prop · GM0387 · 1999-01-01 00:00:00 — I det sammanhanget kan det även finnas anledning att överväga om inte utlåning till delägare bör bedömas på samma sätt som utlåning till aktie- ägare. 8 Placeringsregler m.m. 8.1 Försäkringstekniska avsättningar enligt FRL Regeringens förslag: Rörelsereglerna om försäkringstekniska av- sättningar i 7 kap. 1 2 §§ FRL justeras i flera avseenden: Benämningarna på avsättningarna anpassas till terminologin i redo- visningsreglerna i ÅRFL. Lagreglerna om avsättningarnas innehåll och beräkning förtydligas. Reglerna om avsättning för tilldelad återbäring ersätts av regler om avsättningar för garanterad och villkorad återbäring. Sådana åtaganden inom fondförsäkring som försäkringstagarna bär risken för regleras i en särskild punkt. förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Utredningen har inte kunnat beakta de lagändringar som genomfördes i ÅRFL. Förslagen skiljer sig också åt rörande överskottens disposition (se avsnitt 7 och betänkandet s. 149 154, 270 och 271). Försäkringsrörelsepromemorians förslag: Överensstämmer i huvud- sak med regeringens förslag (se promemorian s. 167-175, 319 och 320). I promemoriaförslaget var den särskilda avsättningen för fondförsäkringar inte begränsad till åtaganden som försäkringstagaren bär risken för. Vi- dare saknade författningsförslaget en närmare definition av garanterad återbäring. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har inte kommenterat förslag. har påpekat att utredningens förslag inte beaktat de ändringar som infördes och att det därför krävs en översyn av bestämmelserna i 7 kap. 1 och 2 §§ FRL. Inspektionen har vidare pekat på en oklarhet i synen på betryggande värdering i premiereservgrunderna och relationen till andra poster inom försäkringstekniska avsättningar och till solvenskraven. Det har även ifrågasatts om inte viss regel strider mot kraven i artikel 18 i tredje livförsäkringsdirektivet (92/96/EEG) och om den allmänna bestämmelsen om avsättningarnas värdering passar för lång livförsäkring. Vidare förordas att beräkningsreglerna för livförsäkringar förs över till en egen paragraf. Remissinstanserna har i stort inte haft några invändningar mot försäk- ringsrörelsepromemorians förslag i dessa delar. har anfört att det är oklart när en avsättning skall göras för sådan återbäring av överskott som inte får användas för vinstutdelning eller förlusttäck- ning enligt bolagsordningen. Enligt inspektionen bör begreppet garante- rad återbäring definieras i lagen och gränserna mellan olika avsättningar klargöras. och har anfört att reglerna om förstärkning av avsättningar även bör gälla fondförsäkringar där inte fondförsäkringarnas tillgodohavanden påverkas enligt avtalet. Enligt nämnden bör motsvarande gälla för villkorad återbäring. I 7 kap. 1 och 2 §§ FRL finns rörelsereglerna om omfattningen och be- räkningen av försäkringstekniska avsättningar. Utgångspunkten för såväl liv- som skadeförsäkringsrörelse är att avsättningarna skall motsvara de belopp som fordras för att uppfylla alla åtaganden som skäligen kan förväntas uppkomma med anledning av ingångna försäk- ringsavtal (1 §). Bestämmelsen bygger på en soliditetsprincip och in- fördes i samband med införlivandet av försäkringsredovisningsdirektivet i svensk rätt (jfr artikel 56 i direktivet). Lagens regler om försäkringstekniska avsättningar är relativt allmänt hållna och kompletteras av föreskrifter och allmänna råd om klassifice- ring och värdering [se främst föreskrifter och all- männa råd (FFFS 1998:28) om årsredovisningen i försäkringsföretag samt föreskrifter och allmänna råd (FFFS 1997:32) om beräkning av pre- miereserv för livförsäkringsrörelse samt för livränta eller sjukränta som tillhör annan försäkring än livförsäkring]. Bestämmelserna om försäkringstekniska avsättningar är av grundläg- gande betydelse vid tillämpningen av flera rörelseregler. Omfattningen och beräkningen får t.ex. betydelse för hur stora skuldtäcknings- tillgångarna måste vara (se 9 §). Vidare får reglerna betydelse för kravet på lägsta driftskapital (solvensmarginalen) inom livförsäkringsrörelse (se 23 §). Klassificeringen och beräkningen av försäkringstekniska avsättningar enligt rörelsereglerna ligger till grund för årsredovisningen. I årsredovisningen redovisas emellertid vissa avsättningar under beteckningar som avviker från de som används i rörelsereglerna (se 4 kap. 9 § ÅRFL). De benämningar som används i ÅRFL föranleds av föreskrifter i EG:s försäkringsredovisningsdirektiv. I det följande beskrivs översiktligt rörelsereglerna om försäkringstekniska avsättningar. Bestämmelserna har ändrats i samband med införlivandet av EG:s direktiv för försäkrings- bolag. (En närmare beskrivning av om försäkringstekniska avsättningar finns i betänkandet SOU 1993:108 s. 58-60 och i propo- sitionen 1994/95:10 del 4 s 104-108.). Eftersom rörelsereglerna har samband med indelningen och värderingen enligt årsredovisningen berörs även redovisningsreglerna. De försäkringstekniska avsättningarna omfattar först och främst bolagets åtaganden för löpande försäkringar. Denna avsättning kallas i rörelse- reglerna premiereserven (se 1 § första stycket 1). Premiereserven omfat- tar uppskattade ersättningsbelopp för framtida försäkringsfall och drifts- kostnader för redan ingångna försäkringsavtal. Statistiska metoder an- vänds oftast som hjälpmedel för att uppskatta hur många och hur stora försäkringsfall som kan uppkomma. Hänsyn tas också till iakttagna tren- der och prognoser om kostnadsökningar. Reglerna om beräkning av premiereserven genomgick flera ändringar vid införlivandet av reglerna i artikel 19 i EG:s tredje livförsäkringsdi- rektiv respektive artikel 17 i första livförsäkringsdirektivet i dess lydelse enligt artikel 18 i tredje livförsäkringsdirektivet (prop. 1994/95:184 s. 131). Därefter infördes även för skadeförsäkringsrörelse regler om huvud- principerna för beräkningen av premiereserven motsvarande artikel 25 och 26 i försäkringsredovisningsdirektivet (se prop. 1995/96:10, del 4). Utgångspunkterna för beräkningen av premiereserven är i princip samma för liv- och skadeförsäkringar. Beräkningarna är dock mera komplicerade för livförsäkringar än för skadeförsäkringar. Avtalstiden är ofta lång för livförsäkring. Premiereserven skall för såväl liv- som skade- försäkringsrörelsen motsvara summan av alla premiereserver som var för sig svarar mot ett enskilt försäkringsavtal. I premiereserven för livförsäkringsrörelse skall räknas in ett tillägg för att täcka förluster på grund av att försäkringar upphör . I premiereserven för skadeförsäkringsrörelsen skall inkluderas ett för bolaget beräknat tillägg som behövs för att möta förluster på grund av kvardröjande risker. I stället för att beräkna premiereserven individuellt för varje liv- eller skadeförsäkringsavtal får reserven beräknas enligt en kollektiv beräk- ningsmetod. Det skall dock ske genom en försäkringsmatematiskt ve- dertagen metod. En förutsättning är också att beräkningen enligt en sådan metod kan bedömas ge i stort samma resultat som om beräkningen hade skett för varje försäkring (2 § första stycket). Beräkningen av premiereserven för livförsäkringsavtal avviker på ett betydelsefullt från beräkningarna av premiereserven för skadeförsäk- ringsavtal. Den bestäms som huvudregel till skillnaden mellan det förväntade kapitalvärdet av bolagets framtida utgifter för försäk- ringsavtalet och det förväntade kapitalvärdet av bolagets framtida premi- er för försäkringsavtalet (prospektiv beräkningsmetod). En annan försäk- ringsmatematisk metod får dock användas, om reserveringarna beräknad enligt en sådan metod inte blir lägre än om den prospektiva metoden till- lämpats eller om den prospektiva metoden inte är möjlig att tillämpa på försäkringsavtalet. Därigenom tillåts att premiereserven beräknas enligt en s.k. retrospektiv beräkningsmetod. Enligt denna metod baseras beräk- ningen på hur stor andel av premierna och kapitalavkastning som finns kvar sedan hänsyn tagits till riskpremier, verkliga kostnader och utbetal- da periodiska försäkringsersättningar. Beräkningarna av premiereserven för ett livförsäkringsavtal skall grundas på betryggande antaganden om dödlighet och andra riskmått, räntesats samt driftskostnader (2 § andra stycket som hänvisar till 5 § första och andra stycket). I balansräkningen i årsredovisningen skall premiereserven för skade- försäkringsrörelsen tas upp under benämningen "Avsättning för ej intjän- ade och kvardröjande risker". Premiereserven för livförsäkrings- rörelsen, med tillägg för sådan tilldelad återbäring som inte förfallit till betalning, skall betecknas "Livförsäkringsavsättning" (se 4 kap. 9 § ÅRFL). Reglerna bygger på artikel 26 och 27 i EG:s försäkringsredo- visningsdirektiv. Det ansågs att begreppet premiereserv tills vidare borde behållas i rörelsereglerna i avvaktan på beredningen av Försäkringsut- redningens slutbetänkande (se prop. 1995/96:10 del 4 s. 17, 18, 108, 222 och 276 och 277). Avsättning för oreglerade skador De försäkringstekniska avsättningarna omfattar också ansvarigheten för inträffade oreglerade försäkringsfall, kostnader som beräknas uppkomma för regleringen av dessa samt tilldelad återbäring som har förfallit till betalning, men ännu inte betalats ut (1 § första stycket 2). I äldre rätt an- vändes i stället beteckningarna skadebehandlingsreserv och ersätt- ningsreserv . De slopades som en följd av harmoniseringen till EG:s för- säkringsdirektiv (artikel 28, prop. 1995/96:10 del 4 s. 276). Avsättningen för oreglerade skador skall beräknas särskilt för varje försäkringsfall. För skadeförsäkringsrörelse får statistiska metoder an- vändas om dessa leder till en tillräcklig avsättning med beaktande av skadornas art (1 § tredje stycket). Avsättningen beräknas till uppskattad slutlig kostnad för att tillgodose alla krav som beror på händelser som redan inträffat, men med avdrag för belopp som redan betalats ut med anledning av ersättningskraven. Vidare ingår även framtida kostnader för regleringen av inträffade försäkringsfall där regleringen påbörjats men ännu inte avslutats. Genom avsättningen skall också beaktas inträffade men ej inrapporterade skador (IBNR). Beräkningen av sådana okända skador skall ske på basis av företagets erfarenhet och skadeutfall (39 § bilaga 3 till FFFS 1998:28). Som en tredje post rymmer försäkringstekniska avsättningarna tilldelad återbäring som inte förfallit till betalning. En uppdelning görs enligt lag- rummet för sådan tilldelad återbäring som hör till livförsäkringsrörelsen och sådan tilldelad återbäring som hör till annan rörelse än livförsäk- ringsrörelse (1 § första stycket 3 och 4). Som nämnts skall sådan tilldelad återbäring som förfallit till betalning men ännu inte betalats ut ingå i avsättningen för oreglerade skador. I balansräkningen i årsredovisningen skall tilldelad återbäring inom livförsäkringsrörelsen tas upp tillsammans med premiereserven under benämningen livförsäkringsavsättning (EE.2), se 4 kap. 9 § ÅRFL. Enligt allmänna råd bör detta avse sådan återbäring som tilldelats enskilda försäkringstagare eller försäkringsavtal. Har liv- försäkringsbolag i stället tilldelat återbäring utan sådan fördelning skall beloppet i stället redovisas i posten avsättning för återbäring och rabatter (EE.4), se allmänt råd till 40 § bilaga 3 till FFFS 1997:27. Skadeförsäkringsbolag som meddelar kreditförsäkring skall göra särs- kilda avsättningar att användas för förlusttäckning inom denna försäk- ringsklass. Reglerna infördes i samband med att genom- fördes. De innebär att utjämningsavsättningen upp till viss nivå skall redovisas som en försäkringsteknisk avsättning (jfr. 1992/93:257 s. 114 ff.). Avsättningarna skall motsvara av det tekniska överskottet i kreditförsäkringsrörelse, men inte överstiga av premieintäkten för egen räkning. Avsättningarna skall ske till dess den årliga premieintäkten motsvarar av den högsta årliga premieintäkten . En återföring av av- sättningarna får bara göras för att täcka ett tekniskt underskott hänförligt till kreditförsäkringsrörelsen. Sådana avsättningar utgör inom den gräns som anges i 12 kap. 9 a § en försäkringsteknisk avsättning (7 kap. 1 § första stycket 5). Skälen för regeringens förslag Premiereserv (avsättning för ej intjänade och kvardröjande risker respektive livförsäkringsavsättning) I samband med genomförandet av försäkringsredovisningsdirektivet, utmönstrades de äldre benämningarna ersättningsreserv och skadebehandlingsreserv ur FRL. Sådana skuldposter ingår enligt FRL och ÅRFL i "avsättning för oreglerade skador". En motsvarande samordning föreslås i placeringspromemorian för premiereserven, som i årsredovisningen skall redovisas under rubriken "avsättning för ej intjänade och kvardröjande risker" i skadeförsäkring och under rubriken "livförsäkringsavsättning" i livförsäkring. Det är i och för sig en fördel om ett gemensamt begrepp kan användas för skade- och livförsäkringar. Begreppen i rörelsereglerna bör dock sammanfalla de som används i årsredovisningen. Begreppet "premiereserv" har redan tidigare konstaterats vara mindre väl förenligt med försäkringsredovisningsdirektivet. Betoningen på "reserv" är också mindre lämplig för en skuldpost (jfr prop. 1995/96:10 del 4 s. 276 och 277). Den naturligaste lösningen är att begreppet premiereserv utmönstras ur rörelsereglerna och ersätts av redovisningsreglernas begrepp. Premiereserven definieras i FRL som bolagets ansvarighet för löpande försäkringar. I samband med ändringarna i terminologin bör det i lag något närmare förtydligas vilka slag av åtaganden som avses (se vidare författningskommentaren till 7 kap. 1 §). Mera detaljerade regler om vilka kostnader som skall beaktas bör vid behov regleras genom myndighetsföreskrifter. Nuvarande regler om försäkringstekniska avsättningar bygger på att av- sättningar endast görs för s.k. tilldelad återbäring, dvs. sådan återbäring som har garanterats den enskilde. Överskott som reserverats i nuvarande återbäringsfond ingår inte i de försäkringstekniska avsättningarna. Dessa överskott är inte säkrade för försäkringstagaren. Som en följd av förslaget bör nuvarande regler ändras. Reglerna bör bygga på att avsättningar görs för garanterad och villkorad återbäring. En skillnad bör alltså göras mellan återbäring som är garanterad för- säkringstagarna i nominella eller reala belopp respektive återbäring som är villkorad på så sätt att försäkringstagarna står en finansiell eller en försäkringsteknisk risk för att få återbäringen. När det gäller villkorad återbäring kan det t.ex. ha avtalats att försäkringstagarna helt står den finansiella risken för förvaltningen av vissa tillgångar eller tillgångsvärden. En annan lösning är att försäkringstagaren står en aktuariell risk beträffande rätten till ansamlad återbäring, t.ex. på så sätt att en viss ålder skall uppnås för att den skall tillgodoräknas I vilken omfattning som försäkringstagarna skall bära risken bestäms av försäkringsavtalet eller av villkoren för en ensidig utfästelse av bolaget. Garanterad återbäring bör, som föreslagit, närmare definieras i lagen. Författningstexten om villkorad återbäring bör också förtydligas något. Villkorad återbäring torde få relevans endast för livför- säkringar. Bestämmelsen om avsättningarna för villkorad återbäring har därför begränsats till sådana försäkringar. Det finns inte skäl för ytterligare regler i lag om gränsdragningen. Den närmare regleringen av avsättningarna är av så teknisk natur att den med fördel kan ske genom föreskrifter från regeringen eller myndighet när de praktiska konsekvenserna av olika gränsdragningar bättre kan överblickas. Det nuvarande bemyndigandet om försäkringstekniska av- sättningar i FRL bör justeras så att det klarare framgår att det omfattar frågor om avsättningarnas innehåll. Det ger också utrymme för myndigheterna att överväga om olika avsättningar bör göras beroende på om återbäringen är individuellt eller kollektivt bestämd (jfr författnings- kommentaren till posten EE i bilaga 1 till ÅRFL). har väckt frågan om tidpunkten för försäk- ringsteknisk avsättning för överskott som skall gottskrivas försäkrings- tagarna eller motsvarande av vinster som inte får användas för vinstut- delning eller förlusttäckning. Avsättningen bör bedömas som en vinstdisposition i allmänhet. Av de föreslagna rörelsereglerna följer inte heller annat än att en försäkrings- teknisk avsättning skall göras först när balans- och resultaträkningen har beslutats av bolagsstämman och en säker grund för gottskrivande före- ligger. Den typ av livförsäkringsverksamhet som avser fondförsäkring regleras av fondförsäkringslagen. Fondförsäkringslagen saknar bestämmelser om att försäkringstekniska avsättningar skall göras för åtagandena motsvarande värdet av andelarna i värdepappersfonder. En avsättnings- skyldighet följer enligt FRL av att åtagandena ingår i premiereserven. Enligt det balansräkningsschema som ÅRFL föreskriver skall avsätt- ningar för livförsäkringar för vilka försäkringstagaren bär placerings- risken redovisas som en särskild post. Med anledning av detta bör 7 kap. 1 § kompletteras med en särskild punkt för avsättningar inom fondförsäkring. Därigenom klargörs också att sådana avsättningar inte omfattas av de föreslagna reglerna om av- sättningar för villkorad återbäring. Till skillnad från vad som föreslagits i försäkringsrörelsepromemorian bör bestämmelsen enbart ta sikte på så- dana åtaganden som försäkringstagarna och likställda ersättningsberätti- gade bär placeringsrisken för. Andra slag av åtaganden i fondförsäkring hänförs till i första hand livförsäkringsavsättningen. Även på denna punkt kan det finnas skäl för mer detaljerade föreskrifter på myndighets- nivå för gränsdragningen. Beräkningen av försäkringstekniska avsättningar Enligt den allmänna principen om värderingen av de försäkringstekniska avsättningarna i 7 kap. 1 § FRL skall avsättningarna vid varje tid vara så stora som skäligen kan förväntas med anledning av ingångna försäk- ringsavtal. har ansett att principen endast är lämplig för skadeförsäkring och att bestämmelsen inte passar för livförsäkringar där värderingen av nuvarande premiereserv skall ske med användning av betryggande antaganden. Enligt inspektionen bör därför bl.a. övervägas om bestämmelserna om försäkringstekniska avsättningar bör tas in i olika paragrafer för skade- respektive livförsäkringar. Det är lämpligt att ha en allmän bestämmelse för fastställandet av de försäkringstekniska avsättningarna. Den nuvarande bestämmelsen är tillräckligt allmän för att kunna avse även livförsäkringar. Bestämmelsen har, som nämnts, införts i samband med införlivandet av redovisningsdirektivet artikel 56. Inte heller i detta sammanhang åsyftades en begränsning till livförsäkringar. Regeln bör alltså inte begränsas på det sätt som föreslagit. Det finns däremot anledning att dela upp bestämmelserna om beräk- ningen av nuvarande premiereserv för skade- respektive livförsäkrings- avtal i olika stycken. Bestämmelserna bör också justeras för att bli tyd- ligare och för att anpassas till den ändrade terminologin för premie- reserven. Beräkningen av livförsäkringsavsättningar bör alltjämt grundas på an- taganden om riskmått, ränta och kostnader som var för sig är betryg- gande. Med anledning av synpunkter om oklarheten i sy- nen på betryggande värdering i premiereservgrunderna och relationerna till andra försäkringstekniska avsättningar och till solvenskraven kan följande framhållas. Det är inte enkelt att entydigt peka ut vad som skall beaktas inom ramen för avsättningen för ej intjänade och kvardröjande risker respektive livförsäkringsavsättning eller inom ramen för andra försäk- ringstekniska avsättningar respektive eget kapital. De bindande EG- reglerna i ämnet är svårtillgängliga och ger utrymme för olika tolkningar. I vissa förekommer också exempel på olika avsättningar som inte motsvarar den svenska premiereserven, t.ex. reserv för omkostnader, reserv för bristande överensstämmelse mellan kontantflöden på tillgångs- och skuldsidan och reserv för förlustrisk i vissa slag av tillgångar. har med fog ifrågasatt om det är förenligt med gemenskapsrätten eller i övrigt lämpligt med en regel som medger av- vikelse från kraven på betryggande antaganden för riskmått m.m. därför att avsättningarna är beräknade med särskilda säkerhetstillägg. En allmän utgångspunkt bör vara att de försäkringstekniska avsättningarna endast motsvarar vad som utifrån betryggande antaganden med rimliga tillägg sannolikt kan komma att behöva infrias för ingångna försäkringsavtal. Tillägg som har karaktär av mera allmänna konsolideringsreserver bör beaktas inom ramen för eget kapital. Det innebär bl.a. att om ursprungliga antaganden visar sig vara otill- räckliga, så bör antagandena och storleken av de försäkringstekniska av- sättningarna omprövas. Vilka avsättningar som närmare skall höra till den ena eller andra slaget och hur förändringar i antaganden skall be- handlas vid beräkningen av försäkringstekniska avsättningar bör inte preciseras genom lag. Sådana frågor bör i stället behandlas i föreskrifter från regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer (7 kap. 1 §, jfr också det särskilda bemyndigandet i 7 kap. 2 § ränteantaganden i premiereserven för livförsäkringsrörelse). Den gällande bestämmelsen om avvikelse från kravet på betryggande antaganden om det finns sär- skilda säkerhetstillägg bör därför slopas. Den fråga som aktuarieorganisationerna berört om betryggande antaganden för fondförsäkring och villkorad återbäring är beroende av den närmare indelningen av försäkringstekniska avsättningar. För livförsäkringsavsättningarna gäller ett sådant krav direkt enligt beräkningsreglerna i 7 kap. 2 § FRL. Om de aktuella åtagandena kommer att hänföras till andra slag av avsättningar kan det finnas skäl för motsvarande regler om beräkningen i en myndighetsföreskrift. 8.2 Särskilda utjämningsavsättningar Regeringens bedömning: Det bör inte införas några bestämmelser om försäkringstekniska avsättningar i form av särskilda utjämnings- avsättningar för livförsäkringar eller för avgångsbidragsförsäkringar. förslag innebär att livförsäkringsbolag skall vara skyldiga att göra avsättningar till en särskild utjämningsreserv för att möta slumpmässiga variationer och täcka i övrigt svårbedömda aktuariella risker samt att närmare regler om reservens uppbyggnad, omfattning och användning skall ges genom föreskrifter av regeringen eller (se betänkandet s. 157-158). Försäkringsrörelsepromemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens (se promemorian s. 175-177). Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har lämnat Försäkrings- utredningens förslag utan erinran. har i och för sig tillstyrkt förslaget till särskilda utjämningsavsättningar inom livförsäkring, eftersom livförsäkringsavtal är långfristiga och bolaget är bundet av riskantagandena vid avtalstecknandet. Nämnden har påpekat att antaganden om dödlighet, livslängd och sjuklighet måste vara betryggande och att faktorerna inte är förutsägbara. Enligt nämnden kan reserven också behöva vara så stor att ytterligare medel än överskott från den aktuariella verksamheten måste sättas av. Eftersom utjämningsreserven enligt nämnden skall skydda bolagets soliditet bör reserven dock inte ingå i de försäkringstekniska avsättningarna utan i kapitalbasen och redovisas i en post som varken är försäkringsteknisk skuld eller eget kapital. har avstyrkt den föreslagna utjämningsreserven, bl.a. eftersom problemen med antaganden om framtida avkastning och omkostnader är större än antaganden om aktuariella risker. Inspektionen har föreslagit att det bör övervägas att ge möjlighet till förstärkningar av de försäkringstekniska avsättningarna utöver nuvarande premiereserv. har anfört att det i redovisningen inte bör förekomma avsättningar baserade på annat än en uppskattning av reserveringsbehovet.