prop · GM0387 · 1999-01-01 00:00:00 — Det klargörs att även andra ersättningsberättigade på grund av försäkrings- avtalet än försäkringstagarna har förmånsrätt. Regeringens bedömning: Någon ändring av nuvarande lokalise- ringskrav föreslås inte. LUFV-promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag och bedömning. Enligt promemorians förslag har den allmänna matchnings- och riskspridningsregeln i FRL gjorts tillämplig på tillgångar motsvarande villkorad återbäring. Remissinstanserna har lämnat förslagen och bedömningen utan erinran. Bakgrund: Försäkringsgivare från tredje land som är verksamma i är underkastade i princip samma skuldtäcknings- och place- ringsregler som gäller för svenska försäkringsbolag. Således stadgas i 5 kap. 8 § LUFV att de försäkringstekniska avsättningarna skall täckas med tillgångar på det sätt som gäller för skuldtäckning enligt 7 kap. 9 § första, tredje och fjärde styckena, 9 a 10 c, 10 e samt 10 f §§ FRL. Eftersom LUFV inte gäller återförsäkringsrörelse har en uttrycklig regel införts om att skuldtäckning endast skall omfatta direkt försäkrings- rörelse. Av andra stycket i 5 kap. 8 § LUFV framgår att den deposition som skall göras av försäkringsgivare från tredje land i vissa fall får räknas in när de försäkringstekniska avsättningarna skall täckas. I tredje stycket anges att de tillgångar som används för skuldtäckning skall finnas i . Även LUFV innehåller regler om placeringsriktlinjer, registerföring och förmånsrätt som svarar mot reglerna för inhemska försäkringsbolag. Enligt LUFV följer dock förmånsrätt bara med en fordran som grundas på avtal om livförsäkring eller återförsäkring avseende livförsäkring. Skälen för regeringens förslag och bedömning: De föreslagna ändringarna berör i den del som behandlas nu endast försäkringsgivare från tredje land. Livförsäkringsgivares avsättningar för garanterad återbäring skall allt- så på samma sätt som nuvarande avsättningar för bl.a. tilldelad åter- bäring skuldtäckas med registerförda tillgångar av minst samma värde. I sådana tillgångar skall livförsäkringstagare som ha för- månsrätt. Även avsättningar för villkorad återbäring och avsättningar för åtaganden inom fondförsäkring där försäkringstagaren bär placerings- risken skall skuldtäckas, registerföras och ligga till grund för livförsäk- ringstagarnas förmånsrätt. Vidare klargörs att även andra ersättnings- berättigade än försäkringstagarna har förmånsrätt. Nuvarande placeringsregler skall inte gälla för tillgångar som är hän- förliga till försäkringstekniska avsättningar för villkorad återbäring och fondförsäkringsavsättningar. För dessa båda typer av avsättningar blir i stället, genom en hänvisning till 7 kap. 13 § FRL, den allmänna bestäm- melsen om att avsättningarna skall skuldtäckas med tillgångar som är lämpliga med hänsyn till åtagandens karaktär tillämplig. Kravet att skuldtäckningstillgångar skall finnas i är direktiv- bundet. Till skillnad från vad som gäller för försäkringsgivare inom EES finns det inte någon möjlighet till undantag för försäkringsgivare från tredje land. Kravet har utformats i enlighet med reglerna i första genera- tionens försäkringsdirektiv som rör agenturer och filialer till företag med huvudkontor utanför gemenskapen [artikel 24 i första skadeförsäkrings- direktivet (dvs. rådets direktiv /239/EEG om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring) och artikel 28 i första livförsäkringsdirektivet (dvs. rådets direktiv /267/EEG om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva direkt livförsäkringsrörelse)]. Dessa direktivbestämmelser har inte ändrats genom tredje generationens direktiv. Någon ändring av kravet är alltså inte möjlig. 15.5.4 Upplåning Regeringens bedömning: Någon motsvarighet till de i FRL före- slagna reglerna om upplåning införs inte för de utländska försäkrings- givarna. LUFV-promemorians bedömning: Överensstämmer med regering- ens bedömning. Remissinstanserna har inte haft någon erinran mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: LUFV saknar bestämmelser om utländska försäkringsgivares möjligheter att ta upp lån. För försäkrings- givare från tredje land finns däremot, i likhet med vad som gäller enligt FRL, ett förbud mot att driva annan rörelse än försäkringsrörelse. Av den tolkning som gjorts av motsvarande förbud i följer att upplånings- möjligheterna därmed är begränsade. Den verksamhet som bedrivs av en utländsk försäkringsgivare här i är, som tidigare anförts, en del av en rörelse som bedrivs i ut- landet. De skäl som har anförts för att föreslå en reglering av upplånings- möjligheterna för svenska försäkringsbolag har inte samma aktualitet för dessa försäkringsgivare. Vilken upplåning som är möjlig för den utländ- ska försäkringsgivaren blir beroende av de regler om borgenärsskydd m.m. som finns i hemlandet och det är knappast möjligt att föreskriva särskilda regler för den del av rörelsen som bedrivs i . Om det uppstår ett tillfälligt likviditetsbehov för en utländsk försäkringsgivare kan inte bara tillgångarna i utan försäkringsgivarens samtliga tillgångar användas för att finansiera behovet. Det torde därför inte finnas något behov av eller ens vara möjligt att införa några särskilda krav på detta område för de utländska försäkringsgivarnas filialer och agenturer i . 15.6 Redovisningsfrågor Regeringens bedömning: Några uttryckliga bokförings- och redo- visningsregler bör inte nu införas i LUFV. LUFV-promemorians bedömning: Överensstämmer med regering- ens bedömning. Remissinstanserna har inte haft någon erinran mot den gjorda bedöm- ningen. Skälen för regeringens bedömning: I sitt remissyttrande över betän- kandet Utländska försäkringsgivare med verksamhet i (SOU 1996:77), påpekade , att det är oklart vilka bok- förings- och redovisningsregler som gäller för utländska försäkrings- givare som bedriver verksamhet i genom generalagent, men att samma regler borde gälla oavsett vilken etableringsform en utländsk försäkringsgivare väljer. Frågan togs aldrig upp i prop. 1997/98:141, Utländska försäkringsgivare med verksamhet i , som ligger till grund för LUFV. Frågan om redovisningsregler har mindre betydelse för EES-försäk- ringsgivarna eftersom dessa, som sagts, omfattas av principerna om en enda auktorisation och om hemlandstillsyn. Försäkringsgivare från tredje land kan, som tidigare nämnts, etablera sig i antingen genom en filial eller genom en generalagent. För filialerna gäller enligt 1 kap. 10 § LUFV, förutom LUFV, även filial- lagen. Enligt 14 § filiallagen är utländska filialer i bokförings- skyldiga enligt bokföringslagen (1976:125). Filialen skall ha en egen bokföring, upprätta årsbokslut och, i fråga om försäkringsgivare från tredje land, en årsredovisning som skall skickas in till registrerings- myndigheten, PRV. Filialen skall granskas av en auktoriserad eller god- känd revisor. För de försäkringsgivare från tredje land som etablerar sig i genom en generalagent finns emellertid inga motsvarande regler och det är främst för dessa försäkringsgivare som frågan om nya redo- visningsregler kan vara aktuell. I LUFV ställs krav, som gäller samtliga etableringsformer, på att skall ha rätt att granska den verksamhet som drivs i samt att räkenskaper och andra handlingar som rör den svenska försäkringsverksamheten skall hållas tillgängliga för granskning. För försäkringsgivare från tredje land finns bl.a. krav på koncession och deposition. Enligt 6 kap. 3 § LUFV skall företrädaren utan anmaning lämna bl.a. en redogörelse för försäkringsgivarens verksamhet i och ett intyg om depositionen. Beräkningen av de försäkringstekniska avsättningarna regleras i 5 kap. 5 § LUFV. De tillgångar som används för skuldtäckning skall finnas i och före- trädaren skall föra ett register över dessa. De försäkringstekniska avsättningarna och de tillgångar som motsvarar dessa utgör de väsentligaste balansposterna i ett försäkringsbolags redo- visning. Det är också dessa poster som har en särställning vid säkerstäl- landet av försäkringstagarnas intressen. Något krav på att de försäkrings- givare från tredje land som bedriver verksamhet i genom en generalagent, i likhet med en filial, även skall upprätta årsbokslut och redovisning enligt bokföringslagen och årsredovisningslagen (1995:1554) avseende den försäkringsrörelse som bedrivs i samt åläggas ett revisionskrav är inte påkallat enbart med hänsyn till Finans- inspektionens tillsyn. En särskild utredare har tillkallats med uppgift att bl.a. analy- sera om det är möjligt och lämpligt att gå över till konventionell beskatt- ning av utländska skadeförsäkringsföretag (dir. 1998:74). Den frågan är starkt kopplad till frågan om redovisningsregler för utländska försäk- ringsgivare som driver verksamhet i . I avvaktan på utredningens analys bör inte ställning tas till frågan om redovisningsregler för ut- ländska försäkringsgivare som driver verksamhet i genom en generalagent. 15.7 Särskilt om fondförsäkring Regeringens förslag: Särbestämmelser som skall gälla för fondför- säkringar enligt FRL skall även gälla för försäkringsgivare från tredje land. Det generella bemyndigandet i LUFV för regeringen eller att meddela från lag avvikande föreskrifter för fondförsäkringar upphävs. Detsamma gäller särbestämmelsen om kapitalbas och solvensmarginal för livförsäkringar som är anknutna till värdepappersfonder. LUFV-promemorians förslag: Överensstämmer i princip med regeringens förslag. I promemorian föreslås en bestämmelse om att avgift vid byte av fond skall vara skälig. Remissinstanserna har lämnat förslagen utan erinran. Bakgrund: I LUFV görs vissa hänvisningar till fondförsäkringslagen. I 1 kap. 15 § LUFV anges att regeringen eller får medge undantag från lagens bestämmelser för livförsäkringar som är anknutna till värdepappersfonder. För sådana försäkringar gäller också, enligt 5 kap. 15 § LUFV, de särskilda bestämmelserna om kapitalbas och solvensmarginal i 12 och 13 §§ fondförsäkringslagen. Bestämmelserna gäller endast försäkringsgivare från tredje land. Trots förbudet i 2 § fondförsäkringslagen får det antas att utländska försäkringsgivare har möjlighet att meddela fondförsäkringar parallellt med konventionella livförsäkringar i sin svenska rörelse. Skälen för regeringens förslag: har föreslagits att fondförsäkringslagen skall upphävas och att de särbestämmelser som skall gälla för fondförsäkringar förs över till FRL. Följdändringar måste därför göras även i LUFV. Som framgått bör utländska försäkringsgivare kunna med- dela fondlivförsäkringar och konventionella livförsäkringar parallellt. Förslagen får därför i det avseendet ingen större betydelse för dessa försäkringsgivare. I andra delar får bestämmelserna betydelse för försäk- ringsgivare från tredje land. Genom en befintlig hänvisning till 7 kap. 10 § FRL blir den i FRL föreslagna bestämmelsen om hur avsättningarna för fondförsäkringar skall skuldtäckas tillämplig även för försäkringsgivare från tredje land. Den frihet för placeringarna som lämnas där begränsas dock genom lokaliseringskravet i 5 kap. 8 § LUFV. Kravet innebär att de tillgångar som en försäkringsgivare från tredje land använder för skuldtäckning måste finnas i . En bestämmelse om placeringar i fonder av , disposition av utdelning och ersättning vid inlösen, som svarar mot den som föreslås i 7 kap. 29 § FRL, bör införas även i LUFV. Bemyndigandet i 1 kap. 15 § att meddela undantag från bestämmel- serna i LUFV bör upphävas. Detsamma gäller särbestämmelsen i 5 kap. 15 § LUFV, som hänvisar till bestämmelserna om kapitalbas och sol- vensmarginal i fondförsäkringslagen. Eftersom hänvisningar görs i 5 kap. 14 § LUFV till 7 kap. 22, 23 och 26 §§ FRL blir de ändringar som föreslås där, för att beakta att lagen även skall tillämpas på fondför- säkringar, också tillämpliga för försäkringsgivarna från tredje land. 15.8 Den löpande tillsynens inriktning Regeringens förslag: uppgifter renodlas även på området för utländska försäkringsgivare. För försäkringsgivare från tredje land införs i princip samma regler som föreslås för de svenska försäkringsbolagen. För EES-försäk- ringsgivarna, som endast är föremål för begränsad tillsyn i , görs mindre justeringar. LUFV-promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: har i sitt remissyttrande i det tidigare lagstiftningsärendet om FRL ifrågasatt om inte de nya reglerna innebär ett krav på förhandsgranskning av avtalsvillkor m.m. Inspek- tionen har hänvisat till det remissvaret. Bakgrund: När det gäller försäkringsgivare från tredje land har huvudansvaret för tillsynen över den verksamhet som försäkringsgivaren bedriver i . En försäkringsgivare från tredje land skall i långa stycken granskas på samma sätt som ett svenskt försäk- ringsbolag som bedriver verksamhet enligt FRL. Sådana avvikelser skall göras som följer av att tillsynen endast gäller den del av en utländsk försäkringsgivares verksamhet som är förlagd till . En utländsk återförsäkringsrörelse är över huvud inte föremål för tillsyn i . Av principen om hemlandstillsyn enligt tredje generationens försäk- ringsdirektiv följer att har rätt att övervaka EES-för- säkringsgivares verksamhet i endast till den del övervakningen inte ankommer på den behöriga myndigheten i försäkringsgivarens hem- land. Detta innebär att tillsynsansvar för EES- försäkringsgivares verksamhet i inte omfattar den finansiella till- synen utan i huvudsak är begränsad till kontroll av att försäkringsgivaren iakttar gällande bestämmelser i fråga om konsumentskydd, information och principer beträffande god affärssed. Av 3 kap. 2 § första stycket LUFV framgår att , i samarbete med den behöriga myndigheten i EES-försäkringsgivarens hemland, skall verka för en sund utveckling av den verksamhet för- säkringsgivaren bedriver enligt LUFV. Att har en skyldighet att biträda den utländska tillsynsmyndigheten framgår av 3 kap. 2 § andra stycket LUFV. Inspektionen har rätt att få de uppgifter som behövs för att inspektionen skall kunna fullgöra sin övervakningsfunktion. Skälen för regeringens förslag: Vad som har sagts om den framtida tillsynens inriktning när det gäller svenska försäkringsbolag bör få motsvarande tillämpning även för tillsyn över försäkringsgivare från tredje land. Således bör även tillsynen över dessa försäkringsgivare i huvudsak begränsas till kontroll av stabilitet och genomlysning. Även måste hänsyn tas till de avvikelser som följer av att tillsynen endast gäller den del av en utländsk försäkringsgivares verksamhet som är förlagd till och endast av- ser direkt försäkringsrörelse. När det gäller EES-försäkringsgivarna måste det beaktas att den finan- siella tillsynen ankommer på den behöriga myndigheten i försäk- ringsgivarens hemland. De ändrade reglerna får därför endast begränsad betydelse för tillsyn av dessa försäkringsgivare. Den nuvarande bestämmelsen om att skall verka för en sund utveckling av EES-försäkringsgivarens verksamhet bör an- passas till den som utnyttjats för svenska bolag. Det bör alltså föreskrivas att inspektionen skall utöva tillsyn över att den verksamhet som bedrivs av en EES-försäkringsgivare i sker i enligt med LUFV och andra författningar som reglerar försäkringsgivarens näringsverksamhet. Med anledning av remissynpunkter vill rege- ringen upprepa vad som sagts om att avsikten inte är att det skall ske en löpande förhandskontroll av försäkringsbolagens avtalsvillkor m.m. 15.9 Övriga frågor 15.9.1 Bestämmelser om företrädare m.m. Regeringens förslag: En företrädare för försäkringsgivare från tredje land skall fastställa försäkringstekniska riktlinjer, se till att de följs och fortlöpande pröva om de behöver ändras. Däremot behöver inte företrädaren anta det försäkringstekniska underlaget. får förelägga försäkringsgivare från tredje land eller dennes företrädare att vidta rättelse om de försäkringstekniska riktlinjerna eller placeringsriktlinjerna inte följs. Detsamma gäller om riktlinjerna eller det försäkringstekniska underlaget inte är tillfredsställande med hänsyn till rörelsens omfattning och beskaffenhet. LUFV-promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. I promemorian föreslås att företrädaren även skall anta det tekniska underlaget. Vidare föreslås en bestämmelse om företrädarens ansvar för föreskriven informationsskyldighet. Remissinstanserna har inte haft någon erinran mot förslagen i denna del. Bakgrund: Med företrädare avses enligt 1 kap. 8 § andra stycket LUFV generalagent, verkställande direktör för en filial samt ombud för generalagent eller för försäkringsgivare i en försäkringssammanslutning. Företrädaren svarar för verksamheten från den utländska försäkrings- givarens sekundäretablering här i landet och företräder försäkringsgiv- aren i rättsförhållanden som gäller sekundäretableringens verksamhet. Med undantag av ombud för försäkringsgivare i en försäkringssammanslutning leder företrädarna också försäkringsrörelsen vid sekundäretableringen. Av propositionen om Utländska försäkrings- givare med verksamhet i framgår att företrädarens ställning närmast kan jämföras med en kombination av den ställning en verkställande direktör och en styrelse i ett svenskt försäkringsbolag har (prop. 1997/98:141, s. 96). Enligt 5 kap. 9 § första stycket LUFV skall företrädaren för en för- säkringsgivare från tredje land se till att placeringsriktlinjer upprättas och följs. Företrädaren skall också fortlöpande pröva om riktlinjerna behöver ändras. Enligt sanktionsreglerna kan meddela för- säkringsgivaren föreläggande om rättelse bl.a. om placeringsriktlinjerna inte är tillfredsställande med hänsyn till rörelsens omfattning och be- skaffenhet. Om en försäkringsgivare från tredje land avviker från grunderna skall förelägga denne att vidta rättelse. En sådan rättelse kan ske dels genom att försäkringsgivaren undanröjer de förhållanden som strider mot grunderna, dels genom att grunderna anpassas till de nya förhållandena. Motsvarande bestämmelse saknas för placeringsriktlinjer. Enligt samma lagrum kan dock inspektionen i vissa fall fordra rättelse av dessa riktlinjer. I LUFV finns vissa bestämmelser som tar sikte på information. Således finns i 5 kap. 9 § andra stycket bestämmelser om att företrädaren skall se till att information lämnas om placeringsriktlinjerna. Skälen för regeringens förslag: aktuella ändringar gäller endast försäkringsgivare från tredje land. Som tidigare utvecklats bör en bestämmelse införas där försäkrings- givare från tredje land åläggs en skyldighet att upprätta och följa försäk- ringstekniska riktlinjer (se avsnitt 15.5.2). På samma sätt som gäller för placeringsriktlinjerna bör de försäkringstekniska riktlinjerna fastställas och fortlöpande omprövas av företrädaren. I likhet med vad som föreslås i FRL är det i första hand de försäkrings- tekniska riktlinjerna som skall fastställas av företrädaren. I praktiken torde det ofta bli företrädaren som upprättar även beräkningsunderlaget. På motsvarande sätt som föreslås i FRL bör efterlevnaden av försäk- rings- och placeringsriktlinjerna sanktioneras på i stort samma sätt som gäller för nuvarande grunder. bör därför kunna före- lägga försäkringsgivare från tredje land att vidta rättelse om riktlinjerna överträds. Till skillnad mot vad som gäller bör även ha möjlighet att förelägga företrädaren att vidta rättelse. Till följd av vad som föreslagits skall regler tas in i LUFV om att försäkringsgivaren och företrädaren skall följa riktlinjerna. Finans- inspektionen bör kunna förelägga försäkringsgivaren eller företrädaren att vidta rättelse om riktlinjerna inte är tillfredsställande med hänsyn till omfattningen eller beskaffenheten av försäkringsgivarens rörelse. Det faktum att placeringsriktlinjerna inte löpande behöver ges in till bör inte förhindra att inspektionen får fordra rättelse om sådana riktlinjer konstateras vara otillfredsställande, t.ex. i samband med den löpande tillsynen. Rättelsesanktionen bör även gälla för det fall att det försäkringstekniska beräkningsunderlaget inte är tillfredsställande utformat. Inte heller i LUFV bör införas någon allmän bestämmelse om ansvaret för information som skall lämnas till försäkringstagarna och Finans- inspektionen. Ansvaret i denna del torde även utan särskilda bestämmel- ser ligga på företrädaren. 15.9.2 Förbudet mot nedsättning av vissa Regeringens förslag: Nuvarande förbud mot nedsättning av för vissa livförsäkringar slopas. LUFV-promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har inte haft någon erinran mot förslagen. Skälen för regeringens förslag: Till följd av att bestämmelsen i FRL upphävs bör motsvarande lagändring ske även i LUFV. 15.9.3 Aktuariens ställning Regeringens förslag: Hos såväl liv- som skadeförsäkringsgivare från tredje land skall de försäkringstekniska utredningarna och beräkning- arna utföras under ledning av minst en av försäkringsgivaren utsedd aktuarie. ges rätt att, om så behövs, förordna en särskild aktuarie. LUFV-promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna har inte haft någon erinran mot förslagen. Skälen för regeringens förslag: Enligt 5 kap. 19 § LUFV skall en försäkringsgivare från tredje land som meddelar livförsäkringar i utföra försäkringstekniska beräkningar och utredningar under ledning av en aktuarie. Genom en hänvisning till FRL gäller samma behörighetskrav för dessa aktuarier som för de aktuarier som anlitas av svenska för- säkringsbolag. De lagändringar som föreslås beträffande aktuarier i LUFV bör genomföras även i LUFV. Ändringarna gäller bara försäkringsgivare från tredje land. Den grundläggande bestämmelsen om kompetens och yrkes- erfarenhet för aktuarier blir indirekt tillämpliga för försäkringsgivarna från tredje land genom hänvisningen till FRL i 5 kap. 19 § LUFV. 15.10 Övergångsfrågor De aktuella lagändringarna är i stor utsträckning inriktade på livförsäk- ringsbolagens regler. Reglerna för utländska försäkringsgivare saknar en skälighetsprincip och ett förbud mot vinstutdelning. Det är framför allt försäkringsgivarna från tredje land som blir berörda av de ändrade rörelsereglerna. bedriver emellertid endast en försäkringsgivare från tredje land verksamhet i med stöd av LUFV. Denna för- säkringsgivare driver dessutom skadeförsäkringsrörelse. Mot denna bakgrund bedömer regeringen att det inte finns tillräckliga skäl för att införa särskilda övergångsbestämmelser för lagändringarna i LUFV. 16 Ekonomiska konsekvenser I avsnitt 4.1 finns en allmän redovisning av den föreslagna regleringens konsekvenser för försäkringsbolagen och försäkringsmarknaden. I denna redovisning och i den fortsatta genomgången diskuteras skälen och effekterna av förslagen. Här bör endast anmärkas att förslagen ställer krav på ett större eget kapital i vissa livförsäkringsbolag. De nya reglerna är utformade så att de ökade kapitalkraven i huvudsak inträder först vid en omläggning av den befintliga verksamheten. Andra delar av förslagen innebär i många fall en förenkling av regelverket vil- ket kan leda till lägre omkostnader i bolagen . De nya reglerna innebär en större omläggning i fråga om försäkrings- tekniska avsättningar m.m. för livförsäkringsbolagen. I försäkringsrörelsepromemorian antogs att arbetsbelastningen för skulle öka under ett övergångsskede. har emellertid framhållit att den tonvikt som lagts på information i det nya systemet kommer att öka inspektionens resursbehov. Detta gäller även frågan om hanteringen av överskottsmedel. Där krävs enligt inspektionen delvis en annan kompe- tens än den som finns. Resurser krävs också för anpassning av före- skrifter och allmänna råd. Det är riktigt att inspektionens arbetsuppgifter påverkas i inte obetydlig mån av de nya näringsrättsliga reglerna. Inte minst viktigt är arbetet med att utveckla nya modeller för tillsyn. Detsamma gäller omarbetningen av allmänna råd och föreskrifter.