prop · GM0360 · 1999-01-01 00:00:00 — Enligt ett beslut av måste det finnas en rättslig grund för alla budgetposter. Bland medlemsländerna, bl.a. , har det funnits en ovilja att gå med på kommissionens förslag att använda artikel 113 som rättslig grund och därigenom inkludera program för exportfrämjande i den gemensamma handelspolitiken. Framsteg har noterats i förhandlingarna om ett avtal om ömsesidigt erkännande (mutual recognition agreement, MRA). innebär att en tillverkare kan testa sin produkt i hemlandet för ett annat lands marknad. Kommissionen hyser hopp om att kunna träffa ett avtal . 33.13.4 Den koreanska halvön följer utvecklingen och ökar sitt engagemang , vice ordförande i kommissionen, besökte tillsammans med en affärsmannadelegation 13 . träffade, bland andra, president och den sydkoreanske finansministern. Bakgrunden till besöket var president uppmaning under i att sända europeiska investeringsdelegationer till . Handelsfrågor diskuterades också vid det årliga bilaterala minister- mötet mellan och i . Kommissionen lade fram ett meddelande som redogjorde för hur EU önskade utveckla relationerna med . Meddelandet är indelat i en politisk och en ekonomisk del. Den politiska delen uttrycker bland annat stöd för försök att minska spänningarna på den koreanska halvön genom att involvera i det internationella samfundet. Den ekonomiska delen stöder president ekonomiska reformprocess och poängterar behovet av att förbättrar marknadstillträdet. EG har bidragit med omkring 50 miljoner ecu i bistånd till . I detta belopp ingår livsmedelsbistånd och stöd till jordbruket. EG har valt att kanalisera sitt bistånd främst genom internationella enskilda organisationer och Världslivsmedelsprogrammet. EU är efter den största givaren till . inleddes i en politisk dialog mellan och på tjänstemannanivå. Agendan var bred och omfattade bl a relationerna EU , humanitärt bistånd, MR-frågor, reform- frågor och säkerhetssituationen på den koreanska halvön. 33.13.5 utvecklingen i , , och Utvecklingen i gav upphov till återkommande reaktioner från EU:s sida . Ett flertal uttalanden gjordes i vilka bl.a. SPDC- regimen fördömdes för arresteringen av oppositionella, ett frisläppande av landets politiska fångar krävdes, och SPDC uppmanades återuppta en dialog med oppositionen. EU:s gemensamma ståndpunkt om förlängdes och ytterligare en gång , då ståndpunkten också skärptes. Till förbudet mot att utfärda inresevisering för personer med anknytning till militärregimen lades förbud mot transitviseringar. Vidare utökades gruppen som omfattas av viseringsförbudet till att även omfatta personer inom turistnäringen. inträde i ASEAN har utgjort ett problem i EU:s förbindelser med ASEAN. Ett planerat blandkommissionsmöte mellan EG och ASEAN fick ställas in eftersom oenighet rådde om närvaro vid dessa möten. På grund av den svåra politiska situationen i motsätter sig EG att landet deltar på jämbördig fot med övriga ASEAN-medlemmar i blandkommissionsarbetet. Detta grundas på ett avtal mellan EG och ASEAN till vilket inte är anslutet. Frågan löstes då EG och ASEAN enades om att de nya ASEAN- medlemmarna, och , skulle ges möjlighet att passivt närvara vid blandkommissionens nästa möte. EU gav ett betydande bistånd för att möjliggöra det parlamentsval som hölls i . EU:s stöd gick till väljarregistrering och observatörsverksamhet, och uppgick till 9,5 miljoner ecu. Valets genomförande fick godkänt av den samlade gruppen av internationella observatörsstyrkor (joint international group), vars koordinerade insats leddes av EU:s chefsobservatör, svensken ambassadör . . Valet kunde genomföras utan större störningar, med mindre våld än väntat, med 90 av de röstberättigade registrerade och med ett 90-procentigt valdeltagande. Men de allvarliga problem som valprocessen varit behäftad med påpekades också av observatörerna. Utvecklingen i gav anledning till en tätare dialog mellan EU och landet om den reformprocess som inletts och som syftar till att en demokratiskt vald regering skall kunna ta över styrningen av landet efter valen . I frågan om Östra Timors framtid har samtalen mellan och fortsatt under ledning av FN:s generalsekreterare, med inriktning på att ge vittgående autonomi. EU:s medlems- stater gav sitt fulla stöd till dessa förhandlingar. EU förde en återkommande dialog med om utvecklingen i , där inte minst frågor sammanhängande med överträdelser av de mänskliga rättigheterna gavs uppmärksamhet. 33.13.6 Starka reaktioner på kärnvapensprängningarna i och EU:s relation till och kom att präglas av den nya säkerhetspolitiska situation i som ländernas prov- sprängningar av kärnvapen gav upphov till. Vid allmänna rådets möte fördömdes de indiska provsprängningarna och uppmanades att ansluta sig till icke-spridningsavtalet och provstopps- avtalet. Unionen enades även om att verka för ett uppskjutande av lån från de internationella finansiella institutionerna till . antog allmänna rådet en ny rådsdeklaration gällande både och . Formuleringarna överensstämde till stora delar med deklarationen från , men mer utsatta ekonomiska situation skulle tas i beaktande vid bedömningen av nya krediter. En gemensam ståndpunkt med syfte att främja icke-spridning och förtroendeskapande åtgärder i antogs av rådet (se även avsnitt 30.4). Trots EU:s fördömande av provsprängningarna har man funnit det angeläget att fortsätta den politiska dialogen med och . EU-trojkan har haft överläggningar med på ministernivå i och med på tjänstemannanivå i . På det handelspolitiska området har EG drivit frågorna om bristfälliga genomförande av WTO:s avtal om immaterialrätt (TRIP:S) och flera fall av antidumpning. Man har även argumenterat mot landets åberopande av betalningsbalansproblem som skäl till allmänna tullhöjningar och införandet av nya investeringsregler för personbils- tillverkning. DEL 4 SAMARBETE I RÄTTSLIGA OCH INRIKES FRÅGOR 34 Civilrättsligt samarbete Arbetet på det civilrättsliga området är omfattande och syftar såväl till att harmonisera medlemsstaternas lagar som till att förbättra det internationella samarbetet staterna emellan. Harmoniseringsfrågorna behandlas regelmässigt i den första pelaren, medan arbetet i den tredje pelaren är koncentrerat till den internationella privat- och processrätten. 34.1 Civilrättsligt samarbete inom den första och den tredje pelaren Det mesta och kanske viktigaste civilrättsliga samarbetet, dvs. det samarbete som rör regler om enskildas förhållanden inbördes, sker inte som en del av samarbetet i rättsliga och inrikes frågor utan görs i stället inom det ekonomiska och sociala samarbetsområdet. Detta samarbete syftar till att harmonisera medlemsstaternas lagar så att den inre marknaden kan fungera. Olika civilrättsliga lagar i medlemsstaterna kan utgöra onödiga hinder för den fria rörligheten av t.ex. varor och tjänster. har inom första pelaren pågått ett betydelsefullt och effektivt harmoniseringsarbete om flera centrala civilrättsliga frågor. Detta civilrättsliga samarbete finns redovisat i andra delar av skrivelsen. Arbetet har gällt direktiv om bl.a. produktansvar (se även 9.3), försäkringsrätt (se även 10.1.2), konsumentköp (se även 21) och immaterialrätt (se även 22). Arbetet i den tredje pelaren är helt och hållet inriktat på den internationella privat- och processrätten dvs. frågor om lagval, internationell delgivning, domstolars internationella behörighet, och erkännande och verkställighet av utländska domar. Det arbetet redovisas i det följande. 34.1.1 Brysselkonventionen jurisdiktion och verkställighet av domar inom privaträtten EU:s medlemsstater undertecknade en konvention om , och tillträde till Bryssel- konvention (EGT C 15, , s. 1). Brysselkonventionen, som har ingåtts mellan EU:s medlemsstater, innehåller dels regler om domstolars internationella behörighet (jurisdiktion), dels regler om verkställighet av domar på privaträttens område. Reglerna innebär att enhetliga jurisdiktionsregler tillämpas inom hela EU-området och att en dom som har meddelats i ett av länderna normalt skall erkännas och verkställas i de övriga länderna inom unionen. beslutade att skall tillträda Bryssel- konventionen. beslut innebär att konventionen införlivas med svensk rätt (prop. 1997/98:102, bet. 1997/98:LU24, rskr. 1997/98:231). Konventionen och de nya bestämmelser som krävs träder för del i kraft (SFS 1998:1321). Av övriga medlemsstater har , , och anslutit sig till tillträdeskonvention (se SFS 1998:1689). Brysselkonventionen innebär för svensk del mycket små nyheter i sak, eftersom , som är så gott som identisk med Brysselkonventionen, redan gäller i . ingicks mellan EU:s medlemsstater och de dåvarande Efta- länderna. En nyhet i och med tillträdet till Brysselkonventionen är att den summariska processen hos kronofogdemyndigheten omfattas av konventionens regler. En annan nyhet är att är behörig att tolka denna. 34.1.2 Revidering av Bryssel- och Luganokonventionerna Medlemsstaterna påbörjade , tillsammans med , och , ett arbete med att revidera Bryssel- och Lugano- konventionerna. Arbetet beräknas kunna slutföras . Konventionerna har fungerat väl och revideringsarbetet är därför inte inriktat på några omvälvande förändringar. Utgångspunkten för arbetet är att de grundläggande principerna för konventionerna skall bibehållas och att arbetet skall koncentreras på förändringar som innebär att konventionerna fungerar bättre. En av de viktigaste frågorna rör förenkling och ökad effektivitet när det gäller verkställighetsförfarandet (exekvatur) för domar. Det är ett starkt önskemål att öka domars fria rörlighet inom konventionsområdet, dvs. att domar som meddelats i en konventionsstat skall kunna verkställas i andra konventionsstater utan att en omfattande prövning sker i den mottagande staten. En annan viktig fråga rör behörighetsregler till skydd för konsumenter. De nuvarande reglernas tillämpningsområde kommer sannolikt att bli bredare och reglerna mer begripliga och överskådliga. Andra förslag som ägnas stort intresse är av mer juridisk-teknisk karaktär. Det handlar bl.a. om en förbättring av den nuvarande särskilda behörighetsregeln för avtalsrättsliga tvister och om den regel som skall avgöra vilken domstol som skall ta upp en sak beträffande vilken talan har väckts i mer än en konventionsstat (internationell lis pendens). 34.1.3 En europeisk exekutionstitel tillsattes en arbetsgrupp med namnet Europeisk exekutionstitel. Gruppen skall behandla frågor om verkställighet inom EU av domar och beslut på civilrättens område. har redan tillträtt flera konventioner som gäller verkställighet av utländska domar (och ibland även domstols internationella behörighet), exempelvis de ovan nämnda Luganokonvention, som gäller inom EU Efta-kretsen, och Brysselkonvention. I arbetsgruppen diskuterades bl.a. förenklingar av det system för verkställighetsprövning som de nyssnämnda konventionerna föreskriver, s.k. exekvaturprövning. Även effektiviseringar av systemet för säkerhets- åtgärder diskuterades, liksom frågor om standardformulär för ansökan och ett ökat informationsutbyte. överlämnades dokumentation av gruppens arbete till gruppen för revidering av Bryssel- och Luganokonventionerna (se även 34.1.2), och därefter har arbetet med verkställighetsfrågorna drivits vidare i den sistnämnda gruppen. 34.1.4 Brysselkonventionen II om äktenskapsmål Konventionen om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål (den s.k. Brysselkonventionen II) är en konvention mellan EU:s medlemsstater. Den har till syfte att underlätta den fria rörligheten för människor inom EU genom enhetliga regler om erkännande av domar på hemskillnad, äktenskapsskillnad och andra domar om äktenskaps upplösning som meddelats i någon medlemsstat. Konventionen innehåller även enhetliga regler om vilket lands domstolar som skall vara behöriga att ta upp ett sådant äktenskaps- mål. Även vårdnadsfrågor omfattas av konventionen, under förutsättning att en sådan fråga uppkommer i samband med ett äktenskapsmål. Konventionens struktur är i väsentliga hänseenden densamma som i den förmögenhetsrättsliga Brysselkonventionen . Brysselkonventionen II och ett protokoll om behörighet att tolka konventionen undertecknades av Europeiska unionens råd (EGT C 221, , s. 1). För att skall kunna tillträda konventionen och protokollet krävs godkännande. Som resultat av en politisk kompromiss får , och enligt konventionen rätt att även fortsättningsvis använda sig av nordiska äktenskapskonvention i sina inbördes förhållanden i stället för den nya Brysselkonventionen II. Dessa länder får även träffa nya avtal som rör frågor som regleras av Brysselkonventionen II, så länge eventuella bestämmelser om domstols behörighet i sådana avtal är i överensstämmelse med Brysselkonventionen II. Överenskommelsen innebär vidare att domar som meddelats i de nordiska EU-staterna med stöd av konvention erkänns och blir verkställbara i alla de andra medlemsstaterna enligt reglerna i Bryssel- konventionen II, under förutsättning att den nordiska domstolens behörighet varit grundad på en regel som har en motsvarighet i Bryssel- konventionen II. På så sätt kommer nordiska domars rörlighet att garanteras inom EU på ett sätt som även kommer och till del. 34.1.5 Romkonventionen tillämplig lag för avtalsförpliktelser Regeringen beslutade att ratificera en konvention om bl.a. tillträde till om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (den s.k. Romkonventionen). Romkonventionen innehåller regler om vilket lands lag som skall tillämpas i tvister som rör avtalsförpliktelser med internationell anknytning när det uppkommer ett val mellan rättsordningarna i olika länder. har i och med medlemskapet i EU förbundit sig att ansluta sig till konventionen. Efter förhandlingar mellan , och å ena sidan och de övriga tolv medlemsstaterna i EU å andra sidan undertecknades en överenskommelse som innebar att de tre nya staterna anslöt sig till Romkonventionen. 34.1.6 Romkonventionen II tillämplig lag för förpliktelser utanför avtalsförhållanden Den upprättade konventionen om tillämplig lag för avtals- förpliktelser (Romkonventionen) var ursprungligen tänkt att omfatta även förpliktelser utanför avtalsförhållanden (framför allt skadeståndstvister). I slutänden lämnades emellertid dessa frågor utanför den konventionen. Konventionsarbetet har i den delen nu väckts till liv igen, och en råds- arbetsgrupp har haft i uppdrag att undersöka behovet av och möjlig- heterna att komma överens om en konvention om tillämplig lag för förpliktelser utanför avtalsförhållanden (Romkonventionen II). För att underlätta de fortsatta diskussionerna presenterade den österrikiske ordföranden ett första utkast till konventionstext vid rådsarbetsgruppsmötet . för rättsliga och inrikes frågor godkände vid sitt sammanträde på ordförandens initiativ ett dokument vari det konstateras att det finns ett behov av en konvention av det slag som diskuterats och att det torde vara möjligt att komma överens om en sådan. Rådsarbetsgruppen uppmanades att övergå till mer direkta förhandlingar på grundval av det av ordföranden presenterade konventionsutkastet. 34.1.7 Delgivningskonventionen delgivning av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur antog ministerrådet den s.k. delgivningskonventionen (konventionen om delgivning i Europeiska unionens medlemsstater av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur). Till konventionen hör ett protokoll om tolkning av konventionen. Ännu har ingen medlemsstat ratificerat konventionen. Frågan om ett svenskt tillträde övervägs. Fram till dess att konventionen träder i kraft tillämpas andra multi- eller bilaterala konventioner på området. Den viktigaste av dessa är om delgivning i utlandet av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur, som har tillträtts av ett 30-tal länder i och utanför . 35 Straffrättsligt samarbete, polisiärt samarbete och tullsamarbete Det straffrättsliga samarbetet, liksom polis- och tullsamarbetet är mellan- statligt och arbetet sker helt och hållet inom ramen för den tredje pelaren. En ansenlig del av de rättsakter som antagits och det arbete som pågår fokuserar på den organiserade brottsligheten. 35.1 Horisontella frågor 35.1.1 Internationell organiserad brottslighet En särskild handlingsplan mot den organiserade brottsligheten antogs av rådet (EGT 97/C 251/01) och godkändes av vid dess möte i . Handlingsplanen innehåller 15 politiska riktlinjer och 30 särskilda rekommendationer. Riktlinjerna och rekommendationerna innehåller uppmaningar till rådet att vidta en rad konkreta åtgärder som spänner över ett vitt fält. Det rör frågor om att vidta åtgärder för att straffbelägga vissa förfaranden, och att undersöka i vad mån harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning kan bidra till kampen mot den organiserade brottsligheten. Handlingsplanen betonar också vikten av att det i varje medlemsstat finns effektiv och väl utvecklad lagstiftning mot penningtvätt och när det gäller att förverka av brott. Riktlinjerna och rekommendationerna lägger stor vikt vid hur det rättsliga och polisiära samarbetet är organiserat. Ett flertal rekommendationer handlar om att skapa nätverk, centrala kontaktpunkter och andra kontaktytor för att befrämja informationsutbyte och samarbete mellan de rättsliga myndigheterna och polis- och tullmyndigheter både inom varje medlemsstat och mellan dessa. En viktig utgångspunkt för handlingsplanen är att en rad åtgärder redan har vidtagits och att ett antal olika överenskommelser redan har träffats inom ramen för EU och andra internationella organ för att förbättra samarbetet mellan länderna på det rättsliga och polisiära området för att bekämpa bl.a. organiserad brottslighet. En huvuduppgift för rådet är att se till att dessa instrument tillträds av alla medlemsstater och att de genomförs på ett effektivt sätt. Slutligen innehåller handlingsplanen riktlinjer och rekommendationer som syftar till att involvera främst ansökarländerna i arbetet. Den sektorsövergripande arbetsgruppen mot organiserad brottslighet En av handlingsplanens rekommendationer gick ut på att det under rådet skulle inrättas en sektorsövergripande arbetsgrupp mot den organiserade brottsligheten. En sådan inrättades . Gruppen har mötts ungefär en gång . Den består av representanter på hög nivå från medlemsstaternas berörda departement/ ministerier, åklagar-, polis- och tullväsenden. Arbetsgruppen har utarbetat ett antal gemensamma åtgärder, deklarationer och resolutioner. Inom ramen för gruppens arbete har också frågor om metodutveckling på området för både det rättsliga och det polisiära samarbetet diskuterats och behandlats. Några av de viktigaste exemplen är en gemensam åtgärd om kriminalisering av deltagande i kriminella organisationers aktiviteter, som antogs . Vidare kan nämnas den gemensamma åtgärden om bekämpande av barnpornografi på Internet, som i princip är färdig- behandlad, och den gemensamma åtgärden om penningtvätt, spårande, frysning, beslag och förverkande av av brott, som antogs vid rådsmötet för rättsliga och inrikes frågor (se även 35.2). Handlingsplanen lyfter särskilt fram brottsförebyggande åtgärder, och arbetsgruppen har utarbetat en resolution om förebyggande av organiserad brottslighet. för rättsliga och inrikes frågor godkände resolutionen . Vad gäller det polisiära samarbetet har gruppen tjänat som ett forum för utbyte av erfarenheter rörande konkreta samarbetsåtgärder och strategisk information om organiserad brottslighet. Som exempel kan nämnas den årliga rapporten om organiserad brottslighet i medlemsstaterna som genomgått en avsevärd kvalitetshöjning genom årets upplaga. I förhållande till tredje land kan särskilt nämnas att arbetsgruppen utarbetat den s.k. föranslutningspakten mot organiserad brottslighet som slöts mellan EU:s medlemsstater och länderna som sökt medlemskap i unionen. Paktens bestämmelser har sedan följts upp vid tre möten med en för ändamålet särskilt inrättad expertgrupp i vilken representanter för alla länder deltar. Den europeiska konferensens expertgrupp mot narkotika och organiserad brottslighet (Kohl-gruppen) Inom ramen för den europeiska konferensen (se avsnitt 3.1.6) tillsattes en expertgrupp med uppdrag att snabbt överväga problem som hänger samman med den organiserade brottsligheten och narkotika- handeln. Gruppen fick särskilt i uppdrag att överväga frågor om barnpornografi och organiserad människosmuggling. Expertgruppen skall redovisa sina rekommendationer i en rapport till den europeiska konferensen. Gruppen har haft tre möten. 35.1.2 Brottsförebyggande arbete Det brottsförebyggande arbetet har lyfts fram ytterligare. Efter det att 1995 förde upp frågan om brottsförebyggande arbete på EU:s dagordning tog initiativ till ett utökat samarbete mellan medlemsstaterna inom området för brottsföre- byggande åtgärder har resulterat i att medlemsstaterna har utsett nationella kontaktpunkter som skall ha till uppgift att ta emot frågor om brottsförebyggande arbete. anordnade ett tvådagarsseminarium i brottsförebyggande arbete för dessa kontaktpunkter. Polissamarbetsgruppen är knutpunkt inom tredje pelaren för att ta emot och analysera information på det brottsförebyggande området. En handbok med goda exempel på brottsförebyggande arbete är under utarbetande. Brottsförebyggande aspekter har under det österrikiska ordförande- skapet uppmärksammats också i den sektorsövergripande arbetsgruppen mot organiserad brottslighet (se avsnitt 35.1.1). antogs en resolution om förebyggande av organiserad brottslighet (EGT C 408, 29.12.1998, s. 1). Resolutionen kommer att fungera som en politisk plattform och idékatalog för det fortsatta arbetet. Genom resolutionen åtar sig medlemsstaterna, kommissionen och Europol att inventera vad som kan göras på EU-nivå för att förebygga organiserad brottslighet. En rapport skall arbetas fram före utgången av . 35.1.3 Ömsesidig utvärdering av hur internationella åtaganden genomförs på nationell nivå antogs en gemensam åtgärd om införande av en ordning för utvärdering av hur internationella åtaganden i kampen mot den organiserade brottsligheten tillämpas och genomförs på nationell nivå. Den gemensamma åtgärden har sin grund i handlingsplanen mot organiserad brottslighet (se avsnitt 35.1.1). Åtgärden tar inte bara sikte på genomförandet av unionens rättsakter utan omfattar även andra internationella instrument som medlemsstaterna tillträtt. Utvärderingen genomförs under överinseende av den sektorsövergripande arbetsgruppen om organiserad brottslighet. Den första utvärderingsomgången avser nationell lagstiftning och praxis på området för inbördes rättshjälp i brottmål och efterforskning och beslag eller spärrande av egendom. Enligt planerna skall fem länder utvärderas , 1999 och 2000. För del sker utvärderingen . 35.2 Straffrättsligt samarbete 35.2.1 Inbördes rättshjälp i brottmål inrättades inom EU en arbetsgrupp för att behandla frågan om effektivisering av det internationella samarbetet i brottmål (internationell rättshjälp). Arbetet syftar till att åstadkomma en konvention som kompletterar Europakonvention om inbördes rättshjälp i brottmål. Arbetsgruppen behandlar huvudsakligen frågor om utökade möjligheter till direkt kontakt mellan de olika staternas myndigheter i ärenden som rör internationellt samarbete, användande av videoteknik vid förhör med vittnen som befinner sig i en annan stat än domstolen, samt framställningar om husrannsakan, beslag och förverkande eller återställande av egendom som tillskansats genom brott. Även frågor om hemlig avlyssning av telekommunikationer och gränsöverskridande samarbetsmetoder (kontrollerade leveranser och hemliga utredningar) är aktuella i gruppen. Konventionen är i princip färdigförhandlad. Den fråga som kvarstår att diskutera är frågan om hemlig avlyssning av telekommunikationer. Arbetsgruppen har redan fått i uppdrag att påbörja arbetet med ett tilläggsprotokoll där bl.a. ett svenskt förslag om förhör med vittnen genom telefonkonferens kommer att tas upp.