prop · GM03119 · 1999-01-01 00:00:00 — 3 § Till den som enligt utlänningslagen (1989:529) behöver ha uppe- hållstillstånd i får förmåner enligt 1 och 2 §§ utges tidigast från och med den dag då ett sådant tillstånd börjar gälla men inte tillbaka än före det att tillståndet beviljats. Om det finns synnerliga skäl, får förmåner utges även om uppehållstillstånd inte har beviljats. Förmåner enligt första stycket betalas inte ut för tid då bistånd enligt lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. har lämnats till den försäkrade om förmånerna är av motsvarande karaktär. I paragrafens första stycke anges att förmåner, som efter flyttning till skall betalas ut till den som enligt utlänningslagen (1989:529) behöver ha uppehållstillstånd i , får betalas tidigast från och med den dag då ett sådant tillstånd börjar gälla men inte tillbaka än före det att tillståndet beviljats. Eftersom kan för- flyta från det att ett tillstånd börjar gälla fram till det att det beviljats har en tremånadersgräns angivits för hur tillbaka förmåner kan utbe- talas. Som framgått i avsnitt 6.4.2 motsvarar bestämmelsen delar av en nuvarande regel i 5 § andra stycket RFFS 1998:11 om inskrivning och avregistrering hos allmän försäkringskassa (jfr också 1 kap. 5 § första stycket AFL). I sista meningen första stycket har intagits ett undantag. Lagrådet har förordat en omformulering av meningen så att det tydligare kommer till uttryck att meningen har en självständig innebörd och inte anknyter till de tidsgränser som anges i första meningen. Stadgandet innebär att för- måner får utges även om ett uppehållstillstånd inte har beviljats om det föreligger synnerliga skäl. Sådana skäl bör exempelvis anses föreligga när uppehållstillståndsprövningen endast är av formell natur t.ex. för in- flyttade utländska adoptivbarn till här bosatta personer eller minderåriga barn som återförenas med här bosatta föräldrar som har uppehållstill- stånd. Bestämmelsen i andra stycket är ny som generell föreskrift men mot- svaras i viss mån av den nuvarande lydelsen i 1 § andra stycket andra meningen lagen om allmänna barnbidrag och 5 § tredje stycket lagen om förlängt barnbidrag. Bestämmelsen föreslås i övrigt för att, efter mönster av en bestämmelse om undantag från bistånd enligt 6 § socialtjänstlagen (1980:620), förhindra att dubbla förmåner utbetalas i fall då bistånd kun- nat lämnas enligt lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande (jfr 1 § andra stycket i den lagen). Arbetsbaserad försäkring 4 § Den som arbetar i är försäkrad för följande förmåner enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring: 1. sjukpenning och havandeskapspenning, 2. föräldrapenning över garantinivå och tillfällig föräldrapenning, 3. tilläggspension i form av förtidspension och efterlevandepension, 4. folkpension i form av förtidspension och efterlevandepension be- räknad i förhållande till det antal år för vilka tillgodoräknats pensions- poäng för tilläggspension, samt 5. rehabilitering och rehabiliteringsersättning enligt 22 kap. i fråga om förmåner som beslutas av de allmänna försäkringskassorna. 5 § Den som arbetar i omfattas även av 1. lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, 2. lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för närståendevård, och 3. lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. I dessa båda paragrafer anges dels de förmåner enligt AFL som en här i landet förvärvsarbetande person på grundval av arbetet är försäkrad för (4 §), dels den övriga lagstiftning om arbetsbaserade socialförsäkrings- förmåner som en förvärvsarbetande person omfattas av (5 §). I de författ- ningar som räknas upp i 5 § används inte alltid, såsom i AFL, begreppet försäkrad men denna skillnad är närmast teknisk. Innebörden av att en person är försäkrad för förmåner enligt AFL respektive omfattad av an- nan lagstiftning är densamma; personen i fråga uppfyller det grund- läggande anknytningsmomentet till det aktuella förmånssystemet (jfr av- snitt 7.4). I den arbetsbaserade delen av socialförsäkringen är det grund- läggande anknytningsmomentet rent principiellt förekomsten av för- värvsarbete i verksamhet här i landet, åtminstone . Vad som avses med arbete i har definierats i 2 kap. denna lag. Ett för- tydligande beträffande folkpensionsförmånerna har gjorts efter Lagrådets granskning. Till 22 kap. AFL är knutet flera olika författningar som berör rätt till olika rehabiliteringsförmåner. Medan vissa av dessa förmåner handhas av försäkringskassorna handhas andra av landstingen. SofL omfattar emellertid inte vilket framgår av 1 kap. 3 § de landstingsanknutna förmånerna, och därför har här i 4 § 5 gjorts den begränsningen att för- säkringen med anknytning till 22 kap. AFL omfattar endast därtill höran- de förmåner som beslutas av försäkringskassorna. Omfattningen av den bosättningsbaserade försäkringen har behandlats i avsnitt 6.2 och 6.3. Försäkringstid 6 § För arbetstagare gäller försäkringen enligt 4 och 5 §§ från och med av anställningstiden. För andra gäller försäkringen dock från och med den dag då arbetet har påbörjats. Försäkringen upphör att gälla efter den dag då arbetet har upphört av någon annan anledning än ledighet för semester, ferier eller motsvarande uppehåll (efterskyddstid). Försäkringen upphör tidigare än som sagts om den enskilde påbörjat arbete i ett annat land och om- fattas av motsvarande försäkring i det landet eller om det finns andra sär- skilda skäl. I paragrafens första stycke ges bestämmelser om när den arbetsbaserade delen av socialförsäkringen skall börja att gälla. Lagrådet har förordat att innehållet i första och andra meningen skall byta plats, eftersom huvud- regeln bör avse normalfallet dvs. Paragrafen har omformulerats i enlighet härmed. För en arbetstagare gäller att om denne har en särskilt avtalad anställningsdag skall arbetet anses påbörjat nämnda dag och försäkringen börjar då att gälla. För övriga, icke an- ställda, gäller att ett arbete skall ha påbörjats för att försäkringen skall börja gälla. I andra stycket anges den tidsrymd som försäkringen alltjämt skall gälla efter det att arbetet har upphört. Denna tid omfattar en period och har benämnts efterskyddstid. Sådana uppehåll som semes- ter, ferier eller motsvarande uppehåll räknas aldrig som efterskyddstid. Vidare anges att försäkringen kan komma att upphöra tidigare än efter det då arbetet har upphört exempelvis om en person på- börjat ett nytt arbete i ett annat land och då omfattas av försäkringen i det landet. Andra särskilda skäl kan vara att den enskilde själv uppger att arbetet har upphört och att han eller hon inte har för avsikt att arbeta mer. 7 § Om en förmån som avses i 4 eller 5 § utges när försäkringen skall upphöra enligt 6 § andra stycket, fortsätter försäkringen enligt 4 eller 5 § att gälla för vilken förmånen utges. Försäkringen fortsätter också att gälla, enligt de grunder som regeringen fastställer, för den tid en person genomgår utbildning eller står till arbetsmarknadens förfogande. Av paragrafen framgår att den, som då den arbetsbase- rade försäkringen enligt 6 § skall upphöra (dvs. senast efter det att arbetet upphört) uppbär någon förmån som omfattas av försäk- ringen, fortsätter att vara försäkrad så länge den förmånen eller någon annan arbetsbaserad förmån utbetalas. Det innebär t.ex. att den som är sjuk och uppbär sjukpenning då arbetet upphör kan fortsätta att få sjuk- penning enligt reglerna i 3 kap. AFL så länge sjukdomen består. Om den försäkrade vid sjukpenningrättens upphörande börjar uppbära någon an- nan arbetsbaserad förmån, t.ex. föräldrapenning över garantinivån, fort- sätter hela försäkringen alltjämt att gälla. Först då den försäkrade är berättigad till någon av de arbetsbaserade förmånerna upphör försäkringsskyddet. Försäkringen fortsätter även att gälla för den som genomgår utbildning eller står till arbetsmarknadens förfogande på det sätt regeringen i de särskilda fallen föreskriver. 8 § Försäkringen för pensioner eller skadeersättningar som avses i 4 § 3 och 4 samt 5 § 1 och 3 skall gälla när rätten till en förmån enligt de lagar som anges där kan härledas från ett arbete i . Detsamma gäller försäkringen för föräldrapenning över garantinivå enligt 4 § 2. Försäkringen för pensioner enligt första stycket skall också gälla i det fall rätten till förmånen kan härledas från sådan ersättning som anges i 12 och 13 §§. I paragrafens första stycke finns särskilda regler om försäkringstid när det gäller förmåner som betalas ut men som grundas på en tidigare intjänad rätt till dessa förmåner. Det gäller enligt första meningen i stycket tilläggspension och folkpension som grundas på intjänade pensionspoäng enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring och inkomstgrundad ålderspension enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension (LIP) samt arbetsskadeersättning enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. Det innebär att den som på grund av arbete tillgodoräknats pensionspoäng eller pensionsrätt enligt bestämmelserna i eller numera i LIP alltid är försäkrad för inkomstgrundad ålderspension och folkpension som grundas på tillgodoräknade pensionspoäng. Vidare är den som under tid då han utfört förvärvsarbete i blivit utsatt för skadlig inverkan i arbetet försäkrad för en ådragen arbetsskada även efter det att arbetet upphört. Den arbetsskadade kan således få rätt till ersättning från arbetsskadeförsäkringen även för tid efter det att arbetet upphört och detta även om skadan visat sig först efter denna tidpunkt. Någon motsvarande bestämmelse angående arbetsskadade finns inte i gällande bestämmelser men enligt praxis har gällt att en person, som är försäkrad, är berättigad till ersättning även om arbetsskadan visat sig efter arbetets upphörande under förutsättning att ett orsakssamband föreligger. Även beträffande föräldrapenning över garantinivå gäller särskilda regler om försäkringstid. Försäkringen för denna förmån kan bestå även efter den tidpunkt då den enligt 6 § skulle ha upphört. Reglerna förklaras av att det i enlighet med vad som gäller inom respektive förmånsslag även skall vara möjligt att uppbära förmånen även om än förflutit sedan det senaste kvalificerande arbetet upp- hört. I vissa fall krävs enligt de särskilda förmånslagarna att den försäkrade fortfarande har ett arbete, som han antingen utför som för- månen uppbärs eller behöver avstå från under den aktuella dagen. I andra stycket anges att försäkringen för pensioner även fortsätter att gälla om den kan härledas från sådan ersättning som anges i 11 och 12 §§. Försäkringen kan således gälla även när den enskilde haft andra ersättningar än sådana som erhållits på grund av arbete. I detta stycke klargörs att den som fått pensionsrätt beräknad på sådan er- sättning som anges i paragraferna är försäkrad även när det gäller utfåen- det av pensionen. Innebörden härav är således att även om man inte uppfyller de gängse kraven på att vara försäkrad för den arbetsbaserade delen skall man ändå anses vara försäkrad när utbetalning av pensionen kommer ifråga. Bestämmelsen har modifierats efter påpekande av Lagrådet. 9 § För biståndsarbetare m.fl. enligt 2 kap. 4 § som till följd av utlandsar- bete inte omfattas av den arbetsbaserade försäkringen och som efter ut- landstjänstgöringens slut återvänder till skall efterskyddstiden börja löpa först efter återkomsten, om utlandstjänstgöringen varat längst . I paragrafen har införts en bestämmelse som innebär att för biståndsar- betare m.fl. som arbetar i utlandet skall inte efterskyddstiden börja räknas förrän från det att dessa har återkommit till från sin ut- landstjänstgöring. För att det klart skall framgå att bestämmelsen endast är tillämplig på den försäkrade som direkt efter utlandstjänstgöringens slut återvänder till har detta angivits enligt förslag av Lagrådet. 10 § Försäkringen enligt 4 eller 5 § fortsätter att gälla efter efterskydds- tiden enligt 6 § andra stycket så länge skyddsbestämmelserna om beräk- ning av sjukpenninggrundande inkomst i 3 kap. 5 § tredje stycket 4 6 lagen (1962:381) om allmän försäkring är tillämpliga. Lagrådet har pekat på det mindre lämpliga i att helt och hållet ersätta det som är lagreglerat med regeringsföreskrifter. Paragrafen har därför ändrats så att den nu hänvisar till situationer som finns i 3 kap. 5 § 3 stycket punkterna 4 6 lagen om allmän försäkring. Försäkringen kan så- ledes komma att gälla än den normala efterskyddstiden enligt 6 §. Vidare kan nämnas att försäkringen efter att fall som avses i förevarande paragraf är för handen kan fortsätta att gälla i fall som avses i t.ex. 3 kap. 7 §. Arbetstillstånd 11 § Den som enligt utlänningslagen (1989:529) behöver ha arbetstill- stånd i eller ett uppehållstillstånd med motsvarande verkan har inte rätt till förmåner enligt 4 och 5 §§ förrän ett sådant tillstånd har be- viljats. Ersättning får därvid utges tidigast från och med den dag då till- ståndet börjar gälla men inte tillbaka än före det att tillståndet beviljades. Begränsningarna i första stycket gäller inte arbetsskadeersättning enligt 5 § 1. Dispositionen av 11 15 §§ har ändrats på det sätt Lagrådet föreslagit. Den tidigare 15 § utgör nu 11 § och de tidigare föreslagna 11 14 §§ ut- gör nu 12 15 §§. I den förevarande paragrafens första stycket finns en bestämmelse om rätt till arbetsbaserade förmåner för personer som för att kunna arbeta här i landet behöver arbetstillstånd eller uppehållstillstånd med motsvarande verkan. Med uppehållstillstånd med motsvarande verkan avses permanent uppehållstillstånd och andra uppehållstillstånd som beviljas personer som skall arbeta här i landet men som inte behöver arbetstillstånd (egenföretagare och liknande). Denna bestämmelse mot- svarar till sitt innehåll bestämmelsen i 3 § om bosättningsförmåner för personer som behöver uppehållstillstånd här i landet. Enligt andra stycket gäller arbetsskadeförsäkringen utan krav på ar- betstillstånd. Speciella försäkringssituationer 12 § En person som har förtidspension som beräknats enligt 13 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring är försäkrad för inkomstgrundad ålderspension enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension beräknad på denna förtidspension. I den förevarande paragrafen stadgas att en person är försäkrad för intjä- nande av ålderspensionsrätt om han eller hon har förtidspension som har beräknats utifrån antagandepoäng. Det kan förekomma att en person som aldrig har haft ett arbete har förtidspension beräknad enligt 13 kap. 2 §. Denna bestämmelse skyddar personer som hör till en sådan kategori, t.ex. en person som uppburit vårdbidrag. 13 § Den som uppbär någon av följande förmåner är försäkrad för in- komstgrundad ålderspension enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension och tilläggspension i form av förtidspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring: 1. vårdbidrag, som inte avser merkostnader, enligt 8 § lagen (1998:703) om handikappersättning och vårdbidrag, 2. dagpenning från arbetslöshetskassa, 3. utbildningsbidrag i form av dagpenning under arbetsmarknadsut- bildning och yrkesinriktad rehabilitering samt ersättning vid genera- tionsväxling, 4. utbildningsbidrag för doktorander, 5. korttidsstudiestöd och vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen (1973:349), 6. vuxenstudiebidrag enligt lagen (1983:1030) om särskilt vuxen- studiestöd för arbetslösa samt särskilt utbildningsbidrag, 7. timersättning vid vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) och ersättning till deltagare i teckenspråksutbildning för vissa föräldrar (TUFF), 8. dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen (1994:1809) om totalförvarsplikt och till andra som får dagpenning enligt de grunder som gäller för totalförsvarspliktiga, eller 9. stipendium som enligt punkt 12 sjunde stycket av anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen (1928:370) skall tas upp som intäkt av tjänst. I paragrafen anges att den som uppbär de olika förmånerna under 1 9 är försäkrad för inkomstgrundad ålderspension och tilläggspension i form av förtidspension. Denna bestämmelse har införts för att möjliggöra in- tjänande av ålderspensionsrätt m.m. för den som inte blivit försäkrad direkt genom förvärvsarbete. 14 § Den som är bosatt i är försäkrad för pensionsgrundande be- lopp för barnår enligt 3 kap. lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. Den som har genomgått grundutbildning enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt är försäkrad för pensionsgrundande belopp för plikt- tjänstgöring enligt 3 kap. lagen om inkomstgrundad ålderspension. I paragrafen stadgas att den som är bosatt i är försäkrad för barnår och plikttjänstgöring trots att förmånen är förknippad med ett ar- betsvillkor. Bestämmelsen innebär således att en person i dessa situatio- ner skall kunna få tillgodoräknas pensionsgrundande belopp genom bo- sättning trots att förmånen är arbetsbaserad. Arbetsvillkoret måste dock uppfyllas på något sätt antingen före den aktuella perioden eller efter, vilket framgår av bestämmelserna i . Bestämmelsen har endast be- tydelse för den som inte genom arbete blivit försäkrad enligt 3 kap. 5 § 3. 15 § Den som genomgår utbildning som är förenad med särskild risk för arbetsskada är försäkrad för arbetsskada enligt lagen (1976:380) om ar- betsskadeförsäkring. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om detta. Denna paragraf är överförd från 1 kap. 1 § 2 stycket lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. Gemensamma bestämmelser 16 § Den som, i enlighet med förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämp- ningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, omfattas av lagstift- ningen i en annan stat är inte försäkrad för sådana förmåner enligt denna lag som motsvarar förmåner som avses i förordningen. I paragrafen ges en bestämmelse som uttryckligen anger att den som enligt förordning (EEG) nr 1408/71 i visst fall skall vara omfattad av ett annat lands lagstiftning inte är försäkrad för förmåner som även skulle kunna ges enligt SofL. Bestämmelsen är bl.a. föranledd av att förordning (EEG) nr 1408/71 inte förbjuder ett land att ge en person förmåner även om någon skyldighet därtill inte föreligger enligt förordningen (se EG- domstolens dom i mål 69/79 Jordens-Vosters). Av förordning (EEG) nr 1408/71 följer att familjemedlemmar till en förvärvsarbetande som skall omfattas av lagstiftningen i kan ha rätt till bl.a. sjukvårdsförmåner här i landet även om de inte är bosatta här. Lagrådet har ifrågasatt om andra stycket skall tas med i lagen då dess innehåll får anses följa av förordningen (EEG) nr 1408/71. Mot denna bakgrund och då gränsdragningsproblem kan uppkomma, tas därför detta stycke bort. Förmåner vid utlandsvistelse Bosättningsbaserade förmåner 1 § För tid då en försäkrad vistas i ett land som inte ingår i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) får förmåner som grundas på bo- sättning utges endast i de fall som avses i 2 och 3 §§. Som framgår av paragrafen skall begränsningarna i fråga om de bosätt- ningsbaserade förmånerna gälla endast vid vistelse utanför EES. Vid vistelse i ett land inom EES gäller således samma regler som vid vistelse i . Det bör märkas att en grundläggande förutsättning för tillämpningen av bestämmelserna i kapitlet är att den enskilde vid utlandsvistelsen alltjämt är försäkrad, dvs. fortfarande anses bosatt här i landet. 2 § Förmåner får utges om utlandsvistelsen kan antas vara längst . När det gäller ersättning för sjukvård m.m. enligt 3 kap. 1 § 1 tillämpas särskilda bestämmelser om vård som ges utomlands. Pensionsförmåner enligt 3 kap. 1 § 3 samt 2 § 2, 6 och 11 utges så länge den försäkrades bosättning i består enligt 2 kap. Huvudregeln vilken finns i paragrafens första stycke är att bosättnings- baserade förmåner kan utges endast om utlandsvistelsen kan antas vara längst . Bedömningen av utlandsvistelsens längd skall göras i samband med utresan. Bedöms vistelsen komma att vara kommer förmånen inte att kunna ges under utlandsvistelsen. Motsvarande regler gäller för bl.a. barnbidrag. I paragrafens andra och tredje stycke görs undantag från sexmånaders- regeln för vissa angivna förmåner. Det gäller dels sjukvårdsförmåner (andra stycket), dels olika folkpensionsförmåner (tredje stycket). I fråga om sjukvårdsförmåner är rättigheterna begränsade enligt vad som följer av bestämmelserna i och därtill anknytande författningar. Folkpen- sionsförmåner och garantipension betalas däremot så länge den försäkra- des bosättning i består enligt 2 kap. 3 § Tidsbegränsningen i 2 § första stycket gäller inte sådana statsanställda och deras familjemedlemmar som avses i 2 kap. 2 och 6 §§. Tidsbegränsningen gäller inte heller familjestöd enligt 3 kap. 1 § 2 eller 2 § 1, 3, 5 och 10 till biståndsarbetare m.fl. och studerande eller deras familjemedlemmar som avses i 2 kap. 4 6 §§. Av paragrafens första stycke följer att sexmånadersregeln i 2 § inte skall gälla för personer som av en statlig arbetsgivare sänds till ett annat land för arbete för arbetsgivarens räkning. De skall således behandlas som om de vistades i . Detsamma gäller medföljande make och barn . För biståndsarbetare m.fl. och studerande i utlandet skall enligt para- grafens andra stycke sexmånadersregeln i 2 § inte gälla i fråga om visst familjestöd. Det gäller här föräldrapenning på garantinivå, barnbidrag, förlängt barnbidrag, adoptionsbidrag samt underhållsstöd. Biståndsarbe- taren, annan därmed jämställd eller studeranden skall i fråga om dessa förmåner behandlas som om han vistades i . Detsamma gäller för familjemedlemmar till dessa personer. Vad som avses med familjemed- lemmar framgår av 2 kap. 6 §. 4 § Har rätten till en bosättningsbaserad förmån upphört med tillämpning av bestämmelserna om bosättning i 2 kap. eller bestämmelserna om ut- landsvistelse i 1 3 §§, får förmånen efter ansökan hos fortsätta att utges om det med hänsyn till omständigheterna skulle framstå som uppenbart oskäligt att dra in förmånen. I paragrafen ges möjlighet för en försäkringskassa att efter ansökan be- sluta om förlängd utbetalning i vissa fall av en bosättningsbaserad förmån efter det att rätten till förmånen har upphört med tillämpning av bestämmelserna om bosättning i 2 kap. eller bestämmelserna om utlandsvistelse i 1 3 §§. En liknande bestämmelse finns i 5 kap. 16 § AFL. Frågan har behandlats i slutet av avsnitt 10.1. Arbetsbaserade förmåner 5 § För tid då en försäkrad vistas utomlands får förmåner vid sjukdom, havandeskap, tillfällig vård av barn och rehabilitering enligt 3 kap. 4 § 1, 2 och 5 endast utges i följande fall: 1. om ett ersättningsfall inträffar utomlands medan den försäkrade där utför sådant arbete som skall anses som arbete i enligt 2 kap., 2. om medger att den försäkrade reser till utlandet. I paragrafen finns bestämmelser om begränsningar i rätten till utgivande av vissa arbetsbaserade förmåner för tid då den förmånsberättigade vistas utomlands. När det gäller hithörande s.k. dagersättningar har försäkrings- kassorna såvitt gäller deras område i allmänhet ansvar för att de försäkrade blir rehabiliterade. Till skillnad mot vad som är fallet beträf- fande de bosättningsbaserade förmånerna (se 1 § detta kapitel) gäller be- gränsningarna även inom EES. I fall då förordning (EEG) nr 1408/71 är tillämplig kan dock begränsningarna komma att delvis sättas ur spel. Begränsningarna gäller i fråga om sjukpenning, havandeskapspenning, tillfällig föräldrapenning, rehabilitering och rehabiliteringsersättning. Vidare kan efter mönster av nuvarande 3 kap. 15 § första stycket e) AFL sådana förmåner betalas ut endast om ett ersättningsfall inträffar utomlands medan den försäkrade utför sådant arbete som skall anses som arbete i eller om medger att den försäkrade reser till utlandet. Lagrådet har förordat att hänvisningen till 4 kap. 1 § fjärde stycket AFL, som fanns i punkten 3 i paragrafen, skall utgå. Denna punkt har därför tagits bort.