prop · GM0361 · 1999-01-01 00:00:00 — Endast ca hälften av länderna är anslutna till konventioner om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter respektive medborgerliga och politiska rättigheter. Två tredjedelar har ratificerat konventionen om avskaffande av alla former av rasdiskriminering, medan enbart en tredjedel har ratificerat konventionen mot tortyr. Framväxten av ett starkt civilt samhälle har visat sig vara av stor betydelse för förbättrad respekt för de mänskliga rättigheterna. I många länder i regionen finns enskilda organisationer och samhällsaktiva akademiker, som för denna process framåt. Regionala nätverk av enskilda organisationer som arbetar för mänskliga rättigheter har också börjat växa fram. Behovet av starka, folkligt baserade organisationer är stort. Några asiatiska ledare har framhållit begreppet "asiatiska värderingar", vilket hotat att undergräva de mänskliga rättigheternas allmängiltighet. Tendenserna till en asiatisk position har dock försvagats påtagligt , bl.a. till följd av den asiatiska ekonomiska krisen som visat på den hävdade asiatiska modellens inneboende svagheter. Rättigheternas universalitet erkänns som vissa länder betonar den kulturella särarten. Utvecklingen i spåren av Asienkrisen synes ha lett till en fördjupad diskussion i regionen om betydelsen av öppenhet och trovärdiga institutioner för varaktig ekonomisk och social utveckling. Däri ligger en utveckling som erbjuder nya möjligheter till dialog i reformfrågor av betydelse för demokrati och mänskliga rättigheter. Den aktuella situationen i Rätten till liv och förbud mot tortyr Övergrepp i form av utomrättsliga, summariska eller godtyckliga avrättningar och försvinnanden förekommer i flera länder, ofta i samband med väpnad konflikt. Dödsstraff existerar och tillämpas i de flesta , t.ex. , , , , och . I , där antalet dödsdomar överstiger 3.000 , har den rättsliga processen visat på stora brister, bl.a. vad gäller möjligheten att överklaga en dödsdom till högre instans. Något generellt förbud mot dödsstraffet finns inte, men internationell rätt anger tydliga begränsningar för dess tillämpning, liksom krav på rättsgarantier. Ännu har inte något asiatiskt land ratificerat det andra tilläggsprotokollet till konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter om förbud mot dödsstraff. Förekomsten av tortyr har rapporterats från flera länder, däribland , , och . Förbudet mot tortyr anses allmänt utgöra juridiskt bindande (jus cogens) folkrätt och få länder erkänner öppet bruket av tortyr. Likväl har endast sju av regionens länder ratificerat FN:s konvention mot tortyr. Rättssystem I flera finns betydande brister vad gäller ett fungerande rättssystem med garantier för rättssäkerhet i form av fungerande domstolar, opartiska domare, oberoende advokater och humant fängelse- väsende. Människor grips och håll fängslade utan rättegång och dom, fängelseförhållanden är ofta mycket svåra, övergrepp, misshandel och tortyr förekommer mot personer som hålls fängslade. Ett stort problem i flertalet länder är korruptionen inom polis- och domstolsväsendet, vilken fått till följd att även på papperet fungerande rättssystem, med välutbildade domare och väl formulerade lagar, inte tillämpas i praktiken. Nära kopplad till korruptionen är det utbredda bruket av strafflöshet (impunity) genom vilket lokala och nationella myndigheter nonchalerar anmälningar om övergrepp och kränkningar av de mänskliga rättigheterna, och väljer att inte utreda påstådda brott. Ett fungerande rättssystem utgör en garanti för de mänskliga rättigheternas för- verkligande genom människors möjlighet att anmäla övergrepp och att genom domslut få tillgång till sina rättigheter. I flera är klyftorna stora mellan den formella rätten och människors faktiska möjligheter att hävda sin rätt. Den marginaliserade indiska bonden har ofta svårt få sitt fall prövat i en konflikt med inflytelserika och ekonomiskt starka intressen. Utvecklingen har visat på bristerna i det malaysiska rättsväsendet. Också en demokrati som har kritiserats för svåra fängelseförhållanden och framtvingande av bekännelser genom fysisk och psykisk påverkan. Rättigheter som stärker demokratin Rättigheter som stärker demokratin, däribland yttrandefrihet, förenings- frihet och allmän rösträtt, har grundlagsfästs i de flesta länders författningar. Trots detta finns stora brister i flera länder. En i författningen garanterad yttrandefrihet, med fria och oberoende media, och med möjlighet för politiska partier och andra politiskt aktiva sammanslutningar att verka fritt, bildar en viktig kontrollinstans mot maktmissbruk och korruption i olika former. Utbredningen av religiös fundamentalism kan här komma att leda till begränsningar i yttrandefrihet, såväl vad gäller det religiösa budskapet, som kritik mot eller hädelse av religionen. Den pakistanska regeringens förslag om att införa sharia-lagar har väckt sådana farhågor. Arbetsrättsliga garantier Diskussionen om arbetsvillkor och barnarbete berör i hög grad . Arbetsvillkoren är i många länder betydligt sämre än vad standard medger med långa arbetstider, utnyttjande av barn i industriellt arbete och begränsningar i fackföreningars verksamhet. De fackliga organisationerna har en viktig funktion att fylla i försvaret av arbetarnas rättigheter. Det är därför allvarligt att den fackliga organisationsgraden är låg på många håll. Arbetsrättsliga garantier har i många länder varit mycket svaga. Genom den finansiella krisen har situationen försämrats också i länder som tidigare respekterat grundläggande arbetsrätt och föreningsfrihet. Fackföreningars möjligheter att verka har inskränkts i flera länder, vilket bl.a. uppmärksammats av internationella arbetstagarorganisationer och . Många fattiga arbetare lever under svåra förhållanden, ofta beroende av och därmed utlämnade till arbetsgivaren. Arbetsförhållandena i multinationella företags fabriker har i flera fall uppmärksammats . Konsumentbojkotter har lett till vissa förbättringar. Samma eller svårare förhållanden råder i inhemska fabriker, där situationen förändrats mycket lite. Situationen för kvinnor och flickor som arbetar i hem är också mycket utsatt, med flera rapporter om övergrepp. Lagstiftning till skydd för dessa grupper ur de lägsta och fattigaste socialgrupperna saknas de facto i de flesta länder i regionen. har olika enskilda organisationer liksom såväl FN som särskilt uppmärksammat den omfattande förekomsten av tvångs- arbete i . Rätten till utbildning Rätten till utbildning efterlevs i varierande utsträckning i de . Medan läskunnigheten är i och är den under hälften i och . Staten har ett ansvar att gradvis förverkliga rätten till utbildning genom att till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser. Avsaknad av ett fullständigt förverkligande av rätten till utbildning kan till viss del förklaras med bristande resurser, men är ofta en fråga om politiska prioriteringar. Resurser läggs på andra sektorer, som t.ex. på försvaret. Ett betydande problem i alla tre regionerna är diskrimineringen av flickor och av olika minoritetsgrupper. Kvinnors möjlighet att åtnjuta de mänskliga rättigheterna För att förverkliga jämställdhet mellan kvinnor och män antog FN:s medlemsländer 1979 en särskild konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (kvinnokonventionen, CEDAW). Alla länder, som omfattas av denna strategi utom och är anslutna till konventionen. Många länder har dock gjort så långtgående reservationer till konventionen att andra länder invänt och hävdat att dessa reservationer strider mot syftet och andan i konventionen. , med mandat att granska staternas efterlevnad av konventionen, har uppmanat staterna att ta tillbaka reservationerna. Ett exempel på bristen på respekt för de mänskliga rättigheterna är oviljan eller oförmågan hos vissa länders myndigheter att ta itu med den omfattande handeln med flickor och unga kvinnor. Barnens rättigheter Samtliga länder i regionen är anslutna till konventionen om barnets rättigheter. innehåller såväl ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter som medborgerliga och politiska. Satt i relation till den låga ratificeringsnivån av FN:s två huvudkonventioner , innebär detta att barnen i i teorin har ett betydligt bättre skydd än de vuxna. Så är dock inte fallet i praktiken. Konventionen innehåller åtaganden om t.ex. barns deltagande, rätt att göra sin röst hörd och träna demokratiskt tänkande i skolan (art.12). som de flesta mått på barns och ungdomars hälsa och utbildning visar tydliga förbättringar förefaller det som om barnarbetet i har ökat i omfattning. Inte minst i länder som , och har barnarbete antagit stora proportioner. Endast en mycket liten del av allt barnarbete utförs dock inom exportindustrin, även om det är detta som blivit mest uppmärksammat internationellt. Merparten av barnarbetet försiggår inom jordbruket, i hushåll och i den informella sektorn. Ett viktigt internationellt arbete pågår för att eliminera kommersiell sexuell exploatering av barn. var 1996 värd för Världskongressen mot kommersiell sexuell exploatering av barn, som därefter följts upp i internationella fora, bl.a. ASEM. Etniska och religiösa minoriteter Också skyddet för etniska och religiösa minoriteter är åsidosatt i många . Förföljelsen av minoritetsgrupper i bl.a. , , och har lett till omfattande flyktingströmmar. Möjligheterna till religionsutövning har förbättrats i och men religionsfrihet råder inte. Den ekonomiska krisen kan förvärra latenta etniska motsättningar, så som skett i . 3.6 Säkerhet och integration Konflikterna i Öst- och har dominerat efterkrigstidens säkerhetspolitiska bild av . I och med det gick Öst- och in i en period av sönderslitande inre motsättningar. Några av det djupaste skiljelinjer kom att gå genom . , utlöst av försök att ta kontrollen över hela koreanska halvön, satte scenen och ledde till det amerikanska engagemang i regionen som därefter präglat Asienpolitik. Hörnstenarna i den efterföljande amerikanska närvaron blev säkerhetsavtalet med , landets omfattande militära närvaro i , försvar av och nära band med flera andra länder i regionen. 1964 sände stridande trupper till - 2,5 miljoner innan uttåget var ett faktum . På sin sida i kriget i engagerade amerikanerna trupp från allierade i regionen (, , , samt ). I och med intåg i skapades en ny djup motsättning som skulle prägla regionens säkerhetspolitiska situation under ett drygt decennium. I uppstod vid delningen av det brittiska en låsning kring Kashmir som lett till tre krig, det senaste 1971. Den säkerhetspolitiska bilden förändrades med början under 1980- talets senare hälft, då normaliseringen av förbindelserna mellan och inleddes, och då tidigare strukturer präglade av den globala öst-västkonflikten började luckras upp. 1989 tog hem sina trupper från och efter förvandlades inom loppet av från COMECON-medlem till ASEAN-medlem. premiärminister lanserade idén att omvandla "från ett slagfält till en marknadsplats". Drömmarna om snabb ekonomisk tillväxt förenade länderna i regionen. fann sig alltmer isolerat. och prioriterade utvecklingen av relationer med det kommersiellt viktiga . Öst- och säkerhetssituation undergick påtagliga förbättringar. I fördjupades som en följd av den gerillaverksamhet som tog sin början 1989. Konflikten mellan och har i mångt och mycket satt sin prägel på regionen. Den för framtiden kritiska frågan är hur regionens tunga säkerhets- politiska aktörer - , , och - förmår utveckla sina säkerhetspolitiska roller. En viktig ny faktor är kärnvapenutvecklingen i och växande anspråk på säkerhetspolitiskt erkännande. Säkerhetsbalansen i regionen förblir uppbyggd kring närvaro och förväntningarna om landets fortsatta engagemang för regionen. I ett längre perspektiv torde utvecklingen av förbindelserna mellan och vara regionens viktigaste säkerhetspolitiska fråga. nya "östpolitik", med förbättrade relationer till såväl som , har bidragit till att öka regionens stabilitet. Den säkerhetspolitiska osäkerheten i regionen har bidragit till moderniseringar av krigsmakterna . Länderna strävar efter att bibehålla en balans gentemot de länder som initierar en militär upprustning och modernisering, t.ex. . Det visar sig dock att denna process är beroende av en god ekonomisk tillväxt. Länder som har därför som en följd av krisen tvingats till drastiska omprioriteringar. är det land i regionen vars försvarsmakt genomgår de snabbaste förändringarna, dock utan att den militärteknologiska klyftan till nämnvärt minskar. uppskjutning av en ny medeldistansraket illustrerar osäkerheten i varje militärstrategisk bedömning. Uppskjutningen har skapat en ny strategisk spänning i västra . Illustrativt för regionens säkerhetspolitiska situation är att embryot till en regional säkerhetspolitisk mekanism formades . Då bildades (). Organisationen, regionens första försök att skapa ett instrument för regional säkerhet, räknar drygt 20 länder samt EU, inklusive regionens viktigaste säkerhetspolitiska aktörer , och . Också och är medlemmar. Vissa resultat har redan uppnåtts inom på det förtroendeskapande dialogplanet. Osäkerheten om den framtida säker- hetspolitiska balansen i regionen efter det var huvud- anledningen till att kom till. Ett viktigt mål för ASEAN-länderna har varit att engagera i en säkerhetspolitisk dialog om regionens framtida säkerhet. Den ambitionen var en viktig faktor bakom bildandet av . Fortsatt integration av ekonomierna kan förväntas höja tröskeln för konflikter. Det faktum att regionen befinner sig i en djup förändrings- process, och kris, betyder att maktförhållanden kommer att förändras. I det finns osäkerhetsmoment. Utvecklingen av kärnvapen i kan inte sägas ha kommit som någon fullständig överraskning. Men den visar på risken för negativa vändningar också i då så mycket står att vinna på utbyggt samarbete och integration. Det slut har haft olika effekter på den säkerhetspolitiska balansen i Öst-, Syd- och . Den har bl.a. varit avhängig av hur stor närvaron respektive konfrontationen mellan supermakterna varit, och på förhållandet mellan de regionala stormakterna i respektive område I har perioden efter det bl.a. inneburit en påtagligt minskad rysk närvaro. När i början av 1990- talet tvangs lämna baserna och i , minskade också den amerikanska närvaron i området. militära engagemang i regionen fortsätter dock i , i , och genom nya militära faciliteter i . ingicks också ett nytt samarbetsavtal med . säkerhetspolitiska inflytande och betydelse för regionen förblir stort. tilltagande ekonomiska och militära styrka har påverkat säkerhetssituationen och maktbalansen. Generellt eftersträvar länderna i regionen goda relationer med ett ekonomiskt och militärt växande . Det mellanstatliga samarbetet i har i vissa hänseenden stärkts genom utökningen av medlemskapet i och samarbetet inom ASEAN samt bildandet av , vilket bidragit till den säkerhetspolitiska stabiliteten i denna region. Den asiatiska ekonomiska krisen har bidragit till att bringa till ytan en del av regionens olösta frågor. Konflikten om , där sex av regionens länder - , , , , och - rest krav på överhögheten över hela eller delar av denna möjligen oljerika ögrupp i , utgör regionens allvarligaste konflikt. Parterna har framhållit sin vilja att lösa den genom fredliga medel, men incidenter inträffar och ingen lösning kan skönjas, i synnerhet som vidhåller kraven på bilaterala förhandlingar. I bibehåller en militär närvaro i och i samt till havs. Det sistnämnda demonstrerades under krisen mellan och i samband med det första direkta presidentvalet på , som för aktualiserade den känsliga frågan om framtida ställning. relationer med har överlag förbättrats under president andra mandatperiod och är bättre än någonsin sedan massakern i samband med demonstrationerna på 1989. Två frågor har orsakat spänning, nämligen krisen mellan och 1996, vilken föranledde att sända den sjunde flottan till området, och de nya riktlinjer för säkerhet som avtalade med . För är militära närvaro och tyngd i regionen en källa till latent missnöje. Långsiktigt förblir relationen mellan de båda länderna svårförutsägbar. skiljer sig från i det avseendet att viktiga relationer fortfarande präglas av djupa motsättningar. Det gäller relationerna mellan och , även om de funnit former för ett visst samspel som medger både betydande taiwanesiska investeringar i och informella kontakter på mycket hög nivå. Det gäller i hög grad situationen på den koreanska halvön där förhållandena i ger fortsatt anledning till betydande oro både när det gäller försörjnings- situationen för befolkningen och när det gäller landets agerande gentemot omvärlden och då i synnerhet gentemot , och . Det nordkoreanska missil- och kärnvapenprogrammet bekräftar att den koreanska halvön utgör ett av allvarligaste säkerhetspolitiska problem. Det s.k. KEDO-programmet för att förhindra nordkoreansk kärnspridning och skapa fred och stabilitet på den koreanska halvön och de fyrpartssamtal som inletts mellan , samt utgör viktiga ansträngningar för att dämpa osäkerheten i regionen. Mellan och och mellan och har omtvistade gränser orsakat viss spänning. Omtvistade gränser förblir också ett spänningsmoment mellan och de stater som gränsar till . I ett längre perspektiv gäller osäkerheten främst framtida agerande i takt med att ekonomin växer och försvarsmakten moderniseras, framtida närvaro samt framtida säkerhetspolitik. närvaro har en återhållande effekt på behov av ett utbyggt försvar. I har det slut inte påverkat den säkerhetspolitiska situationen i lika hög grad som i de övriga regionerna, trots att var lierat med under det och hade en stark koppling till . Dessa nära relationer har luckrats upp. prioriterar relationen med framför relationen till . Relationerna mellan och har inte förbättrats, då motsättningarna mellan länderna till sin natur är djupt lokalt och internt rotade. Incidenter förekommer kring det starkt omtvistade Kashmir och spänningen är mycket hög mellan de två länderna. Kashmir- konflikten fick en allvarligare dimension då ömsesidig nukleär avskräckning infördes som grundelement i den bilaterala relationen. Situationen har emellertid successivt förbättrats i och med att den politiska dialogen på högsta nivå åter- upptagits och de mellanfolkliga kontakterna stärkts. Även om de båda länderna undertecknar provstoppsavtalet CTBT och därmed förbinder sig att inte genomföra några flera kärnsprängningar finns dock ett reellt hot om användande av kärnvapen i en konflikt som lett till krig. Samtalen mellan de båda ländernas premiärministrar i visar på en ny vilja till dialog i skuggan av kärnvapen- utvecklingen, men inga tecken finns ännu på en utveckling som kan leda till att Kashmirfrågan löses. Betydelsen av förbättrade relationer mellan och är stor. Hela ekonomiska och politiska utveckling har hållits tillbaka av motsättningarna mellan och . Regionala initiativ som SAARC () har hamnat i dess slagskugga. förhållande till , vilket förbättrades , har som en följd av kärnvapenutvecklingen åter försämrats. I samband med provsprängningarna gjorde den indiska regeringen hänvisningar till som huvudfaktorn i utformningen av indisk säkerhetspolitik Förändrade konfliktmönster Sammantaget finns ca 140 olösta konflikter av olika slag i , varav hälften är mellanstatliga och hälften interna. Åttioåtta av konflikterna har dock karaktären av "dispyter". Ett stort antal av dem utgörs av oreglerade gränsfrågor. Ett tjugotal kan betecknas som "större", varav flertalet är interna. Ett växande antal är s.k. "identitetskonflikter" som har sin grund i en viss grupps anspråk på autonomi eller motsvarande. Det totala antalet - 140 - är nästan identiskt med antalet under de båda närmast föregående decennierna. var dock antalet "större" konflikter 60, dvs. så stort som . En ny trend i konfliktmönstret i Stillahavsasien är att de stora militariserade mellanstatliga konflikterna gradvis har minskat jämfört med föregående decennier. En liknande tendens kan noteras när det gäller interna konflikter i länderna i detta område, även om det är mindre markant. I är bilden inte lika hoppingivande, eftersom stridigheter fortsätter mellan och , inbördeskriget i fortgår utan någon lösning i sikte och detsamma gäller de interna konflikterna i och . När det gäller att bedöma hur den övergripande konfliktsituationen kan komma att utvecklas måste man ta i beaktande att många konflikter består och många dispyter t.ex. över territorium kvarstår att lösa även om direkta stridigheter inte pågår . Det finns således en potentiell risk för att stridigheter kan komma att blossa upp. Behovet är stort av att vidareutveckla de embryonala mekanismer för förtroendeskapande och konflikthantering som vuxit fram inom och att ansträngningar görs att etablera sådana mekanismer i de delar av där de saknas. 3.7 Komplexitet och mångfald Område efter område visar på komplexiteten och mångfalden i det vi kallar . På rikedomen i kultur och verklighetsuppfattningar. På vitaliteten i de senaste decenniernas utveckling, och svagheterna i den institutionella basen. På de oerhörda skillnaderna i levnadsstandard, utbildningsstandard och forskningsnivå. På det nya välståndet och den bestående fattigdomen. Något enhetligt finns inte och sannolikheten för att de kan enas om några specifika asiatiska värderingar framstår som liten. Skillnaderna är för stora. Den ekonomiska integrationen och utvecklingen av regionala organisationer som ASEAN kommer att fortsätta. ASEAN är en naturlig gruppering och det finns skäl att förvänta att den, trots de svårigheter organisationen går igenom, kommer att växa sig starkare. och dess subregioner är i stort behov av organisationer för ökad samverkan. Att ASEAN:s säkerhetspolitiska samarbetsforum utvecklas till ett verkligt instrument för regional säkerhet är av globalt intresse. Av stor betydelse är också att förmår ge sin regionala gruppering - SAARC - ett verkligt innehåll. Skiljelinjerna inom regionen kommer att i växande grad stå att finna inom och inom länder med konkurrerande idéströmningar. Däri ligger en betydande vitalitet av ett slag som kommer att bidra till en asiatisk renässans. , fängslade f.d. vice premiärminister och en av ledande yngre politiker, utvecklar i sin bok (1996) sina idéer om framtid. Han pekar på komplexitet och mångfald och konstaterar att saknar en gemensam fond av idéer. Det nya är, betonar han, att börjat upptäcka sig själv. Den framtida världen ser han som pluralistisk och mångkulturell. En stor skillnad är enligt att västvärldens moderna historia är sekulariserad medan de olika asiatiska kulturerna i hög grad vilar på en religiös grund. För honom förutsätter sann humanism förankring i en religion. Det främst kräver är dock en ökad respekt från västvärldens sida för sin egen och andra asiatiska kulturtraditioner. Väst saknar, konstaterar han med ett citat från nobelpristagaren , inte goda intentioner, men lider av en brist på ödmjukhet. Utgångspunkten för och närmande är det ömsesidiga behovet av fördjupade och jämbördiga relationer. Globaliseringen, med dess möjligheter och risker, är den gemensamma grundvalen. Det var Öst- och förmåga att ta tillvara dess möjligheter som ledde till upptäckt av sig självt och det är på globaliseringens komplexa premisser som nu bygger sitt välstånd. Det är i en sådan värld som och kommer att bygga en mångfald av relationer. 4 4.1 Globaliseringens krafter och det internationella samfundet Hur kommer att se ut , det år som är riktmärke för denna strategi? Den ofrånkomliga utgångspunkten måste vara att fråga hur den värld kan tänkas se ut som länderna i - och - då kommer att ingå i. Om vi blickar tillbaka lika , till 1986-87 ser vi hur vansklig varje prognos är. Knappast någon förutsåg Sovjetsamhällets snara fall, och ingen förutsåg den Asienkris som många beskriver som något som var närmast oundvikligt. Vad man kan göra är att resonera kring ett antal huvudfaktorer och huvudfrågor.