prop · GM0332 · 1999-01-01 00:00:00 — Av lagrådsremissen framgår emellertid inte, huruvida det finns ett behov av en kriminalisering som sträcker sig utöver de fall där otillbörlig ersättning förekommit. För att ansvar för trolöshet mot huvudman enligt bestämmelsens första stycke skall ifrågakomma, måste gärningen skada huvudmannen. Här- med menas att denne tillfogas ekonomisk skada (NJA II 1942 s. 462 och 467, Kommentar till , Del I, 6 uppl. 1995, s. 551 ff, och Jareborg, Brotten, Andra häftet, 2 uppl. 1986, s. 261 och 264). Skadan skall dessutom vara täckt av gärningsmannens uppsåt. Det torde vara klart, att ekonomisk skada för huvudmannen kan uppstå i vissa av de fall som den föreslagna bestämmelsen avser att fånga in, men att rekvisitet i andra fall kommer att brista. Det senare gäller t.ex. den ovan nämnda av anlitade konsulten eller den av domstol anlitade sakkun- nige. Av detta skäl blir i realiteten det kriminaliserade området mindre än vad som synes avsett. Det som senast sagts leder - om någon ändring av 10 kap. 5 § överhu- vudtaget skall göras i detta sammanhang - till frågan, om inte den nya personkretsen snarare borde ha sin plats i bestämmelsens tredje stycke, som gäller missbruk av uppgift att sköta rättslig angelägenhet, vilket är ett brott som inte är ett förmögenhetsbrott i egentlig mening. Syftet med stadgandet i tredje stycket är snarare att inskärpa vikten av att den som skall sköta annans rättsliga angelägenheter inte handlar till förfång för huvudmannen (jfr NJA II 1962 s. 227 f). Här krävs således endast "förfång", något som inkluderar inte bara ekonomisk skada utan även olägenheter och besvär av annat slag (jfr NJA II 1942 s. 468 och Jareborg a.a. s. 269). Placeras den nya persongruppen i tredje stycket undviks dessutom rekvisitet att gärningsmannen skall ha fått sin uppgift "på grund av förtroendeställning" i förhållande till huvudmannen. (Jfr Kom- mentaren till s. 547 f och Jareborg a.a. s. 261. En annan sak är att en förtroendeställning uppkommer sedan uppgiften erhållits.) Detta rekvisit kan brista t.ex. då en av part anlitad sakkunnig, därtill mutad av motparten, avger ett felaktigt eller vilseledande utlåtande i en process. Rekvisitet uppställs inte, då det gäller uppgiften att sköta en rättslig an- gelägenhet. Görs ändringen på det av Lagrådet nu antydda sättet måste å andra sidan observeras, att det inte finns något grovt brott av den variant av trolöshetsbrottet som regleras i tredje stycket. Enligt Lagrådets mening bör dock en ändring av 10 kap. 5 § anstå till dess att en mer ingående analys av behovet, innebörden och konsekven- serna av en sådan lagändring hunnit genomföras. 17 kap. 7 § I bestämmelserna om bestickning och mutbrott föreslås de ändringarna att det döms till ansvar för förmåner för funktionären själv eller för annan. Mot bakgrund av även europeiska erfarenheter är detta en högst rimlig utvidgning, till dels endast ett förtydligande. Att exempelvis en politiker genomför en vapenaffär med vetskap om att vapenleverantören lämnar ett stort bidrag till hans politiska parti kan naturligtvis inte be- traktas som annat än tagande av muta. måste försiktighet iakttas så att inte bestämmelsen inkräktar på medborgarnas frihet att sluta sig samman för allmänna syften. I författ- ningskommentaren förs ett resonemang vars kärnpunkt är att en förmån som tillfaller en förening eller annat organ med vars ideella målsättning en funktionär sympatiserar knappast kan anses som en muta eller annan otillbörlig belöning om inte förmånen på något mer konkret sätt gynnar funktionären. Resonemanget synes utgöra en vidareutveckling av förar- betsuttalanden av mutansvarskommittén om förmåner till funktionärens hustru eller annan närstående; ansvaret ansågs i detta hänseende vara i allmänhet begränsat till sådant som kunde sägas ligga inom egennyttans ram (SOU 1974:37 s. 142). Skillnaden blir emellertid väsentlig mellan vad som kan följa av en extensiv lagtolkning och en i lagtexten intagen föreskrift att bestämmelsen gäller även förmåner "för annan". Snarare torde skillnaden mellan vad som kan föranleda ansvar och vad som bör vara straffritt ligga i vad som också antyds i författningskom- mentaren med avseende på bidrag till politiska partier, nämligen i kravet på otillbörlighet och samband med funktionärens tjänsteutövning. Den närmare bedömningen av begreppet otillbörlighet är beroende av sed och allmän uppfattning och låter sig inte preciseras i lagtext; vad som bör anses otillbörligt kan växla från tid till annan och vara olika på olika verksamhetsområden (m.fl. , kap. 13-24, 1998, s. 20:43). Allmänna bidrag från medborgarna till poli- tiska partier måste anses ligga inom ramen för sedvänjan, även om de syftar till att politikerna skall bli valda för att genomföra en politik som bidragsgivarna sympatiserar med eller till och med finner motsvara den egna plånbokens intressen, och kan inte anses generellt otillbörliga. 20 kap. 2 § Bestämmelsen i andra stycket 5 överensstämmer inte helt med förebilden i 10 kap 5 §. I motsats till vad som föreskrivs i 10 kap. 5 § tredje stycket krävs således enligt 20 kap. 2 § andra stycket 5, att den som fått till upp- gift att för någon annan sköta en rättslig angelägenhet skall ha fått denna uppgift "på grund av förtroendeställning" i förhållande till huvudmannen. Samma rekvisit uppställs beträffande den nya personkrets som före- slås införd. Lagrådet, som hänvisar till sitt yttrande i anledning av försla- get till ändring i 10 kap. 5 §, efterlyser en analys av rekvisitets betydelse då det gäller denna utvidgade persongrupp. Lagrådet hänvisar vidare till sitt yttrande i anledning av förslaget till änd- ring i 17 kap. 7 §. Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition EU-bedrägerier och korruption Författningsrubrik Bestämmelser som inför, ändrar, upp- häver eller upprepar ett normgivnings- bemyndigande Celexnummer för bakomliggande EU- rättsakter Lag om ändring i brotts- balken 496Y1023(01) 495Y1127(03) 497Y0625(01) Senaste lydelse 1987:761. Senaste lydelse 1977:103. Senaste lydelse 1977:103. Senaste lydelse 1993:207. Senaste lydelse 1977:103. Senaste lydelse 1998:816. 1 Senaste lydelse 1987:761. (1) EGT nr C 316, 27.11.1995,s. (1 ) EGT nr C 313, 23.10.1996, s. 2. 1 EGT nr C 313, 23.10.1996, s.1. 1 Senaste lydelse 1987:761. 1 Senaste lydelse 1986:123. 2 Senaste lydelse 1977:103. 1 Senaste lydelse 1977:103. 2 Senaste lydelse 1993:207. 1 Senaste lydelse 1977:103. 1 Senaste lydelse enligt prop. 1997/98:90. Senaste lydelse 1987:761. Senaste lydelse 1986:123. Senaste lydelse 1977:103. Senaste lydelse 1977:103. Senaste lydelse 1993:207. Senaste lydelse 1977:103. Senaste lydelse 1998:816. 1998/99:32 Bilaga 1 1998/99:32 Bilaga 1 1998/99:32 Bilaga 2 1998/99:32 Bilaga 3 1998/99:32 Bilaga 3 1998/99:32 Bilaga 4 1998/99:32 Bilaga 5 1998/99:32 Bilaga 5 1998/99:32 Bilaga 6 1998/99:32 Bilaga 6 1998/99:32 Bilaga 7 1998/99:32 Bilaga 7 1998/99:32 Bilaga 8 1998/99:32 Bilaga 8 1998/99:32 Bilaga 9 1998/99:32 Bilaga 10 1998/99:32 Bilaga 10 1998/99:32 Bilaga 11 1998/99:32 Bilaga 12 1998/99:32 Bilaga 12 1998/99:32 Bilaga 13 1998/99:32 Bilaga 13