prop · GM031D14 · 1999-01-01 00:00:00 — Vidare fick kommunerna möjlighet att ansöka om statliga medel för att utveckla stödet till an- höriga. Regeringen föreslog också ändringar i so- cialtjänstlagen för att bl.a. underlätta för äldre och funktionshindrade att flytta eller söka vård och omsorg i annan kommun. Regeringen har vidare påbörjat en översyn av socialtjänstlagen (1980:620), finansiering och av- gifter, tillsynen över samt hur den ekonomiska tryggheten för vissa äldre invandrare skall utformas. Regeringen har utarbetat en nationell hand- lingsplan för äldrepolitiken. I den redovisas de mål för äldrepolitiken som skall gälla i hela lan- det. Regeringen anger där också åtgärder för att rätta till problem inom äldreomsorgen. Efter beslut har planen nu börjat genom- föras. Det innebär bl.a. att tillsynen över kom- munernas omsorgsverksamhet föreslås få mer resurser för att kunna utökas och att statliga me- del kan ansökas av kommuner för att förbättra standarden i äldrebostäder och öka antalet platser i särskilt boende. Ökade resurser föreslås också till forskning och utveckling inom äldreom- sorgsområdet. En handikappdelegation har bil- dats med uppgift att ta fram ett förslag till en motsvarande nationell handlingsplan för handi- kappområdet. Staten ger stöd direkt till funktionshindrade personer genom att anslå resurser för statlig assi- stansersättning, bilstöd, texttelefon och vårdar- tjänst. Kommunerna har fått möjlighet att ansöka om statliga medel för att utveckla kvaliteten i so- cialtjänstens arbete med barn och unga och So- cialstyrelsen har fått i uppdrag att bistå kommu- nerna i utvecklingsarbetet. Genom ändringar i socialtjänstlagen har staten bl.a. lyft fram att kommunerna alltid ska ta hänsyn till barnets bästa när de vidtar omsorgsåtgärder för barn. I lagen anges nu också en riksnorm som preciserar socialbidragets storlek och staten har markerat såväl kommunens ansvar för att bistå den en- skilde med aktiva åtgärder som den enskildes an- svar att göra vad han kan för att bli självför- sörjande. En strategi har tagits fram för det fortsatta arbetet med att i förverkliga och genomföra FN:s konvention om barnets rättig- heter. Situationen för hemlösa har försvårats och regeringen vill i samarbete med ideella krafter, särskilt i storstäderna, satsa resurser och vidta åtgärder för att förbättra denna situation. På forskningsområdet har regeringen i propo- sition 1996/97:5 Forskning och samhälle lyft fram de kunskapsbehov som man ansåg vara av stor vikt. Medel för forskning anslogs och kun- skapsbehoven omsattes till mål och uppdrag regleringsbrev för de myndigheter som arbetar med forskning. 3.3.3 Effekter av de statliga insatserna Den vårdgaranti som infördes syftade till att öka tillgängligheten för alla patienter genom att införa regler om tillgänglighet till primär- vården och specialistvården. Det kan konstateras att vårdgarantin, som företrädare för staten och landstingen beslutat bibehålla , ledde till en ökad fokusering på problemen kring vårdens tillgänglighet. Däremot visar olika uppföljningar att landstingen inte fullt ut har lyckats nå upp till garantins tidsfrister. gällande vårdgaranti är inte någon behandlings- garanti. I överenskommelsen mellan staten och landstingen 1999 för insatser för att stärka patientens ställning m.m. tas ytter- ligare steg för att förbättra vårdens tillgänglighet. Landstingen har åtagit sig att påtagligt minska väntetiderna både för besök och behandling. Därutöver har regeringen gett i uppdrag att utreda förutsättningarna för en behandlingsgaranti inom svensk hälso- och sjukvård. De hiv-preventiva insatser som gjorts, bl.a. med stöd av de medel som staten avsatt för att förhindra spridningen av hiv-infektion, har visat sig vara framgångsrika och har förblivit ett land med låg förekomst av hiv-infektion. En undersökning gjord av Statistiska central- byrån visar att ökningen av det generella stats- bidraget till kommuner och landsting i huvudsak har använts i enlighet med intentio- ner. Det innebär att vården och omsorgen har fått resurser, bl.a för att öka personaltätheten, som de annars inte skulle ha fått. Detta ger dess- utom landstingen möjligheter att korta vänte- tiderna. Många landsting har också beslutat om åtgärder för att minska väntetiderna. Stimulans- medlen har bl.a. bidragit till en ökad medveten- het i kommuner och landsting om anhörigas si- tuation och flera av de projekt som fått stöd har permanentats och fortsätter nu inom den regul- jära verksamheten. Fler äldre och funktionshind- rade än tidigare söker nu bistånd i annan kom- mun. Det är en effekt av lagändringarna som redan är märkbar. I övrigt är det svårt att redan nu bedöma effekter i omsorgen av lagändringar- na och handlingsplanen för äldrepolitik. De direkta stöden till funktionshindrade inne- bar att ungefär 7 700 personer fick stöd i sitt dagliga liv genom statlig assistansersättning , ca 2 500 personer kunde med hjälp av vårdartjänst studera vid gymnasium, folkhögskola eller universitet, nästan 900 döva och talskadade fick texttelefon för att underlätta kontakterna med anhöriga och andra och ca 2 200 personer fick bilstöd. Regeringen konstate- rar att den förbättring av levnadsvillkoren detta inneburit för dessa personer och deras anhöriga inte kommit till stånd utan dessa insatser. Det utvecklingsarbete som kommit till stånd till följd av de statliga utvecklingsmedlen riktade mot barn- och ungdomsomsorgen har, enligt , bidragit till att kvaliteten för- bättrats i kommunernas utredningar i enskilda ärenden om omsorgsbehovet. Förbättringen har skett trots att det görs fler utredningar därför att antalet anmälningar och ansökningar ökat. Effekter av de olika lagändringar som genom- förts kan ännu inte redovisas. Till följd av insatserna inom forskningsom- rådet har bl.a. ett nationellt forskningsprogram om ojämlikhet i hälsa utarbetats och ett centrum för alkohol- och drogforskning har inrättats vid . Vidare har en utvärde- ring gjorts av arbetsplatsanknutet alkohol- och drogförebyggande arbete. Effekter av nedskär- ningar på vårdpersonalens psykosociala arbet- miljö har studerats och resultaten har givit upp- slag till vårdorganisatoriska åtgärder som prövas. 3.3.4 Regeringens slutsatser Regeringen bedömer att de genomförda insat- serna inom vården och omsorgen inneburit att viktiga steg har tagits för att uppnå målen, men att måluppfyllelsen ännu inte är tillfredsställande. Väntetiderna inom vården måste kortas ytter- ligare och patienterna få ett ökat inflytande över och en ökad delaktighet i beslut som fattas inom hälso- och sjukvården. När det gäller hälsoläget i befolkningen finns det alltjämt stora skillnader mellan olika befolkningsgrupper. Insatserna bör därför främst inriktas mot de grupper som är mest eftersatta. Barns och ungdomars hälsa måste särskilt uppmärksammas. Andelen skol- ungdomar som använder alkohol och som har prövat narkotika ökar. Man kan dessutom notera en ökning av antalet rökande tonårsflickor. När det gäller tandhälsan så kvarstår problem med kariesskador i vissa utsatta bostadsområden. När det gäller den del av målet som avser kva- litet och effektiv resursanvändning inom hälso- och sjukvården åligger det främst sjukvårds- huvudmännen att förbättra måluppfyllelsen. Re- geringen anser, bl.a. mot bakgrund av de skillna- der i effektivitet och kvalitet som finns mellan olika landsting, att det krävs fortsatta insatser av de enskilda landstingen för att förbättra kvalite- ten och effektiviteten. Regeringen avser att framöver utveckla uppföljningen och utvärde- ringen på dessa områden. Den sociala omsorgen har svårigheter att möta vissa gruppers behov, t.ex. de psykiskt funktions- hindrades. Det förekommer att behövande inte får tillgång till omsorg på grund av nivån på av- gifterna och för att det på vissa håll saknas platser i särskilt boende. Regeringen avser att genomföra de insatser, bl.a. ekonomiskt stöd till bostäder för äldre och funktionshindrade och utökade resurser till tillsyn, som redovisats i den nationella handlingsplanen för äldrepolitiken. Vidare skall regeringen utarbeta en motsvarande handlingsplan för handikappområdet. Rege- ringen bedömer att detta är en bra grund för fortsatt utveckling av omsorgen, så att målupp- fyllelsen kan förbättras. Regeringen konstaterar att behovet av social- tjänstens olika insatser har ökat på flera områden. Därför anser regeringen att det är värdefullt att utredningar av enskilda barns och ungdomars vård- och omsorgsbehov har förbättrats, så att bedömningarna av insatsbehoven kan bli mer korrekta och insatsernas effektivitet därmed kan öka. I vissa fall, t.ex. när det gäller äldre invandrare, är det eventuellt lämpligare att möta behoven med andra insatser än dem som kan erbjuda. Mot bakgrund av detta är den på- började översynen av socialtjänstlagen och so- cialtjänsten mycket angelägen. Genom genderprojekt har det bl.a. framkommit information om att män och kvinnor har olika tillgång till vård och omsorg; fler män än kvinnor får t.ex. bilstöd och assistansersättning. Departementet arbetar vidare med att få fram könsuppdelad statistik och verkar för att förslag och verksamheter skall genomföras utifrån båda könens behov och för- utsättningar. Den information som finns till- gänglig om vård- och omsorgsbehov, kom- muners och landstings vård- och omsorgs- insatser och om effekter av insatserna, är inte tillräcklig för att regeringen ska kunna bedöma måluppfyllelsen på ett tillfredsställande sätt. Ytterligare insatser krävs för att utveckla informationsförsörjningen. Regeringen konstaterar att de planerade insat- ser och prioriteringar som redovisades i proposi- tionen Forskning och samhälle i huvudsak har fullföljts och att de redan lett till ökad kunskap eller är nödvändiga led i arbetet med att säkra kunskapstillväxten . Regeringen bedömer därför att målet, att öka kunskapen om tillstånd, processer och effekter rörande hälsa och social välfärd, har nåtts på ett tillfredsställande sätt. Utfall 1997 Anslag 1998 1 Utgifts- prognos 1998 Förslag anslag 1999 Beräknat anslag 2000 Beräknat anslag 2001 A Hälsovård och sjukvård 16 872 227 16 387 184 16 728 390 16 857 734 16 847 992 16 853 243 B Social omsorg 6 331 C 377 403 369 636 381 658 407 357 414 438 421 432 D Forskning 97 659 102 179 99 300 114 548 126 785 139 234 Totalt för utgiftsområde 9 23 678 336 22 753 816 22 935 784 24 012 459 24 470 920 24 764 804 1 Inklusive beslut till följd av förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten för i samband med den ekonomiska vårpropositionen. 4 Hälsovård och sjukvård 4.1 Omfattning Verksamhetsområdet omfattar hälso- och sjuk- vård som i huvudsak är ett ansvar för landstingen och kommunerna. Verksamheten regleras bl.a. i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Statens stöd till den kommunala sektorn utgår främst från utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner. Under utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg redovisas vissa ersätt- ningar som utges till sjukvårdshuvudmännen till följd av den särskilda årliga överenskommelsen mellan staten och landstingen. Kostnadsansvaret för läkemedelsförmånen har fr.o.m. överförts till lands- tingen och ett särskilt statsbidrag utges därför fr.o.m. till landstingen för detta ändamål. De dominerande posterna anslagsmäs- sigt inom verksamhetsområdet utgörs av läke- medelsförmånen och tandvårdsförsäkringen. Vidare ingår i verksamhetsområdet de statliga myndigheterna med anknytning till hälso- och sjukvårdsområdet, dock inte som redovisas under ett separat verksamhetsområde, samt bidrag till () och . Under verksamhetsområdet redovisas även och samt WHO-enheten för rapportering av läkemedels- biverkningar. har i ett internationellt perspektiv rela- tivt låga kostnader för hälso- och sjukvård. En jämförelse mellan de svenska kostnaderna för hälso- och sjukvård som en andel av BNP och ett genomsnitt för motsvarande kostnadsandel i EU-länderna visar enligt statistik för att andel var av BNP jämfört med genomsnittet i EU- länderna. Kostnaderna för landstingens hälso- och sjukvården (primärvård, somatisk korttidssjukvård, långtidssjukvård, psykiatrisk vård och tandvård) uppgick enligt statistik (Statistisk årsbok för landsting 1998) till . Detta var en ökning med jämfört med då kostnaderna uppgick till . Jämfört med i sin helhet innebär kostnadsutfallet för en oförändrad kostnadsnivå jämfört med . Den landstingskommunala hälso- och sjuk- vården omfattar en rad olika verksamheter. För- delningen av de totala kostnaderna för hälso- och sjukvården på de olika verksamheterna framgår av nedanstående diagram. Diagram 4.1 Fördelning av kostnader på olika verksamheter inom hälso- och sjukvården, 1990 - 1996 Som framgår av diagram 4.1 har den somatiska korttidssjukvårdens andel av de totala kostna- derna ökat från år . Lång- tidssjukvårdens och primärvårdens andelar av de totala kostnaderna har minskat . Långtidssjukvårdens andel har minskat från år , medan primärsjukvårdens andel minskat från 30,2 pro- cent år . När det gäller den psykiatriska vårdens andel har denna legat relativt stabilt och uppgick till av kostnaderna 1990 som . När det slutligen gäller tandvården så har dess andel minskat från av kostnaderna för år av kost- naderna för . Förändringarna i kostnadsandelar för de olika verksamheterna inom landstingens hälso- och sjukvård kan förklaras av de omstruktureringar som genomförts inom sektorn och som bl.a. innebär en omfördelning från slu- ten vård till öppna vårdformer och hemsjukvård. Stor betydelse för omfördelningen har också de förändringar som skett till följd av Ädelreformen och psykiatrireformen. Landstingens verksamhet finansieras i huvud- sak via landstingsskatten. Som framgår av diagram 4.2 utgjorde landstingsskatten nära fyra femtedelar av landstingssektorns inkomster. Statens bidrag till landstingen består dels av det generella statsbidraget, dels av vissa specialdestinerade statsbidrag (inom hälso- och sjukvårdsområdet t.ex. ersättning med anledning av den årliga överenskommelsen mellan staten och landstingen samt vissa tidsbegränsade stimulansbidrag med anledning av t.ex. Ädel-, handikapp- och psykiatrireformerna). Lands- tingen har vidare vissa övriga inkomster (ersätt- ningar från försäkringskassor, ersättningar från kommuner, försäljning av tjänster osv.) samt inkomster från patientavgifter. Det är värt att notera att uppgifterna i diagram 4.2 avser finansieringen av landstingens totala verksamhet och inte endast hälso- och sjukvården. Diagrammet ger emellertid en relativt rättvisande bild av finansieringen av landstingens hälso- och sjukvård eftersom den verksamheten utgör en stor andel, , av landstingens totala verksamhet. Diagram 4.2 Landstingens inkomster fördelade (%) efter inkomstslag När det gäller personalen inom såväl landsting- ens som kommunernas hälso- och sjukvård så kan situationen för illustreras av tabell 4.1 nedan. Av tabellen framgår också föränd- ringen jämfört med när det gäller perso- nalens storlek och fördelningen på vissa olika yrkeskategorier. Uppgifterna är hämtade från statistik. Av tabellen kan utläsas att den samlade personalen inom hälso- och sjukvården totalt ökade från drygt 240 000 till knappt 249 000 mellan och . Hälso- och sjukvårdspersonalen i kommunerna ökade med 12 000 medan hälso- och sjukvårdspersonalen i landstingen minskade med 3 300. Tabell 4.1 Viss sjukvårdspersonal i landsting och primärkommuner samt förändring 1997 Förändring 1995 1997 Landsting Kommuner Totalt Landsting Kommuner Totalt Läkare 22 000 1 450 23 450 1 500 1 150 350 Sjuksköterska 71 000 19 200 90 200 2 900 600 3 500 Undersköterska 37 900 55 200 93 100 2 600 13 700 11 100 Sjukvårdsbiträde 3 500 8 500 12 000 3 300 2 200 5 500 Skötare 12 700 5 300 18 000 1 900 900 1 000 Sjukgymnast 5 200 1 200 6 400 100 100 200 Arbetsterapeut 3 700 2 100 5 800 0 50 50 Summa 156 000 92 950 248 950 3 300 12 000 8 700 Källa: 4.2 Utgiftsutveckling Utgiftsutveckling Miljoner kronor (löpande priser) Utfall 1997 Anslag 1998 Utgifts- prognos 1998 Förslag anslag 1999 Beräknat anslag 2000 Beräknat anslag 2001 16 872 16 387 16 728 16 858 16 848 16 853 Verksamhetsutfall och ekonomiskt utfall - Folkhälsan har fortsatt att förbättras, men alltjämt finns stora socioekonomiska skillna- der i hälsoläget hos befolkningen. Ett oroan- de tecken är att den andel av befolkningen som uppger sig ha psykiska besvär ökat. Andra hälsoproblem som ökar är övervikt och allergier. - Utvecklingen inom hälso- och sjukvården har präglats av bl.a. besparingar och omstruktureringar inom sjukhussektorn. Den demografiska utvecklingen har inneburit att andelen äldre ökat. I den situa- tionen har vården, trots en bibehållen pro- duktionsnivå, fått problem med ökade vänte- tider. har ett kraftfullt arbete inletts för att korta köer till och minska vän- tetider i vården. - Enligt uppföljning av psy- kiatrireformen får personer med psykisk störning inte del av insatser för stöd och ser- vice enligt lagen (1993:387) om stöd och ser- vice till vissa funktionshindrade i den ut- sträckning som gruppens behov föranleder. Omkring hälften av gruppen svårt psykiskt störda saknar adekvat sysselsättning anpassad till deras funktionshinder. - Till följd av förändringen inom läkemedels- förmånen minskade kostnaden för läkemedel något . beräknas en viss kostnadsökning ske. Det är svårt att bedöma den mer långsiktiga kostnadsutvecklingen inom läkemedelsområdet. Förändringar - Ytterligare steg har tagits för att stärka pati- entens inflytande och delaktighet i hälso- och sjukvården genom de förslag till förändringar i hälso- och sjukvårdslagstiftningen som rege- ringen förelagt . Landstingen har tillförts medel för insatser inom området ge- nom den särskilda överenskommelsen mellan staten och landstingen. - Landstingen och kommunerna har genom utökade statsbidrag fått förutsättningar att korta väntetiderna inom vården samt komma tillrätta med de problem som finns inom äldresjukvården. skall på rege- ringens uppdrag utreda förutsättningarna för en behandlingsgaranti inom hälso- och sjuk- vården. - Ytterligare åtgärder har vidtagits för att stärka patientsäkerheten i vården genom beslut om en ny reglering för yrkesverksam- heten inom hälso- och sjukvårdsområdet som träder i kraft . - beslut att införa lagstiftning rö- rande hälsodataregister och vårdregister inne- bär en ökad enhetlighet i regleringen inom området som skyddet för den en- skildes integritet förstärks. - beslut om ett reformerat tand- vårdsstöd innebär att i princip alla vuxna ges ett ekonomiskt stöd till hälsofrämjande och regelbunden tandvård. förbättras stödet till vissa äldre samt personer som till följd av sjukdom eller funktionshinder har särskilda vårdbehov. Ett högkostnadsskydd införs vid särskilt omfattande behandlingar. Mål - Kvaliteten i hälso- och sjukvården skall för- bättras. - Patientens ställning skall stärkas. - Folkhälsan skall förbättras för de grupper i samhället som är mest eftersatta ur hälso- synpunkt. Tobaksbruket skall minska. - Läkemedelsförsörjningen skall utvecklas och vara kostnadseffektiv. - En god tandhälsa skall upprätthållas. - Vården av och omsorgen om psykiskt störda skall förbättras. Prioriteringar - Åtgärder skall vidtas för att förbättra förut- sättningarna att korta väntetider och förbättra tillgängligheten i hälso- och sjukvården. - Insatser skall göras för att öka patientinfly- tandet och stärka patientsäkerheten. - Verksamhetsstatistik och resultatinformation för hälso- och sjukvården skall tas fram. - Åtgärder skall vidtas för att förbättra den psykiska hälsan hos befolkningen och särskilt hos barn och ungdomar. - Lagstiftningen inom tvångspsykiatriområdet skall reformeras. - Förutsättningarna skall förbättras för att fortlöpande prognostisera kostnadsutveck- lingen för läkemedel. - Arbetet med att utveckla och effektivisera läkemedelsförsöljningen skall fullföljas. 4.3 Resultatbedömning Det övergripande målet för hälso- och sjukvård- en är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Att erbjuda hälso- och sjuk- vård av god kvalitet, som tillgodoser patientens behov av trygghet i vården och behandlingen, är i första hand en uppgift för landstingen. Som en följd av Ädelreformen har även kommunerna numera ett ansvar att bedriva hälso- och sjuk- vård. Eftersom ansvaret för hälso- och sjukvår- den främst åvilar landsting och kommuner av- gränsar regeringen sin resultatbedömning för verksamhetsområdet hälso- och sjukvård avse- ende till att avse främst en redo- visning av de statliga insatserna inom området samt deras effekter. Den hälso- och sjukvård som erbjuds skall vara tillgänglig och bygga på respekt för den en- skildes självbestämmande och integritet. Den en- skilde individens möjligheter att påverka vårdens utformning och innehåll måste så långt möjligt säkerställas. Det underläge som patienten kan befinna sig i måste motverkas. Enligt regeringens uppfattning är en gemen- sam finansiering, i huvudsak genom skatter, en grundförutsättning för att en god hälso- och sjukvård på lika villkor för alla skall kunna erbju- das. Patientavgifter skall inte i första hand vara en finansieringskälla utan användas för att styra vårdsökande till rätt vårdnivå. Den som är sjuk skall få den vård och omsorg som behövs obero- ende av egen ekonomi. Tillgängliga sjukvårdsre- surser måste fördelas rättvist och efter behov, där behoven för kroniskt sjuka, funktionshindrade och andra utsatta grupper särskilt skall värnas. Här spelar den demokratiska styrningen av hälso- och sjukvården en viktig roll. För att hälso- och sjukvården skall bibehålla den trovärdighet och det starka förtroende som den av tradition har hos befolkningen måste den vara tillgänglig för alla som har behov av kontakt med vården. Bemötandet inom hälso- och sjuk- vården skall kännetecknas av värme och respekt för den vårdsökande. 4.3.1 Hälso- och sjukvård Tillstånd och utveckling Som tidigare framgått har i ett interna- tionellt perspektiv låga kostnader för hälso- och sjukvård. pekar de s.k. välfärdsmåtten såsom spädbarnsdödlighet och medellivslängd på att den svenska hälso- och sjukvården är av hög kvalitet. har hälso- och sjukvården, trots en bibehållen produktionsnivå, emellertid fått problem med ökade väntetider. Detta är i och för sig inte anmärkningsvärt mot bakgrund av att utvecklingen inom hälso- och sjukvården har varit mycket omdanande. Utvecklingen har präglats av besparingar och omstruktureringar inom sjukhussektorn, en kraftig omfördelning från sluten vård till öppna vårdformer och hemsjukvård liksom stora om- fördelningar av ansvaret för vården och om- sorgen om äldre och inom psykiatrin. Brister i vårdens organisation och felaktiga prioriteringar är andra förklaringar till att köer uppstår. Den demografiska utvecklingen med en ökad andel äldre har också spelat en viktig roll liksom den teknologiska utvecklingen som bl.a. gjort det möjligt att erbjuda allt äldre patienter aktiv be- handling. Statistik från visar att andelen som har fått sluten vård i grup- pen 75 stigit från 250 000 till 317 000 un- der den senaste tioårsperioden, vilket motsvarar en ökning på . I gruppen är ökningen . Mot bakgrund av ovanstående var vårdens till- gänglighet en viktig fråga i överläggningarna mellan staten och landstingen om vissa ersätt- ningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. för . I överenskommelsen kom företrädare för regeringen och att införa en vårdgaranti vilken tar sikte på att öka tillgängligheten för alla genom att införa regler om tillgänglighet till primärvården och specialistvården. Primärvården är ansvarig för de första kontakterna och skall erbjuda hjälp, an- tingen per telefon eller genom besök, som vården kontaktas. Läkarbesök skall erbjudas . När så erfordras skall primär- vården biträda med hänvisning till specialistvård för patientbesök . För patienter med oklar diagnos skall besöket hos specialist ske inom en månad.