prop · GM03105 · 1999-01-01 00:00:00 — , hörselskadade och språkstörda barn (DHB) menar att det är mycket viktigt att den fasta skoldelen vid måste finnas kvar och att ansvaret för de beteendestörda döva eleverna bör föras till en regionskola. LO motsätter sig förslaget och menar att den kompetens som byggts upp vid måste värnas. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Av 1 kap. 7 § speci- alskoleförordningen (1995:401) framgår att är avsedd för dels talskadade elever, dels döva eller hörselskadade elever som inte kan gå i en regionskola på grund av beteendestörningar eller andra speciella skäl än synskada eller utvecklingsstörning. Det specialpedagogiska resurscentret skall enligt 1 kap. 9 § i samma förordning främja en allsidig utveckling av barn och ungdomar som är talskadade. Det totala antalet barn med grav språkstörning uppskattas av resurscentret uppgå till mellan 2 500 5 000, varav 300 omfattas av insatser från re- surscentret. Placering vid resurscenter I anslutning till resurscentret föreslås, i likhet med vad som föreslagits för resurscenter, att en mindre skoldel för s.k. visstidsplaceringar behålls. Med en sådan placering avser regeringen att en elev, som ett led i sin utbildning i hemkommunens skola, kan behöva insatser från resurscentrets sida som sträcker sig utöver vad som kan anses omfattas av de sedvanliga utrednings- och träningsbesöken. Eftersom verksamheten vid resurscentret inte ingår i det offentliga skolväsendet finns behov av bestämmelser i skollagen med innebörd att eleven fullgör sin skolplikt vid vistelsen på resurscentret. Dessa placeringar föreslås regleras i 10 kap. skollagen som omfattar särskilda utbildningsformer. När det gäller syfte och omfattning med placering vid resurscenter hänvisas i övrigt till vad som ovan är skrivet om den verksamhet för placering som föreslås i anslutning till resurscenter under avsnitt 6.3.1. Även när det gäller regeringens bemyndigande om verksamheten vid resurscentret samt den bestämmelse som skall införas angående hemkommunens ersättning till staten för en sådan placering hänvisas till avsnitt 6.3.1. Förstärkt stöd till kommunerna Funktionshinder av kommunikativ karaktär får svåra handikappande kon- sekvenser för barnet i skolan om miljö och undervisning inte anpassas i tillräcklig utsträckning. Kunskapen om behoven hos elever med grav språkstörning ökar men är alltjämt bristfällig i många kommuner. Detta, i kombination med att gruppen elever med grav språkstörning är förhål- landevis stor, talar för att det finns starka skäl att öka stödet till kommu- nerna för den aktuella elevgruppen. Regeringen anser att resurscenterverksamhet som en följd av detta bör inriktas på att stödja den kommunala verksamheten samt ges ökade möjligheter till utred- nings- och träningsbesök och kompetensutveckling. Ambitionen måste vara att även elever med mycket grava språkstörningar, genom ett sam- ordnat stöd, ges möjlighet till anpassad undervisning i hemkommunens skola. resurscenter bör liksom utgöra en egen myn- dighet och ledas av en styrelse. Detta kan emellertid att påverkas av ut- formningen av den aviserade organisationen för stöd i specialpedago- giska frågor (se avsnitt 5.5). Regeringen är medveten om behovet av att den förändrade inriktningen av verksamheten vid ges tid och utrymme för att öka den kommunala kompetensen inom området. För gruppen elever med språk- störning finns inte någon utbyggd konsulentverksamhet i likhet med den som finns för exempelvis de synskadade eleverna. I syfte att förstärka den lokala kompetensen om elever med grava språkstörningar anser regeringen att det föreslagna intagningsstoppet bör föregås av en riktad kompetensutvecklingssatsning med början . Inom ramen för specialskolans nuvarande an- slag bör särskilda medel avsättas till som bör få i uppdrag att i samarbete med lämpliga specialpedagogiska institutioner genomföra en kompetensutvecklingssatsning om undervisning av barn med grav språkstörning. Insatserna bör rikta sig till specialpedagoger i kommu- nerna, främst de som avser att starta verksamhet för elever med grava språkstörningar. 6.3.3 Resurscenter för dövblindfödda elever vid Regeringens bedömning: Ett resurscenter för dövblindfödda barn och ungdomar bör inrättas i anslutning till det resurscenter för döva barn med utvecklingsstörning som redan finns vid . Kommitténs förslag: Stämmer överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna, däribland , Föreningen (), (), Sveri- ges () och ställer sig positiva till förslaget. och kommun anser det visserligen vara angeläget med ett riksresurscenter men anser att den samlade resurs som finns i talar för att riksresurscentret bör förläggas till . LO som anser att den fasta skoldelen vid skall finnas kvar förespråkar att ett resurscentrum för dövblindfödda skall ligga där. Skälen för regeringens bedömning: Dövblindhet betecknar ett till- stånd där konsekvenserna av kombinerad syn- och hörselskada skapar det karakteristiska funktionshinder som benämns dövblindhet. Funktions- hindrets art betingas av kombinationen av skador. Gruppen omnämns särskilt i som stadgar att dövblinda har speciella be- hov av kommunikation varför deras utbildning tillgodoses bättre i exem- pelvis specialskolor eller i speciella enheter i vanliga skolor. Dövblindfödda utgör en mycket liten grupp barn och ungdomar i sam- hället med specifika behov vad gäller kommunikation, omvärldsoriente- ring, relationsutveckling och inlärning. Gruppens situation kompliceras av att dövblindfödda på grund av funktionshindret ofta utvecklar tilläggs- svårigheter av personlighets- och beteendemässig art. Sådana komplika- tioner reducerar ytterligare möjligheterna att utnyttja eventuella syn- och hörselrester och försvårar utvecklingen av andra funktioner. Det är följ- aktligen av stor betydelse att tidigt identifiera dövblindfödda barn för att tillgodose deras specifika behov. Behov av en samlad riksresurs Då antalet dövblindfödda är litet är det inte möjligt för kommuner att bygga upp den specialiserade kunskap som krävs för att tillgodose dessa barns behov. Även är alltför litet för att utan internationell sam- verkan ha tillräcklig kompetens på området. Det nordiska samarbetet inom det aktuella området har också visat sig framgångsrikt. För att yt- terligare stärka förutsättningarna för en kunskapsutveckling på området anser regeringen att , i likhet med övriga nordiska länder, har be- hov av en samlad expertresurs. Mot bakgrund av att dövblindfödda barn och ungdomar, med få undantag, går i hemkommunens skola är det nöd- vändigt att det finns en samlad riksresurs dit kommunens och skolans personal, föräldrar m.fl. kan vända sig för utredning och specialpedago- giskt stöd. Resurscentret bör ha i uppdrag att bevara, utveckla och förmedla kun- skap om dövblindhet och dess konsekvenser. Dövblinda elever bör kunna erbjudas observations- och träningsveckor på centret som även bör be- driva kompetensutveckling för föräldrar, skolpersonal och övriga intres- senter. 6.4 Teckenspråkig miljö ett statligt åtagande Undantag från principen om att en elev skall erbjudas en anpassad ut- bildning i sin hemkommun måste, enligt regeringens uppfattning, vara få och välmotiverade. Döva, dövblinda och hörselskadade som har tecken- språk som sitt första språk utgör en grupp där undervisning i särskilda skolor eller undervisningsgrupper är en nödvändig förutsättning för del- aktighet och gemenskap. Denna ståndpunkt återfinns även i FN:s stan- dardregler som ett undantag från huvudprincipen att utbildning för elever med funktionshinder skall erbjudas inom den ordinarie skolorganisatio- nen. 6.4.1 Specialskolor och upptagningsområden Regeringens bedömning: Staten bör även fortsättningsvis vara huvud- man för specialskolorna. Nuvarande regionindelning för specialskolan för döva och hörselskadade elever bör bestå. Åsbackaskolan bör, som , ha hela landet som upptagningsområde och även ta emot dövblindfödda elever. Specialskolorna bör, utöver undervisning på teckenspråk, anordna ut- bildning på svenska med tekniskt stöd. Döva och hörselskadade elever med beteendestörning bör få sin undervisning förlagd till specialskolorna. Kommitténs förslag: Huvudmannaskapet för de regionala specialsko- lorna överförs från staten till skolornas värdkommuner och regleras ge- nom avtal mellan stat och värdkommun. Fortsatt statligt huvudmanna- skap föreslås för Åsbackaskolan. Staten föreslås ansvara för ekonomiskt stöd till dessa skolor samt följa upp och utvärdera detta. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte kommenterat förslaget om ett ändrat huvudmannaskap. Av de drygt 50 remissinstanser som kommenterar förslaget är dock flertalet negativa. Positiva till försla- get är (), , Lärar- högskolan i och sju kommuner, däribland och som tillika är värdkommuner för regionala special- skolor. , också en värdkommun, är positiv under förutsätt- ning att hela ansvaret läggs ut på värdkommunen. Negativa till förslaget är specialskolorna, (), (), , Hörselskadade och Språkstörda Barn (DHB), (), Unga hörselskadade, , (), TCO, LO, Mo Gård, läns landsting, samt ett antal kommuner. anser att utredningen felbedömt elevunderlaget i Västra regionen och att det finns utrymme för två teckenspråkiga skolor där. Skälen för regeringens bedömning: De särskilda behov av kommu- nikation och undervisning som döva och hörselskadade elever har är inte möjliga att möta i den vanliga kommunala skolan. Ett statligt åtagande att bedriva utbildningen ger förutsättningar för undervisning i en tecken- språklig miljö. Den tveksamhet och oro som förts fram av flera remissin- stanser inför förslaget om ett kommunalt huvudmannaskap måste också tas på allvar. Värdkommunernas inställning till att ta över huvudmanna- skapet varierar och utgör därmed inte den stabila grund som krävs för en så genomgripande förändring. Det bör nämnas att några av värdkommunerna uttalat ett intresse för att överta huvudmanna- skapet för regionens specialskola. Regeringen anser emellertid att staten även fortsättningsvis bör vara huvudman för specialskolan. Det ankommer på regeringen att bestämma om specialskolans enheter och deras upptagningsområden. För kännedom vill regeringen informera om att det enligt regeringens bedömning inte finns skäl att ändra nuvarande regionindelning för specialskolan för döva och hörsel- skadade elever. Regeringen anser också att det är viktigt att inte splittra den samlade resurs som specialskolan utgör på för många enheter, bl.a. för att kunna upprätthålla en kvalitativt god teckenspråkig miljö. Detta innebär sammantaget att särskilda enheter för specialskolan även fortsätt- ningsvis bör finnas vid , Kristinaskolan, Manillaskolan, Vänerskolan och Östervångsskolan. Åsbackaskolan bör som ha hela landet som upptagningsområde. I sammanhanget bör nämnas att till- baka bedriver undervisning på teckenspråk för döva och hörselskadade elever i sin grundskola. Regeringen har, i avvaktan på kommitténs för- slag, gett verksamheten ekonomiskt stöd med per budgetår. Kommittén bedömde att elevunderlaget i den västra regionen endast räcker för en skola. hävdar i sitt remissvar att kommittén missbedömt elevunderlaget och att det finns utrymme för två skolor i den västra regionen. Regeringen är positiv till en samverkan mellan specialskolorna och den kommunala verksamheten i om t.ex. kompetensutveckling och olika former av gemensamma aktiviteter för eleverna. Regeringen avser att även i fortsättningen ge ett begränsat ekonomiskt bidrag för att stödja kommunens un- dervisning av döva elever på teckenspråk. Som bör medel för detta utgå från samma anslag som tidigare, det s.k. SIS-anslaget. Åsbackaskolan Av 1 kap. 7 § specialskoleförordningen (1995:401) framgår att Åsbacka- skolan är avsedd för döva eller hörselskadade elever som också är ut- vecklingsstörda. I samma förordning framgår att är avsedd för synskadade elever, samt elever som också är döva, hörselskadade eller utvecklingsstörda. Regeringen anser att Åsbackaskolan även fortsättningsvis bör vara en skola med riksintag för döva och hörselskadade elever som också är ut- vecklingsstörda. I samband med att den fasta skoldelen vid avvecklas anser regeringen att ansvaret för det fåtal dövblindfödda barn som bedöms ha behov av undervisning i specialskola bör föras över till Åsbackaskolan, vilket innebär att skolans uppdrag vidgas till att även omfatta dövblindfödda elever. Dövblindfödda barn och ungdomar undervisas med få undantag i sina hemkommuner vilket innebär att ett mycket litet antal dövblindfödda ele- ver har tagits emot vid . /99 finns endast två elever med detta handikapp vid skolan. Vissa dövblinda elever får sin skolgång vid de regionala specialskolorna. Dövblindhet är ett kommunikationshandikapp vilket medför behov av en teckenspråkig miljö där även behov av taktil kommunikation kan till- godoses. Förutsättningarna att bygga upp och vidmakthålla den kommu- nikativa kompetens som dövblindfödda barn behöver finns på Åsback- askolan som dels kan erbjuda en teckenspråkig miljö, dels besitter en samlad kunskap om behoven hos döva och hörselskadade med flerfunk- tionshinder. För att Åsbackaskolan skall kunna vara en möjlig lösning för elevernas skolgång behöver de ha förutsättningar att utveckla kommunikation på teckenspråk och kunna orientera sig i förhållande till sin hemmiljö även om de vistas borta från hemmet under åt gången. Elever som har en tidigare utvecklingsnivå har svårigheter att skiljas från daglig kontakt med sin familj och därför är skolgång på hemorten ett bättre alternativ. Även för de dövblindfödda eleverna är förutsättningarna att knyta an till sin hemmiljö en förutsättning för att skolgång vid Ås- backaskolan skall vara ett fullgott alternativ. Till skillnad från kommittén anser regeringen att det inte bör ingå i skolans uppdrag att erbjuda boende och omvårdnad under alla och lov. Vid bör också, som redovisats i avsnitt 6.3.3, även ett resurscenter för dövblindfödda byggas upp. Undervisning på talad svenska För barn som på grund av dövhet eller hörselskada inte kan gå i grund- skolan eller motsvarande del av särskolan finns specialskolan. Detta framgår av 1 kap. 6 § skollagen. För gruppen döva samt många dövblinda barn är det en självklarhet att teckenspråket är deras första språk. När det gäller hörselskadade elever är behovet av teckenspråket inte lika enkelt att definiera. Flertalet hörselskadade har svenska som första språk. Dessa elever skall erbjudas utbildning inom den kommunala skolan med de anpassningar som krävs, alternativt i en regional hörselklass. En mindre grupp kommunicerar huvudsakligen genom teckenspråk, men kan under vissa förutsättningar tolka och utveckla talad svenska. För dessa elever är det viktigt att de tillförsäkras en utbildning i specialskolan. Utan att göra avkall på ambitionen om en teckenspråkig miljö anser re- geringen att specialskolan måste bli mer flexibel vad gäller att erbjuda individuellt anpassade lösningar för sina elever. I målgruppen finns såväl döva elever som elever med hörselskada. Vissa elever med hörsel- skada är huvudsakligen beroende av teckenspråk för sin kommunikation, men har möjlighet att med tekniskt stöd tillgodogöra sig under- visning på svenska. Regeringen anser att specialskolan bör erbjuda un- dervisning på talad svenska för dessa elever. Behovet av en ökad flexibi- litet i detta avseende kommer att accentueras till följd av att andelen ele- ver med tekniskt hjälpmedel i form av inopererat Cochlea implantat (CI) förväntas öka. För många av dessa elever är möjligheterna att utveckla talad svenska vid sidan av teckenspråket betydelsefull. Specialskolorna har haft olika inställning till undervisning på svenska med tekniskt stöd vilket skapat olika praxis för mottagande vid respektive enhet. I vissa regioner har således den hörselskadade eleven varit tvungen att välja mellan endera en statlig specialskola med uteslutande teckenspråkig undervisning eller kommunala hörselklasser med en i huvudsak talande miljö. Undervisning på talad svenska förekommer vid och Kristinaskolan och även vid . Negativa konsekvenser för den teckenspråkiga miljön har inte kunnat påvisas, som forskning visar positiva effekter för de hörselskadade barnen. Förslaget innebär inte att någon stor elevökning kan förväntas vid skolorna. I stället handlar det om att vissa elever som redan finns vid de berörda skolorna samt ett fåtal elever från regionala undervisningsgrupper skulle ges denna möjlighet. Fullt utbyggt, efter uppskattningsvis en period av , räknar regeringen med en elevökning med som mest drygt 30 elever totalt till följd av en enhetlig praxis. Döva eller hörselskadade elever med beteendestörning Enligt 1 kap. 7 § specialskoleförordningen (1995:401) riktar sig under- visningen vid till dels talskadade elever, dels döva eller hörselskadade elever som inte kan gå i en regionskola på grund av bete- endestörningar eller av andra speciella skäl än synskada eller utveck- lingsstörning. Regeringen anser att gruppen döva eller hörselskadade ele- ver med beteendestörningar bör få sin undervisning i specialskolor där de erbjuds en teckenspråkig miljö. De nuvarande specialskolorna i Östra regionen skiljer sig i detta avse- ende från övriga regioner. Sexton av de sammanlagt sjutton döva eller hörselskadade elever som får sin undervisning på , är folkbokförda inom Manillaskolans upptagningsområde. De övriga regio- nala specialskolorna erbjuder undervisning även för döva eller hörselska- dade elever som är i behov av särskilt stöd beroende bl.a. på beteende- störningar. De medel som disponerat för undervisning av gruppen döva elever med beteendestörningar bör successivt föras från till den styrelse som föreslås i avsnitt 6.4.2, och som bör ansvara för att fördela resurserna mellan de olika enheterna. Det finns ett dokumenterat behov av kunskapsutveckling inom området döva elever med beteendestörningar vilket bör uppmärksammas särskilt framöver. Styrelsen bör ges som särskild uppgift att utveckla kompetens inom om- rådet och därvid så långt möjligt tillvarata den kompetens som byggts upp vid för denna elevgrupp. 6.4.2 Ny organisation ger nya möjligheter Regeringens förslag: Nuvarande system med specialskolorna som egna myndigheter med var sin styrelse avvecklas. En gemensam myndighet, under ledning av en styrelse, inrättas. Möjligheten att anordna utbildning i specialskolan i särskilda under- visningsgrupper förlagda till tas bort. Kommitténs förslag: Skolorna upphör att vara statliga myndigheter med egna styrelser. En särskild antagningsnämnd föreslås för antagning till de teckenspråkiga grundskolorna och Åsbackaskolan. Beslut om an- tagning skall som kunna överklagas. En försöksverksamhet för att erbjuda elever med lätt utvecklingsstörning som är beroende av tecken- språk undervisning enligt särskolans kursplaner föreslås. Se även kom- mitténs förslag angående huvudmannaskap m.m. i avsnitt 6.4.1. Förslaget om särskilda undervisningsgrupper (externa klasser) stämmer överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ett flertal instanser är negativa till förslaget om en antagningsnämnd, men flera påpekar behovet av ett centralt regelverk för antagning. Se även synpunkter angående huvudmannaskap m.m. i avsnitt 6.4.1. Förslaget om att möjligheten för särskilda undervisnings- grupper avvecklas får stöd av de remissinstanser som kommenterar för- slaget. Skäl för regeringens förslag: Enligt 7 kap. 5 § skollagen skall utbild- ningen i specialskolan bedrivas vid särskilda enheter. För varje sådan enhet skall det, enligt samma bestämmelse, finnas en styrelse. Regeringen har i tidigare avsnitt redovisat sin syn på huvudmannaskap och regionindelning för specialskolorna. Regeringen anser att de regio- nala specialskolorna samt Åsbackaskolan bör samordnas i en gemensam organisation. Den främsta utgångspunkten för detta är att stärka utveck- lingen av skolornas inre arbete och därmed uppnå en ökad måluppfyl- lelse. En gemensam myndighet för specialskolorna innebär att nuvarande styrelser upphör. Den nya myndigheten föreslås ledas av en styrelse som bör svara för samordning av resurser, planering och uppföljning samt bör stödja en utveckling av kvalitetsutvecklingen i skolorna. Den föreslagna styrelsen bör disponera särskilda medel i syfte att vidta åtgärder i detta syfte. Styrelsen skall besluta om mottagande av elever i specialskolan och ett sådant beslut skall på samma sätt som tidigare kunna överklagas hos . Underlag och bedömningar till grund för mottagande vid specialskola bör, som , förberedas regionalt i dialog med föräldrar och med företrädare för hemkommunerna. Nuva- rande ordning med enheter med egen styrelse har lett till att praxis för mottagande av elever i specialskolan skilt sig mellan skolorna, vilket bl.a. medfört att elever med hörselskada behandlats olika beroende på i vilken region de bor. Med en gemensam styrelse bör förutsättningarna öka för en enhetlig praxis i landet för mottagande av elever i specialskolan. En organisationskommitté bör tillsättas med uppgift att lämna förslag till instruktion för myndigheten och att föreslå fördelning av uppgifter mellan skolor och styrelse samt förslag till dimensionering av det centrala kansliet. Regeringen anser att myndigheten bör placeras i där det bl.a. genom den riksrekryterande gymnasieutbildningen finns en samlad kompetens när det gäller utbildning för hörselskadade samt döva barn och ungdomar. Ökad kvalitet och måluppfyllelse Som tidigare framhållits anses som ett föregångsland när det gäller utbildning på teckenspråk. Den teckenspråkiga miljön är också relativt god på de teckenspråkiga specialskolorna. Det går inte att bortse från de problem som utvärdering och tillsyn visar t.ex. när det gäller elevernas resultat. I utvärdering av de statliga specialskolorna 1997 konstateras att prestationerna vid de regio- nala specialskolorna för elever i motsvarande åldersgrupp inte är i nivå med vad som betraktas som normalprestationer i . Av SIH:s kommentarer över specialskolornas årsredovisningar framgår att 20 av eleverna vid de regionala specialskolorna har omfat- tande svårigheter att uppnå betyget Godkänd. En mycket stor andel av eleverna i specialskolan hade inte nått upp till betyget Godkänd i svenska alternativt svenska som andraspråk, engelska och matematik när betyg gavs i årskurs 10 (se även avsnitt 7.3).Även om re- sultatet kan förbättras till vårterminens slut är dessa signaler oroande. bedömer detta som allvarligt. Även den tillsyn av specialskolor som innevarande år genomförts av bekräftar liknande tenden- ser. I tillsynsrapporten uppges att omkring hälften av eleverna i skolan inte förväntas nå upp till målen i läroplan och kursplaner. I specialskolan behövs såväl generell pedagogisk kompetens som spe- cialistkompetens för att tillgodose elevgruppernas behov. Uppdraget är komplicerat och förutsätter engagemang och stabilitet för samarbete inom kollegiet samt med elever och föräldrar. Den erfarenhet och kunskap om utbildning för döva och hörselskadade elever som har byggts upp på specialskolorna måste värnas. Den behöver också i högre grad än dokumenteras och utvärderas för att verksamheterna skall kunna vidareutvecklas. Det finns dessutom skäl att bredda och fördjupa kompetensen för att öka måluppfyllelsen vid skolorna. Det finns flera för målgrupperna specifika kunskapsområden som be- höver utvecklas, däribland ökad kunskap om hur döva och hörselskadade barn lär sig svenska eller hur en god skolsituation för döva invandrarele- ver som kommit sent till skall kunna tillgodoses på bästa sätt. Ytterligare ett utvecklingsområde är hur kvaliteten i undervisningen för döva barn med flerfunktionshinder och för döva barn och ungdomar som också har beteendestörningar kan förbättras. I syfte att stärka den tecken- språkiga miljön samt kunskapsutvecklingen inom nämnda områden kommer den förslagna styrelsen för specialskolorna att disponera medel för kompetensutveckling för lärare och övrig personal på skolorna.