prop · GM0371 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1998/99:71 Ersättning av staten till steriliserade i vissa fall Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll Propositionen innehåller förslag till lag som ger rätt för vissa personer som steriliserats mot sin vilja eller på någon annans initiativ att begära och erhålla ekonomisk ersättning av staten. För att vara ersättningsgrundande skall steriliseringen ha skett innan den nu gällande steriliseringslagen (1975:580) trädde i kraft . I lagen uppställs därutöver vissa villkor för att ersättning skall be- viljas. Dessa villkor är utformade så att ersättning skall utgå om vissa yttre omständigheter eller kriterier är uppfyllda. Ersättningen är ett schablonbelopp om . En särskild nämnd skall handlägga och besluta i ersättningsfrågorna efter det att ansökan lämnats till nämnden. Nämndens beslut skall inte gå att överklaga. Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Lagtext 3 2.1 Förslag till lag om ersättning till steriliserade i vissa fall 4 2.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 6 3 Ärendet och dess beredning 8 4 Regeringens allmänna överväganden 8 5 Steriliseringslagstiftningen och dess tillämpning 9 5.1 steriliseringslag 9 5.2 steriliseringslag 10 5.3 Frivilliga steriliseringar 11 5.4 Steriliseringar som inte var frivilliga 11 6 Principer för ersättning och organisation 13 6.1 Vad lagen skall reglera 13 6.2 Villkor för att ersättning skall beviljas 14 6.2.1 Steriliseringar utan egen ansökan eller skriftligt sam- tycke 15 6.2.2 Steriliseringar i anslutning till vissa typsituationer 15 6.2.3 Sterilisering efter otillbörlig påverkan eller försumlig- het av myndighet 19 6.2.4 Brister i underlagsmaterialet 20 6.3 Ersättningens storlek 21 6.4 Vem skall besluta om ersättning? 23 6.5 Möjlighet för sökanden att muntligen lämna uppgifter 24 6.6 Offentlighet och sekretess 25 6.7 Överklagande av beslut 26 6.8 Vem skall initiera frågan om ersättning? 27 6.9 När skall ansökan senast göras? 27 6.10 Handläggningsfrågor m.m. 28 7 Kostnadseffekter 29 8 Författningskommentar 30 8.1 Förslag till lag om ersättning till steriliserade i vissa fall 30 8.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 35 Bilaga 1 Utredningens sammanfattning 36 Bilaga 2 Utredningens lagförslag 53 Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 56 Bilaga 4 Lagrådets yttrande 60 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 63 Rättsdatablad 64 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om ersättning till steriliserade i vissa fall, 2. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100). 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om ersättning till steriliserade i vissa fall Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller ersättning av staten till personer som steriliserats 1. enligt lagen (1934:171) om sterilisering av vissa sinnessjuka, sinnesslöa eller andra som lida av rubbad själsverksamhet, 2. enligt lagen (1941:282) om sterilisering, eller 3. med myndighets medverkan utan stöd av lag. 2 § Den som steriliserats enligt 1 § har rätt till ersättning om han eller hon 1. varken undertecknat ansökan om sterilisering eller skriftligen sam- tyckt till sterilisering, 2. för ansökan om sterilisering eller då sterilisering ut- fördes var omyndig eller underårig, 3. för ansökan om sterilisering eller då sterilisering ut- fördes var intagen på anstalt, vårdhem eller liknande institution, 4. steriliserats på grund av att han eller hon var diagnostiserad som sinnessjuk, sinnesslö eller epileptiker, 5. enligt uttryckligt myndighetskrav steriliserats för att få dispens att ingå äktenskap, för att få genomgå abort eller för att få mödrahjälp eller annat statligt eller kommunalt bidrag, eller 6. får antas ha samtyckt till steriliseringen på grund av att en myndig- het har utövat otillbörlig påverkan eller varit försumlig. 3 § Ersättningen uppgår för var och en till etthundrasjuttiofemtusen (175 000) kr. Från detta belopp avräknas ersättning som staten tidigare betalat ut på grund av steriliseringen. Rätten till ersättning är personlig och kan inte överlåtas. Rätten förfaller om sökanden avlider innan beslutet har meddelats. Avlider sökanden efter att ett beslut om ersättning har meddelats, till- faller ersättningen dödsboet. 4 § En ansökan om ersättning skall göras skriftligen av den som ansökan avser. 5 § En ansökan om ersättning skall prövas av en särskild nämnd. Ordföranden i nämnden skall vara eller ha varit ordinarie domare. Regeringen utser nämnden och förordnar om dess sammansättning och arbetsformer. 6 § En ansökan om ersättning skall ha kommit in till nämnden före ut- gången av juni månad 2001. Ansökningar som kommer in därefter skall avvisas. 7 § Nämnden skall hålla muntlig förhandling om sökanden begär det och det inte är uppenbart obehövligt. Muntlig förhandling skall vara offentlig. Om det kan antas att det vid en förhandling kommer att lämnas någon uppgift för vilken det hos nämnden gäller sekretess som avses i 7 kap. 40 § sekretesslagen (1980:100), får ordföranden vid förhandlingen besluta att förhandlingen skall hållas inom stängda dörrar. 8 § En sökande eller annan som har inställt sig till en muntlig förhand- ling får av nämnden beviljas ersättning av allmänna medel för kostnader för resa och uppehälle, om nämnden finner det skäligt att ersättning be- talas ut. Nämnden får bevilja förskott på ersättningen. Närmare bestäm- melser om ersättning och förskott meddelas av regeringen. 9 § Ett beslut enligt denna lag kan inte överklagas. Denna lag träder i kraft . 2.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen (1980:100) dels att 16 kap. 1 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 7 kap. 40 §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 7 kap. 40 § Sekretess gäller i verksamhet enligt lagen (1999:000) om ersätt- ning till steriliserade i vissa fall för uppgift om enskilds hälsotill- stånd eller andra personliga för- hållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . 16 kap. 1 § Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1 8 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av upp- såtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrund- lagen i övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av 3. denna lag enligt 7 kap. 39 § såvitt avser uppgift om annat än verkställigheten av beslut om vård utan samtycke 8 kap. 3 §, 5 § första stycket 2, 6 § första stycket 2 Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1 8 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av upp- såtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrund- lagen i övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av 3. denna lag enligt 7 kap. 39 § såvitt avser uppgift om annat än verkställigheten av beslut om vård utan samtycke 7 kap. 40 § 8 kap. 3 §, 5 § första stycket 2, 6 § första stycket 2 Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning gav dåvarande chefen för efter regeringens bemyndigande en särskild utredare i uppdrag att all- sidigt belysa de politiska beslutsfattarnas, myndigheternas, forskarsam- hällets och den medicinska professionens ställningstaganden och ansvar vad gäller tillkomsten och tillämpningen av den steriliseringslagstiftning som var i kraft i under 1930-, 1940-, 1950-, 1960- och 1970- talen, fram till dess att den nuvarande steriliseringslagen trädde 1976. Utredningen antog namnet Steriliseringsutredning. Ut- redningen lade fram delbetänkandet Steriliserings- frågan i 1975, Ekonomisk ersättning (SOU 1999:2). Ut- redaren har i delbetänkandet övervägt principerna för en gottgörelse av samhället till dem som steriliserades mot sin vilja eller på någon annans initiativ och lämnat förslag till lagstiftning. En sammanfattning av betän- kandet finns i bilaga 1. Betänkandet har remissbehandlats. Remissinstanserna är Justitie- kanslern, , () samt Handikappförbundens Samarbetsorgan (HSO). Därutöver har Riksför- bundet FUB För utvecklingsstörda Barn, Ungdomar och Vuxna samt inkommit med yttrande. Remissyttrandena finns tillgängliga i ärende (S1999/412/HS). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Regeringen har följt Lagrådets förslag. 4 Regeringens allmänna överväganden Fram steriliserades ett stort antal människor i vårt land med stöd av då gällande steriliseringslagstiftning. Lagarnas utformning och hur de kom att tillämpas i praktiken präglades bl.a. av ett rashygieniskt synsätt och en tro på folkrening som var förhärskande bland många be- slutsfattare, forskare och läkare i , liksom i andra länder. Många av dem som steriliserades blev offer för detta synsätt. är detta något som det svenska sam- hället starkt tar avstånd från. har i enlighet med sina direktiv med förtur behandlat frågan om ersättning till dem som under tidigare lagstiftning blivit steriliserade mot sin vilja eller på någon annans initiativ. Redan när utredningen tillsattes var det regeringens uppfattning att det var ytterst angeläget att de som mot sin vilja utsatts för dessa ingrepp så fort som det var möjligt fick en upprättelse och en gottgörelse från staten. Denna uppfattning har regeringen också . Innebörden av det förslag som utredningen lagt fram i frågan om er- sättning, om principerna för ersättning och hur handläggningen av ersätt- ningarna och utbetalningen av ersättningarna skall organiseras kommer att behandlas i det följande. Inledningsvis vill regeringen slå fast att den i allt väsentligt ställer sig bakom utredningens förslag till ersättning och de överväganden som redovisas i betänkandet. Redan det förhållandet att regeringen genom att tillsätta steriliserings- utredningen erkände att utformningen av 1934 och sterilise- ringslagar och deras tillämpning i praktiken präglades av ett synsätt som samhället tar avstånd från innebar en upprättelse för dem som drabbats. Men detta förhållande kan bara till viss del lindra det lidande som många människor har utsatts för. Det är därför naturligt att de som steriliserats mot sin vilja eller på någon annans initiativ också får en eko- nomisk gottgörelse även om regeringen är medveten om att en sådan er- sättning aldrig kan ersätta den enskilde för det lidande som denne fått utstå. Ersättningen får därför framför allt en symbolisk funktion. Det förslag till ersättning som läggs fram innebär av denna anledning betydande avsteg från gällande skadeståndsrättsliga principer när det gäller det allmännas ansvar. Förslaget kan därför inte åbe- ropas av andra grupper som kan komma att rikta skadestånd mot staten. Många av steriliseringsingreppen gjordes för mycket länge sedan. Detta kan komma att innebära att den bedömning som skall utföras i er- sättningsärendena i stor utsträckning måste utgå från den enskildes egna uppgifter och upplevelser av t.ex. bemötande från myndighetspersoners sida. Att finna klara belägg för omotiverade påtryckningar mot den en- skilde i myndigheternas material kan komma att bli svårt. I dessa situa- tioner måste den steriliserades egna upplevelser ges ett betydande tolk- ningsföreträde och den nämnd som skall besluta i tveksamma fall hellre ge ersättning än avslå en ansökan. Regeringen vill särskilt betona att det är angeläget att detta synsätt kommer att gälla och att hanteringen av er- sättningsärendena kommer att präglas av service och assistans när så be- hövs. 5 Steriliseringslagstiftningen och dess tillämpning 5.1 steriliseringslag steriliseringslag (lag om sterilisering av vissa sinnessjuka, sinnesslöa eller andra som lida av rubbad själsverksamhet) hade som framgår av lagens rubrik begränsad tillämplighet. Lagen om- fattade enbart personer som saknade förmåga att lämna samtycke till sterilisering vissa s.k. rättsinkapabla. Lagen gav med andra ord förut- sättningarna för att kunna sterilisera de personer som ansågs sakna insikt i eller inte förstod steriliseringsingreppets innebörd. (För att undvika missförstånd används de termer och begrepp som förekommer i de sam- tida texterna. Det gäller t.ex. ett begrepp som "sinnesslö" som har en starkt nedsättande klang.) Ingen som steriliserades enligt lag hade således själv ansökt om eller lämnat samtycke till steriliseringen. Lagen reglerade inte frågan om sterilisering på den enskildes egen begäran eller efter samtycke; varken när det gällde sterilisering av friska individer eller av sinnesslöa eller andra sjuka som förstod ingreppets innebörd. Lagstiftarens stånd- punkt var att sterilisering av sådana individer på deras egen begäran eller med deras samtycke var tillåten utan särskilt lagstöd. Det gäller till att börja med sterilisering av medicinsk-terapeutiska skäl som ansågs tillåten i samma utsträckning som andra medicinska ingrepp. I övrigt ansågs sterilisering tillåten om den företogs med samtycke av den som steriliserades samt om det förelåg bärande skäl av med samtidens uttryck eugenisk, social, humanitär eller kriminalpolitisk natur. Däremot ansågs det nödvändigt med lagstiftning för att det skulle vara tillåtet att sterilisera en person som inte hade förmåga att lämna sådant samtycke. Detta var en orsak till lagregleringen. Sterilisering med använ- dande av fysiskt tvång var överhuvudtaget inte tillåten. Redan när riks- dagen antog lag hemställde den om en utredning under vilka förhållanden frivillig sterilisering av rättskapabla personer måtte kunna företagas. Uppdraget lämnades till den sittande Befolkningskommissio- nen vars förslag lämnades och som sedan i huvudsak lades till grund lag. 5.2 steriliseringslag steriliseringslag reglerades i princip alla steriliseringar som inte utfördes i rent medicinsk-terapeutiskt syfte, dvs. även de fall när den enskilde själv önskade sterilisering. Utgångspunkten var att sterilisering inte fick ske utan tillstånd av Medicinalstyrelsen. Likaså var en förutsätt- ning för tillstånd att vissa personer beretts tillfälle att yttra sig; för under- årig vårdnadshavare, för omyndig förmyndare, för den som var gift make samt för den som var intagen på allmän anstalt läkare och föreståndare. Huvudregeln i lagen var att sterilisering endast fick ske efter att den en- skilde själv ansökt om sterilisering eller, om ansökan gjordes av någon annan, skriftligen samtyckt till den. Lagen byggde således enligt förar- betena i princip på frivillighet. Sterilisering kunde ske på flera grunder s.k. indikationer eugenisk, social eller medicinsk. Den eugeniska inne- bar att sterilisering kunde ske om det kunde antas att en person kom att genom arvsanlag på avkomlingar överföra sinnessjukdom eller sinnesslöhet, svårartad sjukdom eller svårt lyte av annat slag. Den sociala indikationen innebar att sterilisering kunde ske om någon för framtiden var uppenbart olämplig att handha vårdnaden om barn på grund av sinnessjukdom, sinnesslöhet eller annan rubbning av själsverksamheten eller på grund av asocialt levnadssätt. Den medicinska indikationen inne- bar att om en kvinna led av sjukdom, kroppsfel eller svaghet kunde hon steriliseras för att förebygga ett havandeskap som skulle medföra allvar- lig fara för hennes liv eller hälsa. Tillstånd av Medicinalstyrelsen krävdes inte om sterilisering efter samtycke företogs enligt den medicinska indi- kationen grundad på kroppslig sjukdom eller kroppsfel efter att två läkare i ett skriftlig utlåtande angett grunden för åtgärden och förklarat att förut- sättningarna för den var för handen (s.k. tvåläkarintyg). Dessutom var det möjligt för läkare att, utan inhämtande av tillstånd från Medicinalstyrelsen eller genom tvåläkarintyg, efter samtycke sterili- sera en kvinna i samband med avbrytande av havandeskap om det fanns grundad anledning anta att sjukdom eller kroppsfel som föranledde in- greppet vid nytt havandeskap skulle medföra allvarlig fara för kvinnans liv eller hälsa (den s.k. nödfallsbestämmelsen). Sådan sterilisering fick också genomföras utan samtycke om kvinnan, på grund av rubbad själs- verksamhet, saknade förmåga att lämna samtycke, under förutsättning att läkaren, om det kunde ske utan menligt dröjsmål, inhämtade samtycke från anhörig. De eugeniska och sociala indikationerna var tillämpliga på både män och kvinnor medan den medicinska som framgår endast var tillämplig på kvinnor. Om någon på grund av rubbad själsverksamhet saknade förmåga att lämna giltigt samtycke fick han eller hon trots det steriliseras om de förutsättningar som uppställdes var uppfyllda. Liksom vad gällde lag fick enligt förarbetena till lag fysiskt tvång inte användas. Däremot fanns inget uttalat förbud mot verbal övertalning eller påtryckning. I Medicinalstyrelsens anvisningar upp- muntrades tvärtom sådan påverkan, särskilt från anstaltspersonals sida. 5.3 Frivilliga steriliseringar Under de års steriliseringslagar var i kraft, dvs. 1935 till 1975, steriliserades cirka 63 000 personer i . Enligt utred- ningens uppfattning har många av dessa steriliseringar varit genuint fri- villiga, framförallt under de sista 10 15 åren som lagstiftningen var i kraft. Utredningen har också pekat på undersökningar som genomfördes och . I dessa undersökningar, utförda efter ingreppet, görs gällande att av patienterna var fullt tillfreds med steriliseringen och ångrade den inte. De negativa reaktionerna gällde främst kvinnor som i samband med in- greppet varit föremål för tvång eller mycket stark påverkan eller som inte hade några barn. Uppfattningen att många steriliseringar var frivilliga under den tiden har utredningen också ansett stödjas av för- hållandet att många låtit sterilisera sig även sedan nuvarande lagstiftning trädde 1976. Den nuvarande lagstiftningen bygger helt på fri- villighet och tillstånd från någon myndighet krävs som huvudregel inte. En förutsättning för att få bli steriliserad är att man är . En annan förutsättning är att man noggrant informerats om ingreppets inne- börd och följder samt, i förekommande fall, om andra möjligheter att förebygga havandeskap. Om man är krävs däremot tillstånd. 5.4 Steriliseringar som inte var frivilliga Trots att således lag i princip byggde på frivillighet har utred- ningen konstaterat att steriliseringar i många fall i realiteten gjordes mot den enskildes vilja. Nedan ges exempel på steriliseringar där det, trots att den enskilde själv undertecknat ansökan eller samtyckt till åtgärden, kan ifrågasättas om de varit frivilliga. (1) I flera fall ställdes sterilisering som uttryckligt villkor för ut- skrivning från anstalter och institutioner, men även för att erhålla förmå- ner under vistelsen där. Detta förfarande kritiserades kraftigt av JO i hans ämbetsberättelse så tidigt som . (2) Lagstiftningen gällde även underåriga och omyndiga. Vad gäller myndighetsåldern var den fram . I förarbe- tena till lag angavs att det inte var behövligt att fastställa en åldersgräns under vilken sterilisering ej måtte ske. I stället tog departe- mentschefen för givet "att prövande myndighet även utan sådan föreskrift tog nödig hänsyn till den ifrågavarande personens ålder". En garanti för missbruk låg enligt departementschefen för övrigt däri "att underårig som regel inte fick steriliseras med mindre än att den som hade vårdnaden om honom beretts tillfälle yttra sig". Något krav på att en vårdnadshavare skulle samtycka till åtgärden ställdes dock inte. Dessutom var enligt Medicinalstyrelsens anvisningar den som avsågs med ansökan alltid be- hörig att underteckna den själv oberoende av ålder och rättskapacitet. Många av dem som steriliserades medan de vistades på anstalt eller in- stitution var dessutom underåriga eller omyndiga. Av forskningsresultat framgår att sterilisering i flera fall genomfördes trots avstyrkan från vårdnadshavare. (3) En förhållandevis vanlig grund för sterilisering, i vart fall , var att en person av läkare rubricerades som sinnesslö. Om så var fallet kunde sterilisering göras på såväl eugenisk som social indi- kation om förutsättningarna i övrigt var uppfyllda. Sinnesslöbegreppet var ett diffust begrepp som användes också för att beteckna andra problem av social karaktär och som ofta tycks ha använts på ett slentrianmässigt sätt och på mycket begränsat och tveksamt underlag. (4) Genom en särskild bestämmelse abortlag kopplades denna ihop med steriliseringslagstiftningen. I bestämmelsen angavs att avbrytande av havandeskap på eugenisk indikation inte fick ske med mindre än att sterilisering företogs på kvinnan. I praktiken förekom det att sterilisering ställdes som villkor för abort även i andra situationer. (5) Enligt bestämmelser giftermålsbalk var det förbjudet för den som led av epilepsi, sinnessjukdom eller var sinnesslö att ingå äktenskap. Dispens kunde meddelas i vissa fall. Ett villkor för att få till- stånd att ingå äktenskap kunde vara sterilisering. Bestämmelserna om äktenskapsförbud upphörde 1969 och för sinnesslöa och psykiskt sjuka . (6) Sterilisering ställdes ibland även som villkor för att erhålla vissa statliga bidrag. Således förekom i vart fall att mödrahjälp, ett behovsprövat bidrag som föregick barnbidraget, i vissa fall beviljades endast under förutsättning av kvinnan också steriliserade sig. 6 Principer för ersättning och organisation proposition syftar till att ge dem som blivit steriliserade mot sin vilja eller på någon annans initiativ ersättning. Vilka principer som skall gälla för en sådan ersättning samt hur handläggningen och beslut i ersätt- ningsärendena skall organiseras behandlas i följande avsnitt. 6.1 Vad lagen skall reglera Regeringens förslag: Ersättning kan betalas ut till personer som ste- riliserats med tillämpning av antingen lagen (1934:171) om sterilise- ring av vissa sinnessjuka, sinnesslöa eller andra som lida av rubbad själsverksamhet, eller lagen (1941:282) om sterilisering. Ersättning kan även betalas ut till personer som steriliserats utan tillämpning av dessa lagar om steriliseringen skett med en myndighets medverkan . Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser är i huvudsak positiva till förslaget. har synpunkter på att lagtexten skulle kunna formuleras tydligare. () betonar vikten av vägledande synpunkter på vilka beviskrav som ska gälla för att den sökande ska anses ha visat att sterilisering skett. Skälen för regeringens förslag: Lagen skall reglera rätten till ersätt- ning för vissa personer som steriliserats med tillämpning av 1934 och steriliseringslagar. Utöver dem som steriliserats enligt dessa lagar skall vissa andra personer som steriliserats ha rätt till ersättning under de förutsättningar som lagen i övrigt ställer upp. Det gäller perso- ner som steriliserades , dvs. års steriliseringslag trädde i kraft samt personer som steriliserades 1941 utanför tillämpningen av lag. Såväl som förekom steriliseringar utan lagstöd. Dessa ingrepps lag- lighet diskuterades under 1920 och 1930-talet.