prop · GM031D14 · 1999-01-01 00:00:00 — Det handlar vidare om att i ökad utsträckning ut- veckla hållbara lokala strategier som också inne- bär ett ökat lokalt ansvarstagande. Detta är en omställningsprocess som kräver insatser . Ledningsgruppen har tagit initiativ till ett antal nationella projekt i syfte att stimulera en sådan utveckling. För bl.a. detta än- damål har avsatts. Regeringen tog också ett samarbetsinitiativ genom att tillsätta en kommitté som skall ut- veckla samarbetet mellan berörda myndigheter, försäkringsbolag och olika branschorganisationer på alkoholområdet. Kommittén kallar sig Obe- roende Alkoholsamarbetet (OAS). Utgångs- punkten för samarbetet är de prioriteringar som gjorts i den nationella handlingsplanen för alko- hol- och narkotikaförebyggande insatser. Upp- giften är att uppmuntra olika aktörer, såsom företag, branschorganisationer, försäkringsbolag, berörda myndigheter och andra att engagera sig i arbetet mot missbruk och alkoholskador. Ett prioriterat område där samtliga inblandade har gemensamma intressen är insatser som mot- verkar den illegala alkoholhanteringen, dvs. ille- galt tillverkad eller insmugglad alkohol och lang- ning till ungdomar. Här pågår en omfattande opinionsinsats som planeras fortsätta och som löpande kommer att ut- värderas. Kostnaden för insatsen, som för uppgår till , finan- sieras till hälften av staten och till hälften av branschorganisationerna. Flera andra initiativ har tagits och planeras när det gäller att åstadkomma t.ex. en alkoholfri trafik, alkoholfria arbetsplatser, alkoholfri uppväxt och alkoholfria graviditetsperioder. Kommittén kommer att lämna förslag till hur verksamheten kan permanentas och finansieras. I syfte att samordna och effektivisera verk- samheten på alkohol- och narkotikaområdet har Statskontoret givits i uppdrag att se över myn- dighetsstrukturen på alkohol- och narkotikaom- rådet utifrån en förändrad verklighet såväl cent- ralt som regionalt. Statskontoret har överlämnat ett principiellt förslag till en ny myndighetsstruktur och ansvarsfördel- ning på alkohol- och narkotikaområdet. För- slaget bereds inom . Situationen på alkoholpolitikens område kräver en hög grad av samordning, effektivitet och en ledningsorganisation med hög beredskap för olika varierande insatser. Ett omfattande ut- vecklingsarbete har fortsatt i ledningsgruppens regi och skall den nationella alko- hol- och narkotikaförebyggande handlingsplanen förnyas. Ett framtidsscenarieprojekt om hur alkohol- och narkotikasituationen i kan komma att se ut har bl.a. genomförts som ett av flera underlagsmaterial för revide- ringen av handlingsplanen. Med anledning bl.a. av den kritik som EG- domstolen och riktat mot vissa bestämmelser i alkohollagen har regeringen tillsatt en utredning Alkoholutred- ningen med uppdrag att se över vissa bestäm- melser i alkohollagen samt lagen om försäljning av teknisk sprit m.m. I uppdraget ingår att kart- lägga hur lagstiftningen tillämpas och huruvida erfarenheterna från tillämpningen visar att änd- ringar, förtydliganden eller tillägg behövs på sär- skilda punkter. Även frågan om hur folkölstillsynen kan förbättras ingår i utrednings- uppdraget. Utredningen skall slutredovisa uppdraget till regeringen . De delar av uppdraget som handlar om kritik mot , dvs. hanteringen av gåvoförsändelser och kommer- siella försändelser till enskilda samt frågan om yrkesmässig import av alkoholdrycker, skall dock redovisas till regeringen möjligt men . som haft till upp- gift att se över nuvarande marknadsföringsregler har överlämnat sitt slutbetänkande. Förslaget har remissbehandlats och bereds f.n. inom . En proposition beräknas överläm- nas till . har tillsammans med ansökt och erhållit medel från för att genomföra en länderjämförande undersökning om alkoholproblemens omfattning och hur al- koholpolitiken ser ut i samtliga EU-länder. Av- sikten med denna undersökning, som skall vara klar , är att den skall tjäna som un- derlag för diskussioner inom EU. kommer att stå som värd för en europeisk om al- koholpolitik. Regeringen har genom Allmänna arvsfonden beslutat om till till olika ideella or- ganisationers barn- och ungdomsprojekt som ligger i linje med den nationella handlingsplanen för alkohol- och narkotikaförebyggande insatser. har regeringen genom Allmänna arvsfonden tillskjutit ytterligare . Effekter av de statliga insatserna Inrättandet av den Nationella ledningsgruppen för alkohol- och narkotikaförebyggande insatser och branschsamarbetet i OAS har tillsammans med och Alkoholinspek- tionens insatser lett till en ökad aktivitet på alkoholområdet. Flera nationella projekt har initierats och ett trettiotal regionala konferenser har hållits över hela landet för att få i gång lokala aktiviteter på området. Branschsamarbetet har inneburet att nya kommunikationskanaler och kontaktytor ställts till förfogande för informa- tion i alkoholfrågan. Informationsmaterial har t.ex. kunnat spridas till samtliga livs- medelshandlare, restauranganställda, bryggerian- ställda, försäkringsanställda samt anställda vid berörda myndigheter m.fl. Utvärdering av de olika insatserna är inplanerade men det är ännu alltför tidigt för att uttala sig om effekterna av de vidtagna åtgärderna. Regeringen bedömer dock att de insatser som genomförts har fungerat och varit nödvändiga för att få igång en aktiv process. Regeringen har också en hög beredskap för att vidta ytterligare åtgärder om situationen så kräver. Även internationellt och på europeisk nivå har olika framgångsrika initiativ tagits och ytterligare insatser planeras för att även påverka framför allt EU att lyfta fram alkoholfrågan på dagordningen. Regeringens slutsatser inträde i EU har förändrat förutsätt- ningarna för den svenska alkoholpolitiken. Målet att begränsa alkoholens skadeverkningar genom att motverka skadliga dryckesmönster och minska den totala konsumtionen av alkohol ligger fast. EU-medlemskapet gör det dock nöd- vändigt att söka nya metoder för det före- byggande arbetet för att kunna upprätthålla målet. I den nya situationen behöver samhällets olika insatser på området samordnas bättre än . Den nationella ledningsgruppens insatser är därför av stor betydelse för det fortsatta alkohol- och narkotikaförebyggande arbetet. I syfte att understödja ett långsiktigt alkohol- och narko- tikaförebyggande arbete för att kunna ha en hög handlingsberedskap gentemot de framtida ut- maningarna behövs även fortsättningsvis medel till regeringens disposition. På alkoholforskningens område behöver kon- sumtionsforskningen utvecklas och stimuleras. Förberedelsearbetet för att skapa ett särskilt och narkotikaforskning pågår under ledning av . En föreståndarprofessur har utlysts som kommer att tillsättas . Re- geringen anser att erfaren- heter är av stort värde i det fortsatta arbetet. Även medel för alkohol- och narkotikaforskning bör därför samordnas med den tänkta verksamheten. Narkotikapolitik Det yttersta målet för den svenska narkotikapo- litiken är att skapa ett narkotikafritt samhälle. ansträngningar att bekämpa narkotika- missbruket skall även fortsättningsvis bygga på en kombination av målinriktade förebyggande insatser, ett varierat utbud av behandlingsformer och fortlöpande kontrollinsatser. Denna politik måste förverkligas på såväl lokal som nationell nivå. Avsikten är att motverka droganvändning bland ungdomar och att erbjuda adekvata vård- och rehabiliteringsinsatser till alla som utvecklat ett missbruk. Det är på lokal nivå som politikens trovärdig- het prövas. Narkotikapolitiska insatser bör där- för samordnas kommunalt och regionalt, med särskild betoning på förebyggande insatser rikta- de till unga människor. Den svenska narkotikapolitiken ligger till grund för internationella engagemang. Målet är att på ett globalt plan utveckla insatserna för att möta narkotikahotet. motverkar aktivt alla försök till nedrustning av narkotikakontrollen. Insatser och åtgärder inom narkotikapoliti- kens område ram skall baseras på kunskap om faktiska förhållanden och utvärderingar av effekterna av olika insatser. Tillstånd och utveckling Tillgången på narkotika i världen är mycket stor, vilket också känner av. Produktionen av illegal narkotika ökar, som den illegala handeln med narkotika blir alltmer välorganise- rad och svårare att bekämpa. De politiska och ekonomiska förändringarna i Öst- och Central- har ökat riskerna för att narkotika skall spridas såväl inom regionen som till andra länder. Skillnaden mellan renodlade producent- eller konsumentländer har jämnats ut; där det finns narkotika, där växer också missbruket. I har av den vuxna befolkningen under sin livstid prövat narkotika. Cannabis är det ojämförligt vanligast förekommande preparatet, både bland ungdomar och vuxna. När det gäller det tunga missbruket dominerar amfetamin. Heroinmissbruket synes vara relativt även om vissa data tyder på en viss ökning av rökheroinet. Från flera länder i kommer rapporter om en positivare inställning till droger bland ungdomar och en ökning av missbruket. De regelbundna undersökningar om drogvanorna hos elever i årskurs 9 i visar att erfa- renheten av narkotika ökar också i . An- delen ungdomar som prövat narko- tika var under större delen av för att första hälft successivt öka till omkring 7 . Därefter har andelen legat på samma nivå. Under- sökningarna visar att skolelever och värnpliktiga har en något mer liberal inställning till narkotika . Också från personal och organisationer som verkar bland ungdomar kom- mer rapporter om en ny öppenhet att expe- rimentera med droger. En stor majoritet av ung- domarna tar dock avstånd från narkotika. genomfördes en undersökning av det tunga narkotikamissbrukets omfattning. I denna uppskattades antalet tunga missbrukare till mellan 14 000 och 19 000. , när en mot- svarande kartläggning genomfördes fann man 10 000 14 000 tunga missbrukare. Enligt kotikaupplysning, CAN, som genomfört under- sökningarna inträffade nyrekryteringen till gruppen tunga missbrukare huvudsakligen och . Andelen unga med ett tungt missbruk minskade påtagligt mellan de båda undersökningarna. var av de tunga missbrukarna och närmare hälften hade missbrukat jämfört . undersökningar har endast genomförts i och i med delvis andra, visserligen relevanta, men inte helt jämförbara kriterier. För rapporteras från en un- dersökning att antalet narkomaner och läkemedelsmissbrukare förefaller ha minskat jämfört med en tidigare undersökning som genomfördes /1994. Amfetamin var liksom tidigare det dominerande narkotiska pre- paratet. Från den senaste undersökningen i rapporteras att gruppen "tunga " narkotikamissbrukare hade ökat . Resultaten indikerar i synnerhet tillsammans med ett ökande antal anmälda brott mot narkotikastrafflagen en ökning i re- gionen . De viktigaste statliga insatserna En ny studie av det tunga missbrukets omfatt- ning genomförs av CAN. En första delrapport kommer att presenteras . följer konsumtions- och skadeutvecklingen inom alkohol- och narkotika- området samt fördelar vissa medel till alkohol- och narkotikaforskning inom särskilt angelägna områden och genomför utvärderingar av det förebyggande arbetet. svarar för tillsyn samt uppföljning och utvärdering av före- byggande insatser och vård och behandling inom . stöder också me- todutvecklingen inom området. Statens institu- tionsstyrelse (SiS) svarar för att de som behöver tvångsvård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM) bereds sådan vård. har på regeringens uppdrag fördelat medel för att bygga upp en offensiv narkomanvård, bl.a. i syfte att motverka smittspridningen av hiv bland nar- kotikamissbrukare. redovisade regeringsuppdraget "Offensiv narkomanvård". ansåg att det primära målet för Offensiv narkomanvård var uppfyllt och att statens fortsatta stöd till narko- manvårdens utveckling bör kanaliseras via Social- styrelsens ramanslag för utvecklingsinsatser inom som helhet. Den nationella ledningsgruppens viktigaste uppgift är som tidigare nämnts att bygga upp och samordna ett långsiktigt alkohol- och narko- tikaförebyggande arbete. Ledningsgruppen skall fortlöpande följa, stämma av och samordna de olika insatser av nationell karaktär som olika statliga eller andra aktörer har att fullgöra samt stimulera och stödja en lokal och regional mobi- lisering för ökade insatser inom det alkohol- och drogförebyggande arbetet, inte bara på myndig- hetsnivå utan också inom den ideella sektorn. I syfte att pröva nya metoder för att stärka unga människors vilja och förmåga att avstå från narkotika och skjuta upp alkoholdebuten har ledningsgruppen möjlighet att ta initiativ till projekt av nationellt intresse. De projekt som har initierats utgår ifrån att inställningen till droger är en fråga om livsvillkor, livsstil och värderingar. En annan gemensam utgångspunkt är att aktivt söka engagera ungdomarna själva och utgå ifrån deras egna erfarenheter och uppfattningar. Rege- ringen disponerar för alkohol- och narkotikapolitiska åtgärder att an- vändas bl.a. i detta arbete. Ett sådant initiativ är projektet , som drivs med Svenska Kommunförbun- det som huvudman. Inom projektet, som starta- de , engageras ungdomar, antingen som eller på helt ideell bas, för att stödja yngre kamrater i valet av en drogfri livsstil. I syfte att öka kunskapen hos ungdomar i ar- betslivet om hur alkohol och narkotika påverkar individen och arbetsplatsen, bl.a. vad gäller sä- kerhet och den egna hälsan genomförs ett pro- jekt i samarbete med Riks-alna (samarbetsorgan mellan arbetsmarknadens parter). Också detta projekt syftar till att stödja och stärka ung- domarnas vilja och förmåga att hjälpa och stötta varandra samt att ha beredskap för tidig upp- täckt på arbetsplatserna. Ledningsgruppen har också tagit initiativ till Drugsmart, ett alkohol- och narkotikapolitiskt forum på Internet. Drugsmart, som togs i drift vid höstterminens början 1998, vänder sig främst till yngre tonåringar samt deras föräldrar och lä- rare med information och kommunikation om alkohol och narkotika, värderingsövningar, spel, diskussioner m.m. Målet är att påverka ung- domarnas attityder och värderingar genom ökad kunskap samt att stödja dem i valet av en drogfri livsstil. Ett annat syfte är att utgöra motvikt till drogliberala budskap på Internet. Till nationella ledningsgruppen finns en ung- domsgrupp knuten. Gruppen, som består av 10 12 ungdomar mellan , fungerar som referensgrupp och idégivare till ledningsgruppen. Ungdomsgruppen anordnade på lednings- gruppens uppdrag en mycket upp- skattad konferens om lokalt drogförebyggande arbete, med ungdomar som främsta målgrupp. Omkring 700 personer, främst ungdomar, deltog i konferensen. deltar mycket aktivt i det internatio- nella samarbetet mot narkotika inom den sär- skilda samarbetsgruppen för narkotikafrågor inom , den s.k. Pompidougruppen. har bl.a. deltagit i det utbildnings- och träningsprogram för personal verksamma inom förebyggande arbete och vård och behandling i som avslutades . Genom medlemskapet i EU har fått tillgång till ett utökat europeiskt samarbete kring narkotikafrågorna. Unionsfördraget öppnar nya möjligheter för en samordnad narkotikastrategi inriktad på minskad efterfrågan, bekämpning av narkotikahandeln och påverkan på tredje land genom ett samordnat internationellt agerande. har aktivt medverkat till att en global handlingsplan som omfattar samtliga dessa delar har antagits liksom ett särskilt narkotikapreven- tivt program. inrättades ett särskilt varningssystem för nya syntetiska droger inom EU. Varningssystemet syftar till både en tidig upptäckt av nya droger på den illegala marknaden och en gemensam analys av dessa drogers farlighet. I finns ett övervak- ningscentrum med uppgift att samla och bear- beta information om droger och drogberoende i medlemsstaterna. Syftet är att ta fram tillförlitliga och jämförbara data om narkotikaproblemen. Centret publicerar en rapport över nar- kotikautvecklingen. deltar i observatori- ets verksamhet. deltar också i ett västeuropeiskt forsk- ningssamarbete inom vars ram nationella forsk- ningsprojekt rörande utvärdering av insatser mot drogmissbruk samordnas. har i uppdrag att svara för den svenska samordningen. höll ett extra möte om narkotika. Den politiska deklara- tionen som antogs enhälligt innebär ett klart ställningstagande om en fortsatt restriktiv in- ställning till all narkotikahantering i enlighet med vad som stipuleras i FN:s tre narkotikakonven- tioner. Vid mötet antogs också ett internationellt dokument om efterfråge- dämpande åtgärder. En arbetsgrupp, där ingår, har redan startat arbetet med att utarbeta en särskild handlingsplan för hur denna deklara- tion om efterfrågedämpande åtgärder skall ge- nomföras. Som en del av förberedelserna inför FN:s extra möte har det arrangerats en rad nationella och internationella konferenser samt seminarier. Bland annat har ett internationellt expertsympo- sium arrangerats tillsammans med och . Inom ramen för det nordiska sam- arbetet hölls ett nordisk-baltiskt ministermöte i . Utvecklingen inom miss- brukarvård och prevention i har belysts vid två seminarier som anordnats av Nationella ledningsgruppen i samarbete med respektive . Regeringens samordningsorgan för narko- tikafrågor (SAMNARK) samordnar regeringens insatser mot narkotikan. Som ett led i strävanden att stärka narkotikapolitiken presenterade rege- ringen en narkotikapolitisk strategi till (skr. 1997/98:172 En narkotikapoli- tisk redogörelse). Narkotikapolitiska insatser skall bygga på en balans mellan insatser för att begränsa tillgången och insatser för att dämpa efterfrågan på narkotika. Nyrekryteringen till missbruk skall minska, fler missbrukare skall upphöra med sitt missbruk och tillgången på narkotika skall begränsas. tillsattes vidare en särskild narko- tikakommission (dir. 1998:18) med uppgift att göra en utvärdering av narkotikapoli- tiska insatser och med utgångspunkt från denna lägga förslag till sådana effektiviseringar av narkotikapolitiken. Upp- draget skall redovisas före utgången av . Uppdraget bör redovisas fortlöpande i delbe- tänkanden. Regeringen har till överlämnat ett förslag (prop. 1997/98:183) till förbättringar när det gäller kontrollen av syntetiska droger. Effekter av de statliga insatserna De statliga insatserna har varit inriktade på att upprätthålla en negativ attityd till användningen av narkotika. Även om vi i vissa ungdoms- grupper kan se tendenser till en mer tillåtande inställning visar tillgängliga undersökningar att en överväldigande majoritet av svenska folket inte befattar sig med någon form av narkotika. Den stora satsningen på Offensiv narkoman- vård hade som mål att hejda HIV- och aidsepi- demien genom en uppbyggnad av narkoman- vården. HIV-spridningen har begränsats till en, i internationell jämförelse, mycket låg nivå i miss- brukargrupperna. Kompetensen på missbruks- frågor har ökat och samarbetet mellan olika myndigheter har förstärkts. När det gäller internationella enga- gemang kan konstateras att FN:s narkotikakon- ventioner utgör en stabil grund för den interna- kontrollen av narkotika. Genom ett konkret samarbete inom både FN och EU har polis och tull förbättrat sina möjligheter att be- gränsa utbudet av narkotika. Regeringens slutsatser Trots rapporter om ett ökat experimenterande med droger i ungdomsgrupper och rapporter om ändrade attityder till narkotika är narkotikamiss- brukets omfattning i relativt begränsat, både i jämförelse med och i ett inter- nationellt perspektiv. Det finns dock anledning att ta situationen på stort allvar. Genomgripande politiska, tekniska, ekonomiska och sociala för- ändringar har starkt påverkat eller förändrat till- varon för stora grupper människor som toleransen mot narkotika har ökat på många håll i världen. Risken att ett relativt oskyldigt och nyfiket experimenterande med droger skall leda till ett mer permanent bruk som leder till ett be- roende kan inte negligeras. Särskild uppmärk- samhet bör i det sammanhanget riktas mot de ungdomskulturer som byggs upp runt s.k. par- tydroger, t.ex. ecstasy och LSD, i vissa ung- domsgrupper som inte definierats som riskgrupper vad gäller narkotika. Drogerna, som görs relativt lätt tillgängliga via marknads- och saluföring på Internet betraktas inte som narko- tika av många ungdomar, varför de kan ha svårt att inse att konsumtionen är att definiera som missbruk. Det yttersta målet att skapa ett narkotikafritt samhälle har i riksdagsskrivelsen (skr. 1997/98:172) brutits ned i tre delmål, nämligen 1. nyrekryteringen till missbruk skall minska, 2. fler missbrukare skall upphöra med sitt missbruk samt 3. tillgången till narkotika skall minska. Dessa tre mål skall vara styrande för priorite- ringar och insatser av myndigheter under rege- ringen i deras arbete med att förhindra spridning av narkotika. Målen skall göras mätbara och möjliga att tillämpa samt ges en konkret inne- börd av ansvarig myndighet inom ramen för respektive myndighets ansvarsområde och förut- sättningar. Myndigheterna bör i en plan konkretisera vad man vill åstadkomma, formule- rat i såväl kvalitativa som kvantitativa termer, vilka åtgärder som avses, ansvarsfördelning samt tidsplan för att bidra till målen. Resultat och effekter skall kontinuerligt följas upp för revide- ring av mål och val av insatser. Till myndigheter under regeringen kommer uppdrag att formule- ras i regleringsbrevet, med särskilda krav på åter- rapportering i myndighetens årsredovisning. Som grund för det förstärkta drogförebyggan- de arbete som regeringen beslutade om låg den nationella handlingsplan som och den dåvarande nationella led- ningsgruppen arbetade fram. Handlingsplanen, som innehöll en långsiktig strategi samt ett kon- kret åtgärdsprogram, avsåg det förlängda statliga /96 (). Inom ramen för den nuvarande nationella ledningsgruppen, som leds av socialministern, kommer ett arbete med att revidera handlingsplanen att inledas. De nationella nar- kotikapolitiska målen skall i denna process ytter- ligare utvecklas och konkretiseras. Arbetet med att revidera handlingsplanen kommer att ske i nära samarbete med kommunerna och den nar- kotikapolitiska kommission som till- kallades. bör även fortsättningsvis ha en fram- trädande roll i det internationella samarbetet. Detta samarbete är utomordentligt betydelse- fullt, inte minst mot bakgrund av den pågående europeiska integrationen och de genomgripande förändringarna i . Vård av missbrukare Målet är att åstadkomma en social om- sorg av god kvalitet med effektiv resursanvänd- ning som tillgodoser den enskilde individens be- hov av stöd och bistånd i samband med missbruksproblem. skall arbeta för att förebygga och motverka missbruk av alkohol och andra beroendeframkallande medel och där- vid ägna särskild uppmärksamhet åt insatser för barn och ungdom. Den enskilde missbrukaren skall av aktivt erbjudas den hjälp och den vård som han behöver för att komma ifrån sitt missbruk Tillstånd och utveckling Kommunerna har ett grundläggande ansvar för att förebygga och ingripa mot missbruk. Vården skall enligt bestämmelser i socialtjänstlagen (1980:620) ske i samförstånd med missbrukarna. Under vissa förutsättningar som finns angivna i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM) skall vård beredas missbrukaren obe- roende av hans samtycke. Ansvaret för rehabili- teringen av missbrukare vilar främst på social- tjänsten och . ansvarar för den långsiktiga rehabiliteringen och andra stöd och hjälpinsatser medan sjukvården främst svarar för avgiftning och vård till personer med psykiska komplikationer till följd av missbruk. För att garantera vården av vuxna missbrukare och ungdomar med behov av särskild tillsyn in- rättades (SiS). SiS har driftsansvar för 15 institutioner som huvudsakligen tar emot vuxna som vårdas med stöd av LVM. Vidare bedrivs missbrukarvård vid de 32 institutioner enligt 12 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) som också ingår i SiS verksamhet.