prop · GM0315 · 1999-01-01 00:00:00 — Slutresultatet för A är i alla alternativen att A äger samtliga andelar i B, tillsammans värda 200. "Kameralt" föreligger den skillnaden att antalet andelar i B är olika i alternativen, 100, 200 resp. 150. Vidare skiljer sig alternativen "kame- ralt" vad gäller klassificeringen av B:s kapital efter transaktionen. Kapi- talet fördelar sig enligt följande: Alternativ 1: andelskapital 100, fria fonder 100; Alternativ 2: andelskapital 200; Alternativ 3: andelskapital 150, överkursfonden 50. Skattemässigt bör andelsbytesreglerna vara tillämpliga om och till den del A har avyttrat kapitalplaceringsandelarna till B och vederlaget utgörs av nyemitterade andelar i B. I alternativ 1 har A inte erhållit vederlag i form av nyemitterade an- delar i B. Andelsbytesreglerna är därför inte tillämpliga i detta alternativ. I alternativ 2 är andelsbytesreglerna tillämpliga. I alternativ 3 gäller följande. Före transaktionen har A 100 andelar i B värda 1 per styck. Efter transaktionen har A 150 andelar värda 1,33 per styck. Transaktionen är enligt utredningens uppfattning i detta fall sammansatt av två deltransaktioner, nämligen ett andelsbyte och ett ovill- korligt ägartillskott. Vad gäller andelsbytesdelen av transaktionen medges uppskov med beskattningen. Anskaffningsvärdet för de andelar som B förvärvat genom andelsbytesdelen av transaktionen utgörs av marknadsvärdet av de nyemitterade andelarna. Till den del transaktionen utgör ett kapitaltillskott skall enligt allmänna regler A uttagsbeskattas för marknadsvärdet av de tillskjutna andelarna. I sådant fall utgörs B:s anskaffningsvärde för de tillskjutna andelarna av dessas marknadsvärde. Uppfylls villkoren i underprislagen, sker beskattning endast till det skattemässiga värdet av de tillskjutna andelarna. I dessa fall erhåller B samma värde som anskaffningsvärde för dem. När det gäller storleken av andelsbytesdelen och kapitaltillskottsdelen finns det utrymme för två tolkningar av transaktionen. Andelsbytet sker först. Man får här utgå från att nyemissionen sker till en kurs som innebär att värdet av de befintliga andelarna i A inte förändras, dvs. Värdet av de nyemitterade andelarna är då sammanlagt 50. A erlägger således först 50 kapitalplacerings- andelar i vederlag för de nyemitterade andelarna i A. De övriga kapitalplaceringsandelarna överförs härefter till B genom kapital- tillskott. Kapitaltillskottet sker först. A gör först ett kapitaltillskott med 33,33 kapitalplaceringsandelar. Värdet av varje andel i B blir häri- genom 1,33. Vid det efterföljande andelsbytet erlägger A 66,7 kapitalplaceringsandelar för de nyemitterade andelarna i B, som med denna tolkning tillsammans är värda 66,67. Man kan knappast säga att någon av tolkningarna är rimligare än den andra. Eftersom parterna kan genomföra transaktionen i form av två del- transaktioner i endera ordningsföljden, bör den för säljaren förmånligaste tolkningen gälla, dvs. alternativet att kapitaltillskottet sker först. Detta följer enligt utredningens uppfattning av allmänna principer och behöver därför inte lagregleras. För tydlighets skull bör följande tilläggas. Antag att ett noterat företag, A, önskar köpa upp andelarna i ett annat noterat företag, B, på mark- naden mot vederlag av andelar i A. Det är vanligt i sådana fall att villkoren i erbjudandet utformas så att det noterade värdet av de andelar i A som lämnas som vederlag är högre än det noterade värdet före erbjudandet av de andelar som köps upp. Detta innebär inte att en sammansatt transaktion föreligger utan endast att A från sina utgångspunkter anser att andelarna i B har ett högre värde än det noterade värdet. har i ett förhandsbeskedsärende där omständig- heterna i princip motsvarade dem i alternativ 3 ansett att transaktionen i sin helhet utgjorde ett andelsbyte enligt strukturregeln (rättsfallsprotokoll 22/97, beslut ). Förhandsbeskedet har i denna del fastställts av Regeringsrätten (RÅ 1997 not. Utredningen anser som framgår av det föregående att denna lösning inte bör tillämpas för andelsbyten enligt de enhetliga reglerna. Regeringen gör följande bedömning. Förslaget innebär att en ny lag- stiftning avseende andelsbyten införs. Enligt denna föreligger ett andelsbyte om en andel avyttras mot ersättning av andelar i det köpande företaget jämte eventuell kontantersättning. Det kan synas ligga i sakens natur att om ett förfarande innebär att det köpande företaget erhåller ett större värde än värdet av vederlagsandelarna jämte eventuell kontant- ersättning, så föreligger flera samtidiga transaktioner. Regeringen gjorde i lagrådsremissen bedömningen att det av allmänna principer följer att varje transaktion skall behandlas för sig vid beskattningen. Lagrådet har ifrågasatt denna slutsats. Lagrådet ansluter sig i och för sig till uppfattningen att andelsbyteslagen vid blandade förvärv bör om- fatta endast överlåtelsens onerösa moment. I 1 § det remitterade förslaget till andelsbyteslag uttrycks detta genom ett krav på att en andel i ett företag skall avyttras mot ersättning i form av andelar i det köpande företaget och eventuellt en mindre kontantersättning. Mot bakgrund bl.a. av hur termen avyttring används på andra håll inom skattelagstiftningen anser emellertid Lagrådet att det inte är självklart att härav följer att de mottagna andelarna skall utgöra full ersättning. Lagrådet förordar att lagtexten förtydligas i detta hänseende. Regeringen delar Lagrådets uppfattning att det skatterättsliga avytt- ringsbegreppet inte har en enhetlig betydelse. I det uppdrag om en över- syn av vissa företagsskattefrågor som regeringen lämnat ingår bl.a. att den särskilde utredaren närmare skall belysa innebörden av avytt- ringsbegreppet i olika bestämmelser. I avvaktan på denna översyn förelår regeringen att det i 1 § andelsbyteslagen tas in ett uttryckligt villkor om att ersättningen för den avyttrade andeln skall vara marknadsmässig. Av detta villkor får anses följa att lagen omfattar en överlåtelse endast till den del den är onerös. 7 Andelsöverlåtelser inom koncerner 7.1 Ny teknik för koncernregeln Regeringens förslag: Vid överlåtelse av näringsbetingade andelar inom koncerner beräknas reavinsten enligt allmänna regler. Om upp- skov medges med beskattningen tas vinsten upp till beskattning hos säljaren först när andelarna säljs externt eller när något inträffar som medför att det säljande och det köpande företaget inte längre ingår i samma koncern. FSU:s förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt förslaget. Några har föreslagit vissa tekniska justeringar. FAR anser att nuvarande bestämmelser bör gälla men att de bör kompletteras med en bestämmelse som innebär att något nytt anskaffningsvärde inte uppkommer vid en koncernintern apportemission. Föreningen anser att utredningens förslag skall gälla endast vid överlåtelser till utlandet. Skälen för regeringens förslag: Enligt den s.k. koncernregeln i 2 § 4 mom. tionde stycket SIL gäller följande. Skattepliktig reavinst skall inte anses uppkomma när en juridisk person icke yrkesmässigt överlåter aktie eller annan andel i aktiebolag, handelsbolag, ekonomisk förening eller utländsk juridisk person till ett företag inom samma koncern. Som förutsättning gäller att moderföretaget i koncernen är ett aktiebolag, en ekonomisk förening, en sparbank eller ett ömsesidigt skadeförsäkrings- företag. Det säljande företaget får inte ingå i en annan koncern än den i vilken det köpande företaget ingår. Den överlåtna andelen skall innehas som ett led i koncernens verksamhet. Detta innebär i vart fall i huvudsak att det skall vara fråga om näringsbetingade andelar, jfr RÅ 1986 ref. 43 och RÅ 1995 not. Slutligen krävs att det köpande före- taget skulle ha beskattats i om det efter förvärvet sålt andelen. När andelen senare säljs av det köpande företaget, beräknas skattepliktig reavinst eller avdragsgill reaförlust som om det säljande och det köpande företaget utgjort en skattskyldig. Koncernregeln är problematisk genom att skatteuppskovet inte tas igen om det köpande företaget upphör att tillhöra koncernen. Detta kan ut- nyttjas till skatteundandragande genom s.k. paketeringsförfaranden. Ut- redningen belyser i ett exempel hur ett paketeringsförfarande kan gå till. AB A äger andelar i dotterföretaget C med verkligt värde och anskaffningsvärde . A avser att sälja andelarna till det från A fristående AB D. Som förberedande åtgärder bildar A ett dotterbolag, B, med ett kapital på . Vidare överlåter A andelarna i C till B för mot vederlag av nyemitterade andelar i B. B övertar A:s an- skaffningsvärde, , för andelarna enligt koncernregeln. Anskaff- ningsvärdet hos A för de nyemitterade andelarna i B kommer att utgöras av marknadsvärdet av andelarna i C, alltså . A kan alltså sälja samtliga andelar i B till D för verkliga värdet utan att vinst uppkommer. (Koncernregeln har företräde framför strukturregeln i 27 § 4 mom. Paketeringsförfaranden med tillämpning av koncernregeln kan även genomföras med kontantlikvid. Eftersom värdet på andelarna i det köpande företaget inte förändras om överlåtelsen sker till marknadsvärde, kan dessa andelar avyttras externt utan att reavinst uppkommer. Utredningens inställning är att om man har en reavinstbeskattning bör den upprätthållas konsekvent. Det är därför enligt utredningens uppfatt- ning inte godtagbart att reglerna om beskattning av reavinst på närings- betingade andelar kan kringgås genom paketeringsförfaranden. I ett förhandsbeskedsärende har gjort bedöm- ningen att skatteflyktslagen inte var tillämplig i ett renodlat fall av den av utredningen beskrivna varianten av förfarandet (beslut , () rättsfallsprotokoll 24/97). Eftersom förhands- beskedet inte överklagades av RSV, kom frågan inte under Regerings- rättens bedömning. Teoretiskt sett är rättsläget därför oklart. Enligt utred- ningens bedömning torde emellertid RSV:s ställningstagande att inte överklaga medföra att i praktiken paketeringsförfaranden kan göras i vart fall i den form som var uppe till bedömning utan risk för ingripande från skattemyndigheterna. Utredningen konstaterar att skatteflyktslagen reformerats genom lag- stiftning som trätt i kraft och att detta möjligen inne- bär att den diskuterade situationen förändras. Utredningen anser emeller- tid att man inte bör förlita sig på detta utan att möjligheterna till skatte- undandragande genom paketeringsförfaranden bör stoppas genom mate- riella regler. Utredningen anser att en möjlighet att komma till rätta med problemet kunde vara att, i anknytning till exemplet, skatteuppskovet tas tillbaka om C upphör att tillhöra samma koncern som A. När A säljer andelarna i B till D skulle således beskattningen av A:s avyttring av andelarna i C till B omprövas. Det innebär att A skulle ta upp vederlaget som intäkt vid reavinstberäkning och att ingångsvärdet för B:s andelar i C skulle höjas till ett belopp motsvarande vederlaget. Det senare medför att alternativet knappast kan komma i fråga utan att en tidsgräns uppställs. En tidsgräns är emellertid behäftad med nackdelen att företagen kan anpassa sig till den genom att överlåta dotterföretag inom koncernen som beredskapsåtgärd inför eventuell framtida extern försäljning. Ett annat sätt att lösa frågan är att låta reglerna i underprislagen gälla i stället för koncernregeln. A kan då inte ta ut ett högre vederlag vid över- låtelsen av andelarna i C till B än sitt anskaffningsvärde utan att träffas av beskattning. Tar å andra sidan A ut endast anskaffningsvärdet , kommer värdet av andelarna i B att stiga med på grund av över- låtelsen. A kan då inte sälja andelarna i B till marknadsvärde utan att en vinst som beskattas uppkommer. En nackdel med denna lösning är att den nuvarande möjligheten att överlåta t.ex. aktier i ett dotterföretag inom en koncern till marknadspris faller bort. Denna möjlighet kan vara av värde i vissa fall, t.ex. om det finns minoritetsintressen i det säljande eller köpande företaget. Även i andra fall kan koncerner ha ett berättigat intresse av att kunna redovisa företagsekonomiskt korrekta resultat i de olika företagen vid koncern- interna andelsöverlåtelser utan att beskattning sker. De diskuterade lösningarna har således båda nackdelar som gör dem mindre attraktiva. Utredningen förordar i stället en uppskovslösning efter samma mönster som lösningen beträffande förlustregeln (jfr kap. 10). Reavinsten bör tas upp till beskattning när någon omständighet inträffar som medför att andelen inte längre innehas av ett företag som tillhör samma koncern som säljaren. Regeringen gör följande bedömning. Koncernregeln är av intresse för de företag som vill genomföra överlåtelser till marknadspris. Uppskovs- möjligheten bör behållas. Detta förutsätter emellertid att tekniken för uppskov förändras. Den av utredningen föreslagna lösningen är enligt regeringens mening den lämpligaste. Regleringen bör tas in i en särskild lag, lagen om uppskov med beskattningen vid andelsöverlåtelser inom koncerner. Reavinsten skall tas upp till beskattning när någon omständighet inträffar som medför att andelen inte längre innehas av ett företag som tillhör samma koncern som säljaren. Även när säljaren upphör att existe- ra, t.ex. på grund av likvidation, bör reavinsten beskattas, eftersom an- nars möjligheten till beskattning går förlorad. Som påpekats av Närings- livets skattedelegation bör dock undantag göras i det fall att det säljande företaget genom fusion går upp i ett företag i samma koncern. I detta fall bör det övertagande företaget inträda i det säljande företagets skatte- mässiga situation såvitt avser uppskovet. Beskattning bör även ske om säljaren erhåller hemvist i ett annat land på grund av ett dubbelbeskattningsavtal. Detsamma bör gälla om det säl- jande företaget är en utländsk juridisk person som bedriver verksamhet från ett fast driftställe i i det fall företaget upphör att bedriva sådan verksamhet. Regleringen är tillämplig även om vederlaget lämnas i form av andelar i det köpande företaget. Under beredningen av propositionen har framförts att den föreslagna lösningen i denna del strider mot regleringen av andelsbyten i EG:s fusionsdirektiv. (Jfr skrivelse från SCA som finns inregistrerad i lagstiftningsärendet.) Enligt artikel 8 i direktivet skall det säljande företaget inte beskattas för vinst som uppkommer vid ett andelsbyte. Vinsten skall i stället be- skattas när företaget senare säljer vederlagsandelarna. Enligt den nu aktuella regleringen skall som nämnts i stället vinsten tas upp till be- skattning när andelen inte längre innehas av ett företag som tillhör samma koncern som säljaren. Denna beskattning kan således inträffa även om säljaren då har kvar vederlagsandelarna. Regeringen gör följande bedömning. Fusionsdirektivet syftar till att underlätta gränsöverskridande omstruktureringar. Enligt ingressen till direktivet bör det ske genom ett gemensamt skattesystem som undviker beskattning av fusioner, fissioner, överföring av tillgångar eller utbyte av andelar. anges att systemet bör skydda beskattningsunderlaget i den stat där såvitt nu är aktuellt det överlåtande företaget är hemma- hörande. Den beskattning som enligt artikel 8 får ske vid en senare avyttring av vederlagsandelarna vid ett andelsbyte är otillräcklig eftersom ordningen innebär att en koncern under vissa förutsättningar kan sälja ett koncern- företag till en köpare som inte tillhör koncernen utan att beskattning sker. Det kan åstadkommas genom att en extern avyttring av ett koncernföre- tag föregås av ett koncerninternt andelsbyte. Artikel 11 punkt 1 a i direk- tivet ger visserligen medlemsländerna en möjlighet att ingripa mot skatteflyktsförfaranden. För att en bestämmelse som utformats enligt artikel 11 punkt 1 a skall vara tillämplig måste emellertid visas att tran- saktionen har skatteundandragande eller skatteflykt som huvudändamål eller som ett av sina huvudändamål. I artikeln anges att en presumtion för detta kan vara att andelsbytet inte genomförs av godtagbara kommer- siella skäl som omstrukturering eller rationalisering av verksamheterna i de bolag som berörs av transaktionerna. I praktiken kan det dock vara svårt att ingripa mot skatteflyktsförfaranden, t.ex. om kon- cernen låter förflyta mellan andelsbytet och den externa av- yttringen. Vidare är det även om ett skatteflyktssyfte inte föreligger omotiverat att en koncernintern överlåtelse av ett företag skall leda till att koncernen senare kan sälja företaget externt utan att vinst som upparbetats fram till tidpunkten för den koncerninterna överlåtelsen beskattas vid försäljnings- tillfället. Enligt regeringens uppfattning skall vid tolkning av direktivet hänsyn tas till uttalandet i ingressen om att regelsystemet skall utformas så att det även skyddar staternas beskattningsunderlag. Regeringens slutsats är att direktivet i fråga om koncerninterna andelsbyten som är särskilt problematiska från skatteflyktssynpunkt för att stå i överensstämmelse med uttalandet i ingressen att staternas fiskala intressen skall skyddas skall tolkas så att beskattning får ske om det överlåtna företaget genom försäljning eller på annat sätt kommer att innehas av ett företag som inte tillhör samma koncern som det säljande företaget. Utöver förändringen av tekniken för uppskov bör några ytterligare juste- ringar göras i koncernregeln. Det något oklara begreppet andel som innehas som ett led i koncernens verksamhet bör ersättas av villkor som ansluter till definitionen av näringsbetingad andel i 7 § 8 mom. tredje stycket SIL. Det bör dock vara tillräckligt att 25 procentsvillkoret är uppfyllt på koncernnivån. Närmare bestämt bör säljaren tillsammans med andra företag i koncernen äga andelar i det företag som den avyttrade andelen avser med av röstetalet för samtliga andelar i företaget. Alternativt bör säljaren kunna göra sannolikt att innehavet av andelen betingas av verksamhet som be- drivs av säljaren eller av ett annat företag i koncernen. I kapitel 10 behandlas frågan om tillämpligheten av förlustregeln vid avyttringar till och från ett handelsbolag. Samma frågeställning är aktuell beträffande koncernregeln. Denna gäller när överlåtaren och förvärvaren är juridiska personer. Något undantag finns inte för svenska handels- bolag. En motsvarande bestämmelse finns inte i KL för det fall då handelsbolaget har fysiska personer som delägare. Utredningens bedöm- ning är att grunderna för koncernregel talar för att avyttringar till och från ett handelsbolag bör omfattas av regeln. Utredningen föreslår att en bestämmelse som medför att koncernregeln vid taxering till inkomstskatt blir tillämplig på delägare i handelsbolag som är fysisk per- son tas in i punkt 1 tredje stycket av anvisningarna till 22 § KL. I skenet av denna bestämmelse torde det vara klart att koncernregeln gäller vid avyttringar till och från ett handelsbolag. Regeringen gör samma bedöm- ning. Andelar som förvärvats genom en koncernintern överlåtelse kan av det köpande företaget komma att avyttras genom ett andelsbyte till ett före- tag som inte tillhör koncernen. Ett sådant andelsbyte bör inte medföra att vinsten hos det säljande företaget vid den koncerninterna överlåtelsen tas upp till beskattning. Denna vinst bör i stället beskattas när det köpande koncernföretaget avyttrar de vid andelsbytet mottagna andelarna. Bryts koncerngemenskapen mellan det säljande och köpande företaget vid den koncerninterna överlåtelsen tidigare, bör dock beskattning ske då. Reglerna om koncerninterna andelsöverlåtelser gäller som nämnts också när vederlaget vid avyttringen utgörs av andelar i det köpande företaget. De bör även kunna tillämpas vid fusion vid beskattning av an- delsägare i det överlåtande företaget. Näringslivets skattedelegation har påpekat att om det koncernöverlåtna företaget fusioneras med ett annat företag skall vinsten enligt huvud- regeln tas upp till beskattning hos säljaren. Delegationen anser att regle- ringen bör ändras så att någon skattekonsekvens inte uppkommer i detta fall. Regeringen gjorde i lagrådsremissen följande bedömning. Genom en koncernöverlåtelse kan anskaffningsvärdet för andelarna i det koncern- överlåtna företaget höjas. Vid en fusion vid vilken detta företag går upp i ett annat företag utslocknar de koncernöverlåtna andelarna. Om det är fråga om fusion med köparen, dvs. ägaren till andelarna i det koncern- överlåtna företaget, emitteras inte några andelar som övertar anskaff- ningsvärdet för de överlåtna andelarna. Det saknas i sådant fall skäl att beskatta vinsten. Ett förslag av denna innebörd togs i lagrådsremissen in i 10 § första stycket lagen om uppskov med beskattningen vid andelsöver- låtelser inom koncerner. Bestämmelsen bör dock kompletteras för fall då vederlaget vid andelsöverlåtelsen utgått i form av andelar i det köpande företaget, eftersom anskaffningsvärdet på vederlagsandelarna utgörs av marknadsvärdet. Kompletteringen bör innebära att vederlagsandelarna behandlas som överlåtna andelar. När dessa andelar säljs kommer vinsten att beskattas. Vinsten bör inte heller beskattas om det koncernöverlåtna företaget går upp i ett annat koncernföretag än köparen. Efter en sådan fusion bör an- delarna i det övertagande företaget behandlas som koncernöverlåtna an- delar. De koncernöverlåtna andelarna kan delas ut till aktieägarna i det köpande företaget med tillämpning av . Även här innebär hu- vudregeln att vinsten skall tas upp till beskattning. Ett företag som gör en skall enligt punkt 1 a femte stycket 2 av anv. till 22 § kommunskattelagen (1928:370), KL, inte uttagsbeskattas under förutsättning att de utdelade andelarna inte är s.k. byggsmittade lager- andelar. Det förhållandet att andelarna först överlåts koncerninternt till ett annat företag som i sin tur gör en bör inte ge ett annat resultat. Beskattning av den koncerninterna vinsten bör därför inte ske i sådana fall. En förutsättning bör dock vara att det köpande företaget inte medges avdrag för förlust på grund av utdelningen. En annan situation som kan förekomma är att koncernöverlåtelser görs till ett företag som sedan delas ut genom en . Kon- cernförhållandet mellan säljaren och köparen bryts genom en sådan ut- delning varför vinsten enligt huvudregeln skall tas upp till beskattning. Det bör emellertid vara möjligt för säljaren och köparen att träffa överenskommelse om att köparen skall inträda i säljarens ställe i fråga om den uppskjutna beskattningen. Ett villkor i koncernregeln i dess nuvarande utformning är att moder- företaget i koncernen skall vara ett aktiebolag, en ekonomisk förening, en sparbank eller ett ömsesidigt skadeförsäkringsföretag. Regeringen anser att även ömsesidiga livförsäkringsföretag bör kunna vara moderföretag. Den nuvarande koncernregeln torde endast avse svenska företag. Regeringens förslag innebär att vinsten hos det säljande företaget skall beskattas när det köpande företaget säljer den överlåtna andelen till ett företag utanför koncernen eller när det köpande företaget skiljs från koncernen, t.ex. genom att andelarna i företaget säljs till en köpare som inte tillhör koncernen. Förslaget medför att det är viktigt att man kan avgöra om ett visst företag tillhör samma koncern som det säljande företaget. Detta kan bli problematiskt i vissa fall om man släpper på villkoret att moderföretaget skall vara ett svenskt företag. Detta villkor bör därför stå kvar. När det gäller länder med vilka har slutit dubbelbeskattningsavtal torde de bestämmelser i avtalen som förbjuder vissa slag av diskriminering medföra att den omständigheten, att moderföretaget i koncernen är hemmahörande i det andra landet, inte hindrar att koncernregeln tilläm- pas (jfr artikel 24 punkt 5 i modellavtal). Har uppskov medgetts med tillämpning av en icke-diskriminerings- klausul är det inte givet att beskattning av vinsten utan vidare kan ske när någon omständighet inträffar som medför att andelen inte längre innehas av ett företag i företagsgruppen (som inte är en koncern).