prop · GM0360 · 1999-01-01 00:00:00 — Ett svenskt projekt som beviljades medel enligt programmet är den konferens rörande barn i asylprocessen, vilken anordnade i . I konferensen deltog företrädare för EU:s medlemsstater, de baltiska staterna, , kommissionen, för barnets rättigheter, FN:s flyktingkommissarie () samt enskilda organisationer och experter. Tillfälligt skydd" och "solidaritet" presenterade kommissionen två förslag till gemensamma åtgärder om tillfälligt skydd för fördrivna personer (EGT C 268, 27.8.1998, s. 13) och solidaritet vid mottagandet av fördrivna personer (EGT C 268, 27.8.1998, s. 22). Huvuddragen i de två förslagen kan sägas vara samma som de i ett tidigare förslag om tillfälligt skydd , vilket nu förändrats något och delats upp i två delar. Rörande förslaget var man förhandlingar ännu inte enig rörande flera principiella frågor, varefter de två nya förslagen presenterades av kommissionen. De två förslagen är avsedda att ses som ett komplement till konvention angående flyktingars rättsliga ställning. Förslagen är nu föremål för förhandlingar som kan förväntas bli utdragna. Utbyte av information Den arbetsgrupp inom asylpolitikens område som benämns Cirea (av information och diskussion kring asylfrågor) har som målsättning att samla, utbyta och sprida information samt ställa samman dokumentation om asylrelaterade frågor inom EU. I sin förlängning syftar arbetet inom Cirea till att samordna och harmonisera medlemsstaternas asylpolitik. Verksamheten består av två huvuddelar, dels möten genom vilka informationen sprids bland medlemsstaterna, dels dokumentation av denna information. Ett nära samarbete mellan UNHCR och Cirea har tagit form, bland annat genom att UNHCR numera vanligen närvarar och bidrar med material vid Cireas möten, då genomgångar görs av tredje länder som genererar många asylsökande. Av särskilt intresse har varit t.ex. statistiska uppgifter (antal asylansökningar och andel beviljade ansökningar), typ av asyl-sökande, åberopade motiv, resvägar, situationen i ursprungslandet samt medlemsstaternas praxis i fråga om handläggning av asylansökningar. 36.6 Viseringspolitiken har arbetet med det befintliga regelverket fortskridit, och ett antal beslut av teknisk natur som grundar sig på detta har fattats. Förordningen (EG) 2317/95 om vilka tredje länders medborgare som måste ha visering vid passerandet av medlemsstaternas yttre gränser har varit i kraft . har därefter fört talan mot rådet i och yrkat att förordningen skall upphävas eftersom parlamentet inte konsulterats på vederbörligt sätt innan rådet fattade beslut. Dom gavs i målet vari det fastslogs att så var fallet. Enligt domen upphävs förordningen, och det föreskrivs att en ny förordning skall antas efter det att parlamentet lämnat yttrande. Den upphävda förordningen skall dock äga giltighet till dess en ny har antagits. Därefter har kommissionen lämnat ett förslag till ny förordning, vilket rådet beslutade lämna till parlamentet för yttrande. Detta har parlamentet ännu inte lämnat. Denna situation har föranlett rådet att i brev till parlamentets ordförande framhålla vikten av att yttrande lämnas i enlighet med EG- domstolens dom. 36.7 Olaglig invandring Utbyte av information om olaglig invandring , reflexion och utbyte i frågor som rör gränspassage och invandring (Cirefi) har som mål att samla in, utbyta och vidarebefordra information samt sammanställa dokumentation om alla frågor som rör gränspassage och olaglig invandring. Syftet med ett sådant informationsutbyte är att underlätta samordning mellan berörda organ och harmonisera medlemsstaternas praxis, politik och lagstiftning när det gäller gränspassage och invandring. Under det brittiska ordförandeskapet fortsatte informationsinsamling och uppdatering av invandringen av personer med irakiskt ursprung. På svenskt initiativ presenterades ett frågeformulär angående invandringen från f.d. med tyngdpunkt på Kosovoregionen. Vidare slutfördes under det brittiska ordförandeskapet diskussionerna om de gemensamma definitioner som skall användas vid utväxling av statistik mellan medlemsstaterna och Cirefi. Dessa definitioner skall även användas av kandidatländerna vid deras rapportering. Flera gemensamma möten med kandidatländerna har ägt rum . För att underlätta kandidatländernas integrering i statistikutbytet har vissa medlemsstater utsetts att inleda ett partnerskap. För del resulterade detta i partnerskap med . Målet är att kandidat- länderna skall delta fullt ut i det statistikutbyte som sker mellan medlemsstaterna. Information om olaglig invandring och gränskontroll har även utbytts med och . Aktionsplan för behandling av statistiken på området har kommissionen presenterat sin aktionsplan som rör bl.a. databehandling av statistikuppgifter och roll. Aktionsplanens första steg har genomförts, vilket inneburit att statistikutväxling har påbörjats mellan medlemsstaterna och . Utrustning vid inreseställen utfärdade rådet en rekommendation om tillhandahållande av utrustning för att upptäcka förfalskningar vid Europeiska unionens inreseställen (EGT C 189, , s. 19). I rekommendationen anges bl.a. vilken typ av utrustning som anses vara adekvat för att säkerställa att myndigheterna skall upptäcka förfalskningar vid gränsen. FADO antog rådet en gemensam åtgärd om inrättandet av ett europeiskt system för arkivering av bilder, FADO (EGT L 333, 9.12.1998, s. 4), i syfte att effektivisera det befintliga utbytet av information om vissa dokument. Ett enhetligt system för överföring av bilder och information om äkta och falska dokument skall inrättas. Systemet skall bestå av en central enhet i som står i kontakt med en central enhet i varje medlemsland. Systemet skall vara baserat på internetteknik och innehålla bilder av falska och förfalskade handlingar, bilder av äkta handlingar, kortfattad information om förfalsknings- metoder samt om säkerhetsmetoder. 37 ligger till grund för ett samarbete som syftar till att påskynda förverkligandet av den fria rörligheten inom EU. I samband med att Amsterdamfördraget träder i kraft kommer att införlivas med EU (se även 5.2). deltar ännu inte i det operativa samarbetet i Schengen utan förväntas, tillsammans med de övriga nordiska länderna, att inträda som operativ medlem . Innan ett land kan delta i det operativa samarbetet inspekterar Schengenstaterna landets förmåga att leva upp till de krav som konventionen ställer. är det land som närmast står på tur att bli operativ medlem i Schengen, och där har man genomfört en inspektion som har resulterat i att man sannolikt kommer att fatta beslut om när landet skall få operativt medlemskap. Inom bedrivs arbetet i ett antal arbetsgrupper som till sin struktur mycket påminner om EU:s arbetsgrupper. Från svensk sida eftersträvas att sakfrågor i så liten utsträckning som möjligt skall dubbelarbetas, dvs. behandlas parallellt inom både EU och Schengen. Arbetet inom Schengen har en tydlig inriktning mot att underlätta det dagliga polissamarbetet. Av det skälet har en överskridande polissamarbete tagits fram. Vidare har det inom Schengen- samarbetet genomförts tre separata operativa projekt avseende narkotikabrottslighet, stulna fordon samt illegal invandring. Ett av instrumenten för att underlätta och effektivisera polissamarbetet är , . På detta område har man fattat beslut om att anpassa systemet dels för att klara 2000- årsproblematiken, dels för att rymma de fem nordiska länderna. 38 Åtgärder mot rasism och främlingsfientlighet I Amsterdamfördraget återfinns en bestämmelse som uttryckligen ger unionen kompetens att vidta åtgärder mot rasism och diskriminering. Enligt bestämmelsen (den nya art.13 (6 a) i EG-fördraget) skall rådet inom ramen för de befogenheter som fördraget ger gemenskapen på förslag av kommissionen och efter att ha hört få vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. Bestämmelsen har inte någon direkt effekt, dvs. den kan inte i sig åberopas av någon som anser sig diskriminerad. Genom denna ges dock möjlighet att vidta åtgärder mot diskriminering av olika slag. Sådana åtgärder kan exempelvis vara lagstiftning. presenterade kommissionen genom ett s.k. meddelande en handlingsplan mot rasism, som grundar sig på ovannämnda bestämmelse. I denna redovisas bl.a. kommissionens planer på att föra in arbetet mot rasism och diskriminering samt för integration på alla relevanta områden inom unionen (s.k. mainstreaming), exempelvis på sysselsättnings- området. Kommissionen redovisar vidare sin avsikt att lägga fram ett förslag till direktiv mot etnisk diskriminering. 38.1 Europaåret mot rasism har utmynnat i förslag till åtgärder De svenska aktiviteterna inom ramen för mot rasism avslutades . I sitt betänkande Acceptera! (SOU 1998:99) redovisar den svenska samordningskommittén för Europaåret mot rasism vars uppgift varit att initiera, leda och samordna de svenska aktiviteterna ett antal förslag till åtgärder för att minska rasism och främlingsfientlighet inom olika samhällsområden, bl.a. vad gäller arbete, skola/utbildning, kultur och idrott. Förslagen bereds nu i . 38.2 Europeiskt centrum för övervakning av rasism och främlingsfientlighet etableras i Efter ett gemensamt beslut av rådet och medlemsstaterna inrättades ett europeiskt centrum för övervakning av rasism och främlingsfientlighet med säte i . har arbetet vid centret huvudsakligen inriktats på administrativ uppbyggnad. har en representant i centrets styrelse. DEL 5 EU:S INSTITUTIONER M.M. 39 Institutionernas funktion och verksamhet Samarbetet i EU bedrivs inom olika institutioner och fackorgan. Institutionernas funktion, men också huvuddragen i deras verksamhet , redovisas som bakgrund till skrivelsens redogörelse för verksamheten inom samarbetets olika politikområden. De politiska riktlinjerna för unionens utveckling fastställs av . Detta består av medlemsstaternas stats- och regeringschefer samt Europeiska kommissionens ordförande, biträdda av medlemsländernas utrikesministrar samt en medlem av kommissionen. 39.1 Rådet , EU:s beslutande och lagstiftande organ, är det forum där medlemsstaterna för fram, diskuterar och sammanjämkar sina synpunkter. Rådet fattar beslut om lagstiftning på grundval av kommissionens förslag. Sådana beslut tas i ökad omfattning i medbeslutande tillsammans med . Rådet består av en regeringsledamot från varje land. Utrikesministrarna möts i allmänna rådet i regel en gång , liksom ekonomi- och finansministrarna i . Därutöver hålls ett stort antal fackministermöten. Arbetets karaktär är ett resultat av en mångårig utveckling. Efter hand har en ökad användning av majoritetsröstning införts. Denna beslutsform tillämpas nu för mer än tre fjärdedelar av alla beslut. Röstreglerna i rådet vid beslut med kvalificerad majoritet bygger på att varje stat har ett visst röstetal som varierar mellan två och tio. har fyra av de totalt 87 rösterna. De ständiga representanternas kommitté (Coreper) förbereder rådets arbete med hjälp av ett stort antal rådsarbetsgrupper där medlems- länderna företräds av tjänstemän. Vid sidan av Coreper finns andra förberedande organ med särskilda ansvarsområden: (den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken), K 4-kommittén (rättsligt och inrikes samarbete), (ekonomisk och monetär politik), (den gemensamma jordbrukspolitiken) och den s.k. 113-kommittén (den gemensamma handelspolitiken). Verksamhet Rådet har haft drygt 200 aktiva arbetsgrupper på olika områden, inklusive arbetet inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och samarbetet i rättsliga och inrikes frågor. Rådet har sammanträtt 94 gånger i sina olika sammansättningar. Därtill kommer ett antal informella ministermöten då rådet inte kan fatta beslut men som ger ministrarna möjlighet till politisk diskussion. Budgeten avsåg 2 534 anställda. Driftskostnaden var budgeterad till 320 miljoner ecu. har ägnat särskild uppmärksamhet åt frågor som rör , Agenda 2000, sysselsättning, jämställdhet, miljö, konsumentskydd och EU:s relationer med . har diskussionen om rådets (särskilt allmänna rådet) funktionssätt och arbetsformer fortsatt, bl.a. vid det informella utrikesministermötet i . Av betydelse för rådets framtida funktion är även ratificeringen och genomförandet av Amsterdamfördraget. 39.2 Europeiska kommissionen Funktion Europeiska kommissionen består av 20 ledamöter (se bilaga 15). Den nuvarande kommissionen tillträdde , och medlemmarna har utsetts för en period . Den svenska ledamoten är . Ledamöterna skall i sitt arbete agera i unionens allmänna intresse under full oavhängighet. De får varken begära eller ta emot instruktioner från någon regering eller något annat organ. Kommissionen är ett opartiskt organ och skall övervaka tillämpningen av fördragens bestämmelser och de beslut som fattas på grundval av fördragen. Den kan inför väcka talan mot andra institutioner eller medlemsstaterna för att de åsidosatt fördraget. Kommissionen är också den institution som har rätt att ta initiativ till lagstiftning. Vad gäller det mellanstatliga samarbetet har kommissionen med några undantag samma rätt som medlemsstaterna att lägga fram förslag. Kommissionen har även en verkställande roll, framför allt rörande den inre marknadens funktion och utveckling, samt på de områden i övrigt där befogenheter att genomföra delegerats. Kommissionen meddelar också själv i stor omfattning lagstiftning och andra beslut. Till övervägande del sker detta på delegation från minister- rådet, främst inom ramen för systemet med kommissionens verkställig- hetskommittéer (se även 39.11). Verksamhet Kommissionens arbetsprogram präglades av kontinuitet och har följt de mål som kommissionen satte upp för hela mandatperioden. De viktigaste förslagen i arbetsprogrammet hade lagts fram tidigare, t.ex. förslagen inom ramen för Agenda 2000 om en intensifiering av strategin inför anslutningen, förberedelserna inför övergången till euron 1999 och ökad konvergens av den ekonomiska politiken och sysselsättnings- politiken. Därutöver har betydande framsteg gjorts inom andra prioriterade politikområden, bl.a. vad gäller det tidiga genomförandet av den nya sysselsättningsstrategin, förstärkningen av tillväxten, konkurrenskraften och den inre marknaden, närvaron av en öppen europeisk union med en stark ställning i världen samt arbetet med att öka närheten mellan EU och medborgarna. Vad gäller lade kommissionen fram en rapport om de framsteg varje kandidatland gjort inför anslutningen (se kap 3.1.3) Internt har kommissionen fortsatt sitt arbete med 2000 och MAP 2000, som utgör ett brett program för interna reformer inom kommissionen. Målet är att steg för steg omvandla hela förvaltningen för att skapa en modern administration. Kommissionen har också förberett ett förslag om tillskapandet av en oberoende struktur för både externa och interna bedrägeriutredningar, samt ett förslag till reform av systemet med verkställighetskommittéer, den s.k. kommittologin. Kommissionens driftsbudget uppgick till totalt 2 843 miljoner ecu och omfattade 21 495 anställda. 39.3 Funktion har lagstiftande befogenheter och budgetmakt. Parlamentet utövar demokratisk kontroll över verksamheten inom unionen, dels genom att ställa frågor till rådet och kommissionen, dels genom att granska EU:s räkenskaper och bevilja ansvarsfrihet för kommissionen. Parlamentet har även möjlighet att avsätta kommissionen genom misstroendevotum. Dess möjlighet att påverka beslut har successivt förstärkts och kommer att förstärkas ytterligare när Amsterdamfördraget träder i kraft. Av 626 ledamöter är 22 från (se bilaga 14). väljs ledamöterna i direkta allmänna val för en mandatperiod samordnat i alla medlemsstater. Nästa val äger rum den 10 (i ). Vid parlamentets sammanträden är ledamöterna grupperade efter partitillhörighet och inte efter nationalitet. Det finns åtta olika politiska partigrupper samt ett litet antal grupplösa ledamöter. Närmare 100 politiska partier från EU:s medlemsstater finns representerade. Parlamentets ordinarie plenarmöten äger rum i och extrasessioner samt utskottsmöten i . väljer talman och företrädare bland sina ledamöter. Den nuvarande talmannen spanjoren ingår i Europeiska grupp/kristdemokratiska gruppen (EPP). Dessutom väljs 14 vice ordförande. Arbetet bedrivs i 20 fasta utskott med ansvar för olika sakområden. I varje sakfråga utses en föredragande som presenterar utskottets betänkande i parlamentets plenarmöte. Vid behov kan även tillfälliga utskott inrättas. Vid parlamentet finns en europeisk ombudsman. från är den förste som innehar detta ämbete. Hans uppgift är att ta emot och granska klagomål från enskilda medborgare och företag på hur EU:s institutioner utövar sin makt. Verksamhet har parlamentet varit aktivt bl.a. när det gällt mänskliga rättigheter, miljö och sociala frågor. Andra viktiga frågor har varit Agenda 2000 och utvidgningen. Parlamentet har även engagerat sig i debatten om bedrägeribekämpningen inom EU som varit aktuell . Från parlamentets sida har man bl.a. föreslagit och fått gehör för att ett särskilt fristående organ inrättas för att bekämpa korruption och bedrägerier med EU-medel. har även lagt fram förslag om gemensamma principer för medlemsstaternas valsystem för val till samt förslag till ny ledamotsstadga (som bl.a. behandlar ledamöternas arvoden och resekostnadsersättning). Dessa förslag är nu föremål för behandling i rådet. Svenska ledamöter har varit aktiva inom många områden, såsom biståndsområdet, miljöområdet, kampen mot organiserad brottslighet och öppenhet i beslutsfattandet. Bl.a. har betänkanden om miljökonsekvens- beskrivningar och biologisk mångfald lagts fram av svenska ledamöter. Vidare har ledamöterna engagerat sig i kampen mot narkotika och jämställdhetsfrågan. och utvidgningen har fortsatt fått stor uppmärksamhet. Sedan den europeiska ombudsmannafunktionen inrättades 1995 har det inkommit 3 520 klagomål. av dessa klagomål har fallit inom ombudsmannens kompetensområde. Utredningar har gjorts i 552 fall. De flesta klagomålen har gällt brist på information, försumlighet och diskriminering. Klagomålen har gällt kommissionen i 458 fall, i 58 och rådet i 22 fall. Budgeten avsåg 4 110 anställda. Driftskostnaden var budgeterad till 908 miljoner ecu. 39.4 huvudsakliga uppgifter är att tolka och döma i tvister om tillämpningen av EG-rätten. Domstolens avgöranden är bindande för medlemsstaterna. Domstolar och rättstillämpande myndigheter i medlemsstaterna är alltså skyldiga att följa de vägledande avgöranden som meddelar. Målen vid är av olika slag. De vanligaste är mål om förhandsavgörande enligt artikel 177 i EG-fördraget. På begäran av nationella domstolar i medlemsstaterna lämnar domstolen bindande uttalanden om tolkningen av fördragen, eller giltigheten och tolkningen av rättsakter som har beslutats av EG:s institutioner. En annan måltyp vid domstolen är mål om fördragsbrott enligt artikel 169 i EG-fördraget, där kommissionen eller en medlemsstat kan väcka talan mot en annan medlemsstat som har underlåtit att uppfylla sina förpliktelser enligt fördraget. Därutöver finns det mål där talan kan väckas enligt artikel 173 om ogiltighet av rättsakter som har beslutats av institutionerna. En förstainstansrätt, som prövar vissa typer av mål där talan väcks av en enskild fysisk eller juridisk person, är också knuten till . Såväl domstolen som förstainstansrätten består av 15 domare, en från varje medlemsstat. I finns också nio generaladvokater, som biträder domstolen genom att lämna förslag till avgöranden. Verksamhet Medlemsstaterna har, i likhet med vissa av EU:s institutioner, möjlighet att yttra sig i mål om förhandsavgörande. I andra mål finns det en möjlighet att intervenera, dvs. föra talan till stöd för en av de ordinarie parterna i målet. För medlemsstaterna är det viktigt att kunna utnyttja dessa möjligheter. Det gäller inte bara i de mål där den nationella lagstiftningen är direkt berörd utan även i andra mål som kan påverka nationella lagstiftning. begärde nationella domstolar förhandsavgörande i 264 fall. Av dessa kom sex från svenska domstolar. Den yttrade sig skriftligen i åtta mål om förhandsavgörande . Den andra dominerande måltypen i domstolen är direktstämda mål, i vilka en institution eller medlemsstat väcker talan mot en annan medlemsstat eller institution. Talan väcktes i 143 sådana mål. väckte i ett fall talan mot rådet. Den ansökte dessutom om intervention i två mål vid förstainstansrätten. I bilaga 3 redogörs för sådana mål om förhandsavgörande där begäran har kommit från en svensk domstol, och för mål där är part eller intervenient. I bilaga 4 redogörs för viktigare domar som har meddelat . 39.5 Europeiska revisionsrätten Funktion Revisionsrätten är EU:s externa revisionsorgan som svarar för granskning av hur medlen på EU:s budget används och redovisas samt redovisningen för de institutioner och organ som gemenskapen bildat. Rätten prövar också om inkomsterna och utgifterna är förenliga med regelverken och om den ekonomiska förvaltningen skett på ett sunt sätt. I detta ligger normalt att granska måluppfyllelsen och huruvida system för administration och kontroll är ändamålsenliga. Revisionsrättens granskningar sker dels vid respektive EU-institution, dels på plats i de länder där gemenskapsmedlen administreras eller används. På nationell nivå sker granskningen med bistånd av landets externa revisionsorgan, i . Verksamhet Revisionsrättens rapporter utgör det viktigaste underlaget för rådets ställningstagande till om den skall rekommendera att bevilja kommissionen ansvarsfrihet för dess genomförande av budgeten. beslutade rådet att rekommendera att kommissionen beviljades ansvarsfrihet för . Till beslutet fogades en rad kommentarer om vilka åtgärder som rådet ansåg behövde vidtas av kommissionen med anledning av revisionsrättens iakttagelser. har revisionsrätten avgivit 25 specialrapporter. presenterades årsrapporten, som innehåller dels en sammanfattning av rättens iakttagelser om genomförandet av budgeten 1997, dels revisionsförklaringen. Revisionsrätten har även lämnat yttranden på förslag till nya rådsförordningar, inklusive en rad förordningar som ingår i kommissionens Agenda 2000-förslag. Revisionsrättens utgiftsbudget är 59,1 miljoner ecu och antalet anställda är ca 500. 39.6 Ekonomiska och sociala kommittén Funktion Ekonomiska och sociala kommittén (ESK) består av företrädare för olika grupper från de ekonomiska och sociala områdena. Här finns represen- tanter från tillverkning, jordbruk, transportföretag, arbetstagare, köpmän, hantverkare, fria yrken och allmänna samhällsintressen. De är i sin tur indelade i tre grupper: en för arbetsgivare, en för arbetstagare och en för övriga intressen. ESK:s uppgift är att liksom parlamentet delta i beslutsproceduren genom att avlämna yttranden över kommissionens och rådets förslag. Kommittén skall på detta sätt tillförsäkra att samhällets viktigaste intressegrupper bereds tillfälle att ge sin syn på förslagen. Kommitténs yttranden är dock endast rådgivande. ESK:s medlemmar nomineras av varje medlemsstat, som ger rådet en namnlista på kandidater. Rådet inhämtar därefter ett yttrande från kommissionen. ESK har 222 medlemmar, varav 12 är från . Dessa representerar SAF, , , , LRF, Svensk handel, konsumentråd, och Handikappförbundens samarbetsorgan. De svenska ledamöternas namn framgår av bilaga 16. Verksamhet har en omstrukturering gjorts av kommitténs arbetsformer bland annat i syfte att effektivisera arbetet. Antalet utskott, t.ex., har minskat från nio till sex. Mandatperioden för ledamöterna löper och gäller från till . har ESK haft nio plenarmöten samt en mängd möten i de sex utskotten och kommitténs arbetsgrupper. ESK har behandlat en rad viktiga frågor bl.a. inom social- och arbetsmarknads- området. Till de områden som kommittén prioriterat hör sysselsättningen.