prop · GM0342 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1998/99:42 Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll Propositionen innehåller förslag till ändringar i trafikskadelagen (1975:1410). Regeringen föreslår ändringar i bestämmelserna om trafik- försäkringsavgifter och om preskription samt i bestämmelsen om jämk- ning av skadestånd med anledning av skada på motordrivet fordon och på egendom som transporterats med fordonet. När det gäller trafikförsäkringsavgifter föreslås att trafikskadelagens bestämmelser skall anpassas till vissa tidigare gjorda ändringar i trafik- försäkringsförordningen i fråga om riskklassindelning m.m. Avgiften får enligt förslaget överstiga högsta försäkringspremie för fordon av samma fordonsslag och med samma användningssätt som det oförsäkrade fordonet. Dessutom föreslås att den lägsta trafikförsäkrings- avgift som alltid har rätt att ta ut skall höjas . Preskriptionsbestämmelsen anpassas till vad som gäller för preskrip- tion enligt konsumentförsäkringslagen. Det innebär att den som vill kräva försäkringsersättning alltid skall ha på sig att väcka talan efter det att försäkringsgivaren förklarat att slutlig ställning har tagits i ersättningsfrågan. Ändringen av bestämmelsen om jämkning av skadestånd innebär att det inte längre skall vara en huvudregel att skadeståndet skall jämkas när motorfordon i trafik eller egendom som transporteras med ett sådant fordon skadas. Enligt förslaget skall skadeståndet kunna jämkas efter vad som är skäligt med hänsyn till den medverkan som har förekommit på ömse sidor, de särskilda risker för skador som motorfordonstrafiken har inneburit och omständigheterna i övrigt. I propositionen behandlar regeringen dessutom några andra frågor. Det gäller frågor om trafikförsäkringsgivarnas skyldighet att meddela trafikförsäkring (kontraheringsplikt) samt frågor om återkravsrätt för vid skada orsakad av ett oförsäkrat fordon och vid skada orsakad vid olovligt brukande av ett oförsäkrat fordon. I dessa delar föreslås inga lagändringar. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 5 2 Förslag till lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) 6 3 Ärendet och dess beredning 9 4 Nuvarande förhållanden 10 4.1 Trafikförsäkring 10 4.1.1 Försäkringsplikt 10 4.1.2 Skyldighet att meddela försäkring 11 4.1.3 Premiesättning 11 4.2 Trafikförsäkringsavgift 12 4.2.1 Rätt till och beräkning av trafikförsäkringsavgift 12 4.2.2 Minimiavgift 13 4.3 Trafikskadeersättning 13 4.3.1 Utbetalning av trafikskadeersättning 13 4.3.2 Rätt till återkrav 14 4.3.3 Självrisk 14 4.3.4 Rätt till återkrav vid skada orsakad av oförsäkrat fordon 15 4.3.5 Rätt till återkrav vid olovligt brukande av oförsäkrat fordon 15 4.3.6 Preskription 16 4.4 Jämkning av skadestånd med anledning av skada på motordrivet fordon 17 5 Behovet av ändringar i trafikskadelagen 17 5.1 Skyldighet att meddela försäkring 17 5.2 Trafikförsäkringsavgift 19 5.2.1 Beräkning av trafikförsäkringsavgift 19 5.2.2 Minimiavgift 21 5.3 Trafikskadeersättning 22 5.3.1 Rätt till återkrav vid skada orsakad av oförsäkrat fordon 22 5.3.2 Rätt till återkrav vid olovligt brukande av oförsäkrat fordon 24 5.3.3 Preskription 26 5.4 Jämkning av skadestånd 28 6 Ikraftträdande m.m. 39 7 Kostnader och resursbehov 39 8 Författningskommentar 40 Bilaga 1 Sammanfattning av departementspromemorian Jämkning av skadestånd enligt trafikskadelagen, trafikförsäkringsavgifter m.m. (Ds 1996:25) 45 Bilaga 2 Promemorians lagförslag 46 Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna 49 Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 50 Bilaga 5 Lagrådets yttrande 53 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 55 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410). 2 Förslag till lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) Härigenom föreskrivs att 18, 28 och 31 §§ trafikskadelagen (1975:1410) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 18 § Utan hinder av att trafikskade- ersättning kan utgå får den som drabbas av skada i följd av trafik med motordrivet fordon i stället kräva skadestånd enligt vad som gäller därom. Har den skade- lidandes rätt till trafikskadeer- sättning helt eller delvis fallit bort på grund av omständighet som har inträffat efter skadehändelsen, är han endast om särskilda skäl före- ligger berättigad till skadestånd i den delen. Den som drabbas av en skada i följd av trafik med ett motordrivet fordon får, trots att han kan få trafikskadeersättning, i stället krä- va skadestånd enligt vad som gäl- ler om detta. Har den skadelidan- des rätt till trafikskadeersättning helt eller delvis fallit bort på grund av en omständighet som har inträffat efter skadehändelsen, är han berättigad till skadestånd i den delen endast om det finns särskilda skäl. Skadestånd med anledning av skada på motordrivet fordon i trafik eller på därmed befordrad egendom jämkas efter vad som är skäligt med hänsyn till omständig- heterna. Skadestånd med anledning av en skada på ett motordrivet fordon i trafik eller på egendom som transporterats med det får jämkas efter vad som är skäligt med hänsyn till den medverkan som har förekommit på ömse sidor, de särskilda risker för skador som motorfordonstrafiken har inne- burit och omständigheterna i övrigt. 28 § Den som vill bevaka rätt till ersättning enligt denna lag eller fordrings- rätt i övrigt på grund av avtal om trafikförsäkring skall väcka talan från det han fick kännedom om att fordringen kunde göras gällande och i varje fall från det fordringen tidigast hade kunnat göras gällande. Försummar han det, är talan förlorad. Har den som vill kräva trafik- skadeersättning anmält skadan till försäkringsgivaren inom den tid som anges i första stycket, har han alltid på sig att väcka talan mot försäkringsgivaren sedan denne har förklarat att slutlig ställning har tagits till ersättningsfrågan. Vad som sägs i andra stycket om försäkringsgivaren skall i fall som avses i 15 § gälla den myndighet som handlägger ersättningsären- det och i fall som avses i 16 § gälla trafikförsäkringsföreningen. Förbehåll om för väckande av talan än som anges i första stycket är utan verkan mot den som har anspråk på trafik- skadeersättning. Förbehåll om för att väcka talan än som anges i denna paragraf är utan verkan mot den som har anspråk på trafikskade- ersättning. 31 § Saknas föreskriven trafikför- säkring för motordrivet fordon som är registrerat i bilregistret och ej är avställt, har trafikförsäk- ringsföreningen rätt till gottgörel- se (trafikförsäkringsavgift) av den försäkringspliktige för den tid denne har underlåtit att fullgöra sin försäkringsplikt. Saknas föreskriven trafikförsäk- ring för ett motordrivet fordon som är registrerat i bilregistret och inte är avställt, har trafikförsäk- ringsföreningen rätt till gottgörel- se (trafikförsäkringsavgift) av den försäkringspliktige för den tid denne har underlåtit att fullgöra sin försäkringsplikt. Trafikförsäkringsavgift bestäm- mes på grundval av de årspremier för trafikförsäkring som har tillämpats här i landet trafikförsäkring har saknats. Avgiften får överstiga högsta försäkrings- premie för fordon av samma beskaffenhet och med samma användningssätt och geografiska anknytning som det oförsäkrade fordonet. Förhöjning av premie på grund av omständigheter som ger anledning till antagande att fordonet med hänsyn till inne- havarens person utgör särskild risk i trafiken får dock beaktas endast om sådana omständigheter föreligger i det särskilda fallet. Trafikförsäkringsavgift bestäms på grundval av de årspremier för trafikförsäkring som har tilläm- pats här i landet trafikförsäkring har saknats. Av- giften får över- stiga högsta försäkringspremie för fordon av samma fordonsslag och med samma användningssätt som det oförsäkrade fordonet. Med fordonsslag avses personbil, last- bil, buss, motorcykel, traktor, motorredskap, moped och terrängmotorfordon. Förhöjning av premien på grund av omständigheter som ger anledning att anta att fordonet med hänsyn till innehavarens person utgör en särskild risk i trafiken får dock beaktas endast om det finns sådana omständigheter i det sär- skilda fallet. Utan hinder av andra stycket får trafikförsäkringsavgift tagas ut med för tid till dess trafikförsäkring tecknas eller försäkringsplikten upphör. Trots vad som sägs i andra stycket får trafikförsäkringsavgift tas ut med tvåhundra kronor för tid till dess trafikförsäkring teck- nas eller försäkringsplikten upp- hör. Domstol kan sätta ned trafik- försäkringsavgift, om särskilda skäl föreligger. I fråga om pre- skription av trafikförsäkrings- avgift äger 28 § första stycket motsvarande tillämpning. Domstol kan sätta ned trafik- försäkringsavgiften, om det finns särskilda skäl. I fråga om pre- skription av trafikförsäkrings- avgift tillämpas 28 § första stycket. Denna lag träder i kraft . Bestämmelserna i 28 § andra och tredje styckena tillämpas även på fordringar som har uppkommit före ikraftträdandet och som vid ikraftträdandet inte är preskriberade enligt äldre bestämmelser. Äldre bestämmelser om trafikförsäkringsavgift tillämpas även efter ikraftträdandet i ärenden som inte är avslutade hos trafikförsäkrings- föreningen när lagen träder i kraft. 3 Ärendet och dess beredning har i skrivelser till tagit upp vissa frågor i trafikskadelagen (1975:1410) och trafikförsäk- ringsförordningen (1976:359). Frågorna avser bl.a. beräkningen av tra- fikförsäkringsavgifter enligt 31 § trafikskadelagen, dvs. de avgifter som föreningen har rätt att ta ut för den tid då ett motorfordon är oförsäkrat i strid mot lagen, det minsta belopp som föreningen har rätt att ta ut samt försäkringsgivarnas rätt enligt 24 § till återkrav av utbetalad trafikskade- ersättning när skador orsakas av oförsäkrade fordon. Vid genomförandet av EG:s tredje skade- resp. livförsäkringsdirektiv föreslog regeringen vissa ändringar i bl.a. trafikskadelagen (prop. 1994/95:184). Lagändringarna trädde i kraft . I samband med dessa ändringar upphävde regeringen bestämmelserna i trafikförsäk- ringsförordningen om s.k. riskklassindelning. Upphävandet av bestäm- melserna medför ett behov av att ändra den bestämmelse i trafikskade- lagen som reglerar hur trafikförsäkringsavgiften bestäms. har i sitt slutbetänkande Försäkringsrörelse i förändring 3 (SOU 1995:87) föreslagit att den s.k. skälighetsprincipen i försäkringsrörelselagen 19 kap. 5 § skall upphävas. Utredningen har även konstaterat att bestämmelsen om premieskälighet i 2 § trafikförsäkrings- förordningen kan upphävas. Mellan skälighetsprincipen och trafik- försäkringsgivarnas skyldighet att meddela trafikförsäkring (kontra- heringsplikten) finns ett klart samband. Främst med anledning härav aktualiserades frågan om kontraheringsplikten borde avskaffas. Preskriptionsreglerna i trafikskadelagen fick vid tillkomsten en lydelse som överensstämde med preskriptionsreglerna i försäkringsavtalslagen (1927:77). har konsumentförsäkringslagen (1980:38) till- kommit. Enligt den lagen har den som vill kräva försäkringsersättning alltid på sig att väcka talan efter det att försäkringsbolaget tagit slutlig ställning i ersättningsfrågan. Det har diskuterats om inte motsvarande regel borde införas i trafikskadelagen. Trafikskadelagen innehåller en bestämmelse om jämkning av skade- stånd för skada på motordrivet fordon i trafik eller på därmed befordrad egendom (18 § andra stycket). Enligt bestämmelsen skall skadeståndet jämkas efter vad som är skäligt med hänsyn till omständigheterna. Bestämmelsen och dess tillämpning har varit föremål för kritik och ingående diskussioner i bl.a. den juridiska doktrinen. I en proposition (1992/93:8) föreslog regeringen att bestämmelsen skulle ändras så att förekomsten av ansvarsförsäkring hos den skadeståndsskyldige skulle beaktas vid bedömningen av om jämkning skall ske. antog emellertid inte förslaget utan anslöt sig till ett uttalande av lagutskottet (bet. 1992/93:LU 35 s. 8) om att förslaget inte borde genomföras utan att mer ingående överväganden först kommit till stånd. Bestämmelsen har därefter diskuterats vid överläggningar i med del- tagande av företrädare för Arbetarskyddsstyrelsen, , , Justitiekanslern, , Kommittén om ideell skada, , , , , Juridiska fakulteterna vid och , , , , , , , , , , , och . Inom har utarbetats promemorian Jämkning av skadestånd enligt trafikskadelagen, trafikförsäkringsavgifter m.m. (Ds 1996:25). I promemorian behandlas ovanstående frågor och föreslås ändringar i trafikskadelagen. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1. Promemorians lagförslag finns i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En för- teckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En remissamman- ställning finns tillgänglig i (dnr Ju96/1491). Under remissbehandlingen samt i skrivelser inkomna till Justitie- departementet därefter har bl.a. och tagit upp ytterligare frågor som rör trafik- skadelagen och trafikförsäkringsförordningen. Det gäller bl.a. jämkning av personskadeersättning vid rattfylleri. Dessa frågor kommer att beredas . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådet har i huvudsak godtagit förslagen men också föreslagit vissa justeringar och lämnat andra synpunkter. Regeringen har följt Lagrådets förslag utom på en punkt. Regeringen återkommer i avsnitten 5.2.1 och 5.4 till Lagrådets synpunkter. 4 Nuvarande förhållanden 4.1 Trafikförsäkring 4.1.1 Försäkringsplikt Trafikförsäkring skall finnas för motordrivna fordon som är registrerade i bilregistret och inte är avställda samt för andra motordrivna fordon som brukas i trafik här i landet. Denna försäkringsplikt framgår av 2 § trafik- skadelagen. Av samma paragraf framgår att försäkringsplikten enligt huvudregeln fullgörs av fordonets ägare. Om fordonet innehas på grund av kreditköp med förbehåll om återtaganderätt eller om det innehas med nyttjanderätt för en bestämd tid om , är det i stället inne- havaren som fullgör försäkringsplikten. 4.1.2 Skyldighet att meddela försäkring Trafikförsäkring får enligt 5 § första stycket trafikskadelagen meddelas av en försäkringsgivare som har fått tillstånd till det av regeringen och av en försäkringsgivare som är verksam här i landet enligt lagen (1993:1302) om EES-försäkringsgivares verksamhet i . En försäkringsgivare som får meddela trafikförsäkring är enligt 5 § andra stycket skyldig att på begäran meddela trafikförsäkring. Försäkrings- givarna har alltså en kontraheringsplikt. Den enda tillåtna inskränkningen i kontraheringsplikten är att regeringen i tillståndet kan begränsa skyldig- heten att meddela trafikförsäkring till att gälla försäkring åt personer som tillhör en viss yrkesgrupp eller intressegrupp eller som är bosatta inom ett visst område. Kontraheringsplikten sammanhänger med att trafikförsäkringen är obligatorisk. Alla som är skyldiga att teckna trafikförsäkring skall också ha en möjlighet att göra det. 4.1.3 Premiesättning Skälighet och tidigare bestämmelser om riskklassindelning Försäkringsgivarna bestämmer själva vilka premiesatser som skall tilläm- pas för trafikförsäkring. Det finns inte något krav på att premiesättningen skall godkännas. I försäkringsrörelselagen (1982:713) finns dock en bestämmelse som för skadeförsäkringsrörelse i allmänhet fastställer en princip om premie- och kostnadsskälighet (se 19 kap. 5 §). Principen gäller också för svenska trafikförsäkringsgivares verksamhet. Därutöver tillämpas för trafikförsäkringsrörelse vissa bestämmelser i trafikförsäkringsförordningen (1976:359) samt före- skrifter. Premien för en trafikförsäkring får enligt 2 § trafikförsäkrings- förordningen inte bestämmas till högre belopp än som med erforderlig säkerhet kan anses svara mot den risk försäkringen är avsedd att täcka med tillägg för nödvändiga omkostnader. Anskaffningskostnader som föranleds av konkurrensskäl får inte belasta trafikförsäkringsrörelsen. Före gällde att ett försäkringsbolag innan det började driva trafikförsäkringsrörelse måste lämna uppgift till Finansinspek- tionen om de premiesatser som bolaget avsåg att tillämpa. Finans- inspektionen skulle även informeras om ändringar i anmälda premie- satser. Anledningen till ändringen skulle då anges. övervakade att premiesättningen var skälig och meddelade föreskrifter om riskklassindelning och premieberäkning (se 1, 2 och 7 §§ trafik- försäkringsförordningen i dess lydelse före ). Riskklass- indelningen innebar till att börja med att fordonen indelades i olika fordonsklasser, t.ex. personbil som inte används i yrkesmässig trafik, personbil som används i yrkesmässig trafik, buss, moped samt olika typer av motorcyklar och lastbilar. Inom varje fordonsklass fick man sedan göra en indelning i olika undergrupper med hänsyn till riskskill- nader inom klassen. För varje fordonsklass beaktades därefter i viss mån skilda förhållanden som riskpremien var beroende av. För personbil avsedd för privat bruk var riskpremien beroende av fyra förhållanden, nämligen geografisk zon, årlig körsträcka, bilmärke (där bilmärken, biltyper och årsmodeller inplacerades efter den risk de bedömdes representera i trafikförsäkringshänseende) och bonus . Av 31 § andra stycket trafikskadelagen framgår att beräkningen av trafikförsäkringsavgifter grundar sig på denna riskklassindelning (se avsnitt 4.2.1). Upphävandet av riskklassindelningen Enligt EG-direktiven på försäkringsområdet gäller en princip om pro- duktfrihet, vilken innebär att försäkringsgivarna i sin utveckling av för- säkringsavtal inte skall hindras av detaljerade föreskrifter i den nationella regleringen. anförde i sitt delbetänkande Försäk- ringsrörelse i förändring 2 (SOU 1993:108 s. 118) att kraven på risk- klassindelning och premieberäkning i gällande föreskrifter för trafik- försäkringsanstalterna strider mot denna princip och därför borde slopas. I proposition 1994/95:184 instämde regeringen i Försäkringsutred- ningens bedömning att bestämmelserna om riskklassindelning och premieberäkning borde upphävas. För att åstadkomma detta krävdes ändringar i trafikförsäkringsförordningen. Däremot behövdes enligt rege- ringens uppfattning inga lagändringar. Regeringen ändrade trafikför- säkringsförordningen i samband med att propositionens lagändringar genomfördes. Ändringarna trädde i kraft . Det anförda innebär att den enda bestämmelsen om premiesättning för trafikförsäkringsgivarna, förutom den allmänna skälighetsprincipen i försäkringsrörelselagen (som för övrigt föreslås upphävd i lagråds- remissen Ändrade försäkringsrörelseregler), numera är skälighetsregeln i 2 § trafikförsäkringsförordningen. 4.2 Trafikförsäkringsavgift 4.2.1 Rätt till och beräkning av trafikförsäkringsavgift är en förening där alla försäkringsgivare som meddelar trafikförsäkring är medlemmar (16 och 30 §§ trafik- skadelagen). Även de utländska bolag som är verksamma i är med. företräder försäkringsbolagen i vissa ärenden om trafikskadeersättning och återkrav av utgiven sådan ersätt- ning. Regeringen fastställer föreningens stadgar. Enligt stadgarna står föreningen under tillsyn. En fordonsägare, som försummar att betala trafikförsäkringspremien för sitt fordon, får först en påminnelse som i regel också gäller som upp- sägning av avtalet. Om premien ändå inte betalas, upphör försäkrings- avtalet att gälla fr.o.m. dagen efter den sista betalningsdagen som är angiven i påminnelsen. Försäkringsgivaren skall enligt 16 § andra stycket trafikförsäkringsförordningen anmäla till när ett försäkrings- avtal upphör att gälla. Det är som för bilregistret, se 2 § bilregisterkungörelsen (1972:399). Saknas föreskriven trafikförsäkring för ett motordrivet fordon som är registrerat i bilregistret och som inte är avställt, skall enligt 83 § tredje stycket bilregisterkungörelsen underrätta om detta. Trafikförsäkringsföre- ningen har då rätt till gottgörelse av den försäkringspliktige i form av en trafikförsäkringsavgift. Denna rätt framgår av 31 § trafikskadelagen, som också innehåller föreskrifter om hur avgiften skall beräknas. Trafikförsäkringsavgiften bestäms på grundval av de årspremier för trafikförsäkring som har tillämpats här i landet trafikför- säkring har saknats. Avgiften får överstiga högsta försäk- ringspremie för fordon av samma beskaffenhet och med samma använd- ningssätt och geografiska anknytning som det oförsäkrade fordonet. Trafikförsäkringsavgiften fastställs av . Beräkningsmetoden är genom föreskrifterna i 31 § andra stycket knuten till tidigare föreskrifter om indelning i riskklasser. (En redogörelse för klassindelningen enligt föreskrifterna och skälen för att den upphävts har lämnats i avsnitt 4.1.3.) Varje fordon klassas av . Föreningen fastställer fordonsklasser som i sin tur indelas i avgiftsklasser och geografisk zon. har en klassningslista där bilmodellerna hänförs till olika avgiftsklasser. Listan aktualiseras fortlöpande med nytillkomna bil- modeller. 4.2.2 har rätt att kräva trafikförsäkringsavgift för som ett fordon är lagstridigt oförsäkrat. I förarbetena till trafik- skadelagen sägs att det givetvis inte är någon mening med att ta ut alltför låga avgifter. sägs att det kan finnas anledning att låta även den som har haft sitt fordon oförsäkrat endast drabbas av något slags förseningsavgift. I 31 § tredje stycket trafikskadelagen finns därför en bestämmelse som innebär att trafikförsäkringsavgift alltid får tas ut med , även om avgiften enligt beräkningsmetoden för uttagande av avgift skulle uppgå till ett lägre belopp. Minimiavgiften har varit oför- ändrad sedan den infördes . 4.3 Trafikskadeersättning 4.3.1 Utbetalning av trafikskadeersättning Trafikskadeersättning utgår enligt 8 § trafikskadelagen för person- eller sakskada som uppkommer i följd av trafik med motordrivet fordon här i landet. Ersättning enligt 8 § utgår även i vissa andra fall, om fordonet var registrerat här i landet eller tillhörde svenska staten. Ersättning för personskada betalas oberoende av hur eller av vem skadan har vållats. Den skadelidande, även föraren, har därför en själv- ständig rätt att få sin ersättning direkt från trafikförsäkringen, se 10 och 11 §§. Ersättningen kan enligt 12 § första stycket jämkas i vissa fall, bl.a. om den skadelidande själv uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet har medverkat till skadan. Det är den försäkringsgivare som har meddelat trafikförsäkring för fordonet som skall betala ersättningen. Vid en kollision mellan flera fordon betalas ersättningen från försäkringen för det fordon som den skadade befann sig i. Den slutliga fördelningen mellan försäkringarna bestäms enligt 22 § med hänsyn till bl.a. om vållande har förekommit på någondera sidan eller båda sidorna. Om någon som inte suttit i fordonet drabbas, kan denne vända sig mot den försäkringsgivare som meddelat det påkörande fordonets försäkring. Beträffande sakskada gäller i huvudsak följande. Om ett motordrivet fordon eller egendom som transporteras med ett sådant fordon skadas, betalas trafikskadeersättning endast om skadan uppkommit i följd av trafik med ett annat motorfordon. Skadan skall dessutom ha orsakats genom vållande i samband med förande av det andra fordonet eller genom bristfällighet på det fordonet, se 10 § andra stycket. Ersättningen betalas från trafikförsäkringen för det andra fordonet. Om någon annan sakskada än en skada på ett motordrivet fordon eller egendom som befordras med ett sådant fordon uppkommer på grund av trafik med ett motordrivet fordon, betalas ersättningen från trafikförsäkringen för fordonet. Ersättningen kan enligt 12 § andra stycket jämkas, om vållande på den skadelidandes sida har medverkat till skadan. För det fall ett försäkringspliktigt fordon saknar försäkring kan den skadelidande vända sig mot . Samtliga för- säkringsgivare som vid skadetillfället hade tillstånd att meddela tra- fikförsäkring svarar enligt 16 § i dessa fall solidariskt för den trafik- skadeersättning som skulle ha utgått om försäkring hade funnits.