prop · GM0387 · 1999-01-01 00:00:00 — I första stycket har en ändring gjorts med anledning av ändringarna om reglerna för delägaransvar i 1 kap. 7 §. Ändringen är av redaktionellt slag. I andra stycket har en mindre ändring gjorts. Tredje stycket har justerats med anledning av utmönstrandet av be- greppet premiereserv i 7 kap. 1 §. Bestämmelsen innebär att ej intjä- nade och upplupen återbäring som belöper på den individuella försäkringen skall omfattas av den ersättning som försäkringstagaren har rätt att få ut om avtalet hävs på grund av ändrade villkor om delägar- ansvar i bolaget. Begreppet premiereserv har omfattat avsättningar för kvardröjande risker. Sådana avsättningar beräknas emellertid kollektivt för försäkringstagarna och belastar andra medel än försäkringstagarens . Avsättningen kan därför redan i sig inte anses belöpa på en delägares försäkring och har därför inte tagits med i bestämmelsen. 9 kap. 19 § Ändringen av förevarande paragraf tillsammans med ändringen av 8 kap. 15 § innebär att delägare tagits in bland dem som inte får otillbörligt gynnas eller förfördelas genom beslut av ställföreträdare eller bolags- stämma i ömsesidiga försäkringsbolag. Bestämmelserna ger uttryck för den associationsrättsliga s.k. likhetsprincipen och syftar bl.a. till att inga otillbörliga fördelar bereds vissa delägare på bekostnad av andra del- ägare. Den likhetsprincip som paragrafen ger uttryck för kan, till skillnad från den i 1 kap. 1 a § intagna principen om god försäkringsstandard, få betydelse för beslut i frågor som mera renodlat avser försäkringstagarens ställning som delägare i bolaget, t.ex. i frågor som rör delägarnas uttaxeringsansvar för bolagets förpliktelser eller förluster, användning av bolagets kapital för förlusttäckning eller för sådan återbäring som inte följer av försäkringsavtalet. Vid tillämpningen av likhetsprincipen bör man bl.a. beakta de som en delägare har betalat till bolaget. Det kan dock inte anses strida mot bestämmelserna att ta in villkor om att t.ex. en uttaxering skall gälla endast för delägare inom en viss försäk- ringsgrupp eller försäkringsklass, om det finns giltiga skäl för att göra en sådan åtskillnad. Att den nuvarande skälighetsprincipen skall tillämpas på försäkringar som tecknats före ikraftträdandet av den nya lagstiftningen följer av 12 kap. 14 §. 9 kap. 20 § Paragrafen har ändrats främst med anledning av att nuvarande ordning med grunder upphävts för att ersättas av ett system med försäkringstek- niska riktlinjer. Ändringen innebär också att möjligheterna att beivra bolagsstämmans beslut omfattar beslut som strider mot fastställda placeringsriktlinjer. Bestämmelsen kommenteras även i den allmänna motiveringen, se avsnitt 13.3.2. Bestämmelserna i 3 och 4 §§ om kompetenskrav för revisorer har ändrats. Till följd därav har en justering gjorts i 7 § och en ny 15 § tillkommit. I 1 § har reglerna om antalet revisorer i försäkringsbolag ändrats. 10 kap. 1 § Enligt första stycket räcker det numera med att minst en revisor har ut- setts av bolagsstämman. Skälen till ändringen har behandlats i den all- männa motiveringen (avsnitt 13.3.8.1). I stycket har därutöver tagits in en hänvisning till 11 kap. som innehåller regler om lekmannarevisorer. Som uttryckligen anges i 11 kap. 3 § är bestämmelserna i 10 kap. inte tillämp- liga på lekmannarevisorer. Andra stycket har justerats språkligt. 10 kap. 3 § I likhet med vad som gäller för allmänna aktiebolag och bankaktiebolag får endast den som är auktoriserad eller godkänd revisor utses som revi- sor i ett försäkringsbolag. Detta framgår av ett nytt första stycke. Enligt kravet, som är EG-relaterat, får endast kvalificerade revisorer delta vid räkenskapsrevisionen i nämnda bolag. Vid sidan om dessa revisorer får det utses lekmannarevisorer att utföra en allmän granskning av bolagets verksamhet. Regler om lekmannarevisorer finns i 11 kap. Som en följd av de nya bestämmelserna om kvalificerade revisorer i försäkringsbolag har bestämmelserna om bosättningskrav för andra än kvalificerade revisorer i det tidigare första stycket upphävts. Av samma anledning och i överensstämmelse med 10 kap. 10 § aktiebolagslagen innefattas inte längre den som är underårig bland obehörighetsgrunderna (jfr prop. 1997/98:99 s. 260), vilka numera återfinns i andra stycket. 10 kap. 4 § Som en följd av kravet på att revisorerna i ett försäkringsbolag alltid skall vara godkända eller auktoriserade revisorer (3 §) har bestämmel- serna i första stycket upphävts. Reglerna för när det krävs att ett försäk- ringsbolag har en auktoriserad revisor är oförändrade, dvs. när balansom- slutningen överstiger 1 000 basbelopp. Dessa bestämmelser i förutva- rande andra stycket utgör numera första stycket. Till följd av dessa änd- ringar har hänvisningarna i efterföljande stycken justerats. Bestämmelserna om registrering som tidigare fanns i sista stycket har flyttats till en ny paragraf, 15 §. 10 kap. 7 § Till följd av ändringarna i 3 och 4 §§ har hänvisningarna i paragrafen justerats. 10 kap. 15 § Paragrafen, som är ny, motsvarar delvis det förutvarande sista stycket i 4 §. På samma sätt som tidigare skall alltså registrering ske av de god- kända och auktoriserade revisorerna, dvs. numera samtliga revisorer eftersom inga andra får vara revisorer i ett försäkringsbolag. 11 kap. Allmän granskning Kapitlet är nytt och innehåller bestämmelser om lekmannarevisorer. Bestämmelserna har utformats efter förebild i 11 kap. aktiebolagslagen. En närmare redogörelse för motiven och en kommentar till bestämmel- serna finns i prop. 1997/98:99 Aktiebolagets organisation. 11 kap. 1 § Enligt paragrafen får lekmannarevisorer utses i såväl försäkringsaktie- bolag som ömsesidiga försäkringsbolag, om inte bolagsordningen före- skriver annat. Paragrafens utformning stämmer helt överens med mot- svarande 11 kap. 1 § aktiebolagslagen. 11 kap. 2 § Liksom för revisorer får suppleant utses för lekmannarevisor. Paragrafen överensstämmer helt med motsvarande 11 kap. 2 § aktiebolagslagen. 11 kap. 3 § I paragrafen klargörs att bestämmelserna för vanliga revisorer inte tillämpas på lekmannarevisorer, vilket överensstämmer med motsvarande 11 kap. 3 § aktiebolagslagen (jfr prop. 1997/98:99 Lagrådets yttrande s. 425). 11 kap. 4 § I paragrafen anges omfattningen och inriktningen på lekmannarevisorns granskning. En utförlig redogörelse lekmannarevisorns granskning i aktiebolag finns i kommentaren till motsvarande 11 kap. 4 § aktiebo- lagslagen (prop. 1997/98:99 s. 276-277). Vad som där sägs bör kunna vara vägledande även för lekmannarevisorer i försäkringsbolag, men granskningen måste också självklart anpassas bl.a. till den speciella verk- samhet som försäkringsbolagen bedriver. 11 kap. 5 § I likhet med vad som gäller för revisorer (10 kap. 8 § tredje stycket FRL) kan det i bolagsordningen meddelas särskilda anvisningar för lekmannarevisorns granskningsuppdrag. Detta överensstämmer även med 11 kap. 5 § aktiebolagslagen. 11 kap. 6 § Av paragrafen framgår att lekmannarevisorn efter varje räkenskapsår skall lämna en granskningsrapport (motsvarande bestämmelse finns i 11 kap. 6 § aktiebolagslagen). 11 kap. 7 § Till följd av att EG:s åttonde bolagsrättsliga direktiv inte tillåter att andra än kvalificerade revisorer deltar i räkenskapsgranskningen föreskrivs i överensstämmelse med motsvarande 11 kap. 7 § aktiebolagslagen att en lekmannarevisor inte får underteckna revisionsberättelsen. 11 kap. 8 § På motsvarande sätt som när det gäller revisorer (10 kap. 9 §) skall led- ningen ge lekmannarevisorerna tillfälle att genomföra granskningen samt lämna de upplysningar och det biträde som lekmannarevisorn begär. Paragrafen överensstämmer med 11 kap. 8 § aktiebolagslagen. 11 kap. 9 § En lekmannarevisor väljs som huvudregel av bolagsstämman. Detta överensstämmer med vad som gäller enligt 11 kap. 9 § aktiebolagslagen. På samma sätt som i allmänna aktiebolag har lekmannarevisorn i ett för- säkringsbolag rätt till ersättning från bolaget och uppdraget att vara lek- mannarevisor kommer även i dessa bolag att gälla tills vidare om inget annat angetts (jfr prop. 1997/98:99 s. 175 och s. 279). 11 kap. 10 § Till skillnad från vad som gäller för revisorer anges även att en lekman- narevisor inte får vara underårig (jfr kommentaren till 10 kap. 3 § ovan). Detta överensstämmer med motsvarande 11 kap. 10 § aktiebolagslagen. 11 kap. 11 § Jävsgrunderna är desamma som för revisorer i försäkringsbolag (10 kap. 5 §). Paragrafen skiljer sig därmed i vissa avseenden från aktiebolags- lagen och vad som således även gäller för bankaktiebolag, bl.a. eftersom den inte innehåller något förbud för aktieägare att vara revisor. 11 kap. 12 § Jävsreglerna enligt 11 § gäller även revisorsbiträden. 11 kap. 13 § Någon bestämd mandattid gäller inte för lekmannarevisorer utan uppdra- gets längd bestäms normalt av bolagsstämman (jfr 9 § ovan). Av paragra- fen framgår att lekmannarevisorns uppdrag, i likhet med vad som gäller för vanliga revisorer, kan upphöra när som helst. Motsvarande bestäm- melse finns i 10 kap. 13 § aktiebolagslagen. 11 kap. 14 § Paragrafen överensstämmer i huvudsak med 11 kap. 14 § aktiebolags- lagen. Granskningsrapporten skall dock lämnas som revisionsberättelsen; före stämman i försäkringsbolaget i stället enligt aktiebolagslagen. 11 kap. 15 § Paragrafen motsvarar 11 kap. 15 § första stycket aktiebolagslagen. På samma sätt som revisionsberättelsen och redovisningshandlingarna skall granskningsrapporten hållas tillgänglig hos bolaget inför den ordinarie bolagsstämman (9 kap. 9 §). Även granskningsrapporten skall sändas till de aktieägare och röstberättigade som begär det. 11 kap. 16 § Att lekmannarevisorn har rätt att närvara vid bolagsstämman och i vissa fall dessutom skyldighet därtill överensstämmer med vad som gäller för revisorer (10 kap. 13 §). Motsvarande bestämmelse finns i 11 kap. 16 § aktiebolagslagen. 11 kap. 17 § Reglerna om tystnadsplikt överensstämmer med vad som gäller för revi- sorer enligt 10 kap. 14 § första stycket. Paragrafen motsvarar 11 kap. 17 § aktiebolagslagen. 11 kap. 18 § Även reglerna om upplysningsskyldighet motsvarar vad som gäller för revisorer (10 kap. 14 § andra stycket) och har sin motsvarighet i 11 kap. 17 § aktiebolagslagen. 11 kap. 19 § Paragrafen överensstämmer med 11 kap. 19 § första stycket aktiebolags- lagen. Lekmannarevisorn omfattas inte av rapporteringsskyldigheten för revisorer enligt 10 kap. 8 a §. En lekmannarevisor i ett försäkringsbolag är inte heller, till skillnad från lekmannarevisorer i allmänna aktiebolag, skyldig att på begäran lämna upplysningar om bolagets angelägenheter till undersökningsledaren under förundersökning i brottmål. En sådan skyldighet finns inte heller för revisorerna i ett försäkringsbolaget (jfr 10 kap. 14 §). 11 kap. 20 § Paragrafen motsvarar nya 10 kap. 15 § om registrering av revisorer. 12 kap. Vinstutdelning och annan användning av försäkringsbola- gets egendom Bestämmelserna i kapitlet har ändrats främst såvitt avser behandlingen av överskott i livförsäkringsbolag. Nuvarande regler i 5 8 §§ om avsättning av årsvinsten i livförsäkringsrörelse till en återbäringsfond och motsvarande åtgärd i skadeförsäkringsrörelse har slopats. Genom en ändring av 2 § har möjligheter till vinstutdelning införts även i konven- livförsäkringsbolag. I 3 § har tagits in bestämmelser om en rätt till s.k. tvångsutdelning för minoritetsaktieägare efter mönster från vad som gäller för aktiebolag i allmänhet. Regler om fördelningen av vinster mellan bolaget och försäkrings- tagarna, som är beroende av bolagsordningens villkor, har införts i nya 5 §. I nya 6 § har tagits in dispositiva bestämmelser om fördelning av återbäring i livförsäkringsbolag. Som en följd av de nya reglerna om överskottshanteringen har även reglerna om reservfond och överkursfond i 9 § justerats. I den paragrafen har även införts nya bestämmelser för icke vinstutdelande livförsäkringsbolag om inrättande av en konsolideringsfond under eget kapital för förlusttäckning eller för annat ändamål som föreskrivs i bolagsordningen. I 14 § slås fast att skälighetsprincipen skall gälla för försäkringar som tecknats före lagändringarnas ikraftträdande, om inte annat avtalas. I 15 och 16 §§ regleras förutsättningarna för att ta in eller ändra villkor om vinstutdelning eller förlusttäckning i livförsäkringsbolag. Bestämmel- serna i 15 § skall även tillämpas vid fusion m.m. med ett vinstutdelande livförsäkringsbolag. 12 kap. 2 § Ändringen av första stycket innebär att ett förbud mot vinstutdelning till aktieägare eller garanter skall gälla som legal huvudregel i ett livförsäk- ringsbolag. För att en vinstutdelning skall kunna ske måste bestämmelser om detta finnas i bolagsordningen. (Angående den särskilda prövning som krävs för stadfästelse av en bolagsordning med sådana bestämmel- ser, se 15 och 16 §§). Genom bestämmelser i bolagsordningen kan föreskrivas att hela eller viss del av årsvinsten skall kunna användas för vinstutdelning. I den mån inte hela årsvinsten får användas för vinstutdelning eller förlusttäckning gäller 5 och 6 §§. Andra stycket har justerats med hänsyn till att vinstutdelning blir tillåten i livförsäkringsbolag. De begränsningar för vinstutdelning som gäller för skadeförsäkringsbolag kommer därmed att gälla även för livförsäkringsbolag som får dela ut vinst. I andra stycket har en ny första punkt tillkommit för att beakta de nya bestämmelserna i 5 §. Till följd av den nya punkten har övriga punkter numrerats om. I nya tredje punkten har en ändring skett genom att beteckningen skadebolagsgrupp bytts ut mot koncern. Ändringen kan inte anses innebära någon ändring i sak. Det tidigare fjärde stycket i paragrafen, som upptagit bestämmelser om ränta på garantikapital, har upphävts. Sådana bestämmelser har ansetts obehövliga som en konsekvens av att ömsesidiga livförsäkringsbolag tillåts dela ut vinst till garanter. 12 kap. 3 § Första stycket har ändrats som en följd av att bestämmelserna om ränta på garantikapital upphävts. I det nya andra stycket har bestämmelser införts om s.k. tvångsutdel- ning till förmån för minoritetsaktieägare. Bestämmelsen får betydelse för skadeförsäkringsaktiebolag och för livförsäkringsaktiebolag som får dela ut vinst. Bestämmelsen överensstämmer i sak med 12 kap. 3 § andra stycket aktiebolagslagen, bortsett från att det särskilt erinrats om att sådan tvångsutdelning inte heller får stå i strid med stabilitetsprincipen i 1 kap. 1 a §. 12 kap. 5 § Paragrafen avser livförsäkringsbolag. Den innebär, till skillnad från den nuvarande 5 §, att sådan del av årsvinsten som inte får användas för vinstutdelning eller förlusttäckning direkt skall gottskrivas försäkrings- tagarna och andra ersättningsberättigade som återbäring, dvs. utan förmedling av någon återbäringsfond. Sådan ensidigt utfäst återbäring kan ske t.ex. genom att återbäringen gottskrivs försäkringstagarna genom en utbetalning, lägre e.d. eller som garanterad eller villkorad återbäring. Det bör framhållas att bestämmelsen inte hindrar att bolags- ordningen innehåller bestämmelser om att hela årsvinsten skall kunna användas för vinstutdelning eller förlusttäckning. (Angående förutsätt- ningarna för att ta in eller ändra sådana villkor, se 15 och 16 §§). Motsvarande regler gäller för belopp som omförs från bundet eget kapital till fritt eget kapital. Bestämmelsen beaktar att vissa överskott kan ha förts direkt till eget kapital utan att ingå i resultatet. Paragrafen kommenteras också i allmänmotiveringen, avsnitt 7.2. Det bör i sammanhanget framhållas att återbäring som skall utgå enligt villkor i försäkringsavtalet i regel inte ingår i årets resultat utan skall löpande kostnadsföras och skuldtäckas. Frågan om hur de belopp som skall gottskrivas som återbäring skall fördelas mellan försäkringstagarna och andra återbäringsberättigade behandlas under 6 §. 12 kap. 6 § Paragrafen innehåller bestämmelser för livförsäkringsbolag om fördelning av återbäring mellan försäkringstagare och andra ersättningsberättigade. Därigenom avses att slå fast att den s.k. kontributionsprincipen skall gälla vid fördelningen när bolaget gottskriver återbäring om inte annat är föreskrivet i försäkringsavtalet respektive bolagsordningen. Metoden innebär att fördelningen av överskottet i största möjliga utsträckning skall baseras på de enskilda försäkringarnas bidrag till överskottet. Paragrafen riktar sig mot livförsäkringsbolagen och är inte avsedd att grunda några rättigheter till återbäring för enskilda försäkringstagare. Paragrafen har förtydligats efter förslag från Lagrådet. Det kan framhållas att sådan återbäring som försäkringstagarna eller andra har rätt till enligt försäkringsavtal naturligtvis inte kan frångås av försäkringsbolaget genom bestämmelser i bolagsordningen. Bestämmelserna får i första hand betydelse för utformningen av för- säkringsavtalen. För det fall att återbäring, som skall gottskrivas försäkringstgarna och jämställda, skall fördelas enligt annan grund än utifrån försäkringarnas bidrag till överskottet skall närmare bestämmelser om fördelningen finnas i försäkringsavtalet. Genom att kontributionsmetoden slås fast som huvudregel för återbäringsfördel- ningen främjas en avtalsreglering i de fall då bolaget avser att inte följa denna metod. Det bör dock framhållas att försäkringsavtalet normalt skall innehålla regler om försäkringstagarens rätt till överskott även när kontributionsprincipen tillämpas. En sådan avtalsreglering är särskilt viktig i vinstutdelande livförsäkringsbolag. Reglerna får i andra hand betydelse för framtida vinster som kan komma att gottskrivas som återbäring till följd av att inte hela vinsten skall tas i anspråk för vinstutdelning eller förlusttäckning enligt bolagsordningen (jfr 5 §). Stycket får också betydelse för sådan återbäring som kan regleras i bolagsordningen inom ramen för konsolideringsfondens användning (jfr 9 § fjärde stycket). Även sådana villkor kan innehålla bestämmelser som gör att överskott senare skall gottskrivas endast vissa försäkringstagargrupper. Bestämmelsen får även betydelse för återbäring som bolaget ensidigt vill gottskriva genom andra beslut än de som har anknytning till 5 § och 9 § fjärde stycket. Även då bör en likhetsprincip upprätthållas och återbäringen fördelas med hänsyn till premiernas bidrag till överskottet. En avvikelse bör förutsätta bestämmelser i bolagsordningen. Att skälighetsprincipen gäller för äldre försäkringar, om inte annat avtalats, följer av 14 §. Nämnda paragraf måste beaktas också vid tillämpningen av förevarande bestämmelser. Paragrafen kommenteras också i avsnitt 7.5 i den allmänna motive- ringen. 12 kap. 9 § Bestämmelserna om avsättning till reservfond och överkursfond i första och andra stycket har ändrats och gjorts mer lika mellan liv- och skadeförsäkringsbolag. Ändringen är en följd av att reglerna om återbäringsfond utmönstrats och att även konventionella livförsäk- ringsbolag skall kunna dela ut vinst. I första stycket har en ny femte punkt tillkommit som avser utbyte av fordran enligt skuldebrev mot aktie. Bestämmelsen är en konsekvens av att försäkringsaktiebolag skall kunna ge ut konvertibla skuldebrev. Enligt bestämmelsen skall skillnaden mellan fordringsbeloppet och aktiens nominella belopp sättas av till reservfonden. Punkten motsvarar efter ändringen i sak 12 kap. 4 § första stycket 4 aktiebolagslagen. I nya fjärde stycket har det tagits in en bestämmelse om att livförsäk- ringsföretag som inte får dela ut vinst skall inrätta en konsolideringsfond för förlusttäckning. Bestämmelsen avser ömsesidiga livförsäkringsbolag och livförsäkringsaktiebolag som bedriver försäkringsrörelse utan villkor i bolagsordningen om vinstutdelning till garanter eller aktieägare. Av bestämmelserna framgår motsatsvis att en sådan fond till skillnad från reservfonden inte får användas för överföring till aktiekapitalet eller motsvarande kapital. Konsolideringsfondens syfte är att ligga till grund för förlusttäckning i livförsäkringsbolaget. Genom regler i bolags- ordningen kan det bestämmas att fonden, i den utsträckning den inte behövs för förlusttäckning, får användas även för andra ändamål. Det kan i första hand vara frågan om villkor om att fonden, i den mån den inte behövs för bolagets konsolidering, skall tillföras försäkringstagarna eller andra ersättningsberättigade som återbäring. Paragrafen kommenteras också i avsnitt 7.6 i den allmänna motive- ringen. 12 kap. 14 § Bestämmelsen innebär att skälighetsprincipen fortfarande skall gälla för sådana liv- och skadeförsäkringar som tecknats före ikraftträdandet av de nya reglerna. Det innebär bl.a. att överskott på inbetalda för sådana försäkringar även skall tillföras försäkringstagarna i förhållande till inbetalda . Av bestämmelsen framgår också att detsamma skall gälla om en sådan försäkring förnyats efter ikraft- trädandet. Bestämmelsen gäller även om vissa villkor skulle förändras inom ramen för försäkringen. Däremot omfattas inte helt nya försäk- ringar som försäkringstagaren tecknar. Enligt paragrafen kan dock för- säkringstagaren och försäkringsbolaget avtala om att skälighetsprincipen inte längre skall gälla för den gamla försäkringen. Vilken information som i sådana fall kan behöva lämnas till försäk- ringstagaren bör tills vidare kunna regleras i sådana föreskrifter som avses i 1 kap. 1 a §. Lagrådet har ifrågasatt om inte paragrafen hellre borde tas in i lagens första kapitel när den inte tas in i övergångsbestämmelserna. Paragrafen är allmänt hållen och av mera grundläggande slag. Detta talar för att den hellre borde tas in lagens inledande kapitel. Bestämmelsen har emellertid också samband med bestämmelserna om återbäringshanteringen och ombildning av livförsäkringsbolag, vilket talar för att paragrafen finns i förevarande kapitel. Det finns dock anledning att ompröva placeringen vid den kommande översynen av lagen, särskilt om den associationsrättsliga lagstiftningen för företag i allmänhet görs tillämplig även på försäkringsbolag. Paragrafen kommenteras också i avsnitt 14.2. 12 kap. 15 § Paragrafen, som är ny, behandlar förutsättningarna för att livförsäkrings- bolag skall kunna ta in och ändra villkor i bolagsordningen om vinstut- delning eller förlusttäckning. Bestämmelsen får betydelse både för livför- säkringsaktiebolag och ömsesidiga livförsäkringsbolag. I ömsesidiga bolag ställs dock inget krav på hörande av och samtycke från försäk- ringstagarna. Reglerna har utformats så att förutsättningarna skall vara uppfyllda för att bolagsordningen skall få stadfästas. Bestämmelserna förhindrar där- med inte att samtycke från försäkringstagarna inhämtas innan ändringen av bolagsordningen beslutas på stämman. I första stycket behandlas förutsättningarna för att stadfästa helt nya eller ändrade villkor om vinstutdelning. Enligt första punkten anges att en kvalificerad majoritet på stämman skall ha godkänt beslutet. En sådan majoritet krävs såväl för en utvidgning som inskränkning av utdelningsbart belopp. Detta är motiverat av den stora betydelse ändringen kan antas ha för bolaget. Av andra punkten följer att de försäkringstagare vars rätt berörs av villkoret skall underrättas om ändringen. Med försäkringstagare vars rätt berörs avses sådana försäkringstagare vars ekonomiska rättigheter på grund av försäkringarna påverkas av ändringen. Vilka som på detta sätt berörs av ändringen beror alltså på förhållandena i det enskilda bolaget. Bestämmelsen har justerats i enlighet med Lagrådets synpunkter.. Enligt tredje punkten krävs att viss andel av de försäkringstagarna vars rätt berörs av det nya villkoret i bolagsordningen, och som följaktligen skall underrättas enligt andra punkten, inte motsätter sig att villkoret tas in eller ändras. Ett krav på samtycke gäller även för villkor som i första hand kan tyckas vara till fördel för försäkringstagarna. Detta är motiverat av att sådana ändringar kan påverka bolagets kapitalförsörjning och därmed indirekt storleken av försäkringstagarnas framtida återbäring.