prop · GM0387 · 1999-01-01 00:00:00 — Såvitt gäller kraven enligt denna anvisningspunkt, att en ålders- eller efterlevandepension inte utgår med annat än samma belopp vid varje utbetalningstillfälle eller med stigande belopp, bortses i fråga om försäkring enligt lagen (1989:1079) om livförsäkringar med anknytning till värdepap- persfonder från sådana föränd- ringar av beloppen som föranleds av kursutvecklingen på fondande- larna. Såvitt gäller kraven enligt denna anvisningspunkt, att en ålders- eller efterlevandepension inte utgår med annat än samma belopp vid varje utbetalningstillfälle eller med stigande belopp, bortses i fråga om försäkring enligt 2 kap. 3 b § första stycket klass 3 försäk- ringsrörelselagen (1982:713) från sådana förändringar av beloppen som föranleds av kursutvecklingen på fondandelarna. Beslut som skattemyndighet meddelat avseende medgivande enligt tredje, fjärde, sextonde eller sjuttonde stycket av denna anvisningspunkt får överklagas hos . beslut får inte överklagas. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Vad som sägs i de nya föreskrifterna om försäkringsavtalet och försäkringstekniska riktlinjer gäller i stället försäkringstekniska grunder när försäkrings- givaren tillämpar punkten 2 av övergångsbestämmelserna till lagen (1999:000) om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713). 2.6 Förslag till lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) Härigenom föreskrivs att 4 a § förmånsrättslagen (1970:979) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 a § Förmånsrätt följer med försäk- ringstagares fordran hos försäk- ringsgivare i den egendom och i den omfattning som anges i 7 kap. 11 a § försäkringsrörelselagen (1982:713) och 5 kap. 11 § lagen (1998:293) om utländska försäk- ringsgivares verksamhet i . Förmånsrätt följer med försäk- ringstagares och andra ersätt- ningsberättigades fordran på grund av försäkringsavtal hos för- säkringsgivare i den egendom och i den omfattning som anges i 7 kap. 11 a § försäkringsrörelse- lagen (1982:713) och 5 kap. 11 § lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i . Denna lag träder i kraft . 2.7 Förslag till lag om ändring i konsumentförsäkringslagen (1980:38) Härigenom föreskrivs att 4 § konsumentförsäkringslagen (1980:38) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 § I förhållande till annan än försäkringstagaren tillämpas 25, 54 58, 86 88, 95 och 96 samt 122 och 123 §§ lagen (1927:77) om försäkringsavtal även i fråga om försäkringar som avses i denna lag. Vid tillämpningen av dessa bestämmelser gäller även 3 § första stycket lagen om försäkrings- avtal. Om tillsyn över att försäkrings- villkor är skäliga finns bestämmel- ser i lagen (1948:433) om försäk- ringsrörelse. Denna lag träder i kraft . 2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellan näringsidkare Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellan näringsidkare skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Om ett villkor, som en näringsidkare ställer upp när han ingår eller avser att ingå avtal med en annan näringsidkare, är att anse som oskäligt mot denne, kan förbjuda näringsidkaren att i fortsättningen ställa upp samma eller väsentligen samma villkor i liknande fall. Ett sådant förbud kan också riktas mot någon som är anställd hos näringsidkaren eller mot någon annan som handlar på dennes vägnar. Första stycket gäller inte villkor i verksamhet som står under tillsyn av bankinspektionen eller försäk- ringsinspektionen. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser skall tillämpas på avtal som ingåtts före ikraft- trädandet. Detsamma gäller för försäkringsavtal som ingåtts före ikraftträdandet och därefter förnyats. 2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 § Om rätt för vissa utländska företag att driva verksamhet i finns särskilda bestämmelser, nämligen 1. för bankföretag 1 kap. 4 och 5 §§ bankrörelselagen (1987:617), 2. för värdepappersföretag 1 kap. 3 c § och 2 kap. 7 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse, 3. för företag som driver finansieringsverksamhet 2 kap. 8 10 §§ lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet, 4. för utländska försäkrings- givare lagen (1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse i och lagen (1993:1302) om EES-försäkringsgivares verksamhet i , 4. för utländska försäkrings- givare lagen (1998:293) om ut- ländska försäkringsgivares verk- samhet i , 5. för börser, auktoriserade marknadsplatser och clearingorganisationer 2 kap. 7 §, 7 kap. 2 § respektive 8 kap. 3 § lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet, 6. för centrala värdepappersförvarare 2 kap. 6 § lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument, 7. för utländska fondföretag 7 a c §§ lagen (1990:1114) om värde- pappersfonder. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning I detta ärende tas det upp förslag till en bred reform av lagstiftningen för svenska försäkringsgivare. Frågorna har behandlats i flera utrednings- och promemoriaförslag. tillkallades med stöd av regeringens bemyndigande en kommitté, (Fi 1990:11), för att utreda frågor på försäkringsområdet och föreslå ändringar i försäkringsrörelselagstift- ningen. Syftet med utredningen var att skapa mer rationella rörelseregler för försäkringsbolagen och att åstadkomma ett regelsystem som är fören- ligt med det inom EG. Frågor som berördes av den västeuropeiska inte- grationen skulle behandlas med förtur. De lagförslag som redovisas nu bygger till stor del på förslag i Försäk- ringsutredningens slutbetänkande. presenterade ett första delbe- tänkande, Försäkringsrörelse i förändring 1 (SOU 1991:89). Betänkandet innehöll bl.a. förslag till nya soliditetsregler, som grundades på EG:s första skadeförsäkringsdirektiv och första livförsäkringsdirektiv. För- slaget togs upp i prop. 1992/93:257 om ändrad lagstiftning för försäk- ringsverksamhet med anledning av . Propositionen antogs av (bet. 1993/94:NU5, rskr. 1993/94:39) och lagstiftningen trädde i kraft (SFS 1993:1302-1311). Utredningen lämnade sitt andra delbetänkande Försäkrings- rörelse i förändring 2 (SOU 1993:108). Betänkandet tog sikte på den tredje generationens EG-direktiv på försäkringsrörelseområdet. Genom den tredje generationens direktiv har den legala grunden för en inre marknad på försäkringsområdet fullbordats. Förslagen resulterade i ett stort antal nya regler som började gälla (prop. 1994/95:184, bet. 1994/95:NU24, rskr. 1994/95:392, SFS 1995:779-789). För svenska försäkringsbolag införlivades EG-rätten genom ändringar i försäkringsrörelselagen (1982:713), FRL. För utländska försäkrings- givare med säte i ett annat EES-land infördes en ny lag. Gemenskaps- rätten medförde också ändringar i de svenska reglerna för övriga utländ- ska försäkringsgivare. Reglerna för de utländska försäkringsgivarna med verksamhet i har ändrats och sammanförts till en ny lag; lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivare med verksamhet i , LUFV (prop. 1997/98:141, bet. 1997/98:FiU22, rskr. 1997/98:215). Genom lagen (1995:1560) om årsredovisning för försäkringsföretag, , genomfördes rådets direktiv av om års- bokslut och sammanställd redovisning för försäkringsföretag 91/674/EEG. Reglerna trädde i kraft (prop.1995/96:10, bet. 1995/96:LU4, rskr. 1995/96:91). En ny ordning för beslut och överklagande har genomförts (prop. 1997/98:186, bet. 1998/99:FiU14, rskr. 1998/99:130). lämnade sitt slutbetänkande Försäkringsrörelse i förändring 3 (SOU 1995:87). I betänkandet föreslogs en modernisering av rörelsereglerna med tyngdpunkt på reglerna för liv- försäkringsbolag. Ett väsentligt inslag var nya föreskrifter för hante- ringen av överskott med en tydligare gränsdragning mellan riskkapital i bolagen och försäkringstagarnas kapital. Efter remissbehandlingen har en fortsatt beredning skett i . Arbetet redovisades i departementspromemorian Reformerade försäkringsrörelseregler (försäkringsrörelsepromemorian, Ds 1998:45). Försäkringsrörelsepromemorian tar i huvudsak upp frågor som behandlats i slutbetänkande (SOU 1995:87), i betänkande Översyn av rörelse- och tillsynsregler för kollektiva försäkringar (SOU 1998:7) och i betänkande Försäkringsgaranti (1998:22). Även vissa frågor rörande ledningsregler i försäkringsbolag som behandlats i delbetänkande Nya ledningsregler för bankaktiebolag och försäkringsbolag (SOU 1998:27) utvecklas i promemorian. Promemorian och betänkandena har remissbehandlats. I propositionen föreslås också vissa ändringar i reglerna för revisorer. Förslag om detta har redovisats i en promemoria om ny associationsrätt för bankaktiebolag och försäkringsbolag (associationsrättspromemorian, dnr Fi98/476). Följdändringar föreslås i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i . utarbetades en promemoria inom med förslag i ämnet (LUFV- promemorian, dnr Fi98/3282). I bilagorna 1-7 finns förteckningar över de remissinstanser som yttrat sig över slutbetänkande, försäkringsrörelsepro- memorian, och Försäkringsgarantiut- redningens betänkanden, associationsrättspromemorian, betänkandet om nya ledningsregler för bankaktiebolag och försäkringsbolag samt LUFV- promemorian. Remissyttrandena finns tillgängliga i (dnr Fi4130/91, Fi95/5071, Fi98/157, Fi98/240, Fi98/470, Fi98/476 och Fi98/3282). Förslagen i propositionen har en koppling till flera andra lagstiftnings- frågor. Inom pågår ett arbete där de asso- ciationsrättsliga reglerna för försäkringsbolag övervägs. En första del av arbetet har redovisats i associationsrättspromemorian som behandlar både banker och försäkringsbolag. Promemorian har resulterat i ny lagstiftning för bankaktiebolag (prop. 1997/98:166, bet. 1998/99:LU4, SFS 1998:1500). De associationsrättsliga reglerna för allmänna aktiebolag är föremål för en översyn inom . Kommittén har lämnat flera betänkanden som lett till lagstiftning, och nya delbetänkan- den bereds inom . Resultatet av detta arbete kommer att övervägas med avseende på för- säkringsbolagen i ett senare sammanhang. Det hade varit en fördel om sådana ändringar hade kunnat genomföras inom ramen för en reforme- ring av rörelsereglerna. Intresset av att nu genomföra försäkringsrörelse- reformen innebär dock att detta inte är möjligt. Det kan därför senare bli aktuellt med justeringar i vissa av de nu föreslagna reglerna med hänsyn till arbete. Rörelse- och tillsynsreglerna för banker och kreditmarknadsföretag har varit föremål för översyn inom (dir. 1995:86). Kommitténs betänkande, Reglering och tillsyn av banker och kreditmarknadsföretag (SOU 1998:160), avlämnades . Det har därför inte funnits utrymme för att beakta kommitténs förslag redan i detta sammanhang. Enhetliga principer och regler för alla slag av finansiella företag är eftersträvansvärda. Genom bl.a. de direktiv som har styrt utrednings- arbetet på bank och försäkringsområdet kan det bedömas att inriktningen av reformerna överensstämmer för de olika finansiella företagen. Ett mera systematisk arbete för att nå enhetliga regler för olika finansiella företag kan inte göras . Vissa försäkringsgivare på det privata försäkringsområdet utgörs av understödsföreningar. Det är sådana föreningar som har till uppgift att lämna sjukhjälp, begravningshjälp, pension eller liknande understöd till sina medlemmar eller deras anhöriga och som omfattas av lagen (1972:262) om understödsföreningar. Den lagen är före- mål för en särskild översyn. Ett utredningsbetänkande i ämnet har nyli- gen redovisats; Försäkringsföreningar ett reformerat regelsystem, SOU 1998:82. Frågan om den fortsatta beredningen av betänkandet och sam- ordningen med förevarande förslag övervägs inom . Även den associationsrättsliga grunden för under- stödsföreningar måste övervägas vidare. En fråga som behandlats i nämnda betänkande avser understödsföreningars års- och koncernredo- visning. Förslag om en övergång till nya redovisningsregler i lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag har presenterats i ett utkast till lagrådsremiss från ; En ny bokföringslag m.m., som har remitterats. De ändringar som föreslås för försäkringsbolagen aktualiserar ett antal följdändringar i skattelagstiftningen. Sådana förslag kommer att föreläggas så att ändringar i skattelagarna kan träda i kraft med de näringsrättsliga ändringarna. Översynen av FRL motiverar även ändringar i regelverket för utländ- ska försäkringsgivare och i reglerna för . Förslag till sådana lagändringar kommer att redovisas . Nuvarande försäkringsrörelselag är . Många bestämmelser i lagen är överförda års försäkringsrörelselag med mindre, när- mast redaktionella ändringar. Regelsystemet har därefter underkastats åtskilliga ändringar vid olika tillfällen samt mera genomgripande änd- ringar i samband med EG-harmoniseringen. En språklig och systematisk reformering av regelsystemet har inte kunnat ske efter införlivandet av gemenskapsrättens ofta svårtillgängliga regelsystem. Det finns därför ett stort behov av en språklig och författningsteknisk översyn av regelverket för försäkringsbolag. Detta arbete bör dock av- vakta den planerade anpassningen av de associationsrättsliga reglerna för försäkringsbolag och understödsföreningar. En sådan författningsteknisk översyn bör också invänta en ny försäkringsavtalslagstiftning, som bereds inom . Placeringsreglerna för försäkringsbolagen påverkas av utvecklingen på det finansiella området. Reglerna framstår därför som föråldrade i vissa delar och kommer att bli föremål för en fortsatt översyn. En översyn av placerings- och soliditetsreglerna är också motiverad för att ytterligare anpassa reglerna till de nya principerna för näringsrätten på området. En annan genomgång skall ta sikte på behovet av tillsyn över små s.k. sockenbolag, captivebolag och återförsäkringsbolag. De svenska reglerna om rörelsen har i praktiken kommit att styra vilka försäkringsprodukter som svenska livförsäkringsbolag får meddela och hur överskottshanteringen får ske i dessa bolag. Vid övergången till en ordning där rörelsereglerna inte styr produktutbudet uppkommer sär- skilda svårigheter vid utformningen av regleringen. Reglerna har anpassats för att inte inkräkta på de avtalsförhållanden som redan gäller. De regler som ställs upp skall också så långt möjligt vara neutrala mellan olika företagsformer samt mellan gamla och nya företag. Regelverket måste också kunna gälla för olika särförhållanden som i princip saknar motsvarighet utanför försäkringsområdet, t.ex. en aktiebolagsform där överskottet inte får delas ut till ägarna men där ägarna ändå har ett bestämmande inflytande över företaget. Det är därför nödvändigt att utforma bl.a. de nya överskottsreglerna i FRL för att passa vitt skilda förhållanden. Det innebär att reg- lerna ofta inte kan ge konkret vägledning för tillämpningen i olika situa- tioner. Det måste lämnas relativt öppet för olika anpassningar och kompletteringar i praxis. Det innebär också, i likhet med vad som är fal- let i många andra jämförbara länder, att ett stort ansvar för utfyllnaden av reglerna överlåts till myndigheterna. Mot denna bakgrund kommer regeringen att noga följa tillämpningen av de nya reglerna med inriktning på att ett starkt skydd för försäkrings- tagarna skall behållas och utvecklas vidare. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som som finns i bilaga 8. Regeringen beslutade därefter att inhämta rådets yttrande över ytterligare lagförslag som finns i bilaga 9. Lagrådets yttranden finns i bilagorna 10 och 11. Regeringen har i propositionen i allt väsentligt följt Lagrådets förslag. I förhållande till lagrådsremissen har också gjorts vissa andra ändringar av redaktionell natur. Regeringen återkommer till Lagrådets synpunkter i den allmänna motiveringen och i författningskommentaren. Några tillägg av teknisk natur har också gjorts i 4 kap. 8 § FRL, i 8 kap. 5 § LUFV och i övergångsbestämmelserna till kommunalskattelagen (1928:370). Ändringarna är av enkel beskaffenhet. Lagrådets hörande i dessa delar har därför inte ansetts nödvändigt. Lagrådsremissen redovisade en särskild övergångsbestämmelse som var generellt utformad och avsåg att hålla äldre övergångsbestämmelser som alltjämt kan ha betydelse vid liv. Lagrådet har med fog förordat en restriktiv användning av en sådan övergångsregel. Regeringen kommer därför att återkomma i denna fråga efter en genomgång av äldre övergångsbestämmelser och deras relevans . 4 Bakgrund 4.1 Allmänna utgångspunkter Näringsrättsliga regler I kan försäkringsrörelse bedrivas i försäkringsbolag och försäk- ringsföreningar (understödsföreningar). Även i de offentliga försäkring- arna, t.ex. i den allmänna socialförsäkringen, finns försäkringsinslag. I denna proposition behandlas endast den privaträttsliga försäkringsverk- samheten. Vissa försäkringar som bolagen erbjuder, t.ex. trafikförsäkringen, är obligatoriska enligt föreskrifter i lag. Dessa försäkringar har ett tydligt offentligrättsligt inslag men handhas helt eller delvis av privaträttsliga subjekt. Försäkringsbolagen är endera aktiebolag eller ömsesidiga bolag. För- säkringsaktiebolagen ägs av sina aktieägare. De ömsesidiga bolagen ägs av sina försäkringstagare. De näringsrättsliga reglerna delar upp försäkringsbolagens verksamhet i skadeförsäkringsrörelse och livförsäkringsrörelse. Dessa verksamheter skall i princip drivas i olika bolag. Vissa försäkringar kan förekomma i såväl skade- som livförsäkringsbolag. De svenska försäkringsbolagens verksamhet regleras i huvudsak i för- säkringsrörelselagen (1982:713; FRL). Lagen innehåller dels närings- rättsliga regler, dels associationsrättsliga regler. De senare reglerna mot- svarar ofta bestämmelserna i aktiebolagslagen (1975:1385). De utländska försäkringsbolagens verksamhet regleras i den antagna lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i (prop. 1997/98:141, 1997/98 FiU22, SFS 1998:293). I lagen finns regler som är gemensamma för alla utländska försäkringsgivare men även regler som varierar beroende på om försäkringsgivaren finns inom eller utanför det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, EES. En stor del av rörelsereglerna för de utländska försäkringsgivarna överensstämmer med vad som gäller för svenska försäkringsbolag. En särskild form av försäkring är livförsäkring med anknytning till värdepappersfonder. Försäkringsformen kallas fondförsäkring eller unit linked-försäkring och skall drivas i särskilt bolag. I lagen (1989:1079) om livförsäkringar med anknytning till värdepappersfonder finns sär- skilda regler för denna livförsäkring. Reformarbetet på det näringsrättsliga området är också kopplat till regleringen av de avtalsrättsliga försäkringsreglerna. De civilrättsliga be- stämmelserna om avtalsförhållandet mellan försäkringsbolagen och deras kunder finns i lagen (1927:77) om försäkringsavtal och i konsumentför- säkringslagen (1980:38). Ett förslag om nya avtalsregler övervägs inom . En särskild form av försäkringsverksamhet bedrivs i understödsföre- ningarna. En understödsförening är en sådan förening för inbördes bi- stånd som har till ändamål att, utan affärsmässigt drivande av försäk- ringsrörelse, meddela annan personförsäkring än arbetslöshetsförsäkring. Föreningarna skall normalt endast vara öppna för en bestämd grupp för- säkringstagare, t.ex. en viss yrkesgrupp. Verksamheten i föreningarna regleras i lagen (1972:272) om understödsföreningar. Försäkringsav- talslagen reglerar avtalsförhållandet mellan föreningen och medlemmen. Lagen om understödsföreningar har varit föremål för flera utredningar. Lagen har senast setts över av som redovisat betänkandet Försäkringsföreningar ett reformerat regelsystem (SOU 1998:82). En försäkringsrörelse står under tillsyn av . Försäk- ringsbolagens verksamhet kan i vissa delar granskas av konsumentom- budsmannen (KO) och med stöd av marknads- föringslagen (1995:450) och lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i kon- sumentförhållanden. Även utövar tillsyn på området. I EG:s försäkringsdirektiv finns ett omfattande regelverk för direkt för- säkringsverksamhet. Direktiven avser endera liv- eller skadeförsäkring och delas in i tre generationer . Det grundläggande syftet med EG-regleringen har varit att genomföra en inre marknad för försäkringstjänster. Målsättningen uppnåddes i huvudsak genom godkännandet och införlivandet av tredje generationens försäkringsdirektiv i den nationella lagstiftningen i respektive medlems- land. I fullbordades genomförandet av tredje generationens di- rektiv genom ändringar i lagstiftningen för såväl svenska som utländska försäkringsföretag (prop. 1994/95:184). Den gemensamma försäkringsmarknaden inom EES bygger på fyra grundläggande principer: principerna om en enda auktorisation, om hem- landstillsyn, om minimiharmonisering av viktigare regler för försäkrings- verksamhet och om ett ömsesidigt erkännande av de enskilda ländernas regler för försäkringsverksamhet i övrigt. Bland de regler som är föremål för en minimiharmonisering kan nämnas bestämmelser om kapitalbas, skuldtäckning, samt diversifiering och matchning av placeringstill- gångarna. Den rent allmänt ökade internationaliseringen och de i väsentliga av- seenden gemensamma försäkringsrörelsereglerna i har fört med sig en ökad konkurrens på den svenska marknaden. Behovet av översyn från ekonomisk synpunkt Försäkringsbolagens verksamhet har reglerats av special- lagstiftning och varit underordnad särskild tillsyn. påbörjades arbetet med en lagstiftning som skyddade de be- fintliga bolagen. Konkurser i försäkringsbolag skulle förhindras. stod det klart att den gamla regleringen av bolagen med- förde effektivitetsförluster. För att uppnå kostnadseffektivitet infördes skälighetsprincipen och för att uppnå en lämplig marknadsstruktur in- fördes behovs- och sundhetsprinciperna. Behovsprincipen innebar att man gav koncession om konkurrenssituationen medgav det och sundhets- principen innebar att man gav koncession om bolaget kunde antas bidra till en sund utveckling av försäkringsväsendet. Denna reglering kvarstår i inte obetydliga delar . Det har i reali- teten hämmat nyetableringar och produktutveckling på området. Regle- ringen har på så sätt delvis motverkat konsumenternas behov av pris- och produktkonkurrens. Försäkringsmarknaden torde fungera dåligt utan någon form av sär- reglering. Informationen om försäkringstjänsterna är i utgångsläget ofullständig och ojämnt fördelad mellan parterna. Försäkringstekniken är ofta så komplicerad att det är svårt för den enskilde att bilda sig en upp- fattning om försäkringsbolagets ekonomi och förmåga att fullgöra sina förpliktelser. Informationen från försäkringsbolagen är ofta bristfällig. De flesta försäkringstagarna saknar tillräckliga kunskaper för att avgöra om försäkringsbolaget hanterar sina risker på ett ändamålsenligt och effektivt sätt. Att minska denna obalans i information utgör ett motiv för statliga in- grepp i marknadens funktion. Det gäller inte minst på grund av att obalansen kan få allvarliga konsekvenser för den svagare parten, försäkringstagaren. Skyddsmotivet har störst tyngd då det gäller försäkringstjänster som bjuds ut till hushållen. De förslag till näringsrättsliga regler som lämnas avser att skydda försäkringstagare och andra ersättningsberättigade och har utformats för att ge bättre förutsättningar för effektiv produktion av främst livförsäk- ringar. Ändringarna är även tänkta att underlätta prisbildningen på mark- naden. På grund av lagstiftning och tradition tillhandahåller livförsäk- ringsbolagen produkter som är relativt likartade till såväl utformning som pris. Gemensamt för all traditionell livförsäkring är bl. a. åter- bäringstekniken som används för att fördela överskotten i livbolaget mellan de försäkrade. Livförsäkringar är komplexa produkter som är svåra att analysera eftersom kontrakten sträcker sig över , och är beroende av många osäkra parametrar.