prop · GM03109 · 1999-01-01 00:00:00 — Om ett kraftverk avviker från normkraftverket beträffande någon av de fem föreslagna värdefaktorerna, dvs. utnyttjandetid, flerårsreglering, be- lägenhet, normalårsproduktion och ålder, kan det i riktvärdeangivelsen angivna värdet behöva korrigeras innan det multip- liceras med normalårsproduktionen. I en riktvärdeangivelse skall värdet anges för mark tillhörande ett normkraftverk. Värdet skall bestämmas med hänsyn till hur stor del av det för normkraftverket angivna värdet, som med ledning främst av kostnaderna att uppföra ett helt nytt kraftverk, kan anses belöpa på marken. Riktvärdet för mark föreslås bli beräknat som produkten av kraftver- kets normalårsproduktion i kilowattimmar och markens värde per kilo- wattimme. Det senare värdet bestäms genom att det i riktvärdeangivelsen angivna värdet i kr/kWh korrigeras i de hänseenden som kraftverket av- viker från normkraftverket. Samtliga de värdefaktorer som kan påverka det totala vattenkraftverkets värde i kr/kWh utom värdefaktorn ålder kan komma ifråga. RSV anser att det finns skäl att också i fråga om värmekraftverken överväga att införa en ortsprisrelaterad avkastningsvärdering grundad på normalårsproduktionens värde av i princip motsvarande innehåll som föreslås för vattenkraftstaxeringen. Något förslag vad gäller värmekraft- verken lämnas dock inte till denna taxering. Regeringen delar RSV:s uppfattning att värderingsmodellen för vatten- kraftverk bör ändras på sätt som föreslås i promemorian. Vad gäller värmekraftverken, som värderas enligt en produktionskostnads- metod, har RSV inte föreslagit någon ändring motsvarande den för vattenkraftverken. anser att det finns an- ledning att göra justeringar i den aktuella värderingsmodellen för värme- kraftverk. Regeringen bedömer att ett införande av en helt ny värderings- metod för värmekraftverk kräver ytterligare överväganden. Detta gäller även ändringar i den befintliga värderingsmodellen. Vidare omfattas frågan av uppdrag och enligt regeringen bör utredningens förslag avvaktas innan lagstiftningsåtgärder vidtas på detta område. Vid den allmänna fastighetstaxeringen kommer värderingen av värmekraftverk därför i huvudsak att ske enligt samma principer som . Eftersom värmekraften bestäms utifrån en produktionskostnad finns regler om att jämkning kan ske både av värdena för vattenkraften och för värmekraften med hänsyn till lönsamheten för den totala elproduktionen i landet. Då den reviderade avkastningsmetoden kommer att återge den sammanlagda lönsamheten för den elproduktion som sker vid vatten- kraftverken bör en sådan jämkning, på sätt RSV föreslagit, begränsas till värmekraftverken. I de av RSV föreslagna reglerna för värderingen av kraftverken finns en bestämmelse om att aggregat tillhörande kondenskraftverk som har tagits ur drift inte skall åsättas något värde. RSV har motiverat detta ändringsförslag med att de kraftverk som inte varit i bruk före taxeringsåret inte har åsatts något taxeringsvärde vid taxeringen. Detta har främst gällt kondenskraftverk. Värderingstekniskt har det åstadkommits genom att det beräknade riktvärdet justerats ned till noll. Som säreget förhållande har angetts att kraftverket varit avställt. RSV:s förslag innebär således att detta förfarande får lagstöd. Regeringen bedömer att denna ändring kan genomföras. har framfört synpunkten att den föreslagna regleringen bör omfatta alla slag av kraftproduktion. Regeringen anser att en sådan generell bestämmelse inte bör införas utan en närmare utredning av hur förhållandena vid drift- stopp ser ut för olika typer av kraftverk. Regeringen är därför inte beredd att till den nu aktuella fastighetstaxeringen utvidga den före- slagna regleringen till att omfatta andra kraftverk än kondenskraftverk. Även när det gäller denna fråga bör fortsatta arbete avvaktas. I 15 kap. 9 och 10 §§ FTL finns regler om värdering av andelskraft respektive ersättningskraft. Vid uppskattning av ett vattenkraftverks rikt- värde bortses från andels- och ersättningskraften. En justering görs sedan av värdet på kraftverket som en form av justering för säregna för- hållanden. Värdeminskning av kraftverk som lämnar andelskraft bestäms till så stor del av kraftverkets totala värde som svarar mot andelskraftens andel av den totala produktionen. Värdetillskottet för den fastighet som tar emot andelskraften tas upp med motsvarande belopp. Belastningen av skyldighet att leverera ersättningskraft dras i första hand av från det levererande kraftverkets markvärde och läggs till den mottagande fastig- hetens markvärde. Värdet av leveransen beräknas i värde per kilowatt taxeringseffekt. Hänsyn tas vid beräkningen till leveransavtalets innehåll och till värdet av ersättningskraften för den mottagande fastigheten. Reglerna om andels- och ersättningskraft föreslås av RSV ändrade i främst två avseenden. Dels förelås att mottagarens skyldighet att betala uttagskostnader blir avgörande för om reglerna för andelskraft eller ersättningskraft skall tillämpas, dels föreslås en möjlighet att beakta avtal om kraftleveranser även om de inte är av servitutsnatur. Den första föreslagna ändringen medför att elleveranser för vilka mot- tagaren skall betala uttagskostnader behandlas som andelskraft medan avtal som inte innebär att mottagaren betalar uttagskostnader behandlas som ersättningskraft. I samtliga fall där mottagarens taxeringsenhet ägs av företag som ägnar sig åt yrkesmässig distribution av elektrisk stark- ström torde värdeavdraget respektive värdetillägget vara lika stora. Motivet är att erhålla en bättre överensstämmelse med det verkliga värdet av elleveranserna. Den ökade uppgiftsskyldighet som kan följa för kraftverksägarna synes vara begränsad. RSV utgår ifrån att kraftföretagen skall komma överens om de justeringar av andelskraft i procent och av ersättningskraft i kWh som ändringen kan medföra. Sådana överenskommelser anser RSV bör kunna godtas i normalfallet utan närmare utredning eftersom avdragen för levererande kraftverk överensstämmer med tillägget för mottagande kraftverk. Ändringen har således inte någon betydelse för storleken av det totalt åsatta taxeringsvärdet. Den andra föreslagna ändringen föranleds av att det i viss utsträckning förkommer avtal om olika former av vattenreglering och elleveranser mellan ägare av kraftverk utan att avtalen kan ses som ett servitut, i vart fall inte i sin helhet. Enligt en grundläggande princip vid fastighets- taxeringen får inte andra privaträttsliga förpliktelser beaktas än sådana som ingår i servitut eller liknande. Denna regel finns i 5 kap. 3 § FTL. I praktiken har sådana avtal dock beaktats i viss utsträckning. Enligt RSV får avtal av detta slag anses ha en sådan betydelse vid kraftverks- taxeringen att de bör beaktas. RSV:s förslag har också utformats utifrån detta ställningstagande. Regeringen godtar den föreslagna justeringen av reglerna för värdering av andels- och ersättningskraft utom i ett avseende. Vad gäller möjlig- heten att vid fastighetstaxeringen ta hänsyn till vissa privaträttsliga avtal anser regeringen att detta är en fråga av stor principiell vikt. Frågan om hur privaträttsliga avtal skall behandlas vid taxeringen är inte av betydel- se enbart för elproduktionsenheterna utan också när när det gäller andra fastighetsslag, inte minst småhus. Enligt nuvarande bestämmelser är det som huvudregel inte möjligt att vid taxeringen beakta privaträttsliga förpliktelser. Detta ställningstagande kan sägas utgöra en väl etablerad fastighetstaxeringsrättslig princip. Å andra sidan har detta ställnings- tagande ifrågasatts och det har i skilda sammanhang gjorts gällande att att reglerna bör ändras. Vad nu RSV föreslagit är i linje med detta. Regeringen gör bedömningen att frågan om hur man skall ställa sig till de privaträttsliga avtalen vid taxeringen av fastigheter bör avgöras i ett annat och större sammanhang än som är fallet. RSV:s förslag tar visserligen sikte på ett begränsat område men ett genomförande skulle likväl innebära ett principiellt ställningstagande som enligt regeringens mening bör anstå. Mot denna bakgrund och med hänsyn till att den aktuella frågeställningen behandlas av anser regeringen att utredningens slutsatser bör avvaktas. Någon utvid- gad möjlighet att beakta privaträttsliga avtal föreslås därför inte till den allmänna fastighetstaxeringen . Reglerna i FTL bygger på en för all fast egendom likartad systematik. Den fasta egendomen indelas i taxeringsenheter som åsätts ett värde. För de olika delarna inom en taxeringsenhet som skall värderas för sig, s.k. värderingsenheter, skall för olika slag av egendom bestämmas riktvärden enligt reglerna i 8 15 kap. FTL om värderingsmodeller. De sammanlag- da och i särskilt angivna fall justerade eller korrigerade värdena för en taxeringsenhet utgör dess basvärde. Värderingen av elproduktionsenheter regleras i 15 kap. FTL. Detta kapitel har en annorlunda systematik än den som har lagfästs i 8 14 kap. för andra slag av byggnader och mark. Skälet till detta kan enligt RSV vara att dessa regler tillkommit och efter annat lag- stiftningsförarbete än övriga värderingsregler samt att problematiken vid värderingen av kraftverken har bedömts vara särskilt komplex. Enligt RSV:s mening finns det inte anledning att behålla dessa skillnader i regelsystemet för värderingen mellan kraftverken och egen- dom ingående i andra typer av taxeringsenheter. De grundläggande frågorna om byggnadstyper, taxeringsenheter och värderingsenheter samt värderingsgrund, värderingsmetoder, allmänna värderingsregler med rikt- värden m.m. samt vissa speciella värderingsfrågor (t.ex. byggnad under uppförande) bör liksom för andra slag av egendom som skall fastighets- taxeras i princip uttömmande regleras i 2 7 kap. FTL även för kraft- verken. RSV föreslår därför en ny lagteknisk systematik för elproduk- tionsenheterna som bl.a. innebär att dessa bryts ut från industrienheterna för att bilda en särskild typ av taxeringsenhet. En ny byggnadstyp - kraftverksbyggnad - föreslås införd. Regeringen anser att FTL får en enklare och mer konsekvent uppbygg- nad genom den föreslagna systematiska förändringen. Vad RSV före- slagit i dessa hänseenden bör därför genomföras. Ändringarna medför att kapitel 15 i FTL får en ny utformning. Vidare föranleder förslagen änd- ringar i 1 kap. 7 och 9 §§, 2 kap. 2 4 §§, 4 kap. 5 och 10 §§, 5 kap. 7 §, 6 kap. 13 §, 7 kap. 3, 15 och 16 §§, 11 kap. 1 §, 12 kap. 1 §, 16 kap. 4 §, 20 kap. 4 § samt en ny paragraf, 6 kap. 14 § FTL. Förslagen föranleder även vissa redaktionella följdändringar i 1, 3 och 4 §§ lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt. 4.2 Taxeringen av hyreshus- och industrienheter Regeringens förslag: Vid taxeringen av hyreshus och industribygg- nader ändras definitionen av den s.k. normbyggnaden. Promemorians förslag: RSV föreslår att vid taxering av hyreshus och industribyggnader skall den s.k. normbyggnaden vara uppförd det sjuttonde året före en allmän fastighetstaxering i stället för som före en sådan taxering. RSV:s förslag är i två hänseenden mer om- fattande än regeringens. För det första föreslås att de industribygg- nader som skall värderas enligt produktionskostnadsmetoden av- gränsas på ett nytt sätt. Förslaget innebär att bensinstationsbyggnader inte längre alltid skall värderas enligt denna metod. För det andra föreslås en bestämmelse om det ortsprismaterial som skall få använ- das vid nivåläggningen för hyreshus och industribyggnader inom ett värdeområde om antalet köp inom området inte är tillräckligt. Vad som föreslagits är att ledning kan hämtas från sådana köp inom andra värdeområden där likartade förutsättningar för prisbildningen kan antas föreligga, t.ex. vad gäller hyresnivåer och direktavkastnings- krav. Remissinstanserna: Den föreslagna ändringen av den tidpunkt då normbyggnaden skall vara uppförd har tillstyrkts eller lämnats utan erinran av remissinstanserna. , Fastighets- taxeringsutredningen och för regelgranskning (NNR) anser att en ny avgränsning av de industribyggnader som skall värderas enligt produktionskostnadsmetoden bör utredas ytterligare av . NNR saknar en problem- och konsek- vensanalys samt anser att de särskilda krav och restriktioner som om- gärdar bensinhanteringen talar för att bensinstationsbyggnader även i fortsättningen skall värderas enligt produktionskostnadsmetoden. Fas- tighetstaxeringsutredningen anser att förslaget kräver ytterligare över- väganden och att en ändring inte bör göras förrän utredningen har gjort en mer samlad bedömning av när avkastnings- respektive pro- duktionskostnadsmetoden skall användas. , , , Riks- byggen, och anser att en bestämmelse om vilket ortsprismaterial som skall få användas vid nivåläggningen för hyreshus och industribyggander bör hanteras inom ramen för arbete. Fastighets- taxeringsutredningen påpekar bl.a. att lagändringar såväl vad gäller möjligheten att utnyttja ortsprismaterial från andra värdeområden som hur de olika värderingsmetoderna skall definieras diskuteras inom ut- redningen. ifrågasätter hyresnivån och direktavkastningskrav som parametrar för att hitta värdeområden med jämförbara förutsättningar. SBC kan acceptera förslaget under förut- sättning att det kombineras med en särskild möjlighet till rättelse. är positivt till de föreslagna ändringarna. Skälen för regeringens förslag: En av utgångspunkterna för värder- ingen är den s.k. normbyggnaden. Denna anges för hyreshus i 9 kap. 2 § och för industribyggnader som värderas enligt avkastningsmetoden i 11 kap. 3 § FTL, såvitt nu är av intresse, som en byggnad uppförd före taxeringsåret. Enligt RSV bör normbyggnaden i ålders- hänseende anknyta bättre till byggnadsbeståndets genomsnittliga ålder. Det föreslås därför att normbyggnaden skall ha uppförts under det sjuttonde året före det år då allmän fastighetstaxering sker. Motsvarande ändring har redan skett beträffande småhusen inför denna allmänna fastighetstaxeringen av småhus och en likartad ändring föreslås i avsnitt 4.1.2 beträffande vattenkraftverken genom de s.k. normkraft- verken. Remissinstanserna har inte invänt mot förslaget. Mot denna bak- grund instämmer regeringen i RSV:s förslag. Industribyggnad och övrig byggnad skall enligt huvudprincipen i 11 kap. 1 § FTL värderas enligt avkastningsmetoden. I vissa fall skall värderingen i stället göras enligt produktionskostnadsmetoden. Detta gäller byggnader som har endast begränsad användbarhet för annat ända- mål än för det som de utnyttjas och liknande speciella byggnader, bensin- stationsbyggnader, andra byggnader med olämplig utformning för normal industriproduktion samt byggnadskonstruktioner som inte har karaktär av hus. Enligt RSV har utvecklingen medfört att delar av främst kommer- siella och produktionsinriktade byggnader inrättas och används för olika ändamål. Detta gäller i hög grad bensinstationer som ofta är in- rättade och används för annat ändamål än bensinförsäljning, t.ex. res- taurang, livsmedelsförsäljning, försäljning av biltillbehör, m.m. RSV anser därför att bensinstationer inte bör ingå i uppräkningen i 11 kap. 1 § av byggnader som skall värderas enligt produktionskostnadsmetoden. Under förberedelsearbete, provvärdering och taxering vid flera allmän- na fastighetstaxeringar har enligt RSV i åtskilliga fall framkommit behov av att utnyttja ortsprismaterial och nivåläggning för visst slag av egen- dom inom likartade värdeområden. RSV föreslår därför inför taxeringen av hyreshus- och industrienheter en bestämmelse där det föreskrivs att i de fall köp av hyreshus och industribyggnader saknas eller är för fåtaliga för att värdenivån inom värdeområdet med säkerhet skall kunna bestäm- mas, skall ledning kunna hämtas från sådana köp inom andra värde- områden. Det skall dock kunna antas att likartade förutsättningar för prisbildningen föreligger i dessa områden, t.ex. vad gäller hyresnivåer och direktavkastningskrav. Enligt regeringens mening berör såväl förslaget om en ny avgränsning av de industribyggnader som skall värderas enligt produktionskostnads- metoden som förslaget om vilket ortsprismaterial som skall få användas vid nivåläggningen för hyreshus och industribyggnader grundläggande frågeställningar inom fastighetstaxeringen. Regeringen anser att dessa frågor bör behandlas vid en mer övergripande genomgång av fastighets- taxeringsreglerna än vad som är aktuellt. Fastighetstaxeringsutred- ningens arbete i dessa delar bör avvaktas. Regeringen lämnar således inte några förslag till den allmänna fastighetstaxeringen . Förslaget om den tidpunkt då den s.k. normbyggnaden skall vara upp- förd föranleder ändringar i 9 kap. 2 § och 11 kap. 3 § FTL. 4.3 Administrativa frågor m.m. Regeringens förslag: De grundläggande besluten om allmän fastig- hetstaxering skall i fortsättningen fattas genom automatisk databe- handling. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget. anser att förslaget kräver ytterligare överväganden. Övriga instanser, däribland Datainspektionen, har lämnat förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Vid den allmänna fastighetstaxering- en tillställs fastighetsägaren enligt 18 kap. 1 och 4 §§ FTL ett förslag till fastighetstaxering grundat på av skattemyndigheten kända uppgifter om sådana förhållanden som behövs för taxeringen. Det innehåller förslag till basvärde, delvärden m.m. Härefter kan en skriftväxling följa mellan fas- tighetsägaren och skattemyndigheten, särskilt i de fall fastighetsägaren vill ändra de uppgifter som myndigheten tagit in i sitt förslag. under taxeringsåret skall skattemyndigheten enligt 20 kap. 2 § FTL senast meddela grundläggande beslut för fastigheterna i länet. Enligt RSV:s bedömning bestäms taxeringarna enligt de ursprungliga förslagen i den helt övervägande majoriteten av besluten eller, då på- pekanden lämnats, i enlighet med dessa. För den årliga inkomsttaxeringens del gäller enligt 4 kap. 2 a § taxer- ingslagen (1990:324) års taxering att skattemyndigheten får fatta grundläggande beslut om årlig taxering genom automatisk data- behandling under förutsättning att skälen för besluten får utelämnas enligt 20 § första stycket 1 förvaltningslagen (1986:223). Den sist- nämnda bestämmelsen omfattar de fall då beslutet inte går part emot eller om det av annan anledning är uppenbart obehövligt att upplysa om skälen. Med hänsyn till den masshantering som den allmänna fastighets- taxeringen utgör finns det enligt RSV utifrån rationalitets-, förenklings- och tidbesparingsaspekter starka skäl att införa samma bestämmelser för de grundläggande besluten vid den allmänna fastighetstaxeringen som för den årliga inkomsttaxeringens del. Regeringen delar RSV:s bedömning att användandet av automatisk databehandling bör medföra avsevärda fördelar. Metoden tillämpas redan vid inkomsttaxeringen. Flertalet remissinstanser har lämnat förslaget utan erinran. Enligt regeringen talar därmed övervägande skäl för att införa en bestämmelse för de grundläggande besluten vid den allmänna fastighets- taxeringen som finns i 4 kap. 2 a § taxeringslagen (1990:324) för den årliga inkomsttaxeringens del. Bestämmelsen för fastighetstaxeringen kan tas in i en ny paragraf 2 a § i 20 kap. FTL. Dataregistreringen utgör då beslutsdokumentation för grundbesluten utom då särskilt besluts- dokument upprättats. Med anledning av den nya pensionslagstiftningen som infördes förelås en justering i 3 § lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pen- sionskostnader. En justering föreslås även i punkt 6 av anvisningarna till 46 § kommunalskattelagen (1928:370). Dessa ändringar motiveras i författningskommentaren. 5 Ekonomiska effekter Enligt RSV innebär förslaget att det totala taxeringsvärdet för elpro- duktionsenheter inte kommer att påverkas utöver den normala nivå- justering som sker i samband med en allmän fastighetstaxering. Med denna utgångspunkt bedöms förslaget inte ha några budgetekonomiska konsekvenser. 6 Författningskommentar 6.1 Förslaget till lag om ändring i fastighetstaxeringslagen (1979:1152) 1 kap. 7 och 9 §§ Ändringarna i paragraferna är följdändringar med anledning av den nya lagtekniska systematiken i fråga om elproduktionsenheter, se 4 kap. 5 §. 3 och 4 §§ Ändringarna i paragraferna är följdändringar med anledning av den nya lagtekniska systematiken i fråga om elproduktionsenheter, se 2 kap. 2 § i förslaget till lag om ändring i lagen (1999:000) om ändring i fastighetstaxeringslagen (1979:1152). 5 § För att åstadkomma samstämmighet med övrig indelning av egendom i taxeringsenhetstyper görs elproduktionsenheterna till en särskild typ av taxeringsenhet. Detta regleras i en ny punkt 7 i första stycket av denna paragraf. Den nya taxeringsenheten omfattar kraftverksbyggnad, tomt- mark till kraftverksbyggnad och fallrätt. Även taxeringsenheter vilkas värde till övervägande del utgörs av rätt till andels- eller ersättningskraft skall utgöra elproduktionsenheter. 10 § finns regler i 4 kap. 10 § om taxeringsenhetsindelning- en av regleringsanläggningar. Ytterligare en indelningsregel införs i ett nytt andra stycke. Den innebär att inom en och samma elproduktionsen- het får ingå kraftverksbyggnad, mark eller markanläggning av endast ett av följande slag av kraftverk: vattenkraftverk, kärnkraftverk, kraftvärme- verk, kondenskraftverk, gasturbin eller vindkraftverk. Ändringen i sista stycket är ett förtydligande. 7 § Ändringen i paragrafen är en följdändring med anledning av den nya lagtekniska systematiken i fråga om elproduktionsenheter, se 4 kap. 5 §. Fallrätter ingår i vattenkraftverk och hänförs till marken på sådant verk. Värde av fallrätt redovisas i delvärdet markvärde. 13 § Paragrafen reglerar indelningen i värderingsenheter för vattenkraft- verk. Hänvisningen i paragrafen till 15 kap. är därmed obehövlig och tas bort. I första stycket anges att på en elproduktionsenhet som utgörs av ett vattenkraftverk, dvs. en kraftverksanläggning för elproduktion med vattenkraft, skall vattenkraftverket i sin helhet vilket inkluderar samt- liga byggnader och markanläggningar samt marken för ett sådant verk utgöra en värderingsenhet. I en sådan värderingsenhet skall också ingå till vattenkraftverket hörande andelar i regleringsanläggningar. I andra stycket anges att tomtmarken till ett vattenkraftverk skall utgöra en värderingsenhet tillsammans med övrig mark och markanlägg- ningar. Vidare skall fallrätt ingå i värderingsenheten liksom andelar i regleringsanläggningar till den del de avser markanläggning. 14 § Paragrafen reglerar indelningen i värderingsenheter för värmekraft- verk. 3 § Som en följd av regleringen av värdefaktorerna vid kraftverksvärder- ingen i 15 kap. anges i 7 kap. 3 § tredje stycket i en ny punkt 5 bland de värdefaktorer som inte skall indelas i klasser även normalårsproduktion, utnyttjandetid, flerårsreglering och ålder för vattenkraftverk samt effekt för värmekraftverk. Vidare görs en redaktionell ändring av punkt 3 som uttryckligen skall avse industrienhet. 15 § Ändringen i paragrafen är en följdändring med anledning av den nya lagtekniska systematiken i fråga om elproduktionsenheter. 16 § Två nya punkter införs i paragrafen. I punkt 5 anges att för aggregat tillhörande kondenskraftverk som inte varit i drift före taxeringsåret skall inte bestämmas något värde. Detsamma skall gälla om sådant aggregat varaktigt tagits ur drift. Ändringen har motiverats i av- snitt 4.1.2. I punkt 6 anges att inte heller outbyggda fallrätter skall åsättas något värde om tillstånd till utbyggnad saknas. 2 § Ändringen har motiverats i avsnitt 4.2. 1 § Andra stycket är obehövligt med den nya lagtekniska systematiken i fråga om elproduktionsenheter, se 2 kap. 2 § i förslaget till lag om ändring i lagen (1999:000) om ändring i fastighetstaxeringslagen (1979:1152). 3 § Ändringen har motiverats i avsnitt 4.2. 1 § En erinran om att regler om värdering av tomtmark på elproduktions- enhet i fortsättningen finns i 15 kap. tas in i denna paragraf. Reglerna i 1-10 §§ om vatten- och värmekraftverken får en ändrad systematik.