prop · GM03140 · 1999-01-01 00:00:00 — Lagen är tillämplig i kommissionens arbete, så som dess uppdrag har utformats i direktiven (dir. 1999:26). Som framgår av avsnitt 4 avses med författningsskyddande verksamhet säkerhets- tjänsternas arbete med att kartlägga sådana svenska politiska ytter- lighetsorganisationer och grupperingar som bedömts utgöra ett hot mot rikets säkerhet. Däremot avses inte den underrättelseverksamhet som endast rör förhållanden utomlands. Eftersom kommissionen utgör en förvaltningsmyndighet finns all- männa bestämmelser om förfarandet hos myndigheten bl.a. i förvalt- ningslagen (1986:23). 2 § Genom paragrafen ges kommissionen rätt att hålla sådana förhör som har behandlats i avsnitt 6. Gränserna för vad ett förhör kan avse dras genom att förhöret sker i kommissionens verksamhet i syfte att granska den inhemska säkerhetspolitiska underrättelseverksamheten. Rätten att hålla förhör har inte uttryckts som en skyldighet för den enskilde att låta sig höras. Lagens konstruktion överensstämmer på denna punkt med vad som gäller för vittnesplikten i en rättegång. 3 § Paragrafen innehåller regler om kallelse till ett förhör (se avsnitt 7). Att den som kallats har rätt att få ett juridiskt biträde förordnat för sig framgår av 6 §. När det gäller bestämmelsen om att en person som kallats kan föreläggas att uppliva sina kunskaper om det som förhöret gäller skall sägas att ersättning enligt 9 § kan ges för tidsspillan och för eventuella resekostnader som föranletts av de förelagda åtgärderna. En yttre gräns dras av att åtgärderna skall kunna utföras utan avsevärd olägenhet för den kallade. 4 § I paragrafen regleras frågor om sådana förhör som hålls enligt 2 §. Frågorna har behandlats i avsnitt 8. De tre första styckena reglerar i första hand den hördes skyldighet att yttra sig och rätt att vägra svara på frågor. Bestämmelserna i första stycket första och andra meningarna syftar främst på 36 kap. 5 och 6 §§ . Tredje meningen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag (se nedan). Av andra stycket framgår att ett förhör får avse uppgifter som omfattas av försvars- eller utrikessekretess. Till skillnad från vad som gäller vid ett vittnesförhör i domstol enligt 36 kap. 5 § första stycket rättegångs- balken behövs enligt andra meningen inte något tillstånd från den myndighet i vars verksamhet uppgiften har inhämtats. Kommissionen har här sålunda givits större befogenheter än en domstol. Skyldigheten att medverka sanktioneras genom att kommissionen enligt tredje stycket kan ge vitesförelägganden. Ett sådant kan inte överklagas (se 12 § andra stycket). För att ett vite skall kunna dömas ut krävs dock att kommissionen vänder sig till domstol (se 12 § tredje stycket). Under inga omständigheter kan den som kallats till förhör underlåta att inställa sig till förhöret med hänvisning till att han eller hon inte skulle vara skyldig att svara på frågor. Det ges inga bestämmelser i lagen om hur ett förhör skall gå till (se avsnitt 8). Före förhöret skall kommissionen erinra om vad förhöret avser och upplysa om sanningsplikten och om att förhöret sker under straffansvar. Kommissionen skall, om det finns skäl till det, även upplysa om rätten att vägra yttra sig (jfr 36 kap. 14 § ). Att ett biträde har rätt att ställa frågor framgår av 6 § tredje stycket. Frågor som genom sitt innehåll, sin form eller sättet för deras framställande inbjuder till ett visst svar är givetvis i allmänhet olämpliga. Frågor som uppenbart inte hör till saken eller som är förvirrande eller på annat sätt otillbörliga får givetvis inte förekomma. Med stöd av fjärde stycket kan den hörde efter förhöret hos kommissionen begära att få ta del av en uppteckning eller upptagning av förhöret. Av samma stycke framgår att ett förhör alltid skall dokumenteras. Den hörde kan enligt 9 § få ersättning för resa, uppehälle och tidsspillan. 5 § Enligt paragrafens första stycke kan en enskild person föreläggas vid vite att visa upp en handling eller ett föremål som han eller hon innehar och som kan antas ha betydelse för kommissionens arbete (se avsnitt 9). Den förelagde har rätt att få ett juridisk biträde (se 6 §). Ersättning för kostnader och besvär för den förelagde får ges enligt 9 §. Ett föreläggande kan inte överklagas (se 12 § andra stycket). För att ett vite skall kunna dömas ut krävs dock att kommissionen vänder sig till domstol (se 12 § tredje stycket). torde ett vitesföreläggande förutsätta att det har hållits ett förhör under straffansvar enligt 2 § med den som antas inneha handlingen eller föremålet. I första stycket andra meningen görs vissa undantag från editionsplikten och skyldigheten att visa upp ett föremål. Bestämmelsen motsvaras i denna del av 38 kap. 2 § och 39 kap. 5 § Av andra stycket följer att kommissionen kan hålla förhör avseende uppgifter som omfattas av försvars- eller utrikessekretess och att kommissionen inte behöver något tillstånd för detta från den myndighet i vars verksamhet uppgiften har inhämtats (jfr 4 § andra stycket och 36 kap. 5 § första stycket ). 6 § Paragrafens bestämmelser om biträdeshjälp grundar sig på det som har sagts i avsnitt 10. I första styckets första mening finns bestämmelser om rätt till juridiskt biträde under ett kommissionsförfarande. En begäran om biträdeshjälp riktas muntligen eller skriftligen till kommissionen. Den som har rätt att anlita ett biträde har möjlighet att själv föreslå en viss person för förordnandet. Biträdet skall vara lämpligt för uppdraget. I andra stycket finns bestämmelser om sekretessfrågor i biträdes- förhållandet. En förutsättning för att sekretessbelagd information skall få lämnas till biträdet är att uppgifterna behöver lämnas för att den som skall höras eller som förelagts att visa upp en viss handling eller ett föremål skall kunna ta till vara sin rätt i samband med kommissions- förfarandet. Självklart ger bestämmelsen inget stöd för att uppgifter lämnas till någon annan än ett redan förordnat biträde. Biträdet får inte obehörigen röja sådana uppgifter. Tredje stycket ger ett biträde rätt att ställa frågor till huvudmannen. Ordningen för detta bestäms av den som leder kommissionens förhör. Ett biträdesförordnande bör anses innefatta rätt att biträda i samband med att ett försuttet vite begärs utdömt. Enligt fjärde stycket kan kommissionen återkalla förordnandet för den som visat sig vara olämplig för uppdraget. Grundprincipen bör vara att ingen entledigas utan att ha getts möjlighet att försvara sitt handlande, men självklart finns det situationer i vilka det finns anledning att göra undantag från den principen. 7 § Av paragrafen framgår att kommissionen kan förordna om tystnadsplikt beträffande uppgift som kommer fram vid ett förhör och för vilken gäller sekretess enligt sekretesslagen (jfr 5 kap. 4 § ). Härmed avses främst förhörspersonens utsaga men även uppgifter som ingår i frågorna till denne omfattas av bestämmelsen. Paragrafen har behandlats i avsnitt 10. 8 § Genom paragrafen ges kommissionen möjlighet att utan hinder av sekretess enligt sekretesslagen (1980:100) från myndighet inhämta uppgift som kan antas ha betydelse för kommissionens verksamhet. En myndighet får dock inte lämna ut en uppgift som en enskild inte haft rätt att lämna. Bestämmelsen ger även ett visst skydd för yrkeshemligheter. Paragrafens andra och tredje meningar motsvarar 38 kap. 8 § andra stycket 2 och 3 . Paragrafen har behandlats i avsnitt 11. 9 § Paragrafen upptar de ersättningsbestämmelser som har behandlats i avsnitten 8 10. När det gäller ersättning till personer som hörs bör bestämmelserna i förordningen (1982:805) om ersättning av allmänna medel till vittnen, m.m. vara vägledande. Ingenting bör hindra kommissionen från att vid behov bevilja förskott på en ersättning. Att ett beslut av kommissionen rörande ersättning kan överklagas framgår av 12 § första stycket. Av tredje stycket framgår att kommissionen kan besluta om ersättning även i fall där kommissionen inte har utfärdat ett föreläggande. Vidare följer av bestämmelsen att kommissionen kan besluta om ersättning om den förelagda åtgärden av någon anledning inte kommer till stånd, t.ex. om en person kallats och inställt sig för förhör men förhöret inte kan äga rum. 10 § I paragrafen finns bestämmelser om straffansvar för en förhörsperson som under ett förhör lämnar osanna eller ofullständiga uppgifter. Innehållet i paragrafen överensstämmer i princip med vad som föreskrivs i fråga om osann partsutsaga och ovarsam utsaga i 15 kap. 2 3 §§ . Det närmare tillämpningsområdet för dessa brott och för menedsbrottet i 15 kap. 1 § kan således tjäna som ledning i fråga om tillämpningen av straffansvarsregeln inför kommissionen. Till skillnad från vad som gäller i rättegång kommer emellertid den hörde inte att avlägga ed och någon lagstadgad skyldighet att ange ett specifikt förhörs- eller bevistema för förhöret med den enskilde finns inte. Det ankommer på kommissionen att bestämma omfattningen och syftet med förhöret. Samtliga gärningsmoment skall vara täckta av uppsåt. Således omfattas även förhörets avgränsning av kravet på täckning i subjektivt hänseende. En invändning från den hörde att han eller hon varken förstod eller bort förstå att en uppgift låg inom ramen för förhöret får därför bedömas i ljuset av de anvisningar om förhörets innehåll och syfte som lämnats t.ex. i kallelsen eller annars i samband med förhöret. Frågor om straffansvaret har behandlats närmare i avsnitt 12. Som Lagrådet har erinrat om blir bestämmelserna om anstiftan och medhjälp tillämpliga vid brott mot sanningsplikten i enlighet med vad som allmänt gäller om medverkansansvar. 11 § Innehållet i paragrafen överensstämmer med vad som föreskrivs i 15 kap. 4 § och tillämpas under förutsättning att straffansvar föreligger enligt 10 §. Enligt det första ledet undantas från straffansvar sådana uppgifter som prövas vara utan betydelse för saken. Den hördes uppfattning om betydelsen av de uppgifter som lämnas eller förtigs påverkar inte relevansbedömningen. Att uppgiften eller förtigandet har en sådan betydelse är alltså en rent objektiv brottsförutsättning som inte behöver vara täckt av uppsåt. För att någon skall undgå straffansvar på denna grund måste krävas att uppgiften objektivt sett var betydelselös för det som förhöret avsåg. Att kommissionen t.ex. genom ett annat förhör kunnat få fram den riktiga uppgiften befriar alltså i sig inte från ansvar. Om straffansvar föreligger enligt 10 § och den nu nämnda undantags- regeln inte är tillämplig kan den andra undantagsregeln som rör rätten att vägra yttra sig vara tillämplig. 12 § Första stycket ger i enlighet med det som har sagts i avsnitt 14 rätt till överklagande av vissa beslut enligt 6 och 9 §§. Närmare bestämmelser om ett överklagande finns i 22 25 §§ förvaltningslagen (1986:223). Till de beslut som inte får överklagas hör bl.a. beslut om olika slags vitesförelägganden samt beslut huruvida ett förhör skall vara offentligt eller inte. Paragrafen utesluter inte en klagorätt avseende andra beslut än sådana som kommissionen fattar med stöd av denna lag. Sådana beslut överklagas i enlighet med förvaltningslagens bestämmelser. I tredje stycket finns den bestämmelse om vitesutdömande som har behandlats i avsnitt 12. Ikraftträdande Det förelås att lagstiftningen skall träda i kraft . 16.2 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 9 kap. 26 § Hos kommissionen kommer att gälla sekretess för uppgifter om enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden. Med enskild avses även befattningshavare i allmän tjänst. För att en uppgift skall få röjas skall det stå klart att den enskilde eller någon honom närstående inte lider skada eller men. För uppgifter som förekommer i allmänna handlingar kan sekretessen längst gälla . 14 kap. 6 § Sekretess hindrar inte att den för vilken ett biträde förordnats lämnar uppgifter till biträdet, om det behövs för att den förelagde skall kunna ta tillvara sin rätt. Detta följer av 6 § andra stycket första meningen lagen (1999:000) om förhör m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet. Uppgift för vilken gäller sekretess enligt sekretesslagen (1980:100) får dock inte röjas för enskild i andra fall än som anges i sekretesslagen eller i lag eller förordning till vilken denna lag hänvisar (1 kap. 2 § sekretesslagen). I andra stycket till 14 kap. 6 § sekretesslagen har därför införts en hänvisning till den nämnda lagen (se avsnitt 10). 16 kap. 1 § Den grundlagsstadgade rätten att fritt meddela uppgifter och under- rättelser för publicering (meddelarfriheten) begränsas avseende uppgifter om enskildas personliga förhållanden för vilka gäller sekretess enligt 9 kap. 26 § sekretesslagen (se avsnitt 13.5) samt när det gäller uppgifter för vilka gäller tystnadsplikt enligt förordnande med stöd av 7 § lagen (1999:000) om förhör m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet (se avsnitt 10). Promemorians lagförslag 1 Förslag till lag om förhör m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet Härigenom föreskrivs följande. Lagens tillämpningsområde 1 § Denna lag gäller vissa frågor om förfarandet hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet. Förhör 2 § Kommissionen får hålla förhör med den som antas kunna lämna upplysningar av betydelse för kommissionens verksamhet. 3 § Den som skall höras får föreläggas vid vite att inställa sig hos kommissionen. I föreläggandet skall anges vad förhöret gäller. Den som kallas får föreläggas vid vite att före förhöret uppliva sin kunskap om det som förhöret gäller genom att granska för honom eller henne tillgängliga anteckningar eller andra handlingar, om det kan göras utan avsevärd olägenhet för denne. 4 § Den som hörs har samma rätt och skyldighet att lämna uppgifter som han eller hon skulle ha haft som vittne i en rättegång. Vid förhöret får endast sådana frågor ställas som kunnat ställas vid ett vittnesförhör i domstol. Ett förhör hos kommissionen får gälla även uppgifter som avses i 2 kap. 1 eller 2 § sekretesslagen (1980:100) eller någon bestämmelse till vilken det hänvisas i dessa paragrafer. Den myndighet i vars verksamhet en sådan uppgift har inhämtats skall då anses ha lämnat sitt tillstånd till detta. Om den som skall höras vägrar att yttra sig eller att besvara en fråga och inte har något giltigt skäl för detta, får kommissionen förelägga honom eller henne vid vite att fullgöra sin skyldighet. Upptecknas förhöret, har den hörde rätt att få en kopia av uppteck- ningen. Skyldighet att visa upp handlingar 5 § Den som innehar en skriftlig handling som kan antas ha betydelse för kommissionens arbete, får föreläggas vid vite att visa upp denna handling. Ingen behöver dock visa upp en sådan handling som han eller hon inte skulle ha behövt visa upp i en rättegång. En myndighet skall på motsvarande sätt som anges i 4 § andra stycket anses ha lämnat sitt tillstånd till att handlingen visas upp. Biträde 6 § Den som föreläggs att inställa sig till förhör eller att visa upp en skriftlig handling enligt denna lag har rätt att på begäran få ett juridiskt biträde förordnat för sig av kommissionen. Kommissionen skall upplysa den förelagde om detta. Sekretess hindrar inte att den för vilken ett biträde förordnats lämnar uppgifter till biträdet, om det behövs för att den förelagde skall kunna ta till vara sin rätt. Biträdet har samma tystnadsplikt som sin huvudman. Om den för vilken ett biträde har förordnats hörs av kommissionen, har även biträdet rätt att ställa frågor till honom eller henne. Ett förordnande av ett visst biträde kan återkallas, om han eller hon visar sig vara olämplig för uppdraget. Tystnadsplikt 7 § Om förhör har hållits inom stängda dörrar och om det har kommit fram någon uppgift som det gäller sekretess för hos kommissionen enligt sekretesslagen (1980:100), får kommissionen besluta att uppgiften inte får röjas. Uppgiftsskyldighet 8 § En myndighet skall på begäran lämna de uppgifter till kommissionen som kan antas ha betydelse för kommissionens arbete. Ersättning till biträde m.m. 9 § Den som har hörts har rätt till ersättning av allmänna medel för resa, uppehälle och tidsspillan. Den som efter föreläggande har visat upp en skriftlig handling har rätt till ersättning av allmänna medel för kostnader och besvär. Ett biträde som förordnats av kommissionen har rätt till ersättning av allmänna medel för arbete, tidsspillan och utlägg. Beslut om ersättning meddelas av kommissionen. Straffbestämmelser 10 § Den som vid ett förhör lämnar en osann uppgift eller förtiger sanningen döms till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Har gärningen begåtts av grov oaktsamhet, är straffet böter eller fängelse . 11 § Om utsagan enligt 10 § prövas vara utan betydelse för det som förhöret avsåg eller om den hörde hade rätt att vägra yttra sig och omständigheterna innebär en skälig ursäkt för den hörde, skall han eller hon inte dömas till ansvar. Överklagande m.m. 12 § Frågor om utdömande av vite prövas av Länsrätten i . Ett beslut i fråga om ersättning enligt 9 § får överklagas till Länsrätten i . I övrigt får ett beslut av kommissionen enligt denna lag inte överklagas. Denna lag träder i kraft . 2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen (1980:100) dels att 16 kap. 1 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 9 kap. 26 §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Sekretess gäller hos kommis- sionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas för- fattningsskyddande verksamhet i dess verksamhet för sådan gransk- ning, för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska för- hållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . 16 kap. 1 § Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1 8 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ 3. denna lag enligt _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ 9 kap. 11 § 12 kap. 5 eller 7 § såvitt avser uppgift som hänför sig till ärende om annat än ekonomiskt bistånd till enskild _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ 71 c § socialtjänstlagen (1980:620) Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1 8 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ 3. denna lag enligt _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ 9 kap. 11 § 9 kap. 26 § 12 kap. 5 eller 7 § såvitt avser uppgift som hänför sig till ärende om annat än ekonomiskt bistånd till enskild såvitt avser uppgift om enskilds personliga förhållanden _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ 71 c § socialtjänstlagen (1980:620) 12. förordnande med stöd av 7 § lagen (1999:000) om förhör m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet Denna lag träder i kraft . Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över promemorian om förhör m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet Remissyttranden har avgetts av ombudsmän, , Hovrätten över och , , Kammarrätten i , Länsrätten i , Justitiekanslern, , , Säkerhetspolisen, Datainspektionen, Försvarsmakten, , , vid , Juridiska fakultets- nämnden vid , vid , , Svenska tidnings- utgivarföreningen, , Humanistisk-samhälls- vetenskapliga forskningsrådet och . Lagrådsremissens lagförslag 1 Förslag till lag om förhör m.m. kommissionen hos för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författ- ningsskyddande verksamhet Härigenom föreskrivs följande. Lagens tillämpningsområde 1 § Denna lag gäller vissa frågor om förfarandet m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet. Förhör 2 § Kommissionen får hålla förhör under straffansvar med den som antas kunna lämna upplysningar av betydelse för kommissionens verksamhet. 3 § Den som skall höras får föreläggas vid vite att inställa sig hos kommissionen för förhör. I föreläggandet skall anges vad förhöret gäller. Den som kallas får föreläggas vid vite att före förhöret uppliva sin kunskap om det som förhöret gäller genom att granska för honom eller henne tillgängliga anteckningar eller andra handlingar, om det kan göras utan avsevärd olägenhet för denne. 4 § Den som hörs har samma rätt och skyldighet att lämna uppgifter som han eller hon skulle ha haft som vittne i en rättegång. Vid förhöret får endast sådana frågor ställas som kunnat ställas vid ett vittnesförhör i domstol. Kommissionen skall före förhöret upplysa om sanningsplikten och om att förhöret sker under straffansvar samt, när det finns skäl för det, om rätten att vägra yttra sig. Ett förhör hos kommissionen får gälla även uppgifter som avses i 2 kap. 1 eller 2 § sekretesslagen (1980:100) eller någon bestämmelse till vilken det hänvisas i dessa paragrafer. Den myndighet i vars verksamhet en sådan uppgift har inhämtats skall då anses ha lämnat sitt tillstånd till detta. Om den som skall höras vägrar att yttra sig eller att besvara en fråga och inte har något giltigt skäl för detta, får kommissionen förelägga honom eller henne vid vite att fullgöra sin skyldighet. Ett förhör skall dokumenteras. Den hörde har rätt att hos kommissio- nen ta del av det dokumenterade förhöret. Skyldighet att visa upp handlingar och föremål 5 § En enskild som innehar en skriftlig handling eller ett föremål som kan antas ha betydelse för kommissionens verksamhet, får föreläggas vid vite att visa upp handlingen eller föremålet. Ingen behöver dock visa upp en sådan handling eller ett sådant föremål som han eller hon inte skulle ha behövt visa upp i en rättegång. En myndighet skall på motsvarande sätt som anges i 4 § andra stycket anses ha lämnat sitt tillstånd till att handlingen eller föremålet visas upp. Biträde 6 § Den som föreläggs att inställa sig till förhör eller att visa upp en skriftlig handling eller ett föremål enligt denna lag har rätt att på begäran få ett lämpligt juridiskt biträde förordnat för sig av kommissionen. Kommissionen skall upplysa den förelagde om detta. Sekretess hindrar inte att den för vilken ett biträde förordnats lämnar uppgifter till biträdet, om det behövs för att den förelagde skall kunna ta till vara sin rätt. Biträdet får inte obehörigen röja en sådan uppgift. Om den för vilken ett biträde har förordnats hörs av kommissionen, har även biträdet rätt att ställa frågor till honom eller henne.