prop · GM03137 · 1999-01-01 00:00:00 — Här bör också påpekas att den föreslagna gränsen måste kompletteras med en gräns i kW för kunder med effekttariff. Det bör noteras att kundernas situation i många avseenden kommer att vara densamma som även efter att schablonavräkning införts. Kunden kommer att ha kvar sin gamla elmätare. Denna kommer att läsas av med vissa intervall, och precis som kommer kunden att betala för den el han faktiskt förbrukat när avläsning väl skett. Den stora skillnaden jämfört med är att kunderna utan hinder kommer att kunna byta elleverantör. I enlighet med vad uttalat kommer en kund att kunna byta elleverantör med en månads varsel. Vidare föreslår utredningen att en kund skall få göra upp till fyra avgiftsfria byten . Sammantaget torde dessa regler tillgodose flertalet kunders behov av flexibilitet, och leda till ett påtagligt konkurrenstryck på elmarknaden. Enligt utredningens mening saknas skäl att behålla den prisprövning av försåld el som finns inom leveranskoncessionen. I en fungerande marknad kan en kund som är missnöjd med priset alltid byta leverantör. Med fri prissättning finns heller inget skäl att befara att vissa kunder skulle vara oattraktiva på elmarknaden. Valfriheten som skapas genom en fri marknad ger konsumenterna en starkare ställning. Utredningen föreslår även vissa förändringar av det konsumentskydd som finns i 11 kap. ellagen. Således föreslås att nätägaren skall vara skyldig att kontraktera en elleverantör som förbinder sig att svara för elleveranser till sådana konsumenter som har avtal med nätägaren, men saknar avtal med en elleverantör. I syfte att begränsa antalet fall där en konsument saknar avtal med en elleverantör föreslås också att den som levererar el till en konsument skall vara skyl- dig att förlänga leveransen ifall ett avtal löpt ut. Sammantaget innebär dessa förslag att konsumenterna får samma rätt till elleverans som i nu- varande system. Övergångslösning beträffande småskalig elproduktion Småskalig elproduktion, dvs. produktionsanläggningar som kan leverera en effekt om högst 1 500 kW, står för av elproduktion, eller knappt . Av detta står småskalig vattenkraft för ca och vindkraft för ca . I utredningens direktiv har regeringen uttalat att småskalig elproduk- tion bör tillförsäkras rimliga ekonomiska villkor. Vidare uttalade riks- dagen inför avregleringen av elmarknaden att den småskaliga elproduktionen borde ges ett skydd motsvarande vad leveranskoncessionen erbjuder. Mot denna bakgrund föreslår utredningen att de små elproducenterna , då schablonavräkning införs och leveranskoncessionssystemet upphör, till utgången av , då systemet var tänkt att upphöra, bör ges ett skydd som så långt möjligt motsvarar vad de har . Enligt utredningen bör de små elprodu- centerna ges en ersättning som motsvarar vad de kan antas ha erhållit om schablonavräkning inte införts, samt en garanterad avsättning för sin el genom att någon aktör åläggs mottagningsplikt. Om det finns ett behov av skydd även återkommer utredningen till i sitt slut- betänkande. Utredningen föreslår att ersättningen till de små elproducenterna t.o.m. bör vara /kWh. Den föreslagna nivån är tänkt som ett golvpris , dvs. mottagningsplikten bör endast gälla till priset /kWh. Tanken är att nivån skall vara enhetlig för all småskalig kraftproduktion och gälla över hela landet. Utredningen har analyserat ett antal tänkbara alternativ för mottag- ningsplikten för perioden t.o.m. och funnit att två alternativ är möjliga, nämligen att antingen lägga mottagnings- plikten på ett av staten och övriga berörda intressenter särskilt etablerat inköpsbolag, eller på de företag som är leveranskoncessionärer. Med den ersättningsnivå utredningen föreslår torde kostnaden för att köpa den småskaliga kraften bli totalt ca högre jämfört med om motsvarande volym köpts på den fria elmarknaden, varför den aktör som åläggs mottagningsplikten bör kompenseras för denna mer- kostnad. Vid en samlad bedömning av för och nackdelar med de två möjliga alternativen för mottagningsplikten finner LEKO utredningen att ett inköpsbolag är att föredra. För det talar bl.a. att denna lösning, i motsats till om mottagningsplikten läggs på dagens leveranskoncessionärer, blir helt konkurrensneutral. Vidare blir det sannolikt administrativt sett enklare att hantera den av utredningen föreslagna kompensationen för merkostnaden för den småskaliga kraften. Ett särskilt inköpsbolag torde vidare skapa utrymme för ett aktivt agerande på marknaden så att det mervärde som kan ligga i den småskaliga kraften utnyttjas, varigenom merkostnaden kan reduceras. I motsats till alternativet med dagens leveranskoncessionärer kräver inköpsbolaget heller ingen särskild lag- reglering. Det bör poängteras att merkostnaden jämfört med om motsvarande volym köptes till marknadspris redan existerar. Med den ersättnings- konstruktion som gäller finansieras emellertid motsvarande mer- kostnad genom att hushållen betalar högre elpriser än vad de skulle göra om de handlade sin el i konkurrens. Genom att den småskaliga elpro- duktionen till stor del är koncentrerad till vissa geografiska områden, vindkraften t.ex. till och , så är också konsumenterna i dessa områden särskilt drabbade. Mot denna bakgrund anser utredningen att den kostnad om ca som uppstår med den föreslagna ersättningsnivån bör synliggöras i statsbudgeten och finansieras på ett sådant sätt att den belastar hela kollektivet på ett rättvist sätt. Härmed bör man i första hand pröva möjligheten till att finansiera kostnaden genom omprioriteringar inom nuvarande anslagsramar för energiområdet. Skulle det visa sig att om- prioriteringar inte kan ske föreslår utredningen att finansieringen sker genom en tillfällig avgift för samtliga nätabonnenter. Konsekvenser för leveranskoncessionärerna av en fri elmarknad När schablonavräkning införs öppnas hela elmarknaden för konkurrens. Den konkurrensutsatta marknaden torde bli rikstäckande, istället för att som i praktiken ha bestått av en mängd lokala marknader där leveranskoncessionären haft en dominerande ställning. När marknaden öppnas för konkurrens torde priserna falla, varigenom elhandels- företagens marginaler minskar. Att döma av konsultstudier som LEKO utredningen låtit utföra kan det komma att krävas en årlig energiomsättning på i storleksordningen 500 till 1 000 GWh eller mer för att det framgent skall vara lönsamt att bedriva en fullskalig elhandelsverksamhet. Studierna visar också att sannolikt endast av de ca 170 företag som bedriver elhandel med stöd av leveranskoncession har en sådan försäljningsvolym. Bland de företag som inte når upp till denna nivå torde ett betydande antal vara ägda av kommuner. Mot denna bakgrund kan antas att införandet av schablonavräkning kommer att leda till en genomgripande strukturomvandling av försälj- ningsverksamheten på elmarknaden. Detta medför sannolikt att framför allt mindre företag som inte förmår anpassa sig till den nya konkurrens- situationen tvingas upphöra med verksamheten. Dessa förändringar är en följd av övergången till en fri marknad i sig, och inte kopplade till att schablonavräkningen införs just . Utredningen vill emellertid också peka på att den omständigheten att schablonavräkning genom beslut kommer att införas före nu gällande leveranskoncessioners utgång, kan skapa särskilda problem för vissa leveranskoncessionärer. Detta till följd av att man tecknat lång- siktiga avtal för anskaffning av den kraft man planerat att leverera till sina leveranskoncessionskunder. På grundval av den information som finns tillgänglig är det emellertid inte möjligt att avgöra problemets om- fattning. Utredningen föreslår därför att en särskild förhandlingsman tillsätts. Förhandlingsmannen bör klarlägga omfattningen av problemet med kraftanskaffningsavtalen och vid behov uppta förhandlingar med berörda parter i syfte att förmå dessa att justera avtalsvillkoren. Övriga frågor Utöver de frågor som redovisats ovan behandlas i delbetänkandet mot bakgrund av förslag som och lämnat i rapporten till modell för schablonavräkning vissa frågor kring timmätning efter . Bl.a. anser utredningen att om en elanvändare som ligger under gränsen för schablonavräkning begär timregistrerad mätning och avräkning, så bör han svara för de mer- kostnader som uppkommer. Vidare kommer hushållen m.fl. inte längre att behöva installera timmätare för att få tillträde till den fria elmark- naden när schablonavräkning införs, varför det saknas skäl att behålla det takpris om inkl moms för timmätare och dess installation, som gäller för bl.a. alla hushållskunder. Utredningen anser vidare att kunder som installerat timmätare inte bör ges kompensation för de utlägg man haft. För flertalet kunder torde den nytta timmätaren givit uppväga utläggen. Dessutom angavs i den proposition där takpriset om inkl moms föreslogs att schablon- avräkning kunde komma att införas , varför de kunder som valt att skaffa en timmätare till takpris får sägas ha tagit en medveten risk att denna lösning kunde bli tidsbegränsad. En annan fråga som behandlas i delbetänkandet är hur det undantag från leveranskoncessionärernas leveransplikt som gäller inom områden där fjärrvärme eller naturgas distribueras eller avses att bli distribuerad, bör hanteras när leveranskoncessionssystemet upphör. Enligt utred- ningens mening bör undantaget avskaffas. På en fri elmarknad bör kunderna vara fria att själva bedöma om de vill köpa el och för vilka ändamål de önskar använda den. Även om ellagens särregler om fjärrvärme och naturgas tas bort, så finns för övrigt andra regler som skapar särskilda förutsättningar på värmemarknaden. Genom lagen (1981:1354) om allmänna värmesystem kan kundernas möjlighet att byta uppvärmningssystem begränsas förutsatt att den som driver en fjärr- värmeanläggning eller ett naturgasnät får anläggningen respektive nätet allmänförklarat Sammanställning av remissyttranden vid remiss- behandling av betänkandet Öppen Elmarknad (SOU 1999:44) 1. Remissinstanserna delbetänkande Öppen elmarknad (SOU 1999:44) har tillställts 28 remissinstanser. Yttrande har avgetts av Kammarrätten i , , , , , , , , (), , , , i (LO), , (Villa- ägarna), , Sveriges Energiföreningars (), Elleverantörer (SVEL), Elmaterial- leverantörernas förening och (Elbruk). Justitiekanslern, , , Naturvårds- verket och har avstått från att yttra sig över rapporten. Yttranden har även inkommit från , , och vattenenergi AB. VEGAB har också i ett antal ytterligare skrivelser till regeringen tagit upp de små elproducenternas situation och hur dessa kan förväntas påverkas av de förändrade regelverket på elmarknaden. Fackföreningarna vid har i en särskild skrivelse till regeringen framfört sina synpunkter på införande av schablonavräkning och dess konsek- venser för energibranschen. Samlad bedömning av systemet med schablonavräkning De flesta remissinstanserna har inget att erinra vad gäller valet av modell för schablonberäkning eller utredningens förslag att gränsen för schablonberäkning bör sättas till 200 A. hävdar dock att valet av gräns bör utredas vidare. Elbruk förordar en gräns på 25 A alt 63 A och Villaägarna en gräns på 63 A. Elbruk och STOSEB framför också att kostnaderna för timmätsystem behandlats fel och att de istället skall ses som en rationaliseringsinvestering för nätföretagen. framhåller att den föreslagna modellen är väl förenlig med en gräns på 200 A, men att modellen också kan tillämpas vid lägre gräns. Kammarrätten i påpekar att delbetänkandet innehåller många osäkra faktorer, vilket gör det svårt att dra bestämda slutsatser om den föreslagna ordningen och om valet av modell och gräns för schablon- avräkning. Även Statskontoret framhåller att underlag saknas för att avgöra om gränsen 200 A är den mest lämpliga ur samhällsekonomisk synvinkel, men att gränsen bör ligga relativt högt. SVEL anser att bör ta på sig ansvaret för den schablonbaserade avräkningen mellan samtliga elleverantörer och inte enbart mellan balansansvariga. , SVEL och STOSEB betonar tidspressen och bristen på detaljerad information om hur schablonavräkningen skal gå till, vilket skapar svårigheter för berörda företag inom elförsörjningen att hinna ta fram bl.a. de IT baserade stödsystem som kommer att krävas. Båda organisationerna saknar en konsekvensanalys av tidpunkten för införandet och att en sådan bör göras. förordar att reformen senareläggs till . I andra hand förordar i likhet med SVEL att bytestillfället tas bort. Även Elbruk är starkt kritisk till tidplanen och anser att den extra anmälningstiden bör slopas. Elbruk liksom framhåller också betydelsen av att millennium- problematiken beaktas vid införandet av det nya systemet. Flera remissinstanser, däribland , och påtalar behovet av en bred och tydlig information om de nya reglerna. Vissa frågor kring leverantörsbyten och stöder förslaget som rör byte av elleverantör. Även Elbruk stöder utredningens förslag men betonar att med utbyggda system för fjärravläsning minskar kostnaderna för avläsning. anser att förslaget med fasta bytesdagar är acceptabelt om det sätts en kort tidsfrist för detta inledningsskede. Villaägarna däremot anser att de fasta bytesdagarna ger en omotiverat lång uppsägningstid. LRF anser att antalet avgiftsfria leverantörsbyten bör begränsas till tre och och vill begränsa dem till två. påpekar att begränsningen av antalet kostnadsfria byten till fyra byten kommer att ge upphov till höga administ- rationskostnader och att antalet avgiftsfria byten därför bör vara obegrän- sade. Istället bör en noggrann uppföljning av kostnaderna för byten göras när reformen varit i kraft . Visar det sig att bytesfrekvensen är hög och kostnaderna omfattande kan frågan om att avgiftsbelägga leveran- törsbyten tas upp igen. Vissa frågor kring timmätning Under den övergångsperioden som kommer att gälla för installation av timmätare hos elanvändare över schablongränsen, så kommer de kunder som ännu inte fått en timmätare installerad att ingå i den förbruknings- profil mot vilken kunder under schablongränsen avräknas. Vad gäller lämplig tid för anger att den bör inskränkas till utgången av och Elbruk anser att är tillräckligt. Kammarrätten i påpekar att småförbrukare kan drabbas av ökade kostnader och att detta inte berörs av utredningen. Domstolen liksom Statskontoret är också negativa till att kostnaden för att installera timmätare hos kunder över schablongränsen skall ingå i nättariffen. Vad gäller frågan om kompensation till de elanvändare som redan investerat i utrustning för timmätning anser Villaägarna att utredningens beräkningsexempel är missvisande och inte bör ligga till grund för bedömning av en eventuell ersättningsnivå. Villaägarna yrkar att staten schablonmässigt skall ersätta konsumenter som investerat i en timmätare med i varje enskilt fall. Även och anser att någon form av kompensation är rimlig. Övriga remissinstanser delar utredningens slutsatser eller lämnar frågan utan kommentarer. I likhet med utredningen anser flera remissinstanser, däribland att kunder som ligger under gränsen för schablonavräkning men som begär timregistrerad mätning bör svara för de merkostnader som uppkommer och att takpriset på för timregistrerande utrustning bör avskaffas. Elbruk och STOSEB däremot betonar att användning av timserier bör uppmuntras då det bidrar till energieffektivisering och bättre effektutnyttjande och att regelverket bör ge incitament till en ökad användning av automatisk avläsning. LRF, Villaägarna och betonar att de kunder som redan införskaffat timmätare inte bör belastas med några driftskostnader för mätaren. föreslår istället att de nätägare som har höga kostnader för den timvisa mätningen istället kan erbjuda någon form av kompensation till de kunder som övergår till schablonberäkning och att detta bör ske på frivillig basis. LRF anför vidare att driftkostnaden för timmätning över schablongräns bör belasta elanvändaren eftersom elmätaren innebär ett mervärde för kunden genom att möjligheten till direkt handel på spotmarknaden öppnar sig. , Elbruk och STOSEB betonar att utredningens bedömning av kostnaderna för timmätning är överdrivna och att de verkliga kostnaderna för att bygga ut heltäckande system för automatisk avläsning ytterligare bör utredas. Vidare förordar Elbruk och att fakturering efter faktisk för- brukning införs. Elbruk föreslår minst fyra obligatoriska avläsningar . Elbruk och framför också att någon typ av sanktioner mot de nätföretag som inte sköter mätvärdesrapporteringen på föreskrivet sätt bör införas. påtalar behovet av en lösning som möjlig- gör förenklad mätning av el till väg och gatubelysning. Konsumentskydd när leveranskoncessionssystemet upphör liksom ser med till- fredsställelse de förtydliganden som gjorts jämfört med tidigare förslag vad gäller skydd för enskilda konsumenter vid avtalslöst tillstånd och även de flesta övriga remissinstanser är positiva till utredningens förslag som syftar till att garantera att samtliga konsumenter har en elleverantör. Villaägarna påpekar dock att elpriset skälighet även fortsättningsvis bör kunna prövas vad gäller anvisad elleverantör. fastighetsägare föreslår att den föreslagna leveransplikten skall gälla samtliga kunder med schablonavräkning och således inte endast konsumenter. SVEL anser att det bör klarläggas vad som skall gälla beträffande näringsidkare som saknar elleverantör och föreslår att en kompletterande regel införs med innebörden att nätägaren kan avbryta elöverföringen till en näringsidkare som saknar elleverantör, efter det att nätägaren gjort näringsidkaren uppmärksam på att elleverantör saknas. Skyddet för små elproducenter remissinstanser ansluter sig till utredningens bedömning att små elproducenter, från det att leveranskoncessionssystemet upphör fram till utgången av , bör få ett skydd som motsvarar det de hade då leveranskoncessionssystemet gällde. Ett flertal remissinstanser där ibland , , , , , och stöder för- slaget om en särskild inköpsfunktion för mottagning av el från små elproducenter. betonar att nuvarande system där stödet till de små producenternas sker lokalt inte är tillfredsställande. SERO och anser att den mest lämpade mottagaren av den småskaliga kraftproduktionen är eller ett särskilt bolag inom . Härigenom kan kostnaden för stödet tas ut genom en ökning på /kWh på stamnätstariffen. SERO och VEGAB anser också att stödet i första hand bör utgå oberoende av ägarkategori, men att en selektering av ägarkategorier kan övervägas. Även anser att ansvaret för att ta emot den småskaliga produktionen i stället bör läggas på . å sin sida betonar att stödet inte bör begränsas till vissa kategorier av ägare till små produktionsanläggningar och att inte bör ges rollen som inköpare av kraft från små elproducenter. Vad gäller finansieringen av skyddet till små producenter understryker och att en finansiering genom ompriorite- ringar inom nuvarande anslagsramar kommer att påverka målupp- fyllelsen för det kortsiktiga omställningsprogrammet i negativ riktning. SVEL å sin sida stöder förslaget till finansiering genom omprioriteringar inom nuvarande anslagsramar och avstyrker förslaget med en avgifts- finansiering. påpekar att förslaget kommer att kräva vissa övergångsbestämmelser och att ett sådant förslag måste tas fram bl.a. vad avser förslagets relation till om statsstöd. SERO liksom LRF anser att ersättningsnivån bör återställas till den nivå som gällde då elmarknadsreformen genomfördes, vilket innebär en ersättning på /kWh. VEGAB betonar att stödet bör årstids- differentieras och föreslår en ersättningsnivå på /kWh och /kWh övrig tid, vilket ger ett medelpris på ca /kWh. Organisationerna framhåller också att mottagningsplikten till skydd för små producenter måste finnas kvar även . SERO betonar den korta tid som stått till buds för framtagning av förslaget till övergångsbestämmelser och förutsätter att de små elprodu- centernas situation kommer att belysas på ett mer ingående sätt i det fortsatta utredningsarbetet. SERO och VEGAB framför också stark kritik mot den konsultutredning om de små producenternas ekonomiska situation som genomförts på uppdrag av utredningen och de antaganden och ekonomiska bedömningar som legat till grund för utredningens ställningstaganden. Detta gäller bl.a. utredningens antagande om administrationskostnader för leveranskoncessionärerna vid inköp av den småskaliga kraftproduktionen och om behovet av en riskpremie p.g.a. den småskaliga kraftproduktionens väderberoende. Även utredningens bedömning av den faktiska subventionsnivån till de små producenterna anser man vara starkt överskattad. framhåller att statligt stöd till energiteknik endast bör lämnas om tekniken bedöms kunna bli ekonomiskt bärkraftig inom rimlig tid och att en noggrann och förutsättningslös omprövning av stödet till småskalig elproduktion bör ske till utgången av . framhåller nödvändigheten av att frågan om de höga kostnader för nätanslutning som gäller för ett flertal vindkraftprojekt på grund av för svaga nät löses med högsta prioritet. Konsekvenser för leveranskoncessionärerna i framhåller att leveranskoncessionssytemet i dess nuvarande form inte kan upprätthållas då schablonavräkning införs och att en förutsättning för att schablonavräkning skall kunna införas således är att leveranskoncessionssystemet upphör . Domstolen påpekar att problem härvid kan uppkomma i form av t.ex. skadeståndsanspråk från koncessionsinnehavarna och att denna fråga bör utredas närmare. framhåller att tillgänglig information inte är tillräcklig för att bedöma de ekonomiska konsekvenserna för leverans- koncessionärer med långsiktiga avtal för inköp av kraft till sina kunder. Förbundet stöder därför utredningens förslag om att en särskild för- handlingsman tillsätts. SVEL anser att förslaget om en särskild för- handlingsman inte är tillräckligt och betonar behovet av kraftfulla åtgärder för att förhindra en forcerad strukturomvandling med utför- säljningar och konkurser som följd. betonar att en eventuell omförhandling av gällande kontrakt inte bör drabba råkraft- leverantören och att det kopplat till den föreslagna förhandlingsmannen bör finnas någon form av fond finansierad av staten ur vilken nämnda förluster kan kompenseras. Även SVEL förordar en liknande lösning. Elleveranser inom fjärrvärme och naturgasområde , och Elbruk tillstyrker utredningens förslag att undantaget från leveranskoncessio- närernas leveransplikt som gäller inom områden där fjärrvärme eller naturgas distribueras eller avses att distribuerad avskaffas. Övriga remissinstanser lämnar utredningens förslag inom detta område utan kommentarer. påpekar att dagens skydd urholkats och fjärrvärmen konkurrerar på egna meriter. En fri konkurrens mellan olika uppvärmningsformer kräver emellertid enligt föreningens mening att fjärrvärmen undantas från den kommunala lokaliseringsprincipen. Övriga frågor Kammarrätten i påpekar att de föreslagna övergångs- bestämmelserna innebär en begränsning i fråga om ännu inte anhängig- gjorda tvister. Bestämmelserna bör knyta an till tvister som avser tid före ikraftträdandet av den nya lagen. SVEL saknar bestämmelser om vad som skall gälla i de fall då prisprövning inletts men inte avslutats vid den nya lagens ikraftträdande. Vad gäller tillsynsärenden bör prövningen enligt föreningens mening upphöra vid lagens ikraftträdande. konstaterar att det i kommittédirektiven anges att ett övergripande mål skall vara att elmarknaden organiseras så att svenska elkunder kan dra nytta av fördelarna med elhandel med andra länder och att denna fråga ännu inte behandlats av utredningen. Statskontoret betonar behovet av uppföljning av utvecklingen på elmarknaden till följd av det nya regelverket och framhåller behovet av opartisk prisrapportering för att ge en bättre transparens på elmarknaden. Elbruk saknar förslag till regler som kan driva på nätföretagens produktivitetsutveckling och förhindra monopolvinster.