prop · GM0362 · 1999-01-01 00:00:00 — På begäran av tillverkaren skall ett godkänt kontrollorgan utföra EEG- typkontroll av en komponent och under vissa villkor utfärda ett EEG- kontrollintyg. Medlemsstaterna skall se till att EEG-kontroll utförs för att säkerställa en korrekt användning av EEG-märket (artikel 16 i direktivet 84/528/EEG). Ingen medlemsstat får vägra, förbjuda eller begränsa utsläppande på marknaden eller montering eller installation av de hisskomponenter som omfattas av direktiven, om komponenterna stämmer överens med det typkontrollerade utförandet, är märkta med EEG-typkontrollmärke och åtföljs av ett intyg om överensstämmelse utfärdat av tillverkaren (artikel 3.2 i direktivet 84/529/EEG). Enligt artikel 4 i direktivet 84/528/EEG skall medlemsstaterna ge samma giltighet åt EEG-typkontroll och EEG-kontroll som åt motsvarande nationella förfaranden. Enligt artikel 13 i direktivet 95/16/EG upphävs direktiven /528/EEG och 84/529/EEG med verkan från . Direktivet 95/16/EG gäller för permanent installerade hissar som betjänar byggnader och anläggningar. Det gäller även för de säkerhetskomponenter som används i sådana hissar och som finns förtecknade i en bilaga till direktivet. Enligt artikel 15 skall medlemsstaterna tillämpa direktivet fr.o.m. . Medlemsstaterna skall emellertid t.o.m. tillåta att hissar och säkerhetskomponenter släpps ut på marknaden och tas i bruk i enlighet med de bestämmelser som för utfärdandet av direktivet gällde på deras områden. Medlemsstaterna skall se till att hissar och säkerhetskomponenter släpps ut på marknaden eller tas i bruk endast om detta inte medför risk för människors säkerhet och hälsa samt, i förekommande fall, säkerhet för egendom (artikel 2.1). Medlemsstaterna får inte motsätta sig att en hiss eller säkerhetskomponent som inte uppfyller gemenskapsbestämmelserna visas på mässor, utställningar m.m., om vissa förutsättningar är uppfyllda (artikel 2.5). Enligt artikel 3 skall hissar på vilka direktivet är tillämpligt uppfylla de grundläggande hälso- och säkerhetskrav som anges i bilaga I. Säkerhetskomponenter på vilka direktivet är tillämpligt skall uppfylla de grundläggande hälso- och säkerhetskrav som anges i bilaga I eller möjliggöra att hissar i vilka de installerats uppfyller nyssnämnda väsentliga krav. Medlemsstaterna får inte förbjuda, begränsa eller hindra att en hiss och/eller en säkerhetskomponent som uppfyller bestämmelserna i direktivet släpps ut på marknaden och tas i bruk. Medlemsstaterna får inte heller förbjuda, begränsa eller hindra att komponenter släpps ut på marknaden, om tillverkaren eller dennes representant uppger att komponenten avses ingå i en hiss på vilken direktivet är tillämpligt (artikel 4). Medlemsstaterna skall anse att hissar och säkerhetskomponenter överensstämmer med alla krav enligt direktivet, inklusive förfarandet för bedömning av överensstämmelse som anges i kapitel II, om de försetts med CE-märkning och med den EG-försäkran om överensstämmelse som avses i bilaga II (artikel 5.1). I artikel 8 finns utförliga bestämmelser om vad som skall iakttas innan säkerhetskomponenter och hissar får släppas ut på marknaden. Det är fråga om kontroller av olika slag. I samtliga fall skall avslutningsvis CE-märkning företas och en försäkran om överensstämmelse upprättas. Hissar är att betrakta som byggprodukter enligt byggproduktdirektivet och även detta kan bli tillämpligt på hissar. Således skall de grundläggande krav i byggproduktdirektivet, som inte har tagits med i hissdirektivet, tillämpas på hissar (artiklarna 14 i direktivet 95/16/EG och 2.3 i byggproduktdirektivet samt bilaga I punkten 4 i direktivet 95/16/EG). Även maskindirektivet 89/392/EEG kan bli tillämpligt på hissar. Om det finns en relevant risk som inte omfattas av hissdirektivet, skall således de grundläggande hälso- och säkerhetskraven i maskindirektivet tillämpas (bilaga I i direktivet 95/16/EG under rubriken i punkten 1). Direktiv om värmeanordningar Ett tidigt direktiv om värmeanordningar m.m. är rådets direktiv (78/170/EEG) av om funktionen hos värmeanordningar för rumsuppvärmning och varmvattenförsörjning i nya eller befintliga icke-industriella byggnader samt värmeisolering och varmvattenförsörjning i hushåll i nya, icke-industriella byggnader. Enligt direktivet skall medlemsstaterna genom kontroll i samband med tillverkningen eller installationen säkerställa att alla nya värmeanordningar uppfyller de ekonomiskt försvarbara minimikraven i fråga om funktion (artiklarna 1.1 och 1.2). Några minimikrav anges emellertid inte i direktivet och detta torde därför sakna praktisk betydelse. I fråga om värmepannor gäller rådets direktiv (92/42/EEG) av om effektivitetskrav för nya värmepannor som eldas med flytande eller gasformigt bränsle, ändrat genom direktiv /68/EEG. Direktivet ställer krav på verkningsgrad för sådana nya pannor med en märkeffekt på minst 4 kW och högst 400 kW som eldas med flytande eller gasformiga bränslen. Vissa typer av pannor är undantagna från direktivets tillämpningsområde (artikel 3). Medlemsstaterna får inte förbjuda, begränsa eller hindra att anordningar eller pannor som uppfyller kraven i direktivet släpps ut på marknaden eller tas i bruk på deras territorier, såvida inte något annat följer av fördraget om den Europeiska gemenskapen eller av andra direktiv eller gemenskapsbestämmelser (artikel 4.1). Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att pannor tas i bruk bara om de uppfyller kraven på verkningsgrad i artikel 5 och de villkor för att tas i bruk som medlemsstaterna fastställer på grundval av de lokala klimatförhållandena och byggnadernas energimässiga och användningsmässiga egenskaper (artikel 4.2). Om varmvattenpannor eller pannor för installation i bostadsutrymmen redan fanns installerade i stor omfattning den dag då direktivet antogs gäller dock vissa undantag (artikel 4. I artikel 5 anges de krav på nyttoverkningsgrad som pannor måste uppfylla. De harmoniserade standarder för kraven som utarbetas skall bl.a. fastställa vilka kontrollmetoder som skall gälla för produktion och mått. Medlemsstaterna skall förutsätta att de väsentliga kraven på verkningsgrad är uppfyllda för pannor som överensstämmer med de nationella standarder som motsvarar harmoniserade standarder. Sådana pannor skall vara CE-märkta och åtföljas av en EG-försäkran om överensstämmelse (artikel 7). Överensstämmelsen hos serietillverkade pannor skall certifieras på det sätt som anges i artikel 7. Enligt de förfaranden som fastställs i artikel 7 får medlemsstaterna besluta att för vissa pannor tillämpa ett särskilt system med märkning som gör det möjligt att klart ange pannornas energiprestanda (artikel 6). Märkningen skall ske med en till tre stjärnor. I artikel 8 ges bestämmelser om anmälda organ och vilka kriterier som skall användas när dessa utses. Bestämmelserna i direktivet skall tillämpas fr.o.m. . Fram t.o.m. har dock anordningar fått släppas ut på marknaden och tas i bruk, om de uppfyllt de nationella regler som var i kraft inom deras territorium den dag då direktivet antogs. Maskindirektivet För maskiner gäller rådets direktiv (89/392/EEG) av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om maskiner, ändrat genom direktiv /368/EEG, 93/44/EEG och 93/68/EEG. Direktivet gäller för maskiner i enlighet med den definition och med de undantag som anges i direktivet. Direktivet gäller inte när de risker med maskiner som omnämns i direktivet helt eller delvis omfattas av särdirektiv. Maskiner som omfattas av maskindirektivet måste uppfylla vissa närmare angivna grundläggande hälso- och säkerhetskrav. Maskiner får inte släppas ut på marknaden, om de inte uppfyller dessa krav. Undantag gäller för maskiner som visas på mässor m.m. Å andra sidan får medlemsstaterna inte förhindra fri cirkulation på marknaden av maskiner som uppfyller direktivets krav. Medlemsstaterna skall förutsätta att maskiner överensstämmer med de grundläggande hälso- och säkerhetskraven, om de är försedda med ett CE-märke och en EG-försäkran om överensstämmelse. 4.2 Gällande rätt och reformbehov 4.2.1 Gällande lagstiftning om byggnadsverk och byggprodukter Med anledning av att i förband sig att genomföra EG:s byggproduktdirektiv /106/EEG antog en ny byggproduktlag (1992:1535), som trädde i kraft . I lagen föreskrevs om lämplighetskrav på byggprodukter. I övrigt innehöll lagen i stor utsträckning bemyndiganden att meddela föreskrifter om införande av byggproduktdirektivets krav i . Genom lagstiftning som trädde i kraft gjordes omfattande ändringar i prövningssystemet i (1987:10, PBL). Bestämmelserna om de tekniska egenskapskraven i 3 kap. PBL sammanfördes med reglerna i byggproduktlagen till en ny lag (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. (BVL). infördes i ett från bygglovsprövningen fristående tillsyns- och kontrollförfarande beträffande de tekniska egenskapskraven på byggnader och andra anläggningar. Lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. gäller för byggnadsverk, dvs. byggnader och andra anläggningar, och för byggprodukter. Dessutom finns regler för en särskild kategori, benämnd anordningar i byggnadsverk. I anges förutsättningar för att få uppföra byggnader och de krav som avser utformningen av byggnader och andra anläggningar. Med andra anläggningar avses därvid sådana anläggningar som kräver bygglov. Begreppet anläggning i lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. är mer omfattande. Som byggnadsverk räknas således också vissa anläggningar som faller utanför plan- och bygglagens regelsystem. Bestämmelser om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk finns i 2 § BVL. Först anges under punkterna 1 6 i första stycket vissa krav som överensstämmer med byggproduktdirektivets grundläggande krav. Därefter anges under punkterna 7 9 vad som kan betraktas som nationella krav. Med stöd av bemyndigande i 21 § BVL ges närmare föreskrifter om de tekniska egenskapskraven på byggnadsverk i förordningen (1994:1215) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. (BVF). I fråga om hissar m.m. finns föreskrifter om tekniska egenskapskrav och bemyndigande för att meddela tillämpningsföreskrifter även i förordningen (1993:1598) om hissar och vissa andra motordrivna anordningar (hissförordningen). Byggprodukter behandlas i 1 och 4 12 §§ BVL. Enligt 1 § avses med byggprodukt en produkt som är avsedd att stadigvarande ingå i ett byggnadsverk och som har betydelse för byggnadsverkets egenskaper i de avseenden som anges i 2 § första stycket 1 6, således byggproduktdirektivets grundläggande krav. Enligt 4 § skall en byggprodukt vara lämplig för avsedd användning för att få ingå i byggnadsverk. En byggprodukt är lämplig, om den har sådana egenskaper att det byggnadsverk i vilket den skall ingå, kan uppfylla de nämnda grundläggande egenskapskraven. Enligt 5 § får byggprodukter som uppfyller kravet på lämplighet släppas ut på marknaden och användas. I 6 12 §§ finns bestämmelser om märkning, tillsyn samt överklagande och verkställighet. I ett särskilt avsnitt, 13 och 14 §§ BVL, ges vissa regler om anordningar i byggnadsverk. Enligt 13 § skall anordningar som avser att tillgodose vissa grundläggande krav på hälsa och säkerhet hållas i stånd. I 14 § anges att bestämmelserna för byggprodukter om märkning, tillsyn, m.m. skall gälla i tillämpliga delar för hissar och värmeanordningar. I 22 § BVL finns bemyndiganden att meddela föreskrifter om krav på byggprodukter, bestyrkande av överensstämmelse med gällande krav, märkning m.m. Med stöd av dessa bemyndiganden har utförliga föreskrifter i nämnda hänseenden meddelats i 20 38 §§ BVF. I 22 § finns också bemyndiganden att meddela föreskrifter om bestyrkande av överensstämmelse med gällande krav på hissar och värmeanordningar och om märkning. Med stöd härav har föreskrifter meddelats om värmeanordningar i 19 och 19 a §§ BVF och om hissar i hissförordningen. Utöver nu nämnda regler finns en särskild lag som gäller hissar. Enligt lagen (1977:484) med bemyndigande att meddela föreskrifter om hissar och andra lyft- eller transportanordningar m.m. bemyndigas regeringen att i fråga om bl.a. hissar meddela föreskrifter som gäller utförande, användande, m.m. Byggprodukter, inklusive hissar och värmeanordningar, kan också beröras av maskindirektivet. Detta har genomförts med stöd av arbetsmiljölagstiftningen. I 3 kap. 8 § arbetsmiljölagen (1977:1160) finns således bestämmelser om rätt till marknadsföring av maskiner, produktinformation, m.m. I 4 kap. 1 § finns vidare ett bemyndigande att i fråga om tekniska anordningar meddela föreskrifter om villkor för tillverkning, användning, produktinformation, provning och kontroll. I arbetsmiljöförordningen (1977:1166) bemyndigas Arbetarskydds- styrelsen att meddela föreskrifter i de berörda hänseendena. 4.2.2 Reformbehovet Anordningar i byggnadsverk Lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. behandlar vid sidan av byggnadsverk och byggprodukter också s.k. anordningar i byggnadsverk. Detta har skapat oklarheter vad gäller formerna för den reglering som behövs för genomförande av olika direktiv som berör sådana anordningar. Som nämnts tidigare behandlar byggproduktdirektivet framför allt två frågor, nämligen lämplighetskrav på byggprodukter och märkning, allt i syfte att genomföra den inre marknaden. Enligt byggproduktdirektivet avses med byggprodukt varje produkt som tillverkats för att infogas varaktigt i byggnadsverk. Direktivet gäller byggprodukter i den mån de berörs av något av vissa väsentliga krav på det färdiga byggnadsverket (motsvarande de krav som har intagits i 2 § första stycket 1 6 BVL). Värmepannor och hissar är uppenbarligen att betrakta som byggprodukter enligt direktivet. Av den lämnade redovisningen för direktiven framgår således att byggproduktdirektivet skall tillämpas i fråga om hissar. I författningskommentaren till 1 § BVL i propositionen Ändring i , m.m. (prop. 1993/94:178 s.127 f.) framhålls att definitionen av begreppet byggprodukt är densamma som fanns upptagen i 2 § byggproduktlagen och i artikel 1 i EG:s byggproduktdirektiv. I byggproduktlagen fanns inga särskilda bestämmelser om de här aktuella anordningarna och dessa torde ha varit att betrakta som byggprodukter enligt lagen. Enligt förarbetena till lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. omfattas anordningarna emellertid inte av byggproduktdirektivet och är alltså inte att hänföra till byggprodukter. Vid behandlingen av vissa värmeanordningar och hissar m.m. i propositionen 1993/94:178 anfördes således följande (s. 108). Regler bör införas som gör det möjligt att i den mån det blir aktuellt genom utvecklingen inom EES och behovet inte täcks av arbetsmiljölagens regler genom förordning göra sådana bestämmelser om kontroll, märkning, marknadsföring och marknadsövervakning som finns i byggproduktlagen tillämpliga också på anordningar som inte omfattas av EG:s byggproduktdirektiv men som är avsedda att ingå i byggnadsverk på samma sätt som byggprodukter. Regeringen har därvid möjlighet att allt efter omständigheterna åstadkomma en lämplig samordning med andra förordningsbestämmelser av samma slag. I enlighet härmed har bestämmelserna om de åsyftade anordningarna i byggnadsverk tagits in i ett särskilt avsnitt i lagen där det dock i 14 § BVL föreskrivs att bestämmelserna om byggprodukter i 6 12 §§ skall gälla i tillämpliga delar för hissar och värmeanordningar. När byggprodukter väl monterats i ett byggnadsverk gäller inget annat krav än att byggnadsverket skall underhållas så att dess egenskaper i huvudsak bevaras samt att anordningar som avses i 13 § BVL skall hållas i stånd. Sistnämnda lagrum innebär således ett längre gående underhållskrav för vissa anordningar än för byggnadsverket i övrigt. Anordningarna skall hållas i stånd. Bestämmelsen omfattar anordningar som har till syfte att tillgodose kraven på säkerhet i händelse av brand, skydd med hänsyn till hygien, hälsa och miljö, säkerhet vid användning, energihushållning och värmeisolering samt tillgänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- eller orienterings- förmåga. Med anordningar i 13 och 14 §§ torde beträffande hissar inte enbart avses själva hissen, dvs. hisskorgen, utan även hisschaktet, maskinrummet m.m. När det gäller värmeanordningar torde inte endast avses själva värmepannan utan även ledningarna, radiatorerna, expansionskärlet, pumpar etc. Ventilationsanordningar omfattar förutom själva fläkten och kanalerna även tilluftsdon m.m. Sådana anordningar som tar sikte på kravet på tillgänglighet för personer med nedsatt rörelse- och orienteringsförmåga innefattar de ramper, dörrar, ledstänger m.m. som tillsammans utgör anordningen. En anordning kan således motsvaras av en byggprodukt, men består vanligen av en kombination av flera byggprodukter. Anordningar i byggnadsverk berörs således både av reglerna om byggprodukter och av reglerna om byggnadsverk. Den nuvarande regleringen där anordningar har behandlats som en kategori för sig har medfört problem. Mot denna bakgrund bör de regler som finns i 13 och 14 §§ BVL flyttas och ses över. Direktiven om värmeanordningar och hissar Genom reglerna om byggprodukter i lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. har byggproduktdirektivet genomförts i lagstiftningen. Av redovisningen i det föregående framgår att det för vissa slag av byggprodukter också finns särskilda direktiv vid sidan av det generella byggproduktdirektivet. Det gäller främst värmepannor och hissar m.m. Dessa direktiv är genomförda med en systematik som inte är helt tillfredsställande. Eftersom de särskilda direktiven rör produkter på vilka även byggproduktdirektivet är tillämpligt är det önskvärt att erforderliga regler för genomförande av de särskilda direktiven samordnas med de generella reglerna om byggprodukter i lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. Direktivet 95/16/EG om hissar har genomförts dels genom bestämmelser i olika lagar ( lag om hissar m.m. och lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m.), dels genom bestämmelser i hissförordningen. Ett mål bör vara att åstadkomma en systematisk förenkling så att lagstiftningen på området förs samman inom ramen för regleringen av byggprodukter. Värmeanordningar berörs av direktivet 78/170/EEG om funktionen hos vissa värmeanordningar och direktivet 92/42/EEG om effektivitetskrav på värmepannor. Vissa regler för genomförande av dessa direktiv finns i lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. och i förordningen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. Som framgår av den lämnade redovisningen för direktiven torde direktivet 78/170/EEG sakna praktisk betydelse, varför särskilda regler som anknyter till detta direktiv inte behöver införas. Direktivet 92/42/EEG är delvis genomfört genom bestämmelserna i nyssnämnda lag genom bestämmelserna om egenskapskrav. Direktivet ställer emellertid krav på en produktreglering och denna bör, i likhet med vad som gäller för hissar, samordnas med de generella reglerna om byggprodukter i lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. 4.3 Anpassning av lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. till byggproduktdirektivet m.m. 4.3.1 Definitionen av byggprodukter m.m. Regeringens förslag: Definitionen av en byggprodukt i lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. (BVL) ändras så att bättre överensstämmelse uppnås med vad som gäller enligt byggproduktdirektivet. Med byggprodukt kommer därmed att avses en produkt som är avsedd att stadigvarande ingå i ett byggnadsverk. Utformningen av kravet på lämplighet vad gäller byggprodukter ändras så att det blir möjligt att fortlöpande anpassa kraven på byggprodukter till sådana krav som ställs enligt olika EG-direktiv. Det särskilda avsnittet om anordningar i byggnadsverk (13 14 §§) tas bort. Därmed klargörs att sådana anordningar omfattas av reglerna om byggprodukter innan de ingår i ett byggnadsverk. Bestämmelserna om underhåll av sådana anordningar förs samman med det generella underhållskravet på byggnadsverk. Promemorians förslag: Stämmer delvis överens med regeringens förslag (se promemorian s. 29). I promemorian föreslås dock att lagens bestämmelser om byggprodukter skall begränsas till att gälla sådana byggprodukter som omfattas av det s.k. byggproduktdirektivet. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. ställer sig frågande till varför hissar inte skall beröras av kraven enligt 2 § första stycket 7 och 8 i BVL, dvs. om lämplighet för avsett ändamål och om tillgänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- och orienteringsförmåga. Kammarrätten i menar att förslaget innebär att det kommer att framstå som oklart om nämnda anordningar är att betrakta som byggprodukter. Skälen för regeringens förslag: En tydlig åtskillnad bör enligt regeringens mening göras mellan de regler som gäller byggnadsverk som sådana och de regler som gäller byggprodukter. Reglerna om byggnadsverk syftar således till att säkerställa vissa kvalitetskrav av staten uppställda väsentliga egenskapskrav på byggnader och anläggningar. Dessa krav skall vara uppfyllda när byggnadsverket uppförs eller ändras men skall också gälla framåt vilket bl.a. förutsätter att byggnadsverket underhålls. Reglerna om byggprodukter har också till syfte att tillgodose liknande kvalitetskrav men syftar dessutom till att främja genomförandet av den inre marknadens principer om varors fria rörlighet och om harmonisering av olika länders krav på produkters egenskaper. I lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. avser kvalitetskraven primärt det färdiga byggnadsverket medan det beträffande byggprodukter anges att en produkt är lämplig om den har sådana egenskaper att det färdiga byggnadsverket, där produkten skall ingå, kan uppfylla uppställda egenskapskrav. En byggprodukt är enligt den inledande definitionen i lagen, som i sin tur härrör från byggproduktdirektivet, en produkt som är avsedd att stadigvarande ingå i ett byggnadsverk. Reglerna om byggprodukter kommer därmed att ha sin främsta betydelse för tillverkning, import och försäljning av sådana produkter som skall ingå i ett byggnadsverk. Man kan säga att regleringen om byggprodukter gäller för dessa produkter fram till dess att de ingår i byggnadsverket. Vad som varit byggprodukter blir därefter en del av det färdiga byggnadsverket. De regler som handlar om kraven på byggnadsverk blir då tillämpliga. Vissa produkter, t.ex. hissar, rulltrappor, maskindrivna portar och värmepannor kan därmed först, såsom varor på en marknad, omfattas av reglerna om byggprodukter och därefter, såsom särskilda anordningar i byggnadsverk, komma att omfattas av speciella krav exempelvis på underhåll. Dessa krav är då att se som en del av regleringen av egenskapskraven på byggnadsverket och bör inte blandas samman med de regler som gäller för byggprodukter. Lagens tillämpningsområde såvitt gäller byggprodukter Enligt byggproduktdirektivet avses, som nämnts, med en byggprodukt en produkt som tillverkats för att infogas varaktigt i byggnadsverk. Därefter avgränsas direktivets tillämpningsområde till att omfatta byggprodukter i den mån de berörs av de i direktivet angivna väsentliga kraven på byggnadsverk, dvs. de krav som motsvaras av 2 § första stycket 1 6 BVL. I angiven lag har den sistnämnda begränsningen förts in i definitionen. Med byggprodukt avses således en produkt som är avsedd att ingå i ett byggnadsverk och som har betydelse för de väsentliga kraven på byggnadsverket. Detta framstår som en onödig avvikelse från direktivet. Därför bör 1 § BVL ändras så att lagens definition av begreppet byggprodukt överensstämmer med direktivets. Byggproduktdirektivets begränsning av tillämpningsområdet för direktivet synes innebära att byggprodukter som inte berörs av de väsentliga kraven faller utanför direktivets bestämmelser. För dessa produkter torde dock de allmänna EG-rättsliga principerna om fri rörlighet för varor gälla.