prop · GM03115 · 1999-01-01 00:00:00 — Inom familje-, utbildnings- och arbetsmarknadspolitiken knyts numera många av bestämmelserna till denna åldersgräns. till den unges mognad kan bestämmelser fixerade till 16 och inte försvaras. Den som fyller 16 respektive skiljer sig inte på något avgörande sätt mognadsmässigt från en person i angränsande ålder. Det finns därför anledning att i det fortsatta arbetet se över de bestämmelser som fixeras till dessa båda åldrar. Regeringen har gett en kommitté i uppdrag att se över den framtida ungdomspolitiken. Dessa och närliggande frågor som kommittén har pekat på bör kunna tas om hand inom ramen för kommitténs uppdrag (dir. 1995: 154). Förslag till förändringar l. Begreppen minderårig och underårig bör användas entydigt Begreppen minderårig och underårig bör oavsett lagstiftningsområde användas entydigt. Begreppet minderårig bör reserveras för åldern . Begreppet underårig bör reserveras för åldern . Åldersbestämmelser bör fixeras till kalenderår vid s.k. kollektivt handlande Som huvudprincip bör när det gäller bio och andra motsvarande situa- tioner på kollektivt handlande gälla en fixering till det kalenderår en viss födelsedag inträffar i stället för till födelsedagen. Rösträtt för 16-åringar i kommunala val Den som har fyllt skall få rösta i kommunala val och i kommunala folkomröstningar. Någon motsvarande sänkning av valbarhetsåldern föreslås inte. Förslaget bryter mot några av de grundläggande principerna på detta om- råde, nämligen mot principen om en gemensam rösträttsålder för samt- liga val, en gemensam rösträtts- och valbarhetsålder, en gemensam myn- dighets- och rösträttsålder. Dessa principer skall dock inte upprätthållas enbart som självändamål. När goda skäl för att låta åldersklasserna närmast få del av den främsta formen av medborgarinflytande, så bör självklart en brytning få ske. Historiskt sett har rösträttsåldern inte heller alltid varit densamma i riksdagsval och kommunalval. Likaså har valbarhetsåldern i de olika valen avvikit från rösträttsåldern. Rösträttsåldern har inte alltid följt den civilrättsliga myndighetsåldern. När det gäller unga har kommittén kunnat konstatera att ett flertal regler, på för unga centrala områden, innehåller åldersgränser som frånkänner dem möjligheter som vuxna har. Tydligast sker en sådan ålderssegregering när det gäller tillgången till olika stöd och åtgärder inom arbetsmarknadspolitiken. Kommittén kan också konstatera att andelen äldre i befolkningen ökar. En försiktig bedömning ger vid handen att kommer en tredjedel av befolkningen att vara ålderspensionärer. En sådan förändring i åldersfördelningen kan leda till intressemotsättningar i frågor om fördelningen av samhällsresurserna. I ett sådant perspektiv kan en sänkt rösträttsålder fungera som ett me- del för balans och därmed också legitimitet för de åtgärder som vidtas. Successivt har redan i lagstiftningen på det kommunala området åtgär- der vidtagits för att öka de unga medborgarnas under möjlig- heter till inflytande. Dessa åtgärder har främst varit inriktade på sådana områden som skola och fritid. Kommitténs ståndpunkt i utredningen är emellertid att dessa åtgärder håller sig inom en alltför snäv ram och att denna bör kunna vidgas. Som kommittén ser det gör medborgarinflytandet över den kommunala verksamheten sig gällande främst genom utslaget i de allmänna valen. Kommittén har stannat för en 16-årsgräns mot bakgrund av att personer från och med den åldern visserligen i begränsad utsträckning tillerkänns civilrättslig handlingsförmåga och att skolplikten upphör vid denna ålder. Kommitténs förslag om att sänka rösträttsåldern till i de kommunala valen inklusive kommunala folkomröstningar skall ses som ytterligare ett steg på en redan inslagen väg. Vetorätt från i frågor om ut- eller inträde i och vid medborgarskapsförvärv nuvarande 15-årsgränserna för samtycke i kyrkolagen och medbor- garskapslagen sänks till . Härigenom fås en enhetlig åldersgräns för barns s.k. vetorätt i mål eller ärenden som rör deras person. Det innebär att den som har fyllt inte mot sin vilja skall få tas upp i eller lämna . Det innebär vidare att den som har fyllt inte skall kunna bli svensk medborgare och därigenom eventuellt mista sitt andra medborgarskap mot sin vilja. Underhållsskyldighet mot barn m.m. Kommittén ställer oss bakom förslaget i betänkandet Underhållsbidrag och bidragsförskott (SOU 1995:26) att den s.k. avbrottsregeln 19- årsgränsen i som begränsar föräldrars underhållsskyldighet i de fall barnet gör ett studieuppehåll bör upphävas. Den yttersta gränsen för föräldrars underhållsskyldighet, , bör där- emot behållas. Föräldrarnas intresse i detta avseende bör stå tillbaka när det gäller kostnaderna för barnens grundutbildning. kan för övrigt un- derhållsskyldigheten väckas till liv före 19-årsdagen. Att sträcka ut ytterligare något eller menar kommittén bör kunna godtas med hänsyn till de olägenheter som kan följa av avbrottsregeln. Föräldrars underhållskyldighet när det gäller barns grundutbildning bör därför som kommittén ser det göras ovillkorlig. Den som har fyllt skall inte längre få vägras tillträde till re- stauranger och andra nöjesställen på grund av sin ålder Kommitténs utgångspunkt är självklart inte att verka för en ökad alkoholkonsumtion bland unga människor. Men det hindrar oss dock inte från att pröva huruvida åldersgränserna på området, såväl de författningsreglerade som de som näringsidkarna själva sätter upp, uppfattas som legitima eller inte i första hand av unga människor. Unga människor vänder sig främst mot två företeelser på detta område. Det är för det första 20-årsgränsen för inköp på systembolaget, som upp- fattas som inkonsekvent främst av det skälet att myndighetsåldern är . Det andra är restaurangernas och andra nöjesarrangörers minimiål- dersgränser för tillträde som dels ligger långt över myn- dighetsåldern, dels är olika för män och kvinnor. Detta upplevs av unga som en form av diskriminering. Myndighetsåldern behöver dock inte som kommittén ser det slå igenom på alla områden. Kommittén ställer oss bakom de motiv som bär upp 20-årsgränsen för inköp och 18-årsgränsen för servering av alkohol. Alkoholpolitiska kommissionen framhöll i anslutning till sitt förslag om en höjd serveringsålder vilket kommittén i motsätter oss att kommissionen förutsatte att en höjning av åldersgränsen för alkoholservering borde kunna göras utan att restaurangerna begränsar rätten för ungdomar att få tillträde till restaurangerna. Kommittén delar den bedömningen. Det finns i praktiken tre lösningar för att från de unga vuxnas perspek- tiv komma till rätta med problemet, nämligen 1) att utvidga diskrimine- ringsförbudet i , 2) att villkora serveringstillstånden och 3) att branschen på egen hand genom sin branschsammanslutning uttalar att s.k. åldersdiskriminering strider mot god branschsed. Den sist nämnda lösningen anser kommittén i princip vara den mest naturliga. Det har emellertid inte kommit fram något som tyder på att branschen är intresserad att verka för en sådan ordning. Begränsningar i näringsfriheten bör kunna ske av följande skäl. Att unga vuxna människor inte stängs ute från ett nöjesliv i socialt kontrolle- rade former har i detta sammanhang en särskild tyngd. Det har vidare från brottsförebyggande synpunkt fördelar. Det rättsliga stödet för att upprätthålla åldersgränser som förbjuder någon tillträde till allmän plats är begränsat. Ett ingripande kan i det här fallet i princip ske bara om det blir fråga om en "ordningsstörning". Men då sker inte ingripandet det skall framhållas på grund av att personen i fråga har trotsat näringsid- karens åldersvillkor. I valet mellan ett utvidgat diskrimineringsförbud i eller en ordningsregel i alkohollagen har kommittén stannat för det . En kriminalisering framstår som alltför ingripande. Andra styrmedel bör i stället tillgripas. En reglering i alkohollagen kan utformas antingen som ett förbud eller som ett villkor för tillstånd. Den nuvarande regleringen när det gäller serveringstillstånd tar sikte på att vissa villkor skall uppfyllas för att ett tillstånd skall få meddelas. En förbudsregel skulle därmed avvika från den valda systematiken i al- kohollagen när det gäller tillstånd. Kommittén förordar därför att regeln utformas som tillståndsregel. Redan meddelade tillstånd behöver inte omprövas. Den nya regeln skall kunna tillämpas fullt ut. Kommittén är medvetna om att förslaget får betydande konsekvenser för innehavarna av serveringstillstånd. Det innebär att minimiåldersgränser över myndighetsåldern kan användas som ett, som branschen uttrycker det, kommunikationsmedel med marknaden. Den näringsidkare som önskar profilera sin verksamhet till en viss kundkategori får således tillgripa andra medel, som t.ex. pris, miljö, slag av nöjesarrangemang m.m. Att generellt tillåta den som uppfyller ålderskravet för servering till- träde till ett serveringsställe kan i sig inte anses stå i strid mot bestäm- melserna i alkohollagen. Om statsmakterna önskar en annan ordning i syfte att ytterligare begränsa alkoholens tillgänglighet för 18- och 19- åringar får i så fall serveringsåldern . Så länge serve- ringsåldern är bör enligt den bedömning kommittén gör sådana grundläggande alkoholpolitiska åtgärder inte överlåtas till enskilda näringsidkares godtycke, särskilt inte när de alkoholpolitiska konsekvenserna (goda eller dåliga) endast framstår som bieffekter till affärsmässiga bedömningar. Statsbidragen till ungdomsorganisationer Åldersgränserna för att ungdomsorganisationerna skall få statsbidrag bör inte ändras. Den bärande tanken i de förslag som har aktualiserat frågan om en sänk- ning av åldersgränserna för att ungdomsorganisationerna skall få statsbi- drag är således att de bidragsbelopp som går till olika slags verk- samheter för ungdomar i åldern 22 i stället skall satsas på verksam- heter för fem- och sexåringar samt tonåringar. En sänkning av den övre bidragsåldern för många av ungdomsorgani- sationerna, t.ex. för de politiska ungdomsorganisationerna, innebär en radikal förändring av de ekonomiska förutsättningarna för deras möjlig- heter att bedriva ett ungdomsarbete på ideell basis. Det bidragsbelopp som därmed frigörs skulle visserligen komma barn och tonåringar till godo i andra bidragsberättigade ungdomsverksamheter. Kommittén anser dock att frågan om behovet av statligt stöd till de nu nämnda ungdomsorganisationerna måste bedömas från ett vidare perspektiv än så. En sänkning av den högsta åldersgränsen från 25 till 21 eller kanske medför i praktiken att dessa organisationer inte längre skulle vara bidragsberättigade. Vidare bör beaktas att en sänkning av åldersgränsen även i de fall bi- dragsrätten består inte bara kan göra det svårare för ungdomsorganisa- tionerna att få kontinuitet i verksamheten utan också leda till problem när det gäller att bygga upp kompetens inom organisationen. Åldersgruppen 21 utgör visserligen i många organisationer inte någon stor andel av den totala medlemskåren. Men den fyller en viktig funktion som före- bild och ledare för de yngre medlemmarna och är dessutom ofta resur- skrävande. Det kan inte uteslutas att en sänkning av den övre åldersgrän- sen kan få till följd att ungdomsorganisationerna gör sig av med de äldre medlemmar som faller för åldersstrecket. Även detta talar mot en sänk- ning av den övre åldersgränsen. Det finns vidare anledning att ta i beaktande att de statliga reglerna för bidragen till barn- och ungdomsorganisationerna i vart fall tidigare har tjänat som förebild för kommunernas och landstings- kommunernas bidragsgivning till föreningslivet. Inom utredningen har vissa synpunkter förts fram mot ett bidragssys- tem som särskilt mot bakgrund av att myndighetsåldern numera är vänder sig till unga vuxna som får anses ha växt ifrån de egentliga ungdomsåren. Kommittén menar emellertid att det i det här sammanhanget är fel att dra en gräns vid myndighetens inträde. Det finns i stället all anledning att verka för att människor på båda sidor om myndighetsåldern i olika sammanhang kommer samman. Förutsättningarna för unga människor att etablera sig som vuxna är betydligt mer begränsade än när åldersgränsen infördes ge- nom förordning. Det är som kommittén ser det omständigheter som snarare talar för en höjning än en sänkning av den övre åldersgränsen. Kommittén har därför stannat för att inte föreslå någon förändring av den övre åldersgränsen. När det gäller de organisationer som bedriver ett omfattande arbete bland de yngsta barnen skulle en sänkning av den nedre åldersgränsen för bidragsberättigad medlem kunna komma i strid med de övergripande målen för bidragsgivningen, nämligen att i första hand gynna sådana or- ganisationer som drivs av de unga. Kommittén ser det därför inte som lämpligt att föreslå en sänkning av den nedre åldersgränsen. En sådan sänkning skulle i och för sig kunna motiveras av en förestående sänkning av skolpliktens inträde. Men eftersom förslaget i den delen är begränsad närmast till ett förberedande första år som inte alls motsvarar den utbild- ning som ges i första klass, anser kommittén att det är för tidigt att föreslå någon sänkning av denna åldersgräns. Flera organisationer har även väckt frågan om inte särskilda hänsyn bör tas till deras situation. Kommittén menar emellertid att med stöd av den särskilda undantagsregeln i den nuvarande förordningen kan dessa organisationer ändå få bidrag. Enligt den bedömning kommittén gör har möjlighet att med stöd av de nuvarande reglerna för bidragsgivningen ge dessa organisationer rimliga villkor för att kunna bedriva en långsiktig ungdomsverksamhet. Kommittén avstår därför från att lägga fram något förslag i frågan. Film och videogram Den nuvarande 11-årsgränsen för tillträde till offentlig visning av film och videogram höjs till . En 11-årsgräns framstår närmast som ett omotiverat undantag med hän- syn till den 12-årsgräns som annars gäller på de flesta områden, t.ex. när det gäller barnreklam i TV. När 11-årsgränsen infördes för vis- ning av film på biograf anfördes inte några mer utförliga resonemang till valet av gräns. Allmänt ansågs det inte spela någon större roll om grän- sen sattes till 11 eller . För en 12-årsgräns talar att den i allmänhet är klart vanligare än en 11- årsgräns. I ett internationellt perspektiv är också nästan ensamt om att tillämpa en 11-årsgräns på det här området. Även barnreklamför- budet är fixerat till åldersgränsen . Kommittén avstår från att föra fram något förslag om att ändra åldersgränsen för 15-årsfilm från en fixering till födelsedag till det kalenderår den unge fyller . Nyckelövergångar en skiss I rapporten lämnas en skiss över hur förslaget om nyckelövergångar slår på körkortsområdet. Kostnader Kommittén räknar inte med att förslagen medför kostnadsökningar. Kommittén vill särskilt framhålla när det gäller förslaget om en sänkt rösträttsålder i de kommunala valen att kostnaderna för dessa val inte kommer att påverkas nämnvärt. Här följer kostnaderna av valförfarandet och inte av antalet röstande. Förteckning över remissinstanser som avgivit ytt- rande över betänkande Be- vakad övergång Åldersgränser för unga upp till (SOU 1996: 111) Efter remiss har yttrande över betänkandet lämnats av Justitieombuds- mannen, Justitiekanslern, över och , , Kammarrätten i , Länsrätten i , , , , Statens institu- tionsstyrelse, , för internatio- nella adoptionsfrågor, , Jämställdhetsombudsman- nen, , , , , Riks- skatteverket, , , , juridiska fakulteten, sam- hällsvetenskapliga fakulteten, , Arbetarskydds- styrelsen, Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, Statens invandrar- verk, , , Stiftelsen stitutet, , , , Ungdomssty- relsen, i , i , i , i , , , kommun, kommun, ungdomsråd, kommun, , , , Svenska kommun- förbundet, , Central- , De handikappades riks- ungdomsförbund, Farsor och morsor i , Hotell- och restau- ranganställdas förbund, Grön ungdom, Kristdemokratiska ungdomsför- bundet, , , barn och ungdomar, Svenska arbetsgi- vareföreningen, , unga, hotell- och restaurangföretagare, motorcyklisters centralorganisation, , , samt . Nedanstående remissinstanser har beretts tillfälle att yttra sig men avstått: , , ungdomsråd, ungdomsråd, kommun, , i , Föreningen , Kraftnät , för ungdomsorganisationer, , , , , Ung-SIOS samt Ung vänster. och Unga örnars riksförbund har på egna initiativ avgivit yttranden. Sammanfattning av promemorian Ungdomsfrågor i EU förslag till en svensk strategi (Ds 1996:331) För att kunna bedriva en effektiv politik i EU krävs att man tänker ige- nom både vad man vill åstadkomma och på vilket sätt man skall göra det, kort sagt behövs en strategi för arbetet. Det gäller kanske i särskilt hög grad områden som spänner över flera sektorer, är tvärsektoriella, som ungdomsfrågorna. I den här rapporten lägger arbetsgruppen EU-UNG en rad förslag som tillsammans formar en sådan strategi. I uppdraget från ungdomsministern ingick att föreslå vilka frågor av större vikt som aktivt bör driva inom EU och att kartlägga på vilket sätt ungdomars inträde och villkor på arbetsmarknaden hanteras inom EU. Vidare skulle arbetsgruppen kartlägga vilka ungdomsfrågor i övrigt som är aktuella inom EU och kartlägga de områden där ett ung- domsperspektiv är väsentligt. De prioriterade områdena skulle föreslås utifrån att ett europeiskt samarbete skall ge ett mervärde i förhållande till den nationella nivån. Arbetsgruppen diskuterade huruvida det var bäst att försöka arbeta på ett sådant sätt att försöker driva ungdomsfrågor inom alla olika sektorer, s.k. mainstreaming, eller koncentrera arbetet till några priorite- rade frågor. Vi valde det sistnämnda eftersom vi tror att det blir effekti- vast och för att vi inte tror att ungdomsfrågor ännu har sådan vikt att det är möjligt att framgångsrikt anlägga ett ungdomsperspektiv på alla frå- gor. De fyra frågor som arbetsgruppen föreslår skall prioriteras är ungdomars arbetsmarknad, ungdomsutbytet, ungdomars inflytande samt ungdomar som inte utnyttjar EU:s förmåner. Arbetsmarknadsfrågor Ungdomsarbetslösheten är dramatiskt hög inom hela unionen och utgör inte något undantag. Att ge ungdomar möjligheter att försörja sig själva, bli delaktiga i en arbetsgemenskap, att kunna bli självständiga och känna sig oberoende, att uppleva sig behövda är gruppens första prioriterade område. Därför föreslås att var helst arbetsmarknadsfrågor behandlas skall ungdomsperspektivet vara med liksom att ungdomsfrågor skall kopplas till arbetsmarknadsfrågor. Vidare föreslås att svenska arbetsmarknadspolitiska insatser för ungdomar skall innehålla språkstudier samt att ECOSOC:s förslag om praktikutbytesprogram förverkligas. Ungdomsutbytet Det andra prioriterade området är ungdomsutbytet. En bärande idé inom det europeiska samarbetet är gränsfriheten, kulturkontakterna, vänska- pen, den ömsesidiga förståelsen. Internationellt ungdomsutbyte har många förutsättningar att vara ett medel att nå dessa mål. Ett internatio- nellt utbyte har betydelse för en ung människa både personligt och so- cialt. Värdet av att ungdomar vid ett utbyte lär sig språk och blir mera självständiga som individer bör inte underskattas. Ungdomars kontakter med andra länder har betydelse för samhället i stort. Det är viktigt att människor tidigt i sitt liv får lära känna olika kulturer och traditioner. Därför föreslår arbetsgruppen att organiserat ungdomsut- byte skall användas som ett medel för att underlätta utvidgningen av unionen. Arbetsgruppen föreslår också att EU-programmet för i modifierad form skall kunna användas i samband med utvidg- ningen, så att kravet på att två EU-länder skall ha utbyte med två icke- medlemsländer mildras. Ett annat förslag är att pilotprojektet för ung- domar, som skall starta , kompletteras med ett delprogram, baserat på svenska erfarenheter, som kan användas för att underlätta . Ungdomars inflytande Det tredje området som arbetsgruppen prioriterar är ungdomars infly- tande. Att är med i EU innebär att vi får inflytande på ytterligare en nivå utöver lokalt, regionalt och nationellt. Tyvärr upplever inte alla det så. I stället för att ge mer inflytande upplevs medlemskapet som nå- got som ger mindre inflytande. Det kan medföra en känsla av maktlöshet och detta är till skada för demokratin och kan få olyckliga följder. Arbetsgruppen föreslår därför åtgärder både för att informera bättre om EU och att ge ungdomar bättre möjligheter att påverka EU. EU-informa- tion bör bli mer lättillgänglig, inte minst när det gäller deltagande i EU- programmen. Både informationen om programmen och byråkratin för att kunna delta måste vara mer anpassad till målgruppen. Ungdomars infly- tande skall tas till vara i olika former, bl.a. föreslår arbetsgruppen att som ordförandeland skall inbjuda till ett toppmöte där statsmi- nistern och ungdomsministern möter ungdomar i unionen. En påverkans- guide bör utarbetas av vilken framgår hur man kan föra fram sina åsikter och påverka i unionen. Ungdomar som inte utnyttjar EU:s förmåner Den fjärde prioriteringen är ungdomar som inte utnyttjar EU:s för- måner. Ungdomar som har goda möjligheter att lära sig språk, som har varit utomlands och som har en lång teoretisk utbildning har varit över- representerade i internationella sammanhang. För att den europeiska ge- menskapstanken skall kunna förverkligas skall deltagande i EU-samar- betet inte enbart förbehållas privilegierade grupper. Därför skall de pro- gram som existerar och de nya, som kommer till, få en sådan utformning att ungdomar som inte tar till sig de möjligheter som EU ger i större utsträckning kan göra det. I arbetsgruppens uppdrag ingick också att kartlägga hur den Europe- iska socialfonden har bidragit till att stärka utsatta ungdomars situation. blev medlem i unionen och de projekt som medfinansierats av socialfonden har just startat. Det finns därför i inte några erfarenheter att hänvisa till. De medlemsländer som gruppen besökt, och , hade olika synpunkter på bidra- gen från EU. I har det handlat om ganska små insatser för ung- domar jämfört med insatserna nationellt medan spanjorerna är mycket nöjda med bidragen från EU men beklagar att man i den tidigare bidrags- perioden trots framgångsrika projekt inte lyckades nå den spridningsef- fekt som socialfondsprojekten skall syfta till. Samordning och förankring Det sätt som samarbetet går till på rent konkret spelar stor roll för fram- gångsrika överläggningar inom EU. Det gäller dels att överlägga med berörda myndigheter och organisationer på ett nationellt plan för att ha ett väl förankrat ställningstagande att utgå ifrån. Det europeiska samar- betet handlar inte heller bara om att reagera på förslag utan också om att ta initiativ. Arbetsgruppen har i sina studieresor konstaterat att samarbete inom unionen förutsätter goda personliga kontakter och mer tid än vad som avsätts vid sammanträdesborden. Förutsättningarna för att få gen- svar för ens förslag bygger på att man sonderat åsikterna hos represen- tanter för de andra medlemsländerna för att pröva bärigheten av förslagen och få stöd för dem. Det handlar mycket om en annan tradition än den som kännetecknar statlig förvaltning och . Det gäller att kunna föra fram goda argument men också att vara utåtriktad och skapa kontakter. Ett helhetsperspektiv på ungdomsfrågorna och en sammanhållen ung- domspolitik fordrar också samarbete på tjänstemannanivå, inte bara här i utan också i hög grad inom EU:s institutioner. Gruppen har vid sina studiebesök funnit att i EU:s olika generaldirektorat kan olika tjäns- temän arbeta med ungdomsfrågor utan att ha kännedom om varandra. Arbetsgruppen föreslår därför att skall sträva efter att få kom- missionen att anamma det tvärsektoriella perspektiv som ungdomsfrå- gorna har. har tidigare fått i uppdrag av regeringen att åter- kommande redovisa ungdomars levnadsvillkor. Arbetsgruppen vill utöka detta till att gälla att även redovisa konsekvenserna av EU-åtgärder för ungdomar.