prop · GM03150 · 1999-01-01 00:00:00 — Överkursen redovisas som inkomst vid emissionstillfället och minskar därmed anslagsbelastningen. Överkurser uppkommer då emitterar i lån med en högre kupongränta än gällande marknadsränta. De totala ränteutgifterna blev högre än beräkningen i statsbudgeten. Det högre utfallet förklaras främst av kraftigt ökade valutakursförluster till följd av att kronan försvagades i förhållande till de valutakurser som beräkningen i statsbudgeten baserades på. Dessutom gjorde större byten och uppköp av obligationer vilket genererade ökade kursförluster. Den ökade räntebelastningen till följd av gjorda uppköp och byten minskar dock statens framtida räntebetalningar i motsvarande grad. Utgiftsområde 27 Avgiften till Europeiska gemenskapen Utgiftsområdet avser avgift till den Europeiska unionens allmänna budget (EU- budgeten). EU-budgeten finansieras huvudsakligen av de s.k. egna medlen, vilka utgörs av avgifter från medlemsländerna. EU-budgeten beslutas inom ramen för ett fastställt flerårigt budgettak, det s.k. finansiella perspektivet. Den faktiskt betalda avgiften kan förändras beroende på ett flertal olika faktorer, bl.a. till följd av faktisk uppbörd avseende tullar och importavgifter, utfallet av EU-budgeten , tilläggsbudgetar på gemenskapsnivå och valutakursförändringar. infasningsrabatt uppgick till , (infasningsrabatten inbetalas på inkomsttitel Återbetalning avseende avgiften till gemenskapsbudgeten). Den totala infasningsrabatten för åren 1995 1998 uppgår till . upphör denna rabatt. Tabell 5.47 Uo27 Avgiften till Europeiska gemenskapen Miljoner kronor Verksamhets- område Utfall 1997 Utfall-SB avgift tillgemenskaps budgeten 20 181 19 645 0 21 210 1 565 Summa Uo 27 20 181 19 645 0 21 210 1 565 Utfallet blev , vilket är eller högre än vad som anvisades i statsbudgeten. På tilläggsbudget tillfördes anslaget för Mervärdesskattebaserad avgift , som anslaget Avgift baserad på bruttonationalinkomsten minskades med samma belopp. Skillnaden mellan anslagsförbrukningen och anvisat belopp i statsbudgeten finansierades med anslagssparande . Anslagsbehållningarna minskade med och uppgick vid utgången av året till . Skillnaden mellan anslagsförbrukningen och anvisat belopp på statsbudgeten förklaras huvudsakligen av högre utgifter för anslagen Mervärdesskattebaserad avgift och Avgift baserad på bruttonationalinkomsten. Den mervärdesskattebaserade avgiften och avgiften baserad på bruttonationalinkomsten blev respektive högre än vad som anvisades i statsbudgeten. Den största delen av dessa skillnader beror på uppreviderade avgiftsbaser för åren 1995 1997, (framför allt blev mervärdesskattebasen större än vad som tidigare antagits), vilket ökade avgiften med . Den andra större effekten beror på att ECU-kursen var högre än vad som beräknades i budgetpropositionen . Kursen per avgör till vilken kurs betalningarna görs . Den högre ECU-kursen medförde att utgifterna blev ca högre än beräknat i statsbudgeten. Minskning av anslagsbehållningar För att komma fram till beräknade totala utgifter, kompletteras de i statsbudgeten anvisade anslagen med posten Minskning av anslagsbehållningar. Minskningen (dvs. förbruk- ningen) av anslagsbehållningar beräknas som nettot av förbrukningen av kvarstående medel från föregående budgetår och sparade medel från innevarande budgetår samt utnyttjande av anslagskredit. Minskning av anslagsbehållningar ingår i de utgifter som omfattas av det statliga utgiftstaket. Tabell 5.48 Minskning av anslagsbehållningar Miljoner kronor Utfall Utfall- SB Minskning av anslagsbehållninga r -24 5521 5 000 4 619 -381 1 Minustecken innebär att anslagsbehållningarna ökade med . För beräknades en minskning av anslagsbehållningarna med . Anslagsbehållningarna ökade emellertid med . I statsbudgeten beräknades minskningen av anslagsbehållningar till . I redovisningen av utfallet ingår minskningen av anslagsbehållningar och utnyttjande av anslagskredit i utgifterna för respektive anslag (se bilaga 4). Förbrukningen av anslagsbehållningar 1998 blev , vilket är lägre än vad som beräknades i statsbudgeten. I tabell 5.49 redovisas de anslag som uppvisar en förbrukning av anslagsbehållningar och utnyttjande av anslagskredit på mer än . Tabell 5.49 Förbrukningar av anslagsbehållningar och utnyttjande av anslagskredit större än Miljoner kronor Utgiftsområde/Anslag Uo 10 A1 Sjukpenning och rehabilitering mm 2 880 Uo 22 1997 22A9 Nyinv. i stomjärnvägar mm 1 777 Uo 6 A1 Försvarsmakten 1 543 Uo 27 A4 Avgift baserad på BNI 1 409 Uo 19 1995/96 10C2 . insatser mm 689 Uo 15 A3 Vuxenstudiestöd mm 516 Anslagsbehållningarna uppgick vid utgången av 1998 till . Utgiftsområde 7 Internationellt bistånd redovisar de största anslagsbehållningarna uppgående till totalt . I tabell 5.50 redovisas de anslag som uppvisade anslagsbehållningar /99 överstigande . Tabell 5.50 Anslag med anslagsbehållningar överstigande 1 mdkr per Utgiftsområde/Anslag Uo 7 A1 Biståndsverksamhet 5 689 Uo 6 A1 Försvarsmakten 1 862 Uo19 A1 Regionalpolitiska åtgärder 1 703 Uo23 B15 Interv. 1 422 Uo14 A4 Europeiska socialfonden 1 199 Uo 13 A1 Bidrag till arbetslöshetsersättning 1 154 Uo 24 D1 Teknisk forskning och utveckling 1 121 Uo23 B14 Arealersättning och djurbidrag m.m. 1 107 Uo 7 B1 Samarbete med 1 073 Totalt 16 330 nettoutlåning För att statsbudgetens saldo skall överensstämma med statens lånebehov redovisas nettoutlåning och en kassamässig korrigeringspost på statsbudgeten. De största delposterna under nettoutlåning utgörs av Centrala () upplåning i RGK för finansiering av studielån, förändringar av myndigheternas räntekontobehållningar, insättningsgarantiavgifter och inbetalningar av premiepensionsmedel. Tabell 5.51 nettoutlåning Miljoner kronor Utfall Utfall- SB CSN 9 859 11 100 10 122 -978 Myndigheternas räntekonto 10 140 0 4 153 4 153 Insättningsgaranti -2 097 -2 000 -2 127 -127 Premiepensionsmedel -12 089 -13 500 -13 689 -189 Övrigt -16 248 2 557 -1 287 -3 844 Totalt -10 435 -1 843 -2 828 -985 Utfallet för nettoutlåning blev -(d.v.s. nettoinlåning) vilket innebar att utlåningen blev lägre än beräknat i statsbudget. Förklaringar till den lägre nettoutlåningen är att CSN:s upplåning för studielån blev lägre än beräknat och att det s.k. Securumlånet återbetalades till RGK. Den lägre utlåningen till CSN och Securumlånets återbetalning motverkades till större delen av att myndigheterna ökade förbrukningen på sina räntekonton. I beräkningen till statsbudgeten specificerades inte någon prognos av förändringar på myndigheternas räntekonto. Kassamässiga korrigering Kassamässig korrigering ingår i statsbudgetens utfall för att statsbudgetens saldo skall motsvara statens lånebehov (med omvänt tecken). Posten utgör skillnaden mellan saldot för statsbudgetens inkomster och utgifter på inkomsttitlar och nettot av in- och utbetalningar över statsverkets checkräkning (SCR) i . Posten prognostiseras inte i statsbudgeten. Tabell 5.52 Kassamässig korrigering Miljoner kronor Utfall 1997 SB Utfall Utfall-SB Ränteperiodiseringar 604 0 1 078 1 078 Försvarsmaktsbeslut -4 000 0 4 000 4 000 Övrigt 1 435 0 -4 692 -4 692 Totalt -1 961 0 386 386 I tabell 5.52 visas de största delposterna i posten kassamässig korrigering 1998. Ränteperiodiseringar uppkommer till följd av allemanssparräntor och delar av nettoutlåning. En periodiseringseffekt uppkom även till följd av ett försvarsmaktsbeslut. Beslutet innebär att ett belopp på tillfördes Försvarsmaktens räntekonto medan anslagsbelastningen skedde . Detta medförde en negativ kassamässig korrigering 1997 med och en positiv kassamässig korrigering med samma belopp 1998. 6.1 Inledning Den statliga verksamheten finansieras till övervägande del av skatter. En mindre del finansieras genom finansiella intäkter, bidrag, avgifter och andra ersättningar. Denna redogörelse omfattar preliminära uppgifter om de avgifter som tas ut av affärsverk och andra statliga myndigheter. har lämnat underlag till detta kapitel. Uppgifterna har huvudsakligen erhållits genom enkät till samtliga statliga myndigheter då flertalet myndigheter tar ut någon form av avgift antingen från enskilda eller från andra myndigheter. I många fall är dock myndighetens avgiftsinkomster begränsade. 6.2 Intäktsstruktur och totala avgiftsintäkter Intäktsstruktur I kapitlet indelas avgiftsintäkterna beroende på om de genererats i offentligrättslig verksamhet, uppdragsverksamhet eller om de tas ut med stöd av 4 § avgiftsförordningen. Med offentligrättslig avgift avses avgift som enligt riksdagsbeslut skall erläggas för prestationer som staten med ensamrätt inom landet utför åt enskilda fysiska eller juridiska personer. Den enskilde är rättsligt eller faktiskt tvingad att betala avgiften. Som huvudregel gäller att offentligrättsliga avgifter inte disponeras av myndigheten, utan i stället tillförs statskassan. Avgifter som myndigheterna tar ut för kopior med stöd av 15 § avgiftsförordningen klassificeras som en offentligrättslig avgift. Dessa avgifter disponeras dock av myndigheten. Den offentligrättsliga verksamheten innebär olika slag av myndighetsutövning. Genom besiktningar, auktorisationer och kontroller av olika slag vill staten utöva en samhällelig kvalitetskontroll som direkt eller indirekt kommer den enskilde medborgaren tillgodo. Som exempel på offentligrättsliga avgifter kan nämnas avgift för pass, körkort och de avgifter som myndigheter tar ut för tillsyn av miljöfarlig verksamhet. Till uppdragsverksamhet har hänförts samtliga avgifter som inte klassificerats som offentlig- rättsliga. Med uppdragsverksamhet avses i regel försäljning av sådana produkter och tjänster som är frivilligt efterfrågade. Exempel på uppdragsverksamhet är olika typer av konsult- och utbildningstjänster. Uppdragsverksamhetens kunder finns såväl inom som utanför den statliga sektorn. Alla avgifter som betalas av statliga myndigheter hänförs i princip till uppdragsverksamhet oberoende av om de kan sägas vara frivilliga eller ej, eftersom offentligrättsliga avgifter i princip inte kan förekomma mellan statliga myndigheter. Avgifter enligt 4 § avgiftsförordningen (1992:191) är de avgifter som myndigheterna, om det är förenligt med myndighets uppgift enligt lag, instruktion, eller annan förordning, tar ut för tidskrifter, kursmaterial, uthyrning av lokaler etc. Statens totala avgiftsintäkter De totala avgiftsintäkterna i staten avser summan av intäkterna för affärsverken och samtliga övriga myndigheter under regeringen som bedriver avgiftsbelagd verksamhet. Tabell 6.1 Statens totala avgiftsintäkter Miljoner kronor 1998 1997 Förändring (%) Offentligrättslig 6 204 6 381 Övriga 8 346 8 084 Summa 14 550 14 465 + 1 12 954 12 768 Övriga1 43 203 39 863 Summa 56 157 52 631 + 7 Summa 70 707 67 096 + 5 1 Inklusive intäkter enligt 4 § avgiftsförordningen De sammantagna avgiftsintäkterna uppgår till , vilket är () mer än . Ökningen beror huvudsakligen på ökade interna intäkter inom försvarssektorn. När interndebiteringarna mellan de statliga myndigheterna inklusive affärverken har eliminerats uppgår de sammantagna avgiftsintäkterna till ca , vilket är samma värde som 1997. 6.3 Affärsverken De fyra affärsverkens sammanlagda avgiftsintäkter uppgick till enligt verkens årsredovisningar. Uppgifterna omfattar respektive affärsverk exklusive eventuella dotter- och intressebolag. Uppgifterna inkluderar intäkter inom staten samt vissa intäkter mellan affärsverken. säljer överföringskapacitet för transport av elektricitet via stamnätet och utlandsförbindelserna. intäkter fördelas på infrastrukturintäkter och övriga rörelseintäkter. Infrastrukturintäkterna omfattar bl.a. landningsavgifter och passageraravgifter. Övriga intäkter omfattar t.ex. intäkter från skattefri försäljning, bilparkering, hyror och arrenden. intäkter omfattar främst farleds- och lotsavgifter. Statens järnvägars (SJ) intäkter genereras huvudsakligen av person- och godstrafik. Verksamhetens avgiftsintäkter har i den följande framställningen hänförts till tvingande avgifter (offentligrättsliga avgifter) respektive avgifter för frivilligt efterfrågade varor och tjänster (uppdragsverksamhet) för att ansluta till strukturen för övriga myndigheters rapporterade avgiftsintäkter. Tabell 6.2 Affärsverkens avgiftsintäkter Miljoner kronor Offentlig- rättslig verksam- het Resultat efter finansnetto Svenska 1998 2 312 0 2 312 605 kraftnät 2 772 0 2 772 842 Luft- 1998 2 854 1 472 4 326 680 farts- verket 1997 2 628 1 319 3 947 463 Sjöfarts- 1998 1 verket 1997 981 134 1 115 21 SJ 1998 0 11 330 11 330 124 1997 0 11 315 11 315 -171 Totalt 1998 6 204 12 954 19 158 1 640 1997 6 381 12 768 19 149 1 155 SJ:s avgiftsintäkter hänförs till uppdragsverksamhet. De övriga affärsverkens verksamhet har av ESV huvudsakligen karaktäriserats som offentligrättslig verksamhet. Med utgångspunkt från denna indelning uppgick de offentligrättsliga intäkterna till och intäkterna i uppdragsverksamheten till , varav SJ svarade för . De avgiftsintäkter som affärsverken erhåller från andra statliga myndigheter uppgick till 1,3 respektive , exklusive SJ:s intäkter från andra statliga myndigheter. Detta innebär att erhållits från andra än statliga myndigheter 1997 respektive . 6.4 Myndigheter - exklusive affärsverken Omfattning Tabell 6.3 Myndigheternas avgiftsintäkter 1994/95 - 1998 19971 Föränd- ring 1997-98 (%) 1996 1994/95 Offentlig- rättslig 8 346 8 084 + 3 6 675 4 364 Uppdrag 41 149 37 912 + 9 35 714 32 910 4 §-verk- samhet 2 054 1 951 + 5 763 738 Summa 51 549 47 948 + 8 43 095 38 274 1 Intäkter har av vissa myndigheter omklassificerats avseende . Det gäller främst intäkter enligt 4 § avgiftsförordningen. Myndigheternas totala avgiftsintäkter ökade med () . De offentligrättsliga avgiftsintäkterna ökade med . Avgiftsintäkterna från uppdragsverksamheten ökade med . De redovisade intäkterna från avgifter enligt 4 § avgiftsförordningen ökade med . Av de totala avgiftsintäkterna svarade uppdragsverksamheten för huvuddelen av intäkterna eller . De offentligrättsliga avgifterna svarade för medan andelen avgifter som tas ut med stöd av 4 § avgiftsfördningen uppgick till . De ökade offentligrättsliga avgifterna förklaras till stor del av att redovisar garantiavgifter som inte förekommit. Insättningsgarantisystemet, som infördes , syftar till att stärka konsument- skyddet för allmänhetens insättningar i bank. svarade dessa garantiavgifter för av de offentligrättsliga intäkterna. Andra myndigheter med stora offentligrättsliga intäkter är främst kronofogdemyndigheterna, och . Avgiftsintäkter från uppdragsverksamheten hänförs i stor utsträckning till försvarssektorn. och svarade för respektive . De ökade intäkterna beror huvudsakligen på ökade interna intäkter inom försvarssektorn. Övriga myndigheter med mycket stora avgiftsintäkter är bl.a. , och . En relativt stor del av avgifter från uppdragsverksamhet erläggs av andra statliga myndigheter och är således interna inom staten. Vad gäller avgifter som tas ut med stöd av 4 § avgiftsförordningen svarade Försvarsmakten för mer än hälften av den redovisade summan på . I övrigt är det främst universiteten som redovisat stora intäkter från avgifter som tas ut med stöd av förordningen. Interndebiteringar Av myndigheternas totala avgiftsintäkter utgörs () av interndebiteringar inom staten. Resterande är avgifter som andra än statliga myndigheter erlagt. Följaktligen har en tredjedel av avgifterna en statsfinansiell effekt. Tabell 6.4 Avgiftsintäkter fördelade på statliga myndigheter och övriga, år Intäkter Andel (%) Statliga myndigheter 34 281 67 Övriga 17 268 33 Summa 51 549 100 utgjorde interndebiteringarna en ungefär lika stor andel av de totala intäkterna som . Det absoluta beloppet av interndebiteringar ökade dock betydligt mellan dessa år och stod för i princip hela ökningen av avgiftsintäkter i statsförvaltningen. Förklaringen till denna ökning står framför allt att finna i försvarsmyndigheternas ökade interndebitering. Intäkterna till utgör en mycket stor del av interndebiteringarna i staten. Interndebiteringarna inom staten i övrigt utgör av avgiftsintäkterna. Hur stor del av intäkterna disponeras? Större delen av avgifterna inom staten, , får myndigheterna själva disponera. I detta avseende är det emellertid stor skillnad mellan offentligrättslig verksamhet och uppdragsverksamhet. Av de totala intäkterna från offentligrättsliga avgiftsuttag disponeras endast eller , medan i princip samtliga intäkter inom uppdragsverksamheten disponeras. Avgifter som tas ut med stöd av 4 § avgiftsförordningen disponeras alltid av myndigheten. Tabell 6.5 Avgiftsintäkter som disponeras resp. ej disponeras år Verksamhetsart Totala intäkter Intäkter som disponera s Intäkter som disponeras (%) Offentligrättslig verksamhet 8 346 1 647 20 Uppdragsverksamhet 41 149 40 933 99 4 §-verksamhet 2 054 2 054 100 Summa 51 549 44 634 87 Drygt hälften av de uppdragsintäkter som disponeras av myndigheterna (23 miljarder kro- nor) utgörs av intäkter hos . Andra myndigheter som disponerar stora belopp i sin uppdragsverksamhet är (3,), (1,), (1,) och (1,). De offentligrättsliga avgifter som disponeras är främst intäkter hos (t.ex. patent- och varumärkesrättsavgifter) och (avgifter vid förrättningsverksamhet). , , och är myndigheter som också disponerar förhållandevis stora avgiftsintäkter från offentligrättslig verksamhet. Exportintäkter Med tjänsteexport avses prestationer som inom eller utom landet utförs åt utländsk kund. exporterade 32 statliga myndigheter varor och tjänster för . De flesta av dessa myndigheter bedrev en relativt blygsam exportverksamhet, både mätt i kronor och som andel av deras totala avgiftsbelagda verksamheten. Sex myndigheter hade exportintäkter som understeg och 21 myndigheter hade i exportintäkter. Endast sex myndigheter hade export som uppgick till av deras totala avgiftsbelagda verksamhet. 7 Redovisning av statliga garantier m.m. 7 Redovisning av statliga garantier m.m. Inledning Staten har utestående ekonomiska förpliktelser av olika slag. Dessa åtaganden kan eventuellt komma att infrias och därigenom påverka statens utgifter. I det följande redovisas statens ansvarsförbindelser i form av kreditgarantier och borgen, grundfondsförbindelser samt kapitaltäckningsgarantier. En kreditgaranti är ett statligt borgensåtagande som oftast gäller som för egen skuld. En grundfondsförbindelse är ett åtagande att betala ett bestämt belopp för att undvika likvidation eller se till att garantimottagarens kapital hålls intakt. Kapitaltäckningsgarantin är ett åtagande som omfattar garantimottagarens totala utlåning. En kreditgaranti är, till skillnad från en grundfondsförbindelse och kapitaltäckningsgaranti, kopplad till en viss kredit. Därutöver inkluderas statens garanti för insättningar i bank och vissa värdepappersinstitut utfärdade genom i redovisningen. De redovisade uppgifterna avser ställningen per och verksamheten för . Garantier i utländska valutor redovisas till den kurs som gällde . Insättningsgarantisystemet trädde i kraft i syfte att stärka konsument- skyddet för allmänhetens insättningar i bank. Som medlem i EU är skyldigt att ha ett system för insättningsgarantier. Det svenska garantisystemet omfattar insättningar i banker och värdepappersbolag per insättare och institut. De institut som omfattas av garantin skall också svara för finansieringen. Ett nytt sätt att hantera garantier i staten infördes . Det nya förfarandet innebär att risken i varje nytt garantiengagemang eller grupp av engagemang beräknas. Utifrån detta bestäms en årlig avgift för garantin. Till den del avgifter inte erhålls från garantitagaren är det frågan om en statlig subvention. En sådan subvention skall belasta ett anslag. Förfarandet innebär att avgiftsintäkter och i förekommande fall anslagsmedel reserveras på ett konto, en garantireserv, i . Eventuella återvinningar tillförs garantireserven som finansierar infrianden, administration och andra utgifter för garantiverksamheten. Garanterad kapitalskuld Den garanterade kapitalskulden uppgick till vilket är en minskning med jämfört med föregående år. I sifferuppgifterna nedan redovisas inom parentes i de fall uppgifterna ändrats . Den garanterade kapitalskulden hänför sig i huvudsak till nio myndigheter (alla länsstyrelser betraktas som en myndighet) och till två departement. Dessa är med 392 (407) miljarder kronor, () med , () med 48 (44) miljarder kronor, () med 20 (24) miljarder kronor, (Fidep) med 51 (40) miljarder kronor, () med , Länsstyrelserna (Lst) med 1 (2) miljard kronor, med , med , () med och () med . Diagram 7.1 Fördelning av den garanterade kapitalskulden per myndighet 1998 Utgifter till följd av infriade garantier Utgifterna till följd av infriade garantier och skadeersättningar under uppgick till 2 982 (1 557) , vilket motsvarar av den totala kapitalskulden. Den största andelen infriade garantier redovisas av BKN med 2 796 (1 233) . Andra myndigheter som redovisar infrianden är EKN med 166 (305) och länsstyrelserna 20 (18) . Inkomster av garantiavgifter Inkomster från garantiavgifter uppgick till 2 828 (2 835) , vilket motsvarar av den totala kapitalskulden. Inkomsterna genereras främst av 1 947 2 038) , EKN 624 (428) , RGK 148 (239) och BKN 101 (119). Lagen om insättningsgaranti är utformad så att det sammanlagda avgiftsbelopp som skall betalas av instituten är givet. var det sammanlagda avgiftsbeloppet av de totala insättningarna per . De 117 institut som betalade avgifter, betalade sammanlagt , vilket motsvarar av de totala garanterade insättningarna om . Insättningsgarantins avgiftsmedel placeras på räntebärande konto i . Fyra externa kapitalförvaltningsföretag har fått i uppdrag att förvalta avgiftsmedlen hos . Förvaltningen sker enligt på förhand bestämda begränsningar och uppsatta mål. Marknadsvärdet, dvs. tillgångarnas värde inklusive orealiserade vinster/förluster, på avgiftsmedlen som är fördelat på de fyra förvaltarna uppgick till per . EKN:s garantiverksamhet skall vara självbärande över tiden. Premienivån anpassas med hänsyn till politiska och kommersiella risker. trädde en överenskommelse om riktlinjer för garantipremier i kraft inom . Överenskommelsen, som innebär att minimipremier m.m. fastställs för politiska risker, började tillämpas av EKN i ett nytt premiesystem. innehåller EKN:s bokslut en värdering av såväl de utestående fordringarna som risken i engagemanget. Verksamheten med nya garantier, utfärdade , inom RGK:s ansvarsområde innebär att storleken på premieintäkter/anslags- medel baseras på riskbaserade avgifter. Garantiverksamheten skall finansieras av riskbaserade avgifter eller, om det är fråga om en subvention, genom att motsvarande medel beviljas på anslag för att betala avgifter. En central uppgift för RGK är därför att bedöma och värdera de ekonomiska risker som ett garantiåtagande innebär för staten och se till att varje ärende får en ekonomiskt ansvarsfull prövning och hantering. Medel från de riskbaserade avgifterna samlas tillsammans med eventuella återvinningar på ett konto i RGK för att finansiera eventuella infrianden och administrativa kostnader. Behållningen på detta konto uppgår till . Gamla garantier finansieras med anslag. För BKN gäller detsamma som ovan att nya garantier redovisas och finansieras utanför statsbudgeten på konto i . Avgiften för nya garantier skall vara kostnadstäckande. Inkomster till följd av återbetalning av tidigare infriade garantier, eller återvunna skadebelopp, uppgår till 1 341 (996) , vilket motsvarar av den totala kapitalskulden. Dessa inkomster härrör främst från EKN som bidrar med 1 325 (986) . Det ekonomiska utfallet av verksamheten Summan av inkomsterna från garantiavgifter och återbetalningar för tidigare infriade garantier har i förhållande till utgifterna för infriade garantier resulterat i ett nettoöverskott på för . Föregående budgetår var nettoöverskottet ca . RGK har gjort en uppskattning av subventionsvärdena för RGK:s befintliga garantistock.