prop · GM0355 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1998/99:55 Redogörelse för verksamheten inom Regeringen överlämnar denna skrivelse till . Skrivelsens huvudsakliga innehåll I skrivelsen lämnar regeringen en redogörelse för verksamheten inom . Innehållsförteckning 1 Inledning 4 2 Verksamheten i ministerkommittén 4 2.1 102:a ministerkommittémötet 4 2.2 103:e ministerkommittémötet 5 2.3 Översyn av verksamhet 6 2.4 Övervakning inom ministerkommittén av medlemsstaternas efterlevnad av åtaganden 6 2.5 Samarbete med andra organisationer 7 2.5.1 Samarbets- och biståndsprogram 7 2.6 Budget 8 2.7 8 3 och dess övervakningsorgan 9 3.1 En ny domstol för mänskliga rättigheter 9 3.2 Det löpande arbetet 9 3.3 Ratifikationsläget 11 4 Arbetet inom ramen för verksamhetsprogrammen 12 4.1 Mänskliga rättigheter och demokratifrågor 12 4.1.1 Mänskliga rättigheter 12 4.1.2 Europeiska konventionen mot tortyr m.m. 13 4.1.3 Nationella minoriteter 14 4.1.4 Kamp mot rasism och främlingsfientlighet 14 4.1.5 Jämställdhet mellan kvinnor och män 15 4.1.6 Sociala stadgan 15 4.1.7 Massmedier 16 4.1.8 Asyl-, flykting- och medborgarskapsfrågor 17 4.1.9 Lokal demokrati och gränsöverskridande samarbete 17 4.1.10 Bioetik 18 4.1.11 Rättsfrågor 18 4.2 Sociala frågor och livskvalitet 19 4.2.1 Invandrares integration 20 4.2.2 Befolkningsstudier 20 4.2.3 Hälso- och sjukvård 21 4.2.4 Miljö och regional planering 22 4.3 Kulturfrågor och kulturell mångfald 23 4.3.1 Utbildning, kultur och kulturarv 23 4.3.2 Idrott 26 4.3.3 Ungdomsfrågor 26 5 Arbetet inom ramen för partsavtalen 27 5.1 på social- och hälsoområdet 27 5.2 27 5.3 sociala utvecklingsfond 28 5.4 Pompidougruppen för narkotikafrågor 30 5.5 Filmstödsfonden "Eurimages" 31 5.6 Kommissionen för demokrati genom lag 31 5.7 Det europeiska audiovisuella observatoriet 32 5.8 Nord-Syd-centrum 32 5.9 Europeiskt centrum för moderna språk i 32 5.10 Partsavtal för uppföljning på korruptionsområdet 32 6 Förteckning över medlems- och kandidatländer i 34 1 Inledning var en av de tio stater som grundade . Motivet bakom skapandet av var främst att värna om demokrati och respekt för mänskliga rättigheter och därmed också främja en fredlig utveckling i . verksamhet spänner över ett vitt fält men alla områden kan sägas ha ett gemensamt, nämligen att bidra till en europeisk värdegemenskap. Under innevarande decennium har präglats av en hastig utvidgning av medlemskretsen till följd av att de nya demokratierna i Öst- och upptagits i organisationen. har 40 medlemsländer och därtill har sju länder sökt inträde i organisationen. Medlemskretsen och kandidatländerna täcker nu tillsammans så gott som hela . har tre organ som normalt sammanträder i : ministerkommittén, den parlamentariska församlingen och kommunalkongressen. Därtill kommer sekretariatet, under ledning av generalsekreterare . Denna skrivelse berör endast verksamheten inom ministerkommittén och sekretariatet. invigdes den nya för mänskliga rättigheter. Syftet bakom den nya domstolen är att effektivisera processförfarandet. Övervakning av ländernas åtaganden, främst vad gäller respekt för de mänskliga rättigheterna, och en översyn av verksamhet var andra områden som i hög grad präglade . 2 Verksamheten i ministerkommittén 2.1 102:a ministerkommittémötet höll sitt 102:a ministerkommittémöte under ordförandeskap av Tyskands utrikesminister . Den svenska delegationen leddes av kabinettssekreterare . Ministerkommittémötet inleddes med ett informellt möte hos generalsekreterare . Temat för de informella diskussionerna var fredsavtalet på och vilken relevans fredsuppgörelsen skulle kunna ha för konflikter på andra håll i . Huvudpunkten på dagordningen för ministerkommittémötet var en diskussion om situationen i sydöstra . Ett motiv till valet av detta tema var ansökan om medlemskap i . Med få undantag delade ministrarna bedömningen att ansökan om medlemskap i tills vidare inte borde behandlas i ministerkommittén på grund av bl.a. situationen i Kosovo. Det betonades vid mötet att ansträngningarna för att uppfylla föreskrifter om stärkande av civila institutioner måste fortsätta. De regeringar som inte samarbetade riskerade isolering. Uppskattning uttrycktes över samarbete med Jugoslavientribunalen men det konstaterades att landet fortfarande brast i uppfyllande av de förpliktelser som följer med medlemskap i . Särskilt framhölls behovet av att finna en ändamålsenlig procedur för flyktingåtervändande. Under mötets andra punkt behandlades uppföljning av besluten som fattades vid . Generalsekreterare underströk att genomförandet skulle kräva utökade resurser. I det svenska anförandet under denna punkt betonades behovet av att konsolidera demokratin i de nya medlemsländerna. Övervakningen av staternas efterlevnad av de åtaganden som följer av medlemskapet var ett viktigt redskap. Slutligen presenterade förre president, , en delrapport från kommittén av "visa personer" om reformering av strukturer. 2.2 103:e ministerkommittémötet höll sitt 103:e ministerkommittémöte under ordförandeskap av biträdande utrikesminister . Den svenska delegationen leddes också av kabinettssekreterare . Mötet föregicks också av informella samtal hos generalsekreterare kvällen före. Temat för de informella överläggningarna var konflikten i och utrikesministrarna från såväl som deltog i diskussionen. Den sedvanliga nordisk-baltiska sammankomsten i anslutning till ministerkommittémötet arrangerades av . Framför allt ägnades detta möte åt att medlemmen av "de visa personernas kommitté", utrikesminister , informerade om arbetet i kommittén. I den s.k. utvidgade sammansatta kommittén diskuterade företrädare för ministerkommittén och den parlamentariska församlingen temat "roll för konfliktlösning i sydöstra ". Ministermötets två huvudpunkter "De visa personernas rapport" och "roll i regionalt samarbete och konfliktlösning i sydöstra " kom båda att främst handla om roll och dess samarbete med andra organisationer inför en allt större efterfrågan på organisationens arbete. Det behövdes reformer för att möta denna utmaning. Mötet underströk betydelsen av övervakningsroll. pekade på fyra principiella punkter som visade att arbete för mänskliga rättigheter och demokrati var betydelsefullt för konfliktförebyggande och konfliktlösning, inte endast på utan överhuvudtaget. Särskilt framhölls det breda säkerhetsbegreppet, som bygger på accepterande av gemensamma värden som något i hög grad väsentligt för verksamhet. Vidare underströks att avsaknad av en demokratisk process liksom åsidosättande av de mänskliga rättigheterna ofta leder till radikalisering av minoritetsgrupper. Säkerhet byggs genom demokrati, genom deltagande och dialog och genom respekt för de mänskliga rättigheterna. överlämnade i slutet av mötet ordförandeskapet till . 2.3 Översyn av verksamhet Vid beslutades att tillsätta en kommitté för att granska möjligheterna att reformera organisationen. utsågs förre president till ordförande och bland övriga medlemmar återfanns utrikesminister . Som ett led i uppföljningen av toppmötesbesluten, avlämnade kommittén vid ministerkommittémötet den s.k. visa personernas slutrapport. Förhöjd effektivitet, kvalitet och synlighet för var målsättningar för de rekommendationer som föreslogs i rapporten. "De visa personerna" betonade att första prioritet är att sörja för att medlemsstaterna lever upp till normer och att för detta ändamål bistå de nya medlemsstaterna. I detta arbete var övervakning av medlemsländernas åtaganden, som utförs av framförallt ministerkommittén och den parlamentariska församlingen men även av kommunalkongressen och vissa andra organ, central. I rapporten föreslogs även en omorganisation av sekretariatet i syfte att bättre kunna svara mot de framtida behoven. Från svensk sida har vi ställt oss bakom flertalet av huvudpunkterna i förslaget från "de visa". 2.4 Övervakning inom ministerkommittén av medlemsstaternas efterlevnad av åtaganden arbete med övervakning av efterlevnaden av medlemsstaternas åtaganden har en ämnesvis inriktning. Denna kompletterar således den parlamentariska församlingens övervakning, vilken i huvudsak inriktas på de nya medlemsstaterna en efter en. Rättssystemet samt lokal demokrati var de områden som omfattades av ministerkommitténs granskningsprocedur . I likhet med övriga medlemmar rapporterades från svensk sida om de nationella förhållandena på dessa områden. Beträffande såväl frågan om rättssystemet som den lokala demokratin hölls samnordiska anföranden. Betoning av att upprätthållandet av rättsstatens principer utgör kärnan i verksamhet samt den lokala demokratins betydelse för länders stabilitet utgjorde några punkter i respektive anförande. Som ett första steg fann ministerkommittén bl.a. att frågor såsom allas möjlighet att använda sig av rättssystemet och rättssystemets oberoende och opartiskhet närmare borde utredas i styr- och expertkommittéer för rättsliga frågor. Vad gällde den lokala demokratin var den kanske viktigaste slutsatsen av ministerkommittén att författningarna i många medlemsländer saknar garantier för lokalt självstyre. Som nya ämnesområden för ministerkommitténs övervakning valdes avskaffande av dödsstraffet samt polis och säkerhetsstyrkor. övervakningsprocess etablerades 1996 och befinner sig fortfarande under utveckling. De nordiska länderna stödde en förändring av systemet med syfte att få till stånd klarare slutsatser från diskussionerna och därmed bättre hjälp för de berörda länderna. Vidare hävdade de nordiska länderna att det är angeläget att tillförsäkras tillräckliga resurser för denna verksamhet. 2.5 Samarbete med andra organisationer och () verkar i hög grad för gemensamma mål som demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna. Medan arbete har sin tyngdpunkt i att stärka den europeiska värdegemenskapen genom internationella konventioner har ett säkerhetspolitisk perspektiv i sitt handlande. har nära kontakter ägt rum mellan de högsta företrädarna för de båda organisationerna och ett syfte med dessa kontakter är att förbättra samordningen av de båda organisationernas aktiviteter. Formerna för samarbete mellan organisationerna har diskuterats i flera sammanhang, som i ministerkommittén, "De visas rapport" och vid ett seminarium som hölls på nederländskt initiativ i . Även på det praktiska området har det nära samarbetet mellan organisationerna fortsatt. Som exempel kan nämnas samarbete med flera av fältmissioner samt med högkommissarie för nationella minoriteter. har också ett nära samarbete med FN och dess olika fackorgan i syfte att främja de mänskliga rättigheterna och inte minst för bekämpandet av tortyr, samt med Europeiska kommissionen (se nedan). 2.5.1 Samarbets- och biståndsprogram Förutom den normativa verksamheten har program för att genom rådgivning och utbildning främja respekten för demokrati och mänskliga rättigheter. Samarbets- och biståndsprogrammen är främst inriktade på de nya medlemmarna och kandidatländerna. De avser insatser på kärnområden i syfte att stärka demokratin och respekten för de mänskliga rättigheterna. Arbetet sker i nära samarbete med den Europeiska kommissionen och . Genom och den Europeiska kommissionens gemensamma program stöds reformeringen av rättssystemen i Öst- och . har bidragit med i stöd för programmet . Stödet avser två projekt med syfte att förebygga våld mot kvinnor. 2.6 Budget ordinarie budget uppgick till . Den reella budgetnivån var oförändrad i förhållande till 1997. Under kalenderåret utbetalades för svenskt vidkommande via sammanlagt ca till organisationens verksamhet. 2.7 öppnades stadga för undertecknande i . Inom planeras nu aktiviteter för att i samband med femtioårsjubiléet markera de värden som står för. förbereder en deklaration, som skall föreläggas ministrarna vid ministerkommittémötet i . Regeringen tillsatte en brett sammansatt nationalkommitté för att samordna och ta initiativ till jubileumsaktiviteter på svensk sida. Kommittén, som leds av riksdagsledamoten , består av företrädare för riksdagspartierna, , och vissa myndigheter. Bland de aktiviteter som planeras från svensk sida kan nämnas en konferens med inriktning på lokal demokrati i de nya medlemsländerna. Bakom konferensen står och och den kommer att äga rum i . Vid , som äger rum i en månad senare, kommer självfallet också jubileet att uppmärksammas. planerar även jubileumsarrangemang i samarbete med medlemsländerna. De viktigaste Europarådskonventionerna kommer således att publiceras på svenska av , och i ett trettiotal länder, bl.a. , kommer jubileet att uppmärksammas genom utgivning av ett frimärke. 3 och dess övervakningsorgan 3.1 En ny domstol för mänskliga rättigheter Den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () har numera ratificerats av samtliga medlemsstater. Konventionen och dess tilläggsprotokoll utgör ett av de mest effektiva internationella skydden för de mänskliga rättigheterna i världen. Det unika med systemet, i förhållande till andra regelverk på området, är de övervakningsorgan som etablerats enligt konventionen. Sedan protokoll 11 till konventionen trädde i kraft har den genomgripande reform av övervakningssystemet som tidigare beskrivits (se skr. 1997/98:85) blivit verklighet. Kommissionen och domstolen har ersatts med en permanent domstol med heltidsanställda ledamöter för prövning av såväl individuella som mellanstatliga klagomål. Kommissionen finns dock kvar under en övergångstid . uppgift i sammanhanget har som ett resultat av reformen begränsats till att granska efterlevnaden och verkställigheten av den nya domstolens domar. Den nya domstolen trädde i funktion och består av en ledamot för varje konventionsstat. Svensk domare är f.d. kammarrättspresidenten , som också är en av domstolens vicepresidenter. 3.2 Det löpande arbetet Som ovan nämnts har numera samtliga medlemmar av ratificerat . , som var den enda av medlemsstaterna som inte tidigare hade ratificerat konventionen, tillkom . övervakade, , fortlöpande verkställandet av domar. granskade och överprövade också de rapporter som avgett över klagomål. antog även under föregående år över 600 resolutioner i sådana ärenden. Ett stort antal av dessa rörde mål mot där det konstaterats att tidsåtgången i de nationella domstolarna varit alltför lång. I ett flertal fall rörande påtalade ministerkommittén brister i det turkiska rättsväsendet som uppdagats i samband med ingripanden av säkerhetsstyrkor i den sydöstra delen av landet. Ett fall som rönt stor uppmärksamhet är målet Loizidou mot som rör äganderättsförhållandena på norra . Sedan meddelat dom när det gäller frågan om ersättning för konventionsbrott har fallet varit föremål för diskussion i ministerkommittén . Trots att fristen för betalning av skadestånd m.m. till klaganden löpt ut har ännu inte betalat i enlighet med domen. I målet mot , som rör sammansättningen av jury i tryckfrihetsmål, antog ministerkommittén en slutresolution. I resolutionen noterade ministerkommittén regeringens inställning att jävsproblematiken i framtida, liknande fall borde kunna lösas inom ramen för existerande lagstiftning samt att dom i målet kommit till domstolars och allmänhetens kännedom genom olika informationsinsatser. I fyra mål mot avvaktas slutbehandling i ministerkommittén. meddelade fem domar i mål mot . I ett av fallen konstaterades att brutit mot . Målet Paulsen-Medalen och mot (dom ) hade sin upprinnelse i ett beslut om omhändertagande av två barn för samhällsvård och därmed sammanhängande umgängesrättsbegränsningar. kom till slutsatsen att Regeringsrättens handläggning tagit oskäligt i anspråk och därmed inte stått i överensstämmelse med kraven i konventionens artikel 6. Målet mot (dom ) rörde frågan om Regeringsrättens underlåtenhet att hålla muntlig förhandling i ett mål om rättsprövning stred mot artikel 6. Regeringsrätten hade som första och enda inhemska domstolsinstans prövat om ett beslut att upphäva detaljplan enligt stod i överensstämmelse med lag. Med hänsyn till den begränsade arten av de frågor som Regeringsrätten avgjort i målet ansågs Regeringsrätten befriad från den normala skyldigheten i en sådan situation att hålla muntlig förhandling. kom därför fram till att något konventionsbrott inte ägt rum. Målet Hatami mot (dom ) rörde avvisning från av en iransk medborgare. I domen avskrev domstolen målet från vidare handläggning sedan regeringen och klaganden träffat förlikning samt klaganden av beviljats permanent uppehållstillstånd. Målet Söderbäck mot (dom ) handlade om adoption. Klaganden, vars dotter hade adopterats av sin styvfar mot klagandens vilja, gjorde gällande att tillståndet till adoption inneburit en kränkning av hans rätt till respekt för familjelivet enligt artikel 8 i konventionen. kom emellertid fram till att någon kränkning av konventionen inte hade ägt rum. Den femte domen rörde frågan om skulle beviljas resning i det mål där dömde (målet mot , se skr. 1996/97:140). Klaganden hade till stöd för sin begäran om omprövning bl.a. gjort gällande att regeringen lämnat missvisande eller felaktiga uppgifter om de arbetsvillkor som tillämpats i hans rörelse, uppgifter som enligt klaganden varit avgörande för domstolens bedömning. konstaterade i sin dom i resningsfrågan bl.a. att uppgifterna i fråga inte hade godtagits av domstolen som ostridiga. Följaktligen skulle de omständigheter klaganden åberopat till stöd för sin resningsansökan inte ha haft något avgörande inflytande på domstolens dom . Någon grund för omprövning ansågs därför inte föreligga. är samtliga mål mot utom ett under handläggning i . Detta är en följd av den tidigare nämnda reform som trädde i kraft . I ett fall har kommissionen redan fattat beslut om att målet skall tas upp till prövning i sak. Det ligger därför, i kraft av övergångsbestämmelserna till protokoll 11, kvar i kommissionen för fortsatt handläggning där. registrerades 5 981 nya klagomål hos kommissionen respektive den nya domstolen, varav 156 mot . Motsvarande siffror var 4 750 och 146. Medan det totala antalet registrerade nya klagomål alltså har ökat jämfört med föregående år, har antalet klagomål mot hållit sig på en tämligen stabil nivå. Att antalet klagomål i stort ökar har sin förklaring i att antalet konventionsstater ökat och att blir alltmer känd också i de stater som först blivit medlemmar av . Den genomsnittliga handläggningstiden har varit lång. Förhoppningen är att denna situation skall förändras till det bättre som en följd av reformen av övervakningssystemet. Vissa brådskande mål, t.ex. sådana som rör brott mot artikel 3 (skyddet mot tortyr m.m.), behandlas med förtur. hänsköts 142 av kommissionens mål till prövning. Av de sammanlagt 762 mål som domstolen avgjort sedan den tillkom rör 40 klagomål mot . En redovisning av de domar som dittills meddelats i mål mot finns bl.a. i bilaga till regeringens prop. 1995/96:126, Förnyad förklaring enligt artikel 46 i . Referat av domar återges fortlöpande i . Referat av domar finns också att tillgå i offentliga databas, informationssystemet rixlex. 3.3 Ratifikationsläget I detta sammanhang kan det finnas anledning att också nämna i vilken utsträckning tilläggsprotokollen till har ratificerats av medlemsstaterna. Uppgifterna gäller förhållandet . Som nämnts ovan hade själva konventionen ratificerats av samtliga medlemsstater. Godkännandet av den enskilda klagorätten samt domstolens jurisdiktion följer numera automatiskt av protokoll 11 till konventionen, även det ratificerat av samtliga medlemsstater. Det första tilläggsprotokollet, som rör bl.a. äganderättsskyddet, har ratificerats av samtliga medlemsstater utom och . Det fjärde tilläggsprotokollet, som rör bl.a. rörelsefriheten och rätten att lämna sitt land samt förbud mot kollektiv utvisning av utlänningar, har inte ratificerats av , , , , , , , och . Övriga medlemsstater har ratificerat protokollet. Det sjätte tilläggsprotokollet, som förbjuder användning av dödsstraff i fredstid, har inte ratificerats av , , , , , , , , och . Övriga medlemsstater har ratificerat protokollet. Det sjunde tilläggsprotokollet, som bl.a. anger vissa rättssäkerhetsgarantier vid utvisningsförfaranden samt rätt till överprövning av brottmålsdomar, har ratificerats av 26 medlemsstater men inte av , , , , , , , , , , , , och . Övriga protokoll rör främst processuella ändringar i förfarandet inför konventionsorganen. 4 Arbetet inom ramen för verksamhetsprogrammen 4.1 Mänskliga rättigheter och demokratifrågor 4.1.1 Mänskliga rättigheter Det löpande arbetet på området mänskliga rättigheter bedrevs i övrigt i styrkommittén för mänskliga rättigheter (CDDH) och dess expertkommittéer. Det arbete som bedrivits inom expertkommittén för utveckling av de mänskliga rättigheterna () i syfte att främja jämställdheten mellan kvinnor och män respektive att motverka rasism och intolerans debatterades ingående. gav ministerkommittén CDDH i uppdrag att presentera en eller flera texter till tilläggsprotokoll till rörande dessa frågor. Frågan lämnades av CDDH vidare till (se vidare nedan). CDDH lämnade också synpunkter på mandatet för den kommissionär för mänskliga rättigheter som vid det andra toppmötet beslutats inrättas inom . Förutom den nyinrättade expertkommittén för frågor som rör nationella minoriteter (DH-MIN), som berörs mera nedan, påbörjades arbete på olika områden inom en rad mindre grupper av specialister. En av dessa grupper utreder frågor som rör samvetsvägran när det gäller militärtjänst. En annan sådan specialistgrupp har överförts till CDDH från styrkommittén för massmediefrågor (CDMM), nämligen den grupp som sysslar med frågor som rör tillgången till officiell information. diskuterades inom gruppen främst utarbetandet av ett instrument som skall innehålla grundläggande principer för allmänhetens rätt att få tillgång till information som finns hos medlemsstaternas myndigheter. En annan grupp av specialister ägnar sig åt att identifiera tänkbara demokratiska strategier för att komma tillrätta med rörelser som på olika sätt utgör ett hot mot respekten för de mänskliga rättigheterna och därmed i förlängningen mot demokratin som sådan. En arbetsgrupp utreder frågan om det är lämpligt att inom ramen för konventionssystemet inkludera en ny rättighet bestående av rätt till ett existensminimum. Vissa av de frågor CDDH och dess undergrupper arbetar med är också föremål för den övervakning av hur medlemsstaterna uppfyller sina konventionsåtaganden, s.k. monitoring, som ministerkommittén utför. har därför uppdragit åt CDDH att bistå med den monitoring som t.ex. gäller det judiciella systemets funktion i de olika medlemsstaterna. arbetade alltså vidare med frågan om en utvidgning av diskrimineringsförbudet i artikel 14 i . Uppdraget från CDDH går närmare bestämt ut på att utarbeta förslag till ett tilläggsprotokoll till konventionen som på ett generellt sätt vidgar tillämpningsområdet för artikeln. Uppdraget skall slutföras . I sammanhanget kan nämnas att medlemsstaters regeringar, i en deklaration antagen av ministerkommittén med anledning av 50-årsminnet av tillkomsten av FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna, uttalar bl.a. att de är överens om att slutföra arbetet på ett folkrättsligt bindande instrument med ett förbud mot diskriminering i alla dess former. för processuella frågor (DH-PR) behandlade främst frågan om konventionsavgöranden bör utgöra grund för resning på nationell nivå. Detta arbete ledde till att CDDH gav kommittén i uppdrag att utarbeta förslag till en begränsad rekommendation i frågan. Utgångspunkten för det fortsatta arbetet är att avgöranden från bör vara resningsgrundande på det nationella planet i vissa fall. Som ovan nämnts inledde en ny expertkommitté under CDDH sitt arbete , DH-MIN. Kommittén diskuterade bl.a. minoriteters deltagande i beslutsprocesser samt territoriell autonomi. 4.1.2 Europeiska konventionen mot tortyr m.m. Den europeiska konventionen om förhindrande av tortyr m.m. som trädde i kraft , hade vid utgången av 1998 ratificerats av samtliga 40 medlemsstater.