prop · GM03121 · 1999-01-01 00:00:00 — Hypoteserna om orsakerna till den delvis svaga rekryteringen till högre studier i dessa ämnen varierar, lik- som om bakgrunden till de dåliga studieresultaten i vissa länder. Det finns därför inte några enkla förklaringar till det bristande intresset eller till att få söker till dessa utbildningar. Undersökningar visar att ett stort spontant intresse för NO-ämnena finns , men att det svalnar under den senare delen av . Förutom att olika intressen konkurrerar hos en elev på väg in i vuxenlivet har också det sätt som undervisningen bedrivs på stor betydelse. Om natur- vetenskap och teknik uppfattas som alltför teoretiskt och utan koppling till verkligheten utanför klassrummet bidrar det naturligtvis till lågt intresse för att fortsätta med dessa ämnen. Åtgärder för att stimulera utveckling Eleverna vill vara mer aktiva på lektionerna i naturvetenskap och teknik och arbeta med mer probleminriktade uppgifter, där inte alla svar är givna. Många lärare vill också förändra sin undervisning, men enligt flera utvärderingar råder en osäkerhet om vad målen i kursplanerna innebär och hur detta skall kunna gestaltas i klassrummet. Undervisningen i naturvetenskap och teknik bör stimulera till innova- tivt tänkande och vara upplagd efter hur barn och ungdomar tillägnar sig och förstår tekniska och naturvetenskapliga begrepp och sammanhang. En sådan undervisning förstärker de kunskaper och insikter som eleverna redan har och anpassas till elevernas växande förmåga. Det gäller att tillvarata barns intresse och naturliga nyfikenhet redan i förskolan, se till att det förs vidare in i , bibehålls och utvecklas genom skolåren. Barn i förskoleåldern och yngre skolbarn söker och erövrar kunskap bl.a. genom lek och eget utforskande. I läroplanerna betonas att nyfikenhet och lust att lära skall utgöra en grund i undervisningen. Ett temainriktat arbetssätt kan bidra till att möta elevernas nyfikenhet. Många lärare har t.ex. lyckats kanalisera äldre elevers intresse för naturvetenskap genom deras engagemang i miljöfrågor och en hållbar utveckling. Regeringen har gjort stora satsningar för att stimulera intresset i både ungdomsskolan och högskolan. Medel har avsatts för ett högskoleför- beredande s.k. basår, stöd till nationella resurscentrum i kemi, fysik, teknik och matematik samt en femårig satsning för att stimulera intresset för naturvetenskap och teknik, det s.k. NOT- projektet. Resurser har även avsatts för att ge möjlighet för personer i åldern att läsa en teknisk eller naturvetenskaplig högskole- utbildning med en förmånligare studiefinansiering än normalt. fick och regeringens upp- drag att bedriva ett nytt femårigt projekt med syfte att stimulera intresset för naturvetenskap och teknik. Projektet har två inriktningar: dels att bidra till att utveckla metoder för undervisning, dels fortsatt arbete med attitydpåverkan för att öka intresset för naturvetenskap och teknik. har utvärderat hur kommunerna lever upp till sitt ansvar för kompetensutveckling av lärare i naturvetenskap, miljö och teknik. Utvärderingen visar att för merparten av de undersökta skolorna är omfattningen av kompetensutvecklingen begränsad eller mycket begrän- sad. Ämnesdidaktiska moment saknas vanligen och insatserna är ofta kortsiktiga och fragmentariska. Regeringen är oroad över den beskrivna situationen. kommer därför ett särskilt stöd utgå med sammanlagt till kompetensutveckling av lärare i naturvetenskap, teknik och miljö. Regeringen har uppdragit åt att fördela medel till kommunerna för grundläggande ämnesmässig kompetens- utveckling och utveckling av den didaktiska kompetensen. 6 Samverkan och utveckling Regeringens bedömning: Det är kommunens ansvar att elevernas utveckling följs och stöds genom hela utbildningssystemet. Integreringen mellan förskolans, fritidshemmets och skolans pedagogik kan nu ytterligare fördjupas. Särskilda insatser behöver göras för rekryteringen till läraryrket. Rektor behöver stärkas i rollen som ledare för den peda- gogiska verksamheten. En särskild expertgrupp med skolledare kommer att inbjudas till för att diskutera frågor kring skolledarnas roll. Initiativ kommer att tas för att inbjuda företrädare för samt lärarnas och skolledarnas fackliga organisatio- ner till gemensamma diskussioner om kompetensutvecklingsfrågor samt utvecklingen av regionala utvecklingscentrum. 6.1 Kommunens ansvar för helheten Varje kommun har ett ansvar för att organisera sin verksamhet, så att barnens och ungdomarnas utveckling kan följas och stödjas genom hela utbildningssystemet från förskolan till gymnasieskolan. Läroplanen för den obligatoriska skolan (Lpo 94) förutsätter en planering av skolans verksamhet i ett perspektiv från förskoleklassen t.o.m. år 9. Samverkan med förskolan å ena sidan och gymnasieskolan å andra sidan är nödvän- dig för en kontinuitet i hela åldersspannet 1 . Barn och ungdomar möter många lärare och andra vuxna i förskolan och skolan. De har alla ett gemensamt ansvar för lärandet och är därför beroende av att samverka, samplanera och gemensamt utvärdera arbetet. möter barnen relativt få vuxna, medan antalet lärare ofta blir större högre upp i utbildningssystemet. Genom att man organiserar sig i arbetslag och t.ex. inför mentorssystem kan antalet vuxna runt varje elev hållas på en nivå som medger samarbete och helhetssyn. Kommunen har det övergripande ansvaret för att alla upp- fyller sin del av åtagandet och att organisationen ger maximala förutsättningar för barns och ungdomars lärande och utveckling i för- skolan och skolan. Kommunen har också enligt skollag och läroplaner ett ansvar för att eleverna får en likvärdig utbildning. Målstyrningen sker inom ramen för den totala garanterade undervisningstiden, som inte får underskridas men väl överskridas. I internationell jämförelse satsar stora resurser på utbildning. Skolan har dock under precis som andra delar av den kom- munala verksamheten fått vidkännas besparingar. Utvecklingen verkar nu ha vänt och kostnaderna för har, liksom för gymnasieskolan, ökat något enligt bokslut jämfört med . I sammanställningen av de årliga kvalitetsredovisningarna kan kom- munen visa hur organisation och samarbete fungerar. Varje enskild skola måste ha en uppfattning om sin egen måluppfyllelse, var det brister och vilka åtgärder som skall vidtas. På samma sätt måste kommunen följa upp och utvärdera resultaten i skolorna för att kunna göra sin samlade bedömning. Utifrån resultaten i kvalitetsredovisningarna kan en kon- struktiv och förtroendeskapande dialog föras mellan skolledare, lärare och beslutsfattare. Utvärderingar som låtit genomföra visar att många lärare inte har förtroende för sin skolledning och ännu mindre förtroende för de kommunala beslutsfattarna. Denna förtroendeklyfta måste överbryggas genom ökade tillfällen till gemensam diskussion kring skolans framgångar och brister. Det finns alltså tungt vägande skäl för samarbete både mellan lärare i olika skolformer och inom skolformerna. Föräldrarna är självklara samarbetspartners. Samarbete och samplanering mellan olika personal- kategorier som lärare, förskollärare och fritidspedagoger är naturliga arbetsformer i de flesta skolor för de yngre barnen. Ökat samarbete mellan och särskolan, respektive gymnasieskolan och gymnasiesärskolan ger möjligheter till kvalitetsförbättring. Kontakten mellan och gymnasieskolan är nödvändig för att varje elev skall kunna få den undervisning som motsvarar behoven i nästa steg. Ett gemensamt ansvar för elevernas övergång mellan grundskola och gymnasieskola är därför en mycket strategisk fråga i kommunen. Samverkan förskola skola fritidshem Förutom de som är inskrivna i går så gott som samtliga sexåringar i förskoleklass, ofta i kombination med fritidshem. har förskola, skola och fritidshem knutits allt närmare varandra. Skälen har varit både pedagogiska och ekonomiska. Verksam- heten har utvecklats i en växelverkan mellan statliga och kommunala initiativ. Staten har på olika sätt sökt stödja den utveckling som pågått i ett stort antal kommuner och bereda vägen för dem som ännu inte påbörjat en sådan. Lagstiftning och det centrala myndighetsansvaret för förskola, skola och fritidshem har förts samman i avsikt att underlätta samverkan mellan dessa verksamheter i kommunerna. Samhällsekonomin har krävt effektiviseringar av den offentliga verksamheten. Förskoleverksamhet, skola och skolbarns- omsorg tar tillsammans en betydande del av kommunernas resurser i anspråk för lokaler och personal. Fördelningen mellan kommunernas kostnader framgår av figuren som utgår från Vad kostar verksamheten i din kommun? Bokslut , och . Ett samutnyttjande av befintliga resurser har varit ett sätt att använda dem mer effektivt. En majoritet av kommunerna har numera en gemensam nämnd och förvaltning för all förskoleverksamhet, skola och skolbarnsomsorg. Den verksamhet som bedrivs för sexåringar, som är en egen skolform benämnd förskoleklass, har varit ett naturligt centrum för det pedagogiska sam- arbetet mellan verksamheterna. Genom att lokalerna används gemensamt av skola, förskoleklass och fritidshem i de flesta kommuner finns nu dessutom tillfälle till dagliga möten mellan pedagoger med olika kompetenser. En kartläggning, som genomförts av SCB, visar att andelen arbetslag som består av både förskollärare, lärare och fritidspedagoger har ökat. Förutsättningarna finns nu för att fördjupa integreringen mellan för- skolans, skolans och fritidshemmets pedagogik som ytterligare kan påverka verksamheternas innehåll. Även kunskaper hos förskolans perso- nal om skolans villkor och övriga läroplaners mål tillför ett perspektiv på lärande som sträcker sig längre upp i åldrarna. Skolan bör på mot- svarande sätt ha kunskap om förskolans mål och pedagogik samt de arbetsformer barnen har erfarenhet av. I en rapport från (Dnr 1997:574) redovisas graden av integrering mellan förskoleklassen, skolan och fritidshemmet i tolv kom- muner. Hur man genomför integreringen varierar betydligt mellan olika kommuner och även inom kommunerna. Helhetsintrycket i rapporten är emellertid att en sådan samordning mellan verksamheterna höjer kvali- teten för det stora flertalet barn. Mötet mellan de olika pedagogiska kulturerna anses ha skapat ett mervärde för barnen. Verksamheten beskrivs som mer barn- eller elevcentrerad, fokus har förskjutits från lärare till elev. Barnets biologiska ålder styr mindre, utveckling och mognad styr mer. Där verksamheten för sexåringar är en integrerad del av skolverksamheten är det vanligt med åldersblandad undervisning. Läroplanen (Lpo 94) har fr.o.m. /99 anpassats för att stödja en verksamhetsmässig integrering. De begrepp som ingår i förskolans och fritidshemmets pedagogik, t.ex. lek, omsorg, skapande och barnets eget utforskande har förts in i läroplanen. Även på lokal nivå behöver mål och planer anpassas för att ge förutsättningar för att utveckla sam- arbete mellan de olika professionerna. Det går inte att bortse från att det finns svårigheter med att uppnå en sammansmältning av det bästa från respektive verksamhet. Ett samarbete kräver medveten ledning, kompetensutveckling och att utrymme ges för gemensam planering i arbetslagen. Regeringen har i läroplanen särskilt lyft fram rektors ansvar för att samarbetsformer utvecklas i syfte att stödja varje elevs mångsidiga utveckling. Värdet av en integrering bygger på att de olika pedagogiska synsätten och kompetenserna blir tydliga och kompletterar varandra. Regeringen har som tidigare nämnts tagit initiativ till en översyn av skollagen, bl.a. för att harmonisera den tidigare lagstiftningen för barn- omsorg och skola. I uppdrag ingår att verka för en fortsatt integrering. De studier som påbörjats bör fördjupas för att utröna hur arbetsformer och möjligheter att stimulera barns utveckling och lärande påverkas av integreringen. Fritidshemmets roll Fritidshemmet har en viktig roll i samarbetet kring eleverna i förskole- klassen och de yngre eleverna i skolan. I de skolor där förskoleklassen, skolan och fritidshemmet samordnar personal och arbetsformer får barnen en kontinuitet och . Att personalen sam- arbetar och tar ett gemensamt ansvar för verksamheten skapar trygghet för både barn och föräldrar. Fritidshemmets pedagogik kan både stödja de mer renodlade kunskapsmålen genom ett utforskande, laborativt och praktiskt arbetssätt samt bidra med kompetens och tid för samtal, när det gäller att främja de grundläggande värderingarna. Fritidshemmets uppgift är att både komplettera skolan och att erbjuda eleverna en meningsfull fritid. kommer att ge ut Allmänna råd för fritidshemmet. Ungefär hälften av eleverna har behov av omsorg före och efter skoltid och får detta genom skolbarnsomsorg, oftast i ett fritidshem. tar fritidshemmen emot 300 000 barn, nästan så många som . Ökningen beror framförallt på att sexåringarna lämnat förskolan och går i förskoleklass och fritidshem, vilket också har medfört att genomsnittsåldern på barnen i fritidshemmet sjunkit. Tydliga mål, yngre barngrupper, utökat samarbete med förskoleklass och skola ställer nya krav på fritidshemmets verksamhet och personal. har villkoren för verksamheten kraftigt förändrats genom besparingar som bl.a. innebär att gruppstorlekarna i fritidshemmen ökat från ca 18 barn per grupp till 29 barn som personaltätheten har minskat. Regeringen har, förutom det ovanstående beskrivna uppdraget om integreringen, därför givit i uppdrag att belysa kvaliteten i fritidshemmets verksamhet. 6.2 Lärare och skolledare har nyckeln till förändring Att undervisa unga människor och bidra till deras kunskapsbildning och personliga utveckling är en av de viktigaste och mest stimulerande upp- gifter man kan ha. Varje barn kommer till skolan med en unik uppsätt- ning kunskaper, erfarenheter och upplevelser. Skolan möter alla män- niskor under deras skolgång och har härigenom unika möjligheter att främja lärande och lägga grunden för demokratisk fostran och gemen- samma värden. När samhället förändras växer nya normer och förhållningssätt fram. Dagens barn och ungdomar är mer självständiga och välinformerade än i tidigare generationer. beskriver i sitt slutbetänkande Skolfrågor Om skola i en ny tid (SOU 1997:121) lärarens situation som mer utsatt än tidigare: Skolans auktoritet är ifrågasatt, dess givna tradition och fasta rollfördelning uppluckrad. Det har givit lärarna mindre skydd men mer utrymme. De måste på gott och ont utnyttja sina personliga egenskaper och erfarenheter i mötet med eleven. Lärare i alla skolformer möter också mer heterogena elevgrupper . Att skapa lärmiljöer för elever med mycket olika bakgrund ställer läraren inför stora utmaningar, som en kulturell mångfald ger nya kvalitativa och spännande dimensioner åt arbetet. Arbete med undervisning och lärande i olika former är uppgifter av stor betydelse i dagens samhälle. Kunskap är den viktigaste faktorn för samhällets värdeskapande och för fortsatt välfärd. Skolan har genomgått omfattande förändringar, vilka ställer delvis nya krav på lärarna. Lärar- yrket karakteriseras av ett samspel mellan tydliga krav på resultat och en professionell pedagogisk bedömning av vägarna till målen. Uppdraget innehåller med de nya läro- och kursplanerna ett större mått av planering och uppföljning. Det innebär ett stort ansvar men också ger ett pedago- giskt friutrymme. Lärarna skall tillsammans utveckla och omsätta lokala arbetsplaner, samarbeta med andra yrkesgrupper, utforma lokala betygs- kriterier m.m. Den nya lärarrollen innebär att uppdraget har förändrats från att i första hand förmedla egna kunskaper till att handleda och stödja eleverna i lärandet, vilket dock inte innebär en abdikation från rollen som pedagogisk ledare för eleverna. Då större grupper i samhället kommer att omfattas av vuxenutbildning ställs allt högre krav på anpassning av undervisningen till de vuxnas erfarenheter och kompetenser. Med utgångspunkt i ett individperspektiv och med de individuella studieplanerna som verktyg fungerar läraren inom vuxenutbildningen, liksom i andra skolformer, alltmer som hand- ledare. Läraryrket Utveckling pågår ständigt och förändringar måste få ta tid, men de kan inte få ta hur som helst. Utvecklingen av organisation och arbetsformer i hela utbildningssystemet är en del av det lokala ansvars- tagandet. Kontinuitet, samarbete mellan ämnesföreträdare, samplanering och samarbete t.ex. mellan lärare i yrkesämnen och kärnämnen i gym- nasieskolan är angeläget för att skapa en bättre situation för eleverna. I fungerande arbetslag och personalgrupper ser man varandra som resurser, som berikar och breddar basen för det pedagogiska arbetet. Ett framgångsrikt arbete är resultatet av många goda krafters samlade insats. Som huvudmän har kommunerna ett ansvar för att följa upp hur ut- vecklingen även av arbetsformerna i verksamheten framskrider. I många sammanhang har regeringen sammanfattat sin syn på läraryrkets utveckling. Lärare behöver i sitt ledarskap social kompetens, medvetenhet om och insikt i hur individer och grupper fungerar. Kun- skaper om hur elever med svårigheter kan stödjas är väsentliga. Kunskaper om t.ex. relationer, kommunikation, barn- och ungdomskultur samt om skolan som mötesplats och kulturmiljö är viktiga. Läraryrket kommer också att kräva högre teoretisk kom- petens, när det gäller att analysera och diskutera innehåll och upplägg- ning av skolarbetet. Såväl kraven på ämneskompetens som allmän- didaktisk kompetens kommer att öka. För att skapa en lärarutbildning, som bättre motsvarar dessa krav på läraryrket , tillsattes en parlamentarisk kommitté, för att bl.a. se över lärarutbildningens inne- håll, dimensionering och utformning. Kommittén kommer att överlämna sina förslag . Rekrytering till läraryrket Staten ansvarar för dimensionering och kvalitet i lärarutbildningen, medan kommunerna som arbetsgivare har ansvaret för att det finns välutbildade lärare i tillräcklig omfattning på såväl kort som lång sikt. Frågor om lärarbrist och åtgärder för att minska risken för framtida lärarbrist och öka rekryteringen till läraryrket har varit högaktuella . Orsaken är främst befarad framtida lärarbrist, svårigheten att rekrytera lärare till vissa ämnen, framför allt matematik, naturvetenskap och teknik samt de avhopp som sker både från lärarutbildningen och från läraryrket. Det hävdas ibland att läraryrket inte upplevs som attraktivt och att alltför få unga människor därför söker sig till lärarutbildningarna. Upp- gifter om antalet behöriga sökande respektive antalet förstahandssökande ger delvis en annan bild. Antalet behöriga förstahandssökande har mer än fördubblats . Men bilden är inte entydigt positiv. Antalet sökande till lärarutbildning i matematik och naturveten- skapliga ämnen och till yrkesämnen i gymnasieskolan motsvarar långt ifrån behoven. Det finns också svårigheter att rekrytera studenter till utbildning av lärare i vissa främmande språk och i praktiskt-estetiska ämnen. Regeringens bedömning är att det krävs särskilda insatser för att balan- sera det aktuella rekryteringsbehovet. För att snabbt åtgärda eventuella brister bör utbildningsinsatser riktas dels till lärare som redan finns i skolorna, dels till personer med annan lämplig bakgrund som med viss kompletterande utbildning kan utbildas till lärare. Det är främst för undervisning i matematik, naturvetenskap och teknik som sådana insatser behövs. Regeringen har tillsammans med kommunernas, lärarnas och skol- ledarnas företrädare gjort den bedömningen att nya grupper behöver stimuleras att söka till lärarutbildningar för att klara skolans behov också . Det kan vara motiverat att pröva nya vägar att finna både tillräckligt kvalificerade och intresserade sökande till dessa utbildningar. Förslag till åtgärder finns i rapporten från det arbete som Utbildnings- departementet bedrev tillsammans med , , och mot bak- grund av den s.k. avsiktsförklaringen om åtgärder för att främja lärar- yrkets utveckling och rekrytering. Det gemensamma arbetet för att göra skolan till en mer attraktiv arbetsplats genom att utveckla skolans arbets- former fortsätter. Det viktigaste medlet för att förverkliga avsiktsför- klaringen är nu därför ett målmedvetet och uthålligt arbete på den lokala nivån. 6.3 Att vara rektor i ett decentraliserat system Skolledarna har ett mycket stort ansvar för utvecklingen i skola och vuxenutbildning. Skolledarens uppgift är dels att vara ledare för den pedagogiska verksamheten, dels att vara administrativ chef. Skolledare och lärare skall tillsammans utveckla metoder för uppföljning, utvär- dering och utveckling av arbetsformerna. Eftersom rektorn inom ramarna har ansvar för resultatet är den årliga kvalitetsredovisningen, som varje skola är skyldig att göra, en mycket viktig uppgift. Andra områden är t.ex. introduktionsåret för nyanställda lärare, samverkan med förskola och fritidshem och personalens kompetensutveckling Kommunen har som arbetsgivare ansvar både för att skolledarna får reella möjligheter att utöva ett professionellt ledarskap och för att de får en egen kompetens- utveckling som bidrar till detta. I den rapport om rektors uppdrag i en decentraliserad skola, som inspektörer avlämnade , konstateras att rektor på vissa håll inte har tillräckligt goda förutsättningar för att leda det peda- gogiska arbetet. I skollagen, skolformsförordningarna och läroplanerna regleras rektors ansvar och arbetsuppgifter på ett sätt som är unikt för en chefstjänsteman i den kommunala verksamheten. Denna reglering kan behöva ses över i syfte att göra det möjligt för varje kommun och skola att, med tydlig ansvarsfördelning, välja den mest ändamålsenliga organi- sationen. En sådan översyn kommer bl.a. att ske inom ramen för arbetet i den parlamentariska kommitté som har i uppdrag att se över skollagstift- ningen. En särskild expertgrupp med skolledare kommer dessutom att inbjudas till för att diskutera frågor kring skol- ledarnas roll som ansvariga för den pedagogiska verksamheten. Regeringen anser att det kan finnas anledning att se över ledning och ansvarsfördelning även på den kommunala nivån. Den kommunala skol- organisationen har, enligt inspektörerna, på många håll inte moderni- serats i takt med att uppdraget har förändrats. Beslutsvägar och dele- gering inom kommunen kan i vissa avseenden fortfarande spegla en tidigare centralstyrd organisation. Inom ramen för nuvarande skollag- stiftning och läroplaner finns det viss möjlighet att skapa tydligare ansvarsvägar, uttalade krav och förväntningar samt mer systematisk upp- följning av resultaten. Rektor har strategisk betydelse för verksamhetens utveckling, för ett utvecklingsinriktat skolklimat och för en god arbetsmiljö. Regeringen finner därför att vissa av utbildningsinspektörernas iakttagelser är oroande. Inspektörerna rapporterar brister i organisationen för målstyr- ning såväl i kontakten mellan kommunledningen och skolan som inom skolan. Kommunala mål och ramar är ibland otydliga. I en del kommuner förekommer en detaljstyrning som begränsar rektorernas möjligheter att ta ansvar. Regeringen anser att det behövs insatser både på lokal och statlig nivå för att tydligare definiera rektors ansvar och befogenheter. Kommunen kan på så vis bättre ta sitt ansvar för elevernas lärande och utveckling genom hela systemet. Onödig detaljstyrning behöver därför tas bort för att verksamheten bättre skall kunna utnyttja sina resurser och arbeta systematiskt med måluppfyllelsen. 6.4 Kompetensutveckling redskap för utveckling och kvalitet Regeringens bedömning: Berörda intressenter kommer att inbjudas till en diskussion om kompetensutveckling och utvecklingen av regionala pedagogiska utvecklingscentrum. Andelen forskarutbildade lärare i kom- munerna bör öka. Målstyrningen bygger på att det finns kompetenta lärare, som tar ett stort eget ansvar. Exempelvis bygger den planerade försöksverksamheten med en avskaffad timplan i på ett stort förtroende för lärarna. Skolan och vuxenutbildningen behöver lärare som vill utveckla verksam- heten, men också utveckla sig själva.