prop · GM03142 · 1999-01-01 00:00:00 — Med säkerhetsreserv förstås den reserv skadeförsäkringsföretag får re- dovisa enligt en av regeringen eller efter regeringens bemyndigande av fastställd normalplan. Minskning av försäkringstekniska avsättningar för egen räkning, av säkerhetsreserv, av regleringsfond för trafikförsäkring och minskning av utjämningsfond skall anses som intäkt. Utöver vad ovan stadgas får avdrag inte ske för avsättning till omedel- bar eller framtida vinstutdelning till försäkringstagare. Bestämmelserna i detta moment om inländskt livförsäkringsföretag har motsvarande tillämpning på försäkringsrörelse som utländskt livförsäk- ringsföretag drivit här i riket. Beträffande försäkringsrörelse, som här drivits av utländskt skadeför- säkringsföretag, anses som här i riket skattepliktig nettointäkt ett belopp motsvarande av företagets premieinkomst av här bedriven försäkringsrörelse. Med premieinkomst förstås bruttobeloppet av årets försäkringspremier, dvs. utan avdrag för återförsäkringspremier. Blir det på grund av bestämmelserna i detta moment nödvändigt att dela upp intäkt eller avdrag mellan olika delar av ett försäkringsföretags verksamhet, skall fördelningen av intäkten eller avdraget göras på skäligt sätt. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Äldre bestämmelser gäller för försäkringar som meddelas av försäkringsbolag som tillämpar punkten 2 av övergångsbe- stämmelserna till lagen (1999:600) om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713). 2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel skall ha följande lydelse. 3 §1 Skatteunderlaget är kapitalunderlaget enligt andra åttonde styckena, multiplicerat med den genomsnittliga statslåneräntan under kalenderåret närmast före ingången av beskattningsåret. Skatteunderlaget avrundas nedåt till helt hundratal kronor. För skattskyldig som avses i 2 § första stycket 1 4 utgörs kapitalun- derlaget av värdet av den skattskyldiges tillgångar vid ingången av be- skattningsåret efter avdrag för finansiella skulder . För skattskyldig som avses i 2 § första stycket 2 medräknas dock endast sådana tillgångar och skulder som är hänförliga till den i be- drivna försäkringsrörelsen. Vid beräkning av kapitalunderlag enligt andra stycket skall bortses från den del av tillgångar och skulder som 1. inte förvaltas för försäkringstagarnas räkning, 2. är hänförliga till avgångsbidragsförsäkringar meddelade enligt grun- der som fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorga- nisationer, 3. är hänförliga till försäkringar som i redovisningshänseende tas upp som grupplivförsäkringar, eller 4. avser sjuk- och olycksfallsförsäkringar hänförliga till försäkrings- klass enligt 2 kap. 3 a § första stycket 1 och 2 samt 3 b § första stycket 1 b och 4 försäkringsrörelselagen (1982:713). Kapitalunderlaget för skattskyldiga som avses i 2 § första stycket 5 ut- görs av avsättningsbeloppet vid ingången av beskattningsåret avseende sådana pensionsutfästelser för vilkas tryggande avdragsrätt föreligger vid inkomsttaxeringen. Kapitalunderlaget för skattskyldiga som avses i 2 § första stycket 6 ut- görs av värdet av de tillgångar som vid ingången av kalenderåret är hän- förliga till pensionssparkontot. Avdrag får ske för obetald skatt enligt denna lag som är hänförlig till kontot. Kapitalunderlaget för skattskyldiga som avses i 2 § första stycket 7 ut- görs av värdet vid beskattningsårets ingång av sådana försäkringar som anges där. Detta värde beräknas enligt sjunde och åttonde styckena. Som värde av försäkringen tas upp dess på försäkringstekniska grunder beräknade återköpsvärde med tillägg för beräknad upplu- pen andel i livförsäkringsrörel- sens överskott. Som värde av försäkringen tas upp dess på försäkringstekniska beräkningsgrunder framräknade återköpsvärde med tillägg för beräknad upplupen andel i livför- säkringsrörelsens överskott. I fråga om försäkringsavtal som ingåtts före skall endast den del av försäkringens värde tas upp som överstiger värdet . Till det värde som undantas från skatteunderlaget får tillägg göras för årlig värdestegring beräknad enligt första stycket. Denna begränsning gäller dock inte om försäkringen övergått till ny innehavare efter utgången av på annat sätt än genom arv, testamente, gåva, bodelning eller, såvitt gäller försäkring som har samband med tjänst, överlåtelse mellan arbetsgivare på grund av anställds byte av tjänst. Vid tillämpning av tredje stycket 1 skall tillgångar som svarar mot konsolideringsfond enligt 12 kap. 9 § försäkringsrörelselagen anses förvaltade för försäkringstagarnas räkning till den del fonden enligt bolagsordningen får användas för återbäring till försäkringstagarna eller andra ersättningsberättigade på grund av försäkringar. Denna lag träder i kraft . 2.8 Förslag till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) Härigenom föreskrivs att 3 kap. 10 § (1994:200) mervärdesskattelagen skall ha följande lydelse. 3 kap. 10 §1 Från skatteplikt undantas omsättning av försäkringstjänster. Med försäkringstjänster förstås 1. tjänster vars tillhandahållande utgör försäkringsrörelse enligt för- säkringsrörelselagen (1982:713), enligt lagen (1989:1079) om liv- försäkringar med anknytning till värdepappersfonder eller enligt lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i , och 1. tjänster vars tillhandahållande utgör försäkringsrörelse enligt för- säkringsrörelselagen (1982:713) eller enligt lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verk- samhet i , och 2. tjänster som tillhandahålls av försäkringsmäklare eller andra för- medlare av försäkringar och som avser försäkringar. Denna lag träder i kraft . 2.9 Förslag till lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt Härigenom föreskrivs att punkten D i 23 § lagen (1941:416) om arvs- skatt och gåvoskatt skall ha följande lydelse. 23 §1 D. För evärdlig tid utgående ränta, avkomst eller annan förmån upp- skattas till det belopp, vartill den senast uppgått. Nyttjanderätt eller rätt till ränta, avkomst eller annan förmån, som utgår eller någons livstid, uppskattas till sitt kapital- värde. Är rättigheten bestämd till visst belopp eller eljest till viss storlek, beräknas kapitalvärdet efter det belopp rättigheten motsvarar enligt de vid denna lag fogade tabellerna II och III. Om livränta på grund av försäk- ring skall utgå så länge någon är i livet, dock längst , eller skall börja utgå , beräknas värdet efter försäkrings- tekniska grunder med iakttagande av föreskrifterna i denna paragraf. Där rättighet, som belastar viss egendom, ej är på angivet sätt bestämd, anses årliga värdet ut- göra av det penning- värde, vartill egendomen uppskat- tats, dock att, där rättighet avser endast del av egendom eller dess årliga värde eljest icke kan be- stämmas enligt angivna grund, detta uppskattas efter vad som prövas skäligt. Nyttjanderätt eller rätt till ränta, avkomst eller annan förmån, som utgår eller någons livstid, uppskattas till sitt kapital- värde. Är rättigheten bestämd till visst belopp eller eljest till viss storlek, beräknas kapitalvärdet efter det belopp rättigheten motsvarar enligt de vid denna lag fogade tabellerna II och III. Om livränta på grund av försäk- ring skall utgå så länge någon är i livet, dock längst , eller skall börja utgå , beräknas värdet enligt försäk- ringstekniska beräkningsgrunder med iakttagande av föreskrifterna i denna paragraf. Där rättighet, som belastar viss egendom, ej är på angivet sätt bestämd, anses årliga värdet utgöra av det penningvärde, vartill egendo- men uppskattats, dock att, där rät- tighet avser endast del av egendom eller dess årliga värde eljest icke kan bestämmas enligt an- givna grund, detta uppskattas efter vad som prövas skäligt. Kapitalvärdet av rättighet, som icke är bestämd att utgå under någons livstid men ändock är av obestämd varaktighet, uppskattas med ledning av tabell III, såsom om den skolat utgå för den berättigades livstid, dock högst till tio gånger det värde, rättigheten motsvarar. Är rättighet beroende av flera personers liv sålunda, att rättigheten upphör vid den först avlidnes frånfälle, bestämmes rättighetens kapita värde efter den äldstes levnadsålder. Fortfar däremot rättigheten oföränd- rad till den sist avlidnes frånfälle, beräknas värdet efter den yngstes ålder. Denna lag träder i kraft . 2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:323) om förmögenhetsskatt Härigenom föreskrivs att 15 § lagen (1997:323) om förmögenhetsskatt skall ha följande lydelse. 15 § Livförsäkring tas upp till sitt på försäkringstekniska grunder be- räknade återköpsvärde med tillägg för beräknad upplupen andel i liv- försäkringsrörelsens överskott. Livförsäkring tas upp till sitt på försäkringstekniska beräknings- grunder framräknade återköps- värde med tillägg för beräknad upplupen andel i livförsäkrings- rörelsens överskott. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning I detta ärende behandlas den s.k. femprocentsregeln för försäkringsföre- tag och banker. Regeln innebär att finansiella företag inte utan tillstånd kan äga en större andel i ett aktiebolag än som svarar mot av rösterna i det bolaget. Regeln har behandlats i flera utrednings- och promemorie- förslag. På försäkringsområdet behandlades den senast i Försäkrings- utredningens slutbetänkande Försäkringsrörelse i förändring 3 (SOU 1995:87) och i departementspromemorian Reformerade försäk- ringsrörelseregler (Ds 1998:45). Genom beslut tillkallade regeringen en kommitté med uppdrag att utreda behovet av ändringar i det regelverk som styr framför allt bankers och andra kreditinstituts verksamhet. Kommittén har antagit namnet . lade kommittén fram del- betänkandet Reglering och tillsyn av banker och kreditmarknadsföretag (SOU 1998:160). I betänkandet finns förslag som innebär att fempro- centsregeln för banker tas bort. slutbetänkande och promemorian har remiss- behandlats. Även Banklagskommitténs betänkande har remitterats i här aktuell del. I bilagorna 1 3 finns förteckningar över de remissinstanser som har yttrat sig. Remissyttrandena finns tillgängliga i Finansdeparte- mentet (dnr Fi1991/4130, Fi1995/5071 och Fi1999/377). Femprocentsfrågan har också tagits upp i regeringens proposition om ändrade försäkringsrörelseregler, som har behandlats i (prop. 1998/99:87, bet. 1998/99:FiU28 och rskr. 1998/99:227). Med an- ledning av att dom inte hade meddelats av i ett pågående mål om femprocentsregelns förenlighet med gemenskapsrätten och att först redovisat sitt ställningstagande till ägarbegränsningen på banksidan valde regeringen att inte föreslå några förändringar av femprocentsregeln i propositionen. meddelade dom i målet. I detta ärende föreslås också en mindre justering i övergångsbestäm- melserna till de i vår beslutade ändringarna i försäkringsrörelselagstift- ningen. Dessutom föreslås vissa följdändringar av teknisk karaktär i skattelagstiftningen med anledning av de nya rörelsereglerna. Vid bered- ningen har och beretts tillfälle att lämna synpunkter på dessa tillägg. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över förslagen till 1. lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713), 2. lag om ändring i lagen (1999:600) om ändring i försäkringsrörelse- lagen (1982:713), 3. lag om ändring i lagen (1972:262) om understödsföreningar samt 4. lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617). Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. Yttrandet finns intaget i bilaga 4. Ändringarna i punkten 4 av övergångsbestämmelserna till de nya för- säkringsrörelsereglerna och följdändringarna på skatteområdet har inte granskats av Lagrådet. Ändringarna är av enklare beskaffenhet och Lag- rådets hörande i dessa delar har därför inte ansetts nödvändigt. 4 Bakgrund Femprocentsregeln på försäkringsområdet På försäkringsområdet infördes femprocentsregeln i samband med att en lag om försäkringsrörelse antogs. Det motiv som då anfördes för regeln var att försäkringsbolagen inte skulle skaffa sig ett alltför stort inflytande i företag utanför försäkringssektorn. Femprocentsregeln och förbudet mot drivande av annan rörelse än försäkringsrörelse i försäk- ringsbolag har därefter behandlats av ett flertal utredningar. fann i sitt första delbetänkande Försäkringsrö- relse i förändring 1 (SOU 1991:89) att femprocentsregeln stred mot , i varje fall i fråga om försäkringsbolagens fria medel, dvs. medel utöver dem som motsvarar de försäkringstekniska skulderna. Ett avskaffande av regeln skulle, enligt utredningen, emellertid medföra att försäkringsbolagen fick så stor frihet att förfoga över återbäringsmedlen att det inte ens övergångsvis var acceptabelt. Utredningen föreslog där- för, som en provisorisk lösning, att större delen av återbäringsfonden skulle redovisas som en försäkringsteknisk skuld, med en motsvarande minskning av det fria placeringsutrymmet som följd. Med oförändrade placeringsregler skulle minskningen av det fria pla- ceringsutrymmet tvinga försäkringsbolagen att avveckla stora innehav av främst aktier. För att undvika sådana konsekvenser lade utredningen fram förslag till nya placeringsregler som grundades på förslag till tredje generationens försäkringsdirektiv. ansåg vidare att det inte var motiverat att be- hålla femprocentsregeln för medel som motsvarar de försäkringstekniska skulderna. Enligt utredningen kunde således femprocentsregeln upphävas i sin helhet och ersättas av rena riskspridningsregler grundade på kom- missionens direktivförslag. Utredningen konstaterade att även särregeln i 7 kap. 17 a § försäkringsrörelselagen (1982:713), FRL, för förvärv av finansiella företag kunde avskaffas (branschglidningsregeln). fann det inte heller lämpligt att ersätta fempro- centsregeln med en begränsningsregel som är inriktad på att försäkrings- bolagen inte får ha ett bestämmande inflytande i enskilda företag. Som nämnts byggde utredningens förslag på för- slag till direktiv. De slutligt antagna direktivens placeringsbestämmelser avvek dock från förslagets. Av den anledningen uppdrog regeringen åt en särskild utredare att föreslå nya placeringsbestämmelser för försäkrings- bolag. Uppdraget redovisades i promemorian Placeringsregler för försäk- ringsbolag (Ds 1993:57). förslag behandlades i prop. 1992/93:257 Ändrad lagstiftning för försäkringsverksamhet med anledning av EES- avtalet. Promemorian om placeringsregler för försäkringsbolagen var då ännu inte färdigställd. Något förslag om EG-harmoniserade placerings- regler lades därför inte fram i propositionen. Det konstaterades att försla- get om utvidgning av de försäkringstekniska skulderna och ett slopande av femprocentsregeln också borde övervägas . Vid genomförandet av tredje generationens försäkringsdirektiv kon- staterade regeringen att ägarfrågan mer var en fråga om vilken verksam- het ett bolag skall få bedriva än en fråga om riskspridning. Regeringen ansåg att femprocentsregeln inte borde tas bort utan att samti- digt ersättas med regler som närmare preciserar vilken verksamhet ett försäkringsbolag får bedriva i det nu aktuella hänseendet. Dessutom till- lades att ett genomförande av slutbetänkande kunde komma att medföra en väsentlig utvidgning av de försäkringstek- niska skulderna. Därmed skulle riskspridningsreglerna träffa en större mängd tillgångar än förut. Om femprocentsregeln avskaffades dessför- innan skulle det kunna medföra omställningsproblem och även begränsa lagstiftarens möjlighet att genomföra önskvärda reformeringar av reg- lerna om försäkringstekniska skulder. Regeringen var således inte beredd att då föreslå ett slopande av femprocentsregeln. Det konstaterades vidare att även särregeln avseende förvärv i andra finansiella företag var nöd- vändig att behålla (prop. 1994/95:184 s. 205). I sitt slutbetänkande Försäkringsrörelse i förändring 3 gjorde försäk- ringsutredningen bedömningen att femprocentsregeln och branschglid- ningsregeln kunde tas bort utan att någon annan ägarbegränsning inför- des. Utredningen ansåg att gällande och föreslagna placerings- och värderingsregler gav tillfredsställande möjligheter att ingripa mot investeringar i strid mot försäkringstagarnas intressen (SOU 1995:87). I en promemoria om reformerade försäkringsrörelseregler upprättad inom utvecklades förslag ytterligare (Ds 1998:45; försäkringsrörelsepromemorian). I promemorian föreslogs att femprocentsregeln skulle ändras. I stället för den befintliga begränsningen för försäkringsbolag att inneha större andel av ett aktie- bolag än av rösterna föreslogs att begränsningarna skulle gälla aktier eller andelar i en juridisk person som försäkringsbolaget ut- övade ett betydande inflytande över och som utgjorde ett led i en varaktig förbindelse mellan bolaget och den juridiska personen (s.k. intresse- företags- eller organisationsaktiespärr). föreslogs en be- stämmelse om att medgivande till undantag från begränsningen skulle förutsätta att innehavet hade en naturlig anknytning till försäkringsrörelsen. Femprocentsregeln har slutligen behandlats i prop. 1998/99:87 Änd- rade försäkringsrörelseregler. Propositionen, som lämnades till , innehåller inte något förslag till ändring av femprocents- regeln. Däremot uttalas att regeln inte har en lämplig utformning samt att en kommande ändring bör utformas mot bakgrund av bl.a. EG-rätten och ett ställningstagande till motsvarande reglering för banker. Vidare sägs att en ändring kan ge förbättrade möjligheter till riskkapital för små till- växtföretag som försäkringsbolagen får bättre placeringsmöj- ligheter och möjligheter att konkurrera med utländska försäkringsföretag där motsvarande snäva begränsningar är ovanliga. I propositionen före- slås endast en teknisk justering i branschglidningsreglerna. har i dom (mål C-241/97) prövat femprocentsregelns förenlighet med EG-rätten. I domen konstateras att aktuella direktivbestämmelser på försäkringsområdet utgör ett hinder för tillämpningen av en nationell rättsregel motsvarande den svenska femprocentsregeln. Vidare konstateras att direktivbestämmelserna har s.k. direkt effekt, dvs. att de kan åberopas direkt av enskilda vid natio- nella domstolar eller myndigheter. En nationell rättsregel som strider mot direktivbestämmelserna får inte tillämpas. Bankers innehav av aktier och andelar Av bankrörelselagen (1987:617) framgår i vilken omfattning banker får inneha aktier och andelar i andra företag. Där föreskrivs att en bank får förvärva aktier eller andelar i ett företag, vilket uteslutande har till syfte att förvalta fast egendom eller tomträtt som är avsedd för att erhålla lo- kaler för verksamheten eller tillgodose därmed sammanhängande behov (2 kap. 4 §). En bank får också förvärva aktier för att skydda en fordran (2 kap. 8 §). Dessutom tillåts s.k. organisationsförvärv, dvs. förvärv av aktier eller andelar som ett led i organisationen av bankens verksamhet. Således får en bank efter tillstånd av , eller i förekommande fall regeringen, förvärva aktier eller andelar i ett svenskt eller utländskt bank- företag eller i ett svenskt eller utländskt företag, vars ändamål kan anses vara till nytta för bankväsendet eller det allmänna (2 kap. 6 §). En bank får vidare förvärva organisationsaktier i försäkringsföretag (2 kap. 6 a §). Utöver förvärv av aktier för de ändamål som nämnts får en bank förvärva s.k. placeringsaktier. Det kan vara fråga om placeringar i såväl börsnoterade som onoterade aktier. Innehavens storlek begränsas emel- lertid såväl i förhållande till bankens kapitalstyrka som till röststyrkan i målbolaget. Enligt 2 kap. 15 a § får en banks innehav av placeringsaktier (och kre- diter med efterställningsklausul eller med förbehåll om vinstandel) mot- svara högst av kapitalbasen i ett enskilt företag och högst av kapitalbasen totalt. Om banken ingår i en koncern, gäller dessa begränsningar för varje företag i koncernen utom försäkringsföre- tag och sådana dotterföretag till försäkringsföretag som inte driver någon form av finansiell verksamhet. Därutöver gäller att en banks innehav av placeringsaktier inte utan medgivande får motsvara av röstetalet för samtliga aktier i bolaget. Detta är den s.k. femprocentsregeln för banker. Om en bank ingår i en koncern, gäller denna begränsning koncernens sammanlagda innehav. Vid beräk- ningen av koncernens innehav skall det dock, intill ett innehav motsva- rande av röstetalet i bolaget, bortses från aktier som innehas av försäkringsföretag i koncernen eller av dotterföretag till försäkrings- företagen. Möjligheten för en bank att förvärva s.k. placeringsaktier tillkom . hade banker endast fått förvärva aktier i organisa- tionssyfte. I förarbetena till ändringarna refererades till den grundläg- gande princip som varit vägledande för banklagstiftningen, nämligen att kreditgivning och ägande skall hållas isär. Principen att banker skall ägna sig åt kreditgivning och vara oberoende i denna roll ansågs alltjämt gälla, även om således en mindre öppning för aktieplaceringar genomfördes (prop. 1990/91:154 s. 56 ff). 5 Femprocentsregeln på försäkringsområdet Regeringens förslag: Nuvarande begränsningar för försäkringsbolag och understödsföreningar att utan medgivande inneha en större andel av ett allmänt aktiebolag än av rösterna slopas. Som en följdändring avskaffas även de s.k. branschglidningsreglerna med begränsningar för försäkringsbolags innehav i andra finansiella företag. förslag överensstämmer med regeringens. Försäkringsrörelsepromemorians förslag: I promemorian anges att femprocentsregeln inte har en lämplig utformning. Det föreslås att inne- hav av organisationsaktier i andra än finansiella företag skall kräva sär- skilt tillstånd. Remissinstanserna: Det övervägande antalet remissinstanser har till- styrkt förslag eller lämnat det utan erinran. har anfört att ändringen förutsätter motsvarande änd- ringar för banker. har anfört att förslaget öppnar för att en främmande rörelse drivs i dotterbolag och att någon annan be- gränsning i så fall bör övervägas. Inställningen till försäkringsrörelsepromemorians förslag har varit blandad. har tillstyrkt promemorians förslag. Riksban- ken och har ansett att alla kvantitativa restriktioner för innehav i icke-finansiella och finansiella företag bör tas bort. och har ifrågasatt intresseföretagsspärren med hänvisning till andra länders regler. Hovrät- ten för och har ifrågasatt begräns- ningens förenlighet med EG-rätten. Enligt kommittén borde rimligen en begränsning kopplad till annat än röstvärdet vara effektivare men skulle sannolikt strida mot direktivet. har befarat att det kan uppstå tillämpningssvårigheter, eftersom det i vissa fall kan vara svårt att kontrollera om det rör sig om kapitalplacerings- eller organisationsaktier. Skälen för regeringens förslag: har prövat frågan om femprocentsregelns begränsningar för försäkringsföretags aktieinnehav i ett enskilt bolag är förenliga med gemenskapsrätten. I domen konstateras att femprocentsregeln strider mot EG:s försäkringsdirektiv såvitt gäller försäkringsföretagens investeringar av s.k. fria medel. Dessutom konsta- teras att de tillämpliga direktivbestämmelserna som säger att medlems- staterna inte får fastställa några regler för försäkringsföretagens val av tillgångar som motsvarar de fria medlen har direkt effekt. Detta innebär att bestämmelserna kan åberopas direkt inför nationella dom- stolar och myndigheter och att femprocentsregeln därmed i praktiken har mist sin betydelse på försäkringsområdet. Regeringen har redan tidigare förklarat att femprocentsregeln har fått en olämplig utformning (prop. 1998/99:87 s. 257 f.). Det har dock ansetts att en ändring bör göras först efter domstolens avgörande. Det kan nu konstateras att femprocentsbegränsningen inte kan kvarstå i fråga om försäkringsföretagens fria medel. Dessa medel omfattas inte heller i övrigt av särskilda placeringsregler till skillnad från de tillgångar som utnyttjas för att täcka åtagandena mot försäkringstagarna, s.k. skuldtäckningstillgångar.