prop · GM031D15 · 1999-01-01 00:00:00 — Regelförenklingar I det pågående arbetet med att förbättra och förenkla de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna föreslås ovan bl.a. att arbetsplatsintroduktion och arbetslivsutveckling sammanförs till en ny åtgärd, arbetspraktik. I samband med införandet av denna åtgärd avser regeringen att förenkla och harmonisera flera av de andra arbetsmarknadspolitiska åtgärderna där aktivitetsstöd i form av utbildningsbidrag utgår. Regeringen avser därför att sammanföra de bestämmelser som styr arbetsmarknadsutbildning, yrkesinriktad rehabilitering och bidrag till start av näringsverksamhet till en och samma förordning där också den nya åtgärden arbetspraktik skall ingå. Den nya förordningen bör få namnet förordning om arbetsmarknadspolitiska aktiviteter. Förslaget till den nya åtgärden arbetspraktik föranleder, som nämnts ovan i avsnittet om arbetspraktik, en ny lag som i likhet med t.ex. lagen (1995:705) om arbetsplatsintroduktion, bör reglera att deltagarna i åtgärden inte skall betraktas som arbetstagare samt att vissa av arbetsmiljölagens (1997:1160) bestämmelser skall gälla för deltagare i åtgärden. I lagen bör regeringen ges befogenhet att föreskriva att anordnare som tillhandahåller åtgärden i vissa fall skall betala finansieringsbidrag. För att uppnå en större enhetlighet bör lagen vara utformad så att den förutom arbetspraktik också reglerar alla de åtgärder som faller under begreppet arbetsmarknadspolitiska aktiviteter. Den nya lagen om arbetsmarknadspolitiska aktiviteter bör träda i kraft . bör lagen (1995:705) om arbetsplatsintroduktion och lagen (1997:1266) om arbetslivsutveckling upphöra att gälla. De personer som har påbörjat någon av åtgärderna API och ALU före , bör få fortsätta i dessa åtgärder, dock längst till och med . Detta bör komma till uttryck i ovan nämnda lag. Den ovan föreslagna sammanslagningen av åtgärder medför vissa förändringar i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring. Beteckningen egen i begreppet egen näringsverksamhet föreslås slopas på grund av att bidrag till den arbetslöse, i likhet med vad som redan gäller, kan lämnas även om den arbetslöse skulle välja att driva näringsverksamhet genom juridisk person t.ex. aktiebolag. Detta föranleder också en ändring i lagen om arbetslöshetsförsäkring. Lagändringen bör träda i kraft . Lagförslaget finns upptaget under utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet. I enlighet med vad som ovan anförts har inom upprättats förslag till: 1. lag om arbetsmarknadspolitiska aktiviteter, 2. lag om ändring i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring. Lagförslaget under 1 faller inom Lagrådets granskningsområde. Det förslag som läggs fram motsvarar emellertid till konstruktion och innehåll, i huvudsak, de nuvarande lagar som föreslås upphöra att gälla. Den nya lagen får därför anses vara av den beskaffenheten att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Förslaget påverkar inte ramen för utgiftsområdet. Resursarbete Åtgärden har inte fått den omfattning som förväntats även om antalet deltagare i resursarbete ökar stadigt. deltog i genomsnitt drygt 4 000 personer i resursarbete. Åtgärden är betydelsefull inte bara för den arbetslöse som får chans att upprätthålla sin kompetens genom resursarbetet. Även allmänheten gynnas av att kvaliteten på offentligt tillhandahållna tjänster kan höjas. Även om arbetskraftsefterfrågan inom offentlig sektor nu ökar finns fortfarande ett utrymme för kvalitetshöjande insatser utan att ordinarie arbetstillfällen trängs undan. När åtgärden först föreslogs i tilläggsbudget till statsbudgeten 1997 (prop. 1996/96:150) var avsikten att åtgärden skulle pågå fram till och med utgången av . Såväl (yttr. 1996/97:AU7y) som (bet. 1996/97:FiU20, rskr. 1996/97:284) hade dock ändringsförslag vilket ledde till att resursarbete fördes till åtgärden beredskapsarbete och därmed kom att införas i förordningen (1987:411) om beredskapsarbete som inte har någon tidsbegränsning. Resursarbete bör avvecklas men först vid utgången av , eftersom konjunkturutvecklingen och de ökade statsbidragen till kommunerna då antas ge väsentligt ökad efterfrågan på arbetskraft inom berörda sektorer. Detta påverkar inte ramen för utgiftsområdet. Förlängning och utfasning av åtgärden offentliga tillfälliga arbeten för äldre arbetslösa Regeringen föreslår att de personer som har anvisats OTA och som fyller får möjlighet att åter anvisas till åtgärden fram till pensionsåldern. För de som är och som redan deltar i OTA skall gälla att förlängningsbeslut kan fattas att gälla . Regeringen anser att det är angeläget att äldre personer även i fortsättningen kan få det stöd som de behöver för att kunna delta i aktiv yrkesvägledning eller utbildning. Regeringen anser därför att lagen (1996:870) om offentliga tillfälliga arbeten för äldre arbetslösa skall förlängas till och med utgången av december . Lagförslaget, som faller inom Lagrådets granskningsområde, innebär endast att lagen (1996:870) om tillfälliga arbeten för äldre förlängs. Den frågan är av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. IT-utbildning inom den offentliga sektorn Regeringen aviserade i den ekonomiska vårpropositionen för (prop. 1997/98:150) att den övervägde att föreslå en satsning på IT-utbildning inom den offentliga sektorn. Statskontoret fick i uppdrag att kartlägga behovet av IT-utbildning inom offentlig sektor, inventera pågående insatser samt att ge förslag till ytterligare insatser. Statskontoret har redogjort för resultatet av kartläggningen i rapporten offentlig sektor (1998:21). Statskontoret föreslår i rapporten att en särskild satsning görs på främst breddutbildning mot IT-området inom den offentliga sektorn av två till med början . Statskontoret föreslår vidare ett ansökningsförfarande för kompetenssatsningen. Den offentliga sektorns arbetsgivare skall ges möjlighet att ansöka om bidrag till IT-utbild- ningsprojekt som uppfyller ett antal specificerade kriterier inriktade mot dels arbetsmarknadspolitiska mål, dels effektivitetsmål. Enligt Statskontoret bör en tillfällig delegation inrättas av regeringen för att kunna hantera ansökningarna om bidrag. Statskontoret menar även att åtgärder inom ett mycket brett fält skall kunna finansieras för både IT-personal, verksamhetspersonal inklusive chefer och personer som kan rekryteras till den offentliga sektorn samt för förtroendevalda. Regeringen menar att det av flera skäl är viktigt att en höjning av IT-kompetensen inom den offentliga sektorn kommer till stånd, bl.a. för att det ger möjlighet att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden då flertalet anställda som arbetar med IT som främsta arbetsuppgift är män. Regeringen gör emellertid den bedömningen, efter att ha analyserat Statskontorets förslag samt efter det arbetsmöte som anordnade med representanter för den offentliga sektorn, att det inte finns skäl för att en särskild satsning motsvarande den som görs i samarbete med också görs inom offentlig sektor. Behovet av IT-kompetens inom den offentliga sektorn är dock stort och regeringen avser därför att i regleringsbrevet för AMV inför ge AMS i uppdrag att inom ramen för befintliga åtgärder och anslag initiera IT-utbildning för anställda inom offentlig sektor och framför allt riktat till kvinnor. I detta sammanhang ser regeringen även det som viktigt att rikta insatser till grupper av arbetslösa som varit verksamma inom sektorer där arbetsuppgifter försvunnit genom den snabba tekniska utvecklingen i samhället. Ett exempel på en sådan yrkesgrupp är kontorister. Utformningen av insatserna för att öka möjligheterna för dessa yrkesgrupper att åter ta sig tillbaka till arbetsmarknaden bör ske i samarbete med parterna på arbetsmarknaden. Förstärkt försäkringsskydd för deltagare i arbetsmarknadspolitiska åtgärder där utbildningsbidrag lämnas Personer som deltar i arbetsmarknadspolitiska åtgärder där utbildningsbidrag lämnas (gäller dock inte utbildningsbidrag vid starta-eget- bidrag) har genom statsmakterna tillförsäkrats ett visst försäkringsskydd. I detta ingår arbetsskadeförsäkring, ersättning för ideell skada, grupplivförsäkring samt ersättning till arbetsgivare/anordnare som förorsakats skada av en person i arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Kostnaderna för de tre sistnämnda försäkringarna som belastar anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder uppgick till ca . De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna har förändrats . Flera av dem innehåller praktiska inslag som till sin art liknar ordinarie arbete. Detta kan innebära en ökad risk för arbetsskada och regeringen anser därför att det finns skäl att komplettera försäkringsskyddet vad avser vissa kostnadsersättningar i samband med skador/olycksfall i arbetet. Utöver ersättning från arbetsskadeförsäkringen har ersättning för ideell skada kunnat lämnas. Den totala kostnaden för ersättningar för ideell skada uppgick till . Regeringen anser att deltagare i vissa arbetsmarknadspolitiska åtgärder där utbildningsbidrag lämnas i princip skall omfattas av samma försäkringsskydd vid personskada som statstjänstemän för skador som har inträffat eller . Kostnaden för det förstärkta försäkringsskyddet beräknas uppgå till . Först det sjätte året kan systemet anses fullt utnyttjat varvid kostnaden för det förstärkta försäkringsskyddet beräknas uppgå till ca . Den totala kostnaden för en fullt utbyggd personskadeförsäkring inklusive ersättning för ideell skada som utgår , blir då beräknat utifrån de omständigheter som rådde för . Förslaget påverkar inte ramen för utgiftsområdet och bör gälla . Flyttningsbidrag inom Flyttningsbidraget är en viktig åtgärd för att stimulera rörligheten och kan därmed bidra till att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. är möjligheten att få flyttningsbidrag för den som är eller riskerar att bli arbetslös och som söker arbete på annan ort begränsad till att gälla enbart inom gränser. I våra nordiska grannländer är efterfrågan på vissa yrkeskategorier mycket stor. Möjligheterna för de arbetslösa i att ta dessa arbeten begränsas dock då de inte kan få flyttningsbidrag när de söker eller får dessa arbeten. Vidare påverkas rörligheten på arbetsmarknaden mellan de nordiska länderna negativt av denna begränsning. Regeringen gav därför AMS i uppdrag att inom ramen för den nordiska överenskommelsen på arbetsmarknaden uppta förhandlingar med berörda myndigheter i övriga nordiska länder om möjligheten och villkoren att ge flyttstöd även när en arbetslös i ett nordiskt land söker eller får ett arbete i ett annat nordiskt land. Överläggningarna har resulterat i ett gemensamt förslag som skall redovisas för respektive regering. Förslaget innebär att flyttningsstöd geografiskt skall utsträckas till att omfatta övriga nordiska länder. Miniminivån för flyttstödet skall vara att ersättning för resekostnader i samband med sökande och tillträdande av anställning i annat berört land skall kunna beviljas med undantag för som inte ersätter kostnader för tillträdesresa. Utöver ersättning för resor kan ett land även ge annat flyttstöd till arbetssökande som tillträder anställning i något av de berörda länderna. Ersättning skall lämnas enligt respektive lands nationella regelverk och betalas av avsändande land. Regeringen tillstyrker förslaget och hemställer om godkännande att införa ett flyttningsbidrag till den som är eller riskerar att bli arbetslös och som söker arbete i övriga nordiska länder när resultatet av de fortsatta överläggningarna med de övriga nordiska länderna är klart. Insatser för konstnärer kommer att avsättas, i enlighet med ställningstagande till propositionen Konstnärers villkor (prop.1997/98,yttr. 1997/98:Auy, bet.1997/98:KrU13, rskr. 1997/98, till stöd för verksamheten med vad som har kallats "en tredje anställningsform inom teatern" med början . från anslaget A2 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder bör avsättas för ändamålet. Syftet med verksamheten är att avlasta utgifterna för arbetslöshetsförsäkringen och öka frilansande skådespelares trygghet samt att öka den konstnärliga friheten. Bidraget förutsätter att arbetsmarknadens parter kommer överens om förändringar i de avtal som reglerar anställningsformer och anställningsskydd. Insatsen skall utvärderas av AMS i samråd med , och arbetsmarknadens parter på teaterområdet. Sammanfattande medelsberäkning Vid medelsberäkningen för har regeringen tagit hänsyn till beslut i anledning av den ekonomiska vårpropositionen (prop. 1997/98:150, bet. 1997/98:FiU20, rskr. 1997/98:318) samt de ovan beskrivna förslagen. Därutöver har anslaget för minskats engångsvis med för att finansiera det beräknade bortfallet under av finansieringsbidrag under inkomsttitel Bidrag till arbetsplatsintroduktion. Vidare har hänsyn tagits till att anslaget minskas med från och med som finansiering av de ökade kostnaderna för bl.a. spanings- och utredningsverksamhet i samband med kriminaliseringen av köp av sexuella tjänster (prop. 1997/98:55, bet. 1997/98:JuU13, rskr.1997/98:250). Mot bakgrund av ovanstående föreslår regeringen att anvisar ett ramanslag om 21 för . beräknar regeringen utgifterna under anslaget till 23 och för beräknas utgifterna till 21 . A3 Särskilda åtgärder för arbets- handikappade Tabell 4.17 Anslagsutvecklingen Tusental kronor 6 600 000 1999 Förslag 6 655 092 2000 Beräknat 6 714 561 2001 Beräknat 6 770 812 1 Hela anslagssparandet för har dragits in. Från anslaget bekostas, lönebidrag, statsbidrag till skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare (), kostnader för vissa otraditionella insatser för arbetshandikappade, bidrag till arbetshjälpmedel m.m. till arbetshandikappade, utveckling av ny teknik och datorbaserade arbetshjälpmedel för arbetshandikappade samt för särskild expertmedverkan i sådana ärenden, särskilt introduktions- och uppföljningsstöd () samt viss nationell medfinansiering som svarar mot utbetalningar från anslaget Utgiftsområde 14 A4 Europeiska socialfonden m.m. Syftet med åtgärderna som finansieras under anslaget är att arbetshandikappade arbetssökande skall ges samma möjligheter att delta i arbetslivet som icke arbetshandikappade har. Lönebidrag och bidrag för offentligt skyddad anställning (OSA) kan lämnas till arbetsgivare som anställer personer med funktionshinder. Bidrag till arbetshjälpmedel m.m. lämnas för arbetsplatsanpassningar för personer med funktionshinder, arbetsbiträde, vissa resekostnader och näringshjälp. SIUS- verksamheten ger möjlighet att anställa en särskild stödperson, som hjälper personer med funktionshinder in i arbetslivet. anvisades på statsbudgeten under anslaget Särskilda åtgärder för arbetshandikappade. Utgifterna stannade dock vid ca . Av dessa gick till lönebidrag och OSA. Resterande utgifter rör kringkostnader i form av exempelvis arbetshjälpmedel m.m. Den lägre förbrukningen berodde till viss del på att det genomsnittliga bidraget till lönebidrag minskade mellan budgetåren 1995/96 och 1997. Regeringen beslutade samt att föra bort 250 respektive års anslag. Omfattningen av de särskilda åtgärderna för arbetshandikappade har ökat kraftigt , från 52 600 till 55 300 personer . Anslaget beräknas förbrukas fullt ut under . Anslagets utgifter styrs främst av omfattningen av lönebidrag och OSA samt det genomsnittliga bidraget för dessa stödformer. Regeringens överväganden Resultatinformation Resultatinformationen överensstämmer med den beskrivning som lämnas beträffade arbetshandikappade under verksamhetsområdet. Regeringen redovisar därför inte resultatinformationen under anslaget. Personer med lönebidrag har framför allt varit anställda i privata företag () och i allmännyttiga organisationer (). 1997 har det blivit allt vanligare att personer med lönebidrag arbetar i privata företag och i kommuner. Andelen lönebidrag i statliga myndigheter eller motsvarande, affärsdrivande verk, landsting och hos annan arbetsgivare har minskat. Förändringen har medfört att bidraget till arbetsgivarna därmed har minskat . Det genomsnittliga bidraget för lönebidrag och OSA uppgick till . Den genomsnittliga styckkostnaden för lönebidrag och OSA har stigit något . Lönebidrag kan fram till och med beviljas arbetshandikappade anställda som löper risk att slås ut från arbetsmarknaden när personalminskningar inträffar eller verksamheten omstruktureras. Regeringen har medgivit att högst 500 personer får omfattas av sådant bidrag och . betalades ut för ändamålet, som omfattat ca 200 personer . har RRV publicerat rapporten Det flexibla lönebidraget (RRV 1998:37), som är kritisk till i fall lönebidraget generellt sett haft en rehabiliterande verkan. Avgångarna till osubventionerade anställningar har varit få och bidragsandelarna har sällan minskat i väsentlig omfattning. RRV drar slutsatsen att handlingsplanernas kvalitet behöver öka. RRV har i rapporten konstaterat att det i mer än hälften av de lönebidragsärenden som myndigheten har granskat inte är styrkt att det finns ett funktionshinder som har betydelse för det aktuella arbetet. RRV har gjort bedömningen att i uppskattningsvis en tredjedel av samtliga granskade ärenden är det egentliga skälet till lönebidragsanställning att personer som fått dem har haft svårt att få arbete av andra skäl än funktionshinder, t.ex. förhållandevis hög ålder eller låg utbildningsnivå. RRV menar även att lönebidragsnivåerna ofta är högre än vad arbetshandikappet motiverar. RRV räknar med att därmed utbetalas för andra ändamål än det avsedda, varav ca avser lönebidrag till personer som saknar egentligt arbetshandikapp och ca i överkompensation. RRV anser mot denna bakgrund att det finns skäl att överge lönebidragens nuvarande konstruktion. AMV har påbörjat det lönebidragsprojekt som regeringen aviserade ekonomiska vårproposition, vilket bl.a. syftar till att utveckla metoder, kompetens samt uppföljnings- och utvärderingsinsatser för att förbättra och effektivisera den lokala hanteringen av lönebidrag. Projektet kommer att pågå . I projektet beaktas bl.a. den kritik som finns i RRV:s rapport. har i delbetänkandet Aktivt lönebidrag (SOU 1997:5) redovisat en studie av kvinnor och män med funktionshinder. När det gäller lönebidraget, har utredningen funnit att kvinnor i högre utsträckning än män finns representerade i allmännyttiga organisationer och kommuner. Män återfinns i högre omfattning inom privata sektorn. Den bidragsgrundande lönekostnaden är högre för män än för kvinnor. Detta kan vara ett resultat av löneskillnaden inom de sektorer som könen arbetar inom. Det kan också bero på att män har gravare arbetshandikapp än kvinnor och därigenom får en högre kompensation. Utredningen har även funnit att kvinnor i något högre utsträckning har varit anställda i lönebidrag under mycket långa tider, dvs. Siffrorna visar på att det finns tendenser till en högre omsättning bland männen med funktionshinder än kvinnorna. En del av denna omsättning kan innebära övergångar till den öppna arbetsmarknaden utan något lönestöd till arbetsgivaren. Lönebidragssamordning vårproposition (prop. 1996/97:150) föreslog regeringen att skulle avsättas för särskilda lönebidragssamordnare 2001. Samordnarna skall utveckla metoder, kompetens samt uppföljnings- och utvärderingsinsatser inom ramen för hanteringen av lönebidrag. har förbrukats för ändamålet. Samtliga län deltar i projektet. Länen har inventerat hanteringen av lönebidrag och behovet av kompetensutveckling. pågår ett arbete med att fastställa kvalitetskriterier för hanteringen av lönebidraget. Utbildningsinsatser kommer att bedrivas . Särskilt introduktions- och uppföljningsstöd () Verksamheten med särskilt introduktions- och uppföljningsstöd infördes som en försöksverksamhet 1993. Syftet var att underlätta för personer med stora funktionshinder att få arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Stödet innebär att en funktionshindrad arbetstagare får hjälp av en stödperson (en s.k. SIUS-konsulent) under introduktionen och träningen på arbetsplatsen samt för att kunna utföra arbetet. Kostnaderna för SIUS-verksamheten uppgick till ca . Otraditionella medel För otraditionella insatser avsattes högst under anslaget för . Totalt av dessa förbrukades under budgetåret. AMS har följt upp hur medlen har använts . Nästan samtliga projekt har haft en eller flera samverkanspartners. AMV har samverkat med , kommunen, , företagshälsovården, gymnasieskolan, och handikapporganisationerna. har drygt 17 av de som avsatts för otraditionella insatser förbrukats. var ca intecknade. Drygt 1 500 personer har sysselsatts . av dessa har fått arbete eller åtgärd efteråt. I genomsnitt beräknar AMV att ca 400 personer sysselsatts . Arbetshjälpmedel m.m. AMV har förbrukat ca för arbetshjälpmedel m.m. under . Ungefär en tredjedel vardera har avsett arbetshjälpmedel, näringshjälp respektive arbetsbiträde. Slutsatser Omfattningen av de icke-konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärderna 1999 AMV har mer än väl nått de mål som regeringen har satt för vad avser omfattningen av icke-konjunkturberoende åtgärder och den genomsnittliga bidragsnivån i lönebidrag. Regeringen avser att uppdra åt AMV att ge minst 55 000 personer i genomsnitt en anställning med lönebidrag eller skyddat arbete hos offentlig arbetsgivare (). För får den genomsnittliga bidragsnivån uppgå till högst av den bidragsgrundande lönekostnaden i platser med lönebidrag, exklusive de allmännyttiga organisa- tionerna. Vidare är det viktigt att kvinnor med arbetshandikapp i allt högre omfattning får del av de särskilda åtgärder som finns för arbetshandikappade. Regeringen avser att ge AMV ett tilläggsuppdrag till det pågående lönebidragsprojektet att dels uppmärksamma skillnaderna i bidragsgrundande lönekostnader mellan kvinnor och män i lönebidrag, dels se över möjligheten att öka andelen kvinnor i lönebidrag. I detta relativt goda konjunkturläge är det angeläget att försöka få ut personer med funktionshinder på den öppna arbetsmarknaden, eventuellt med hjälp av en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Därtill bör övergångarna från lönebidrag till den öppna arbetsmarknaden öka. I detta arbete är det särskilt viktigt att prioritera kvinnor. Det är viktigt att det goda konjunkturläge som råder utnyttjas så att många funktionshindrade som möjligt får ett reguljärt arbete. Samhället gör många insatser för arbetshandikappade för att kunna få och behålla ett arbete. Det kan ske antingen på eller utanför den reguljära arbetsmarknaden. En mycket stor del av dessa insatser görs inom arbetsmarknadspolitikens område. Effekterna är emellertid svårbedömda. Detta gäller inte minst inom arbetsmarknadspolitikens område. RRV:s studie av lönebidragssystemet tyder bl.a. på att det kan finnas allvarliga brister i träffsäkerheten i lönebidragssystemet. Regeringen ser allvarligt på detta problem. AMS skall som sagt bl.a. beakta denna kritik i det lönebidragsprojekt som AMS påbörjat på uppdrag av regeringen. Regeringen avser att utreda konkreta förslag till hur effektiviteten och träffsäkerheten kan öka i de arbetsmarknadsstöd som riktas till de arbetshandikappade. I syfte att främja ett helhetsperpektiv på handikappolitiken skall översynen även omfatta samt ske i samråd med handikappdelegationen. Höjt bidrag till egenföretagare som har stora kommunikationssvårigheter Personer med stora kommunikationssvårigheter har begränsade möjligheter att driva egna företag. Ett kompensatoriskt hjälpmedel är arbetsbiträde. kan bidrag till arbetsbiträde beviljas med högst . Detta belopp kompenserar inte funktionshindret i sådan omfattning att möjligheterna att starta eget företag för denna grupp ökar i den utsträckning regeringen anser vara rimligt. beviljades ungefär 30 000 personer starta-eget-bidrag, varav ca 2 500 var arbetshandikappade. Ungefär 1 000 personer beviljas bidrag till arbetsbiträde till en total kostnad av . En grupp som är i stort behov av arbetsbiträde på grund av stora kommunikationssvårigheter är de döva. Trots detta är endast drygt 40 personer av dem som beviljas bidrag till arbetsbiträde döva.