prop · GM03119 · 1999-01-01 00:00:00 — Arbetsbaserad försäkring 4 § Den som arbetar i är försäkrad för följande förmåner enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring: 1. sjukpenning och havandeskapspenning, 2. föräldrapenning över garantinivå och tillfällig föräldrapenning, 3. tilläggspension i form av ålderspension, förtidspension och efter- levandepension, 4. folkpension i form av ålderspension, förtidspension, efterlevande- pension samt 5. rehabilitering och rehabiliteringsersättning enligt 22 kap. i fråga om förmåner som beslutas av de allmänna försäkringskassorna. 5 § Den som arbetar i omfattas även av 1. lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, 2. lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för närståendevård, och 3. lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. Försäkringstid 6 § Försäkringen enligt 4 och 5 §§ gäller från och med den dag då arbetet har påbörjats. För arbetstagare gäller dock försäkringen från och med av anställningstiden. Försäkringen upphör att gälla efter den dag då arbetet har upphört av någon annan anledning än ledighet för semester, ferier eller motsvarande uppehåll (efterskyddstid). Försäkringen upphör tidigare än som sagts om den enskilde påbörjat arbete i ett annat land och om- fattas av motsvarande försäkring i det landet eller om det finns andra sär- skilda skäl. 7 § Om en förmån som avses i 4 eller 5 § utges när försäkringen skall upphöra enligt 6 § andra stycket, fortsätter försäkringen enligt 4 eller 5 § att gälla för vilken förmånen utges. Försäkringen fortsätter också att gälla, enligt de grunder som regeringen fastställer, för den tid en person genomgår utbildning eller står till arbetsmarknadens förfogande. 8 § Försäkringen för pensioner eller skadeersättningar som avses i 4 § 3 och 4 samt 5 § 1 och 3 skall fortsätta att gälla när rätten till en förmån enligt de lagar som anges där kan härledas från ett tidigare arbete i . Detsamma gäller försäkringen för föräldrapenning över garanti- nivå enligt 4 § 2. Försäkringen för pensioner enligt första stycket skall också fortsätta att gälla i det fall rätten till förmånen kan härledas från sådan ersättning som anges i 11 och 12 §§. 9 § För biståndsarbetare m.fl. enligt 2 kap. 4 § som till följd av utlandsar- bete inte omfattas av den arbetsbaserade försäkringen skall efterskydds- tiden börja löpa först efter återkomsten till , om utlandstjänst- göringen varat längst . 10 § Försäkringen skall ha utsträckt tillämpning i samband med havande- skap, vård av barn och vid totalförsvarstjänstgöring på det sätt regeringen särskilt förordnar. Speciella försäkringssituationer 11 § En person som har förtidspension som beräknats enligt 13 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring är försäkrad för inkomstgrundad ålderspension enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension beräknad på denna förtidspension. 12 § Den som uppbär någon av följande förmåner är försäkrad för in- komstgrundad ålderspension enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension och tilläggspension i form av förtidspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring: 1. vårdbidrag, som inte avser merkostnader, enligt 8 § lagen (1998:703) om handikappersättning och vårdbidrag, 2. dagpenning från arbetslöshetskassa, 3. utbildningbidrag i form av dagpenning under arbetsmarknadsutbild- ning och yrkesinriktad rehabilitering samt ersättning vid generationsväx- ling, 4. utbildningsbidrag för doktorander, 5. korttidsstudiestöd och vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen (1973:349), 6. vuxenstudiebidrag enligt lagen (1983:1030) om särskilt vuxenstu- diestöd för arbetslösa samt särskilt utbildningsbidrag, 7. timersättning vid vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) och ersättning till deltagare i teckenspråksutbildning för vissa föräldrar (TUFF), 8. dagpenning till totalförsvarspliktiga som tjänstgör enligt lagen (1994:1809) om totalförvarsplikt och till andra som får dagpenning enligt de grunder som gäller för totalförsvarspliktiga, eller 9. stipendium som enligt punkt 12 sjunde stycket av anvisningarna till 32 § kommunalskattelagen (1928:370) skall tas upp som intäkt av tjänst. 13 § Den som är bosatt i är försäkrad för pensionsgrundande be- lopp för barnår enligt 3 kap. lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. Den som har genomgått grundutbildning enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt är försäkrad för pensionsgrundande belopp för plikt- tjänstgöring enligt 3 kap. lagen om inkomstgrundad ålderspension. 14 § Den som genomgår utbildning som är förenad med särskild risk för arbetsskada är försäkrad för arbetsskada enligt lagen (1976:380) om ar- betsskadeförsäkring. Regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer meddelar närmare föreskrifter om detta. Arbetstillstånd 15 § Den som enligt utlänningslagen (1989:529) behöver ha arbetstill- stånd i eller ett uppehållstillstånd med motsvarande verkan har inte rätt till förmåner enligt 4 och 5 §§ förrän ett sådant tillstånd har be- viljats. Ersättning får därvid utges tidigast från och med den dag då till- ståndet börjar gälla men inte tillbaka än tillståndet beviljades. Begränsningarna i första stycket gäller inte arbetsskadeersättning enligt 5 § 1. Gemensamma bestämmelser 16 § Den som i enlighet med förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämp- ningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen omfattas av lagstift- ningen i en annan stat är inte försäkrad för sådana förmåner enligt denna lag som motsvarar förmåner som avses i förordningen. Den som i enlighet med nämnda förordning utan att vara bosatt här i landet har rätt till vårdförmåner här vid sjukdom, moderskap eller invali- ditet har rätt till sådana förmåner enligt 1 § 1 samt 2 § 4 och 7. Förmåner vid utlandsvistelse Bosättningsbaserade förmåner 1 § För tid då en försäkrad vistas i ett land som inte ingår i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) får förmåner utges endast i de fall som avses i 2 och 3 §§. 2 § Förmåner får utges om utlandsvistelsen kan antas vara längst sex må- nader. När det gäller ersättning för sjukvård m.m. enligt 3 kap. 1 § 1 tillämpas särskilda bestämmelser om vård som ges utomlands. Pensionsförmåner enligt 3 kap. 1 § 3 samt 2 § 2, 6 och 11 utges så länge den försäkrades bosättning i består enligt 2 kap. 3 § Tidsbegränsningen i 2 § första stycket gäller inte sådana statsanställda och deras familjemedlemmar som avses i 2 kap. 2 och 6 §§. Tidsbegränsningen gäller inte heller familjestöd enligt 3 kap. 1 § 2 eller 2 § 1, 3, 5 och 10 till biståndsarbetare och studerande eller deras familjemedlemmar som avses i 2 kap. 4 6 §§. 4 § Har rätten till en bosättningsbaserad förmån upphört med tillämpning av bestämmelserna om bosättning i 2 kap. eller bestämmelserna om ut- landsvistelse i 1 3 §§, får förmånen efter ansökan hos fortsätta att utges om det med hänsyn till omständigheterna skulle framstå som uppenbart oskäligt att dra in förmånen. Arbetsbaserade förmåner 5 § För tid då en försäkrad vistas utomlands får förmåner vid sjukdom, havandeskap, tillfällig vård av barn och rehabilitering enligt 3 kap. 4 § 1, 2 och 5 endast utges i följande fall: 1. om ett ersättningsfall inträffar utomlands medan den försäkrade utför sådant arbete som skall anses som arbete i enligt 2 kap., 2. om medger att den försäkrade reser till utlandet, eller 3. om det gäller tillfällig föräldrapenning, även i de fall som avses i 4 kap. 1 § fjärde stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring. 6 § Pensionsförmåner och skadeersättningar enligt 3 kap. 4 § 3 och 4 samt 5 § 1 och 3 utges för tid då den försäkrade vistas utomlands så länge rätten till förmånen består. Detta gäller också i fråga om föräldrapenning över garantinivå enligt 3 kap. 4 § 2, 1. om barnet är bosatt i , eller 2. om medger det, när ett barn hämtas i samband med adoption. Gemensamma bestämmelser 7 § För utbetalning av en förmån utomlands får krävas bevis om att rätten till förmånen består. Anmälan och handläggning av ärenden Anmälan till 1 § Den som bosätter sig i och som inte är folkbokförd här skall anmäla sig till den försäkringskassa som avses i 4 §. Bosättningsbaserade förmåner enligt 3 kap. 1 och 2 §§ får inte utges tillbaka än tredje månaden före den då anmälan har gjorts eller på annat sätt fått kännedom om bosättningen. Den som avses i 2 kap. 2 § första stycket och som inte är folkbokförd här skall anmäla sig till den försäkringskassa som avses i 5 § andra stycket. 2 § Arbetsbaserade förmåner enligt 3 kap. 4 § samt 5 § 2 och 3 får inte utges tillbaka än tredje månaden före den då anmälan har gjorts eller på annat sätt fått kännedom om arbetet. En anmälan om arbete i som görs av den som arbetar här utan att vara bosatt i landet skall lämnas till den försäkringskassa som avses i 5 §. 3 § Den som lämnar för som kan antas ha betydelse för rätten till förmåner enligt 2 eller 4 kap. skall anmäla detta till den försäk- ringskassa som avses i 4 6 §§. Beslutande försäkringskassa m.m. 4 § Ett ärende som skall avgöras av en allmän försäkringskassa och avser någon som är bosatt i skall avgöras av den försäkringskassa inom vars verksamhetsområde den enskilde var folkbokförd föregående år. Om den enskilde inte var folkbokförd i före- gående år, skall ett ärende avgöras av den försäkringskassa inom vars verksamhetsområde den enskilde är bosatt vid årets ingång. Sker bosätt- ningen , skall ärendet avgöras av den försäkringskassa inom vars verksamhetsområde bosättningen sker. 5 § Ett ärende som skall avgöras av en allmän försäkringskassa och avser någon som inte är bosatt i skall avgöras av den försäkringskassa inom vars verksamhetsområde den enskilde regelmässigt tillbringar sin dygnsvila. Om dygnsvilan inte tillbringas i , skall ärendet avgöras av den försäkringskassa inom vars verksamhetsområde den enskilde regelmässigt arbetar. Är den enskilde skall ärendet, om det inte avser pension, avgöras av allmänna försäkringskassa. Om det inte med stöd av första stycket kan bestämmas till vilken för- säkringskassa ärendet hör, skall ärendet avgöras av all- männa försäkringskassa. 6 § Vad som sägs i 5 § gäller även den som skall omfattas av svensk lag- stiftning om socialförsäkring utan att vara bosatt här och personer som i avsedda fall har rätt till förmåner som familjemedlemmar. Ärenden som gäller familjemedlemmar skall dock alltid avgöras av samma försäk- ringskassa som skall avgöra ett ärende angående den från vilken de här- leder rätten till förmåner. Ett ärende som avser någon som omfattas eller väljer att omfattas av svensk lagstiftning enligt artikel 16 i förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföre- tagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, skall avgöras av allmänna försäkringskassa. Övriga bestämmelser 7 § Vid tillämpningen av denna lag skall följande bestämmelser i lagen (1962:381) om allmän försäkring tillämpas: 18 kap. 46 och 47 §§ om tillsyn, 20 kap. 2 a § om provisoriskt beslut, 20 kap. 8 § om uppgiftsskyldighet för den enskilde, 20 kap. 9 § om uppgiftsskyldighet för myndigheter och arbetsgivare m.fl., 20 kap. 10 § om omprövning av en försäkringskassas beslut, 20 kap. 10 a § om ändring av en försäkringskassas beslut, och 20 kap. 11 13 §§ om överklagande av beslut m.m. Denna lag träder i kraft . Bestämmelserna i denna lag om personer som lämnar eller kommer till skall tillämpas även på personer som före har lämnat respektive kommit till landet. Har arbete upphört skall efterskyddstiden i 2 kap. 6 § andra stycket räknas från lagens ikraft- trädande. Den som vid lagens ikraftträdande uppbär hustrutillägg enligt över- gångsbestämmelserna till lagen (1998:708) om upphävande av lagen (1994:309) om hustrutillägg i vissa fall då make uppbär folkpension, är fortfarande försäkrad för denna förmån. Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om bosättningsbaserad folkpension i form av ålderspension för den som är född eller tidigare. Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har rege- ringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till socialförsäk- ringslag. Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: I lagrådsremissen läggs fram förslag om vem som skall omfattas av socialförsäkringen och regler som rör dem som flyttar till eller ut från . Det är ett förslag som har efterlysts tidigare av Lagrådet i sam- band med reformeringen av ålderspensionssystemet (yttrande i prop. 1997/98:151, bilagor, s. 147). Det nu framlagda förslaget till socialför- säkringslag är avsett att övergripande reglera frågorna om tillhörighet till försäkringen. Redan benämningen på lagen leder tanken till att den skulle omfatta mera än vad den gör, men den kan å andra sidan som sägs i remissen utgöra en början på det omfattande moderniseringsarbete som återstår i fråga om socialförsäkringslagstiftningen. De följdändringar i andra lagar som kan bli aktuella har inte förelagts Lagrådet, vilket i viss mån har försvårat granskningen. Det kan dock för- utsättas att de ändringar i lagen om allmän försäkring som kommer att krävas innebär att denna lag alltmer kommer att urholkas, något som än mer kommer att försvåra överblicken över de sociala försäkringarna. Till följd av remisskritik har arbetslöshetsförsäkringen inte inlemmats i den nya lagen. Utredningens förslag visar att det i sig inte varit omöjligt och Lagrådet vill sätta ett frågetecken för om det inte varit på sin plats att också reglera den försäkringen inom den föreslagna ramen. Även om det inte är utslagsgivande innehåller ju rådets förordning (EEG) nr 1408/71 förmåner vid arbetslöshet. I den föreslagna lagen dras i 1, 2 och början av 3 kap. upp mera gene- rella riktlinjer för tillhörigheten till försäkringen och de är klart och pe- dagogiskt angivna. Därefter visar det sig emellertid att systemet är så komplext att det krävs en mängd hänvisningar, tillägg och undantag. Som en "uppslagsbok" som leder vidare till andra lagar torde emellertid den föreslagna lagen i avvaktan på det successiva reformarbetet kunna fylla en funktion. 1 kap. 1 § Enligt första stycket innehåller den föreslagna lagen bestämmelser om vem som omfattas av social trygghet genom social försäkring och vissa bidragssystem (socialförsäkringen). Utanför lagen faller delar av det so- ciala trygghetssystemet, främst landstingens sjukvård och arbetslöshets- försäkringen. Hur denna avgränsning skall göras framgår inte av förevarande paragraf. Av vissa motivuttalanden att döma förefaller det som om avsikten är att ledning skall sökas i 1 kap. 3 §, så att försäkringar och bidragssystem som inte handhas av , Premie- pensionsmyndigheten och de allmänna försäkringskassorna faller utanför lagen. Det naturliga är emellertid att först ta ställning till lagens tillämp- ningsområde och först därefter bestämma vilka myndigheter som tilläm- par lagen. Läsaren torde därför knappast dra den avsedda slutsatsen av 1 kap. 3 §. Det torde vara svårt att avgränsa lagens tillämpningsområde på något annat sätt än genom att direkt ange vilka försäkringar och bidragssystem som omfattas av lagen, alltså genom en uppräkning. Så sker också i 3 kap. 1, 2, 4 och 5 §§ varför avgränsningen framgår av dessa paragrafer. Det synes lämpligt att inledningsvis ange av- gränsningen genom en hänvisning till dessa bestämmelser. Lagrådet för- ordar att i första stycket införs en ny andra mening med förslagsvis följande lydelse: "Lagen gäller för de försäkringar och bidragssystem som anges i 3 kap." 1 kap. 4 § Det kan ifrågasättas om en bestämmelse med det föreslagna innehållet skall tas in i lagen. EG-rättens företräde följer ju av såväl rättspraxis som lagen med anledning av anslutning till Euro- peiska unionen. En sådan bestämmelse skulle kunna ha sin plats i varje lag med någon europeisk anknytning. kan dock upplysningen om EG-rättens företräde vara av sådan praktisk betydelse att bestämmelsen kan godtas. Detta synes vara ett sådant fall. Om bestämmelsen skall bilda skola bör dock, för att man inte i varje enskilt fall skall behöva undersöka vilka frågor gemenskapsrätten rör, orden "om fri rörlighet för personer" utgå. 2 kap. 5 § I andra stycket anges, att den som kommer till för att studera inte skall anses vara bosatt här, men att detta inte gäller den som har utbild- ningsbidrag för doktorander. Såsom också framhålls i betänkandet har utbildningsbidraget kommit att i allt högre grad ersättas av anställning som doktorand. Varken i lagtexten eller i motiven berörs vad som gäller beträffande den som kommer till för att studera och som lyckas finansiera sin forskarutbildning genom att erhålla anställ- ning som doktorand. Möjligen är avsikten att man i ett sådant fall skall betrakta den forskarstuderande som en vanlig arbetstagare, och bortse från att han eller hon kommit hit för att studera, och att därför huvud- regeln i 1 § andra stycket blir direkt tillämplig. Det kan tilläggas att en svensk forskarstuderande, som lämnar landet för att studera utomlands (5 § första stycket), på motsvarande sätt synes falla under huvudregeln i 1 § tredje stycket (eller i förekommande fall den särskilda bestämmelsen i 2 § första stycket), om han eller hon erhållit anställning som doktorand. Frågan bör emellertid klargöras i författningskommentaren. 2 kap. 7 § Om "den som bedriver näringsverksamhet" har sådant fast driftställe i som avses i punkten 3 av anvisningarna till 53 § kommunal- skattelagen skall enligt andra stycket i paragrafen verksamhet som är hänförlig dit anses bedriven här i landet. Språkligt kan det citerade ut- trycket omfatta även en juridisk person, med påföljd att med förvärvs- arbete i verksamhet här i landet enligt paragrafens första stycke, dvs. ar- bete i , skulle kunna avses även det arbete som en från ett fast driftställe utsänd anställd utför utomlands. Den frågan regleras dock först i 2 kap. 9 §. Förevarande bestämmelse torde avse endast egenföretagare. Avsikten skulle bli klarare om "den som" byts ut mot "en fysisk person som". 3 kap. 2 § Enligt den allmänna motiveringen anser regeringen att, i strid mot Rege- ringsrättens avgörande i rättsfallet RÅ 1997 ref. 51, utbetalning av barn- bidrag skall förutsätta att inte bara barnet utan också bidragsmottagaren skall vara bosatt här i landet. Detta framgår dock inte av den här före- slagna lagtexten. En ändring av Regeringsrättens praxis torde inte kunna uppnås enbart genom ett motivuttalande utan det torde krävas att frågan regleras i lag. Enligt Lagrådets mening bör detta ske genom ändringar i lagen om allmänna barnbidrag och lagen om förlängt barnbidrag. 3 kap. 3 § Andra meningen i första stycket anknyter inte till de tidsgränser som an- ges i första meningen utan har en självständig innebörd. Denna skulle komma till tydligare uttryck om andra meningen i stället gavs följande lydelse: "Om det finns synnerliga skäl, får förmåner utges även om uppe- hållstillstånd inte har beviljats." 3 kap. 6 § Enligt första meningen gäller försäkringen enligt 4 och 5 §§ från och med den dag då arbetet har påbörjats. Detta är emellertid en sanning med mo- difikation eftersom försäkringen i fråga om vissa och viktiga försäk- ringar och skadeersättningar kan gälla på grund av tidigare arbete, vilket också framgår av 3 kap. 8 §. Lagrådet kan för sin del inte finna en lämp- ligare formulering men det anförda visar svårigheten att i konkret lagtext formulera övergripande principer, när lagtexten skall omfatta så många olika försäkringar och bidragssystem som här är fallet. Lagrådet förordar att innehållet i första och andra meningarna i första stycket får byta plats, eftersom huvudregeln bör avse normalfallet, dvs. 3 kap. 7 § Enligt andra meningen i paragrafen fortsätter försäkringen att gälla, "enligt de grunder som regeringen fastställer", för den tid en person genomgår utbildning eller står till arbetsmarknadens förfogande. Någon bestämmelse som medger att regeringen lämnas sådant bemyndigande som sägs i 8 kap. 7 § regeringsformen finns inte för socialförsäkringslag- stiftningen (jfr Lagrådets yttrande över förslaget till lag om inkomstgrun- dad ålderspension, prop. 1997/98:151 Bilagor s. 148). Det finns därför utrymme för regeringen att meddela föreskrifter endast om dessa inte kan anses gälla åligganden för enskilda eller i övrigt avse ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden (8 kap. 3 § regeringsformen), dvs är av gynnande natur, eller utgör verkställighetsföreskrifter enligt 8 kap. 13 § regeringsformen. I det senare fallet anses en förutsättning vara att den lagbestämmelse som skall kompletteras är så detaljerad att regleringen inte tillförs något väsentligt nytt genom den av regeringen beslutade föreskriften. Inte i någotdera fallet behöver lagen innehålla något om regeringens föreskriftsrätt, eftersom denna följer direkt av regeringens restkompetens; en erinran kan naturligtvis ändå ha en pedagogisk funktion. I lagförslaget finns i tre olika paragrafer bestämmelser om regeringens föreskriftsrätt. Ställning måste tas i varje enskilt fall. Lagrådet anser sig kunna godta förslaget i förevarande paragraf från den utgångspunkten att det får antas vara fråga om gynnande föreskrifter (jfr , Normgivningsmakten enligt regeringsform, 2 uppl. 1989 s. 68 f). 3 kap. 8 § Enligt första stycket första meningen skall försäkringen för pensioner eller skadeersättningar som avses i 4 § 3 och 4 samt 5 § 1 och 3 fortsätta att gälla när rätten till en förmån enligt de lagar som anges där kan här- ledas från ett tidigare arbete i . Förhållandet torde vara att försäk- ringen gäller så snart förmånen kan härledas från ett arbete i . Or- den "fortsätta att" och "tidigare" leder tanken till att det skulle vara fråga om en påbyggnad av efterskyddstiden efter det senaste arbetet, vilket inte är fallet. De bör därför utgå. Andra meningen i första stycket: "Detsamma gäller försäkringen för föräldrapenning över garantinivå enligt 4 § 2" är i och för sig korrekt försäkringen gäller. Till skillnad från första meningen som handlar om intjänade förmåner som kan utges om försäkringsfall inträffar, krävs emellertid för utgivande av föräldrapenning något ytterligare, nämligen att föräldern har en aktuell sjukpenningsgrundande inkomst över garanti- nivån; detta följer av lagen om allmän försäkring. Bestämmelsen aktua- liserar frågan om inte systemet blivit alltför komplext för att ge de för- säkrade information. 3 kap. 9 § En förutsättning för den efterskyddstid som föreslås i paragrafen torde också vara att den försäkrade återvänder till efter utlandstjänstgöringens slut. På något sätt bör detta antydas, exempelvis så att efter orden "den arbetsbaserade försäkringen" inskjuts: "och som efter utlandstjänstgöringens slut återvänder till ". Det följande "till " kan i så fall utgå. 3 kap. 10 § Enligt bestämmelsen skall försäkringen ha utsträckt tillämpning i sam- band med havandeskap, vård av barn och vid totalförsvarstjänstgöring på det sätt regeringen särskilt förordnar. Paragrafen avser att täcka in de si- tuationer som finns i 3 kap. 5 § tredje stycket 4 6 lagen om allmän försäkring. Även om det också här är fråga om gynnande föreskrifter synes det inte lämpligt att vad som är lagreglerat och riksdagsbundet helt och hållet ersätts av regeringsföreskrifter. Anledningen till den valda formen synes vara att utredningsarbete pågår och att det är ovisst vad regleringen i sak skall innehålla. I avvaktan på att lagen kan ändras på grundval av ett sådant arbete bör dock de angivna bestämmelserna i lagen om allmän försäkring föras över till socialförsäkringslagen. 3 kap. 11 15 §§ Huvudrubriken till 4 15 §§ är Arbetsbaserad försäkring. I 11 14 §§, med , behandlas emellertid även situationer som snarare hänför sig till betydelsen av bosättning i . Det sagda gäller framför allt 13 §.