995/96: KU30 s. 90). En sådan granskning genomfördes /. fann att "vad utskottet anfört om problem som särskilt har samband med följdleveransbegreppet ger enligt utskottets mening regeringen anledning att överväga och precisera det avsnitt i riktlinjerna som behandlar följdleveranser" (bet. 1996/97: KU25 s. 39 ff). Regeringen beslu- tade om direktiv för en sådan utredning (dir. 1997:130) och utsåg en utredare. Denne har redovisat sitt uppdrag (SOU 1999:38). Sedvanligt remissförfarande följer. 6 Regler med syfte att förhindra utförsel av reserv- delar till krigsmateriel som olovligt förts ut ur landet Det har förekommit att innehavare av sådan krigsmateriel som olovligen har förts ut ur , eller som har vidareexporterats i strid med ett lämnat tillstånd, hos svenska leverantörer har efterfrågat reservdelar till sådan krigsmateriel. Det är regeringens inställning att sådan export icke skall medges. Denna inställning har även tydliggjorts i riktlinjerna, som föreskriver att s.k. följdleveranser skall avse tidigare med vederbörligt tillstånd exporterad krigsmateriel. I regel räknas även reservdelar till begreppet krigsmateriel och deras utförsel kan därmed kontrolleras. Vissa enklare reservdelar är emellertid industriella standardprodukter. Dessa enklare delar faller utanför krigsmaterielbegreppet och någon laglig möjlighet att förhindra deras export förelåg inte tidigare. Regeringen lade därför fram ett förslag i syfte att förhindra sådan utförsel i prop. 1997/98:68, Exportkontroll av vissa strategiska produkter. Genom de nya bestämmelserna i lagstiftningen om strategiska produkter (SFS 1998:397), som trädde i kraft , har införts ett krav på exporttillstånd för produkter som ej ingår i begreppet krigsmateriel, men som i det enskilda fallet är eller kan vara avsedda att användas som delar eller som komponenter till krigsmateriel som olovligen förts ut ur landet eller som har vidareexporterats i strid mot lämnat tillstånd. Tillståndskravet skall gälla, om har informerat exportören om att produkterna är eller kan vara avsedda för ett sådant ändamål. Vidare har införts en skyldighet för exportörer att underrätta om en tilltänkt export av produkter som är avsedda att användas som delar eller komponenter till sådan krigsmateriel. Inspektionen skall då avgöra om tillstånd skall krävas för exporten. () inrättades , med ansvar för den kontroll som föreskrivs i lagen (1992:1300) om krigs- materiel och lagen (1998:397) om strategiska produkter med tillhörande förordningar. Inspektionen övertog därmed ansvaret för merparten av de uppgifter som tidigare handlades av Krigsmaterielinspektionen (KMI) och den enhet inom som svarade för strategisk exportkontroll. Sedermera har ISP även utsetts att vara nationell myndighet inom ramen för FN:s konvention om förbud mot kemiska vapen (CWC). ISP ansvarar således för tillstånds- och utförselfrågor avseende såväl krigsmateriel som andra strategiskt känsliga produkter med både civil och militär användning (varor med dubbla användningsområden eller dual-use varor). Myndigheten har skyldighet att lämna över ärenden som har principiell betydelse eller annars är av särskild vikt till regeringens prövning. ISP verkar i nära samråd med och Försvarsdeparte- mentet. ISP har löpande kontakter med de företag som berörs av kontrollverk- samheten. Vad avser krigsmateriel skall företagen till ISP kvartalsvis redovisa den marknadsföring de bedrivit utomlands. Dessa rapporter ligger till grund för ISP:s återkommande genomgångar med företagen avseende deras exportansträngningar. Förutom att fatta beslut i tillståndsärenden granskar ISP de underrättelser som tillverkare av krigsmateriel är skyldiga att lämna senast ett anbud lämnas eller ett avtal ingås om export av- eller annan utlandssamverkan om krigsmateriel. Slutligen skall de krigsmateriel- exporterande företagen rapportera om de leveranser som genomförts med stöd av lämnade tillstånd. ISP är en självfinansierad myndighet. Avgifter som täcker myndighetens kostnader tas av statsverket ut av de tillverkande företagen. Avgifterna beräknas med utgångspunkt från värdet av fakturerade leveranser av kontrollerade produkter som överstiger . Underlaget för avgiftsuttaget omfattar således både leveranser inom och leveranser till utlandet. Något direkt samband mellan avgiftens storlek och exportens omfattning föreligger således ej. Ett direkt samband mellan myndighetens verksamhet och industrins betalningar har också undvikits, genom att avgifterna inbetalas till statsverket och inte direkt till myndigheten. Myndighetens löpande verksamhet anslagsfinansieras på sedvanligt sätt och kostnadstäckning uppnås genom utdebitering av industrin årsvis i efterskott, då verksamhetens faktiska kostnad liksom företagens fakturerade leveranser slutgiltigen kan fastställas. Antalet inkomna ärenden avseende utförsel uppgick till 2 040, varav 447 avsåg varor med dubbla användningsområden. Motsvarande tal var 2 009 resp. 403. Målsättningen för ISP har varit att inkomna utförselärenden skall slutbehandlas inom en månad, . Inom verksamhetsgrenen Kemvapenkonventionen överlämnades 183 industrideklarationer till ISP mot 1997. Motsvarande antal deklara- tioner till konventionens sekretariat OPCW i var 37 1997 och 1998. Under kemvapenkonventionens verifikationsbestämmelser har en svensk anläggning inspekterats av OPCW vartdera och 1998. Enligt 10 kap. 6 § regeringsformen skall regeringen i utrikesärenden av större vikt om möjligt överlägga med före avgörandet. Vissa utförselärenden som rör krigsmateriel är av sådan art att överläggning med nämnden är påkallad. Det har emellertid bedömts önskvärt att ge även andra enskilda utförselärenden av principiell vikt en bredare politisk förankring. beslutade därför på grundval av prop. 1984/85:82 om ökad insyn och samråd i frågor som rör krigsmaterielexport, att en rådgivande nämnd i krigsmaterielfrågor skulle inrättas. Nämnden ombildades till i samband med tillskapandet av myndigheten . breddades dess samman- sättning för att återspegla den bredare sammansättning som har. I är därför samtliga riksdagspartier represen- terade. Rådet har 10 ledamöter. sammanträder på kallelse av ISP:s myndighetschef, krigsmaterielinspektören, som även leder överläggningarna. Vid rådets sammanträden presenterar bedömningar av aktuella mottagarländer. Försvarsdepartementet medverkar med bedömningar avseende ärendenas försvarspolitiska betydelse. ges tillfälle att ta ställning till alla principiellt viktiga krigsmaterielärenden vid sina månatliga sammanträden. Vidare ges ledamöterna full insyn i handläggningen av dessa ärenden genom att samtliga utförselbeslut för exportförsäljning fortlöpande redovisas. Genom denna procedur säkerställs en parlamentarisk insyn i tillämpningen av lagen (1992:1300) om krigsmateriel. Krigsmaterielinspektören har även möjlighet att vid behov höra rådet i frågor som rör tillämpningen av lagen (1998:397) om strategiska produkter. ersätter inte i sådana ärenden som regeringen enligt regeringsformen skall överlägga med om. hölls nio sammanträden i rådet. 9 Det teknisk-vetenskapliga rådet (TVR) För att bistå krigsmaterielinspektören med beredningen av ärenden som rör klassificering av krigsmateriel inrättades ett särskilt teknisk- vetenskapligt råd med företrädare för institutioner med överblick över teknologins tillämpning på civila respektive militära områden. höll rådet fyra sammanträden. Genom tillskapandet av ISP har det teknisk-vetenskapliga rådets arbets- område breddats till att även omfatta varor med dubbla användningsområden. 10 Information om krigsmaterielexportpolitiken En viktig uppgift för ISP är att verka för spridning av kunskap om exportkontrollen, både till allmänheten och till de företag som berörs. ISP har genomfört en revidering av den handbok som senast gavs ut av KMI . är främst avsedd för dem som inom försvarsindustrin och vid statliga myndigheter har befattning med ärenden som rör tillverkning och utförsel av krigsmateriel. redovisar gällande lagstiftning, regelverk och handläggningsordning för tillståndsärenden. En motsvarande Strategiska Produkter har publicerats . Därutöver anordnar ISP återkommande seminarier och informationsmöten om sin verksamhet. Myndigheten har vidare upprättat en utförlig hemsida på Internet. Adressen är "". Med särskilt anslagna medel påbörjades en studie över hur informationsgivningen från ISP skulle kunna vidareutvecklas. I en informationsskrift (vapenexportpolitik, UD informerar 1993:4) behandlas vapenexportens roll i den svenska säkerhetspolitiken, den svenska försvarsindustrins omfattning, riktlinjerna för utförsel av krigsmateriel samt det internationella samarbetet för att kontrollera handeln med krigsmateriel. Skriften har också getts ut på engelska, franska och tyska i syfte att främja kunskapen i andra länder om den svenska politiken på området. En revidering av denna skrift pågår. Texten till denna skrivelse jämte översättning till engelska finns tillgänglig på Internet under adressen "" samt "". 11 och annan rapportering om vapen- överföringar generalförsamling antog en resolution som anmodar medlemsländerna att till ett register över konventionella vapen redovisa såväl sin import som sin export av tyngre konventionella vapen. Handeln med följande sju vapenkategorier rapporteras: stridsvagnar, pansrade stridsfordon, grovt artilleri, stridsflygplan, attackhelikoptrar, stridsfartyg och robotar/robotlavetter. I samråd med försvarets myndigheter och ISP sammanställer Utrikes- departementet aktuella uppgifter som i enlighet med den ovannämnda resolutionen överlämnas till FN.