prop · GM0385 · 1999-01-01 00:00:00 — Staten får sålunda meddela transport- och motorfor- donsförsäkring mot krigsrisk samt mot risk att egendom läggs under embargo eller uppbringas eller genom annan dylik åtgärd anhålles av främmande stat eller av den som där tagit eller försöker ta makten (frustrationsrisk). Mot samma risker får försäkring meddelas även av egendom som lagrats i utlandet för införsel till riket eller i anslutning till utförsel från riket. Enligt paragrafens tredje stycke skall FAL inte äga tillämpning på nu angivna försäkringsformer. Transportförsäkring definieras inte i krigsförsäkringslagen. Begreppet tolkas enligt den gängse uppfattning som råder inom försäkrings- branschen. FAL och dess tillämpning har i detta sammanhang stor be- tydelse. Med transportförsäkring avses sålunda sjöförsäkring (försäkring av fartyg, även under byggnad, och varor som transporteras med fartyg) och annan transportförsäkring. Begreppet annan transportförsäkring omfattar land- och lufttransportförsäkring (avser försäkring av varor) samt luftfartförsäkring. Den sistnämnda försäkringen innefattar flyg- kasko-, flygansvars- (gäller mot tredje man) och luftbefordringsförsäk- ring (avser transportörens ansvar mot passagerare och för resgods). Motorfordonsförsäkring räknas enligt praxis vid tillämpning av FAL inte som en form av transportförsäkring. Enligt 2 § andra stycket har staten rätt att meddela återförsäkring åt svenskt försäkringsbolag eller sammanslutning av sådana bolag. Åter- försäkringen får avse dels sådan försäkring mot krigsrisk och jämförlig risk som har nämnts, dels försäkring av civilrisker inom såväl transportförsäkring som allmän egendoms-, inkomst- och ansvarig- hetsförsäkring samt av trafikförsäkring. Enligt 3 § får och bolag som avses i 1 § lagen om yrkesskadeförsäkring, för olycksfall, som till följd av krigsåtgärd drabbar på fartyg eller annat transportmedel tjänstgörande person, meddela försäkring till högre ersättningsbelopp samt med ersättningar av annan art än eljest. Vidare får sådant bolag med delägare i bolaget sluta avtal om försäkring för olycksfall som här avses, att gälla för annan tid eller träda i kraft än som stadgas i 43 § lagen om yrkesskadeförsäkring. Bestämmelsen är föråldrad såtillvida som nämnda lag har ersatts av lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring och de i paragrafen avsedda sociala olycksfallsbolagen avvecklades . Staten får enligt 4 § meddela återförsäkring av försäkring som nämnts. Enligt 5 § får regeringen meddela närmare föreskrifter rörande tillämpningen av lagen. I förordningen (1988:1565) med instruktion för statens krigsförsäk- ringsnämnd har regeringen meddelat närmare föreskrifter för krigs- försäkringslagens tillämpning. Enligt 1 § har till uppgift att pröva ärenden om sådan försäkring som avses i 2 och 4 §§ krigsförsäkrings- lagen. Nämnden skall också förbereda de åtgärder som från statens sida behövs för att krigsförsäkring skall kunna meddelas. Av 2 § framgår att nämnden endast får bevilja försäkring som avses i 2 § krigsförsäkringslagen när det är av väsentlig betydelse för folk- försörjningen eller för att vidmakthålla handel eller annan näring. Nämnden får enligt 3 § ta återförsäkring av sådana försäkringar som den har meddelat. I förordningen ges också bestämmelser om bl.a. nämndens sam- mansättning och om ärendenas handläggning. I beredskapssyfte har fastställt krigsför- säkringsvillkor för olika transportsituationer, träffat s.k. krigsutbrotts- avtal och därtill hörande särskilda avtal med beredskapsorganens med- lemsbolag och slutit agentavtal med försäkringsbolag angående krigs- försäkring av varor samt utfärdat närmare bestämmelser om den verk- samheten i särskild instruktion. Även andra överenskommelser har träffats som rör krigsförsäkringsverksamheten såsom t.ex. avtal om bärgning med bärgningsföretag. Med beredskapsorganens medlemsbolag har nämnden också träffat s.k. beredskapsavtal, vilka reglerar ett övertagande av återförsäkring av civila risker i fall då bolagens normala återförsäkringsförbindelser med utlandet blir avbrutna. Försäkringsbranschens beredskapsorgan Den statliga försäkringsverksamheten förutsätter en samverkan mellan och de enskilda försäkringsbolagen. För detta ändamål har de svenska försäkringsbolagen upprättat beredskapsorgan, varvid här kan nämnas , Återförsäk- ringskonsortium av (en sammanslutning av ett trettiotal svenska försäkringsbolag verksamma inom företags- och fastighetsförsäkring samt hem- och villaförsäkring) och Återförsäkringskonsortium av (konsortiet omfattar de bolag som är medlemmar i flyg- försäkringspoolen och därutöver ). Enligt konsortieavtalen skall konsortierna vid krigsförhållanden dels kunna överta försäkringsaffärer från de utländska bolag som enligt bevil- jad koncession driver verksamhet i , dels i återförsäkring kunna överta svensk återförsäkringsaffär som svenska bolag önskar överflytta från sådana utländska reassuradörer som befaras icke kunna infria sina förbindelser till de svenska bolagen ävensom svenska bolags svenska affärer. Enligt ett mellan och konsortiet träffat beredskapsavtal återförsäkras viss del av riskerna hos nämnden. Krigsutbrottsavtal Försäkringsbolagens krigsförsäkringar är så utformade att de upphör eller om kommer i krig eller om ett storkrig eller annat krig som berör den närmaste omvärlden utbryter. För att trygga ett kontinuerligt krigsskydd för pågående transporter har , efter bemyndigande av och med godkännande av regeringen, träffat s.k. krigsutbrottsavtal med svenska försäkringsbolag innebärande att staten övertar krigsriskansvaret i de försäkringar som tecknats hos bolagen på de villkor om och annat som angetts av . Krigsutbrottsavtal har sålunda träffats med de bolag som ingår i transportförsäkringsbolagens beredskapsorgan såvitt avser fartyg och varor, med lokala försäkrings- bolag såvitt avser fiskefartyg och med försäkringsbolag som meddelar flygförsäkring såvitt avser flygplan. Krigsutbrottsavtalen innehåller endast grundläggande bestämmelser. Detaljfrågor regleras i särskilda avtal. Dessa avtal behöver inte god- kännas av regeringen. Beredskapsavtal om återförsäkring Som ett led i beredskapsplaneringen har regeringen bemyndigat att träffa avtal med Svenska Transportförsäk- ringspoolen och återförsäkringskonsortierna om återförsäkring av civila försäkringar enligt riktlinjer som godkänts av . Nämnden har sålunda träffat ett återförsäkringsavtal angående civil sjö- och transportförsäkring med . är en form av excedentåterför- säkring, vilket innebär att återförsäkraren ansvarar för det försäkringsbe- lopp som överstiger försäkringsbolagets självbehåll eller maximal. Själv- behållet utgörs av det belopp på en risk som bolaget självt står för. Detta beror i sin tur på bolagets ekonomiska situation. Det maximala självbe- hållet framgår av bolagsordningen. Enligt avtalet återförsäkrar nämnden den del av försäkringsbeloppen som överstiger en av poolen till nämnden anmäld täckningskapacitet, vilken utgörs av summan av medlems- bolagens självbehåll och poolens svenska återförsäkringsgivares åtag- anden. Poolen skall alltså, om det är möjligt, först vända sig till svenska försäkringsbolag som inte är medlemmar i poolen och teckna återför- säkring. Om något eller några av poolens medlemsbolag eller någon av de svenska återförsäkringsgivarna skulle bli ur stånd att fullgöra sina förpliktelser nedsätts den angivna täckningskapaciteten med belopp som motsvarar ifrågavarande bolags andel. Detta får till följd att ansvar börjar vid ett lägre belopp. och Återförsäkringskonsortium av (ÅK 65) har träffats ett återförsäkringsavtal avseende företags- och fastighetsförsäkring samt hem- och villaförsäkring. Avtalet är av en annan typ än det nämnda. Det är här fråga om en s.k. Stop Loss- återförsäkring. I stället för att koppla återförsäkringen till storleken på försäkringsbeloppen börjar nämndens ansvar enligt detta avtal först när summan av alla skador överstiger ett visst belopp. , å ena sidan, och Svenska Flyg- försäkringspoolens svenska medlemsbolag och , å andra sidan, har träffats ett återförsäkringsavtal beträffande civil svensk luftfarts- försäkring. Nämndens motparter utgör medlemmarna av Återförsäk- ringskonsortium av (ÅK 76). Samma återförsäkringsteknik har använts som i avtalet mellan nämnden och Svenska Transport- försäkringspoolen, alltså excedentåterförsäkring. Det är svårt att bedöma vilken omfattning biltrafiken kan tänkas komma att ha under krig och krigsfara och därmed också försäkrings- behovet på detta område. Det har därför inte ansetts realistiskt att redan under fredstid bygga upp ett system för återförsäkring av trafik- försäkring. Möjligheten för att återförsäkra sådana risker har dock ansetts som en viktig del av beredskapen på försäkringsområdet. 7.2 Försäkring mot krigsrisk m.m. Regeringens förslag: Det nuvarande systemet med en som vid krig och krigsfara kan verka som försäk- ringsgivare behålls. Nämnden skall kunna meddela försäkring mot krigsrisk och därmed likartade risker på transportområdet om det är av väsentlig betydelse för försvarsansträngningarna, folkförsörj- ningen eller näringslivet. Krigsförsäkringsverksamheten skall även fortsättningsvis vara undantagen från regleringen i försäkringsavtalslagen. Även systemet med krigsutbrottsavtal behålls. ges i lagen ett generellt bemyndigande att ingå sådana avtal. Innebär ett avtal annat än en mindre avvikelse från gällande ordning skall detta underställas regeringen för godkännande. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår dock att statens försäkringsverksamhet begränsas genom begreppen transportförsäkring och motorfordonsförsäkring, som ges en för lagen särskild betydelse. Utredningen framhåller i olika sammanhang att Krigsförsäkrings- nämndens försäkringsvillkor och gällande krigsutbrottsavtal behöver ses över. På ett flertal punkter lämnar utredningen också konkreta förslag till hur dessa bör utformas. Remissinstanserna: Remissinstanserna har i huvudsak tillstyrkt för- slagen eller inte haft något att erinra mot dessa. Några remissinstanser har dock framfört kritik mot förslaget till definition av begreppen tran- sport- och motorfordonsförsäkring. anför att begreppet landfordon inte finns i nu gällande vägtrafik- och fordons- lagstiftning. I den lagstiftningen skiljer man bl.a. på fordon, motorfordon, lastbil, släpfordon och påhängsvagn. Dessa vedertagna begrepp bör enligt förbundet användas i den föreslagna lagen. anför att begreppet motorfordonsförsäkring har en annan betydelse än den föreslagna i inspektionens föreskrifter. Begreppet används där som ett samlingsbegrepp för en grupp av försäkringsklasser, varav landfordon är en. Enligt inspektionen vore det bättre om i lagen används begreppet landfordonsförsäkring i enlighet med den betydelse "landfordon" har i 2 kap. 3 a § FRL och i inspektionens föreskrifter. Kammarkollegiet anser att definitionen av transport- och motorfordonsförsäkring är otidsenlig och bristfällig. Definitionen bör harmoniera med den på försäkrings- marknaden tillämpade terminologin och inkludera olika typer av last- bärare, inklusive sådana som används i den s.k. kombitrafiken. och framhåller att det är viktigt att transportförsäkring kan meddelas för transporter av betalningsmedel och andra värdehandlingar. SJ framhåller att statlig krigsförsäkring behövs för inrikes godstransporter och spårbundna fordon. efterlyser ett klarläggande be- träffande det i krigsutbrottsavtalen använda begreppet svenska intressen . Enligt poolen behövs ett förtydligande framförallt vad gäller varuförsäkringsområdet, så att försäkringsgivarna i fredstid kan förvissa sig om vad som är skyddat vid ett krigsutbrott. ÖCB föreslår att krigsförsäkring även skall kunna meddelas om det är av betydelse för försvarsansträngningarna. Skälen för regeringens förslag: Allmänna överväganden I krig och krigsfara är det från totalförsvarssynpunkt av största vikt att utrikeshandeln kan fortsätta att fungera i behövlig utsträckning och att transporter inom riket finns att tillgå. En förutsättning för att så skall kunna ske är att det finns tillräckligt med transportmedel att disponera för svenska intressens räkning. En viktig faktor i det sammanhanget är att alla de som har intressen i transportmedlen och i varulasterna kan få sitt behov av försäkringsskydd tillgodosett. Om kommer i krig eller om ett stormaktskrig utbryter eller om i övrigt ett krig utbryter i vårt när- område kan man räkna med att försäkringsskyddet i fråga om krigsrisker kommer att upphöra. Detta beror på att återförsäkringsförbindelserna med utlandet sannolikt avbryts och det enskilda försäkringsväsendet inte har resurser att ensamt möta den risk för stora och talrika skador som kan uppstå. Mot denna bakgrund framstår det som naturligt att staten, på motsvarande sätt som skedde under de båda världskrigen, kan tillhanda- hålla försäkringsskydd mot krigsrisker på transportområdet. För att en statlig krigsförsäkringsverksamhet vid behov skall kunna fungera tillfredsställande fordras en noggrann fredstida planering. Bered- skapen på området måste vara så god att den svarar upp mot mycket högt ställda krav när det gäller möjligheten att snabbt och effektivt få igång en verksamhet. gällande ordning med en som i fredstid är verksam med beredskapsplaneringen utgör en god utgångs- punkt för att detta mål skall kunna uppnås. Beredskapen hos har vid utgången av bedömts vara god (se prop. 1996/97:4 s. 263). Det kan emellertid finnas skäl att ytterligare stärka beredskapen hos nämnden. Frågan behöver dock beredas ytterligare och regeringen avser därför att i ett annat sammanhang återkomma i saken. Även med en mycket god beredskap kan man dock inte förvänta sig att försäkringsverksamheten skall kunna komma i gång så snabbt att försäkring kan lämnas för pågående transporter. Vid ett inträffat krigs- tillstånd är det emellertid från totalförsvarssynpunkt angeläget att ett kontinuerligt försäkringsskydd så långt möjligt kan garanteras. Systemet med krigsutbrottsavtal fyller därför en betydelsefull funktion och denna konstruktion bör även fortsättningsvis ingå som en viktig del i bered- skapsplaneringen. pågår ett arbete med en översyn dels av gällande krigsutbrottsavtal och därtill knutna särskilda avtal, dels av försäkringsvillkor och gällande beredskaps- avtal om återförsäkring. Arbetet bedrivs i samarbete mellan och nämnden. Försäkringsverksamhetens omfattning I likhet med vad utredningen har funnit anser regeringen att det försäkringsbara området enligt krigsförsäkringslagen i huvudsak är väl avgränsat. Av remissyttrandena framgår emellertid att det på vissa punkter råder osäkerhet huruvida har befogenhet att erbjuda försäkringsskydd eller ej. Några instanser menar att möjligheten att meddela försäkring bör utvidgas. Syftet med direktförsäkringsverksamhet under krig och krigsfara är att kunna erbjuda det försäkringsskydd som behövs för att angelägna transporter skall kunna utföras. Tanken är således att ekonomiskt skydd skall kunna ges mot skador och förluster på transportområdet som inte täcks genom sedvanliga civilförsäkringar. Transportväsendet utvecklas i takt med samhällsutveck- lingen i övrigt. Nya transportmedel kommer till användning och från tid till annan sker stora förändringar i infrastrukturen. Eftersom bered- skapslagar om möjligt bör utformas på ett sådant sätt att de står emot mindre förändringar i samhället, är det inte lämpligt att nu låsa fast regleringen och ge en särskild betydelse åt de aktuella försäkrings- termerna på krigsförsäkringsområdet. Det är inte heller ändamålsenligt att knyta befogenhet till olika försäkrings- klasser eftersom även dessa kan förmodas ändras efterhand. Begreppet transportförsäkring i krigsförsäkringslagen tolkas enligt den gängse uppfattning som råder inom försäkringsbranschen. I det sammanhanget har FAL och dess tillämpning haft stor betydelse. För- slaget till ny FAL som bereds inom innehåller emellertid inte någon särreglering för sjö- och transport- försäkring. Det är därför inte lämpligt att bygga Krigsförsäkrings- nämndens befogenhet att meddela försäkring på FAL:s begreppsbildning. Eftersom nämnden inte har någon kontraheringsplikt det föreligger inte någon skyldighet för staten att meddela krigsförsäkring utan en behovsprövning sker i varje särskilt fall bör i stället det försäk- ringsbara området endast avgränsas till att avse transportområdet. De intressen som i första hand bör komma i fråga för krigsförsäkring är naturligtvis själva transportmedlet och det transporterade godset. Om transporten sker med släpfordon, påhängsvagn eller någon annan fordonskombination kommer emellertid att sakna betydelse. Med den föreslagna gränsdragningen kan försäkring meddelas för olika slag av transportbärare om förutsättningarna härför i övrigt är uppfyllda. Men även andra intressen hänförliga till transporter bör kunna försäkras om det bedöms som angeläget. Skulle det i en krigssituation visa sig föreligga ett behov av statlig försäkring för exempelvis inrikes godstrafik och spårbundna fordon blir det enligt den föreslagna bestämmelsen möjligt för att meddela försäkring även för denna typ av transporter. Detsamma gäller för försäkring av betalningsmedel, värdepapper och annan motsvarande egendom som inte faller under begreppet varor i juridisk mening. Ett spörsmål som varit föremål för diskussion i olika sammanhang är vilka möjligheter det finns att meddela krigsförsäkring för utländska transportmedel. Till denna kategori räknas bl.a. svenska fartyg som är registrerade i utlandet. Något formellt hinder mot att meddela sådan försäkring föreligger inte och bör inte heller införas. Vid avgörandet om försäkring bör meddelas eller ej är det naturligtvis av betydelse vilket värde från totalförsvars- synpunkt som det transporterade godset har. I de fall krigsförsäkring av godset kan påräknas och försäkring av transportmedlet har betydelse för transportens utförande bör den omständligheten att detta är utländskt inte utgöra något hinder mot att försäkring meddelas. I krigsförsäkringslagen finns inte angivet några särskilda riktlinjer för hur den statliga krigsförsäkringsverksamheten skall drivas på transport- området. Som nämnts i det föregående har regeringen emellertid i instruktionen för föreskrivit att försäkring får lämnas endast om det är av väsentlig betydelse för folkförsörjningen eller för att vidmakthålla handel eller annan näring. Även i fortsättningen bör gränserna för det statliga försäkringsengagemanget dras upp på ett liknande sätt. Såsom ÖCB har föreslagit bör emellertid statlig krigsförsäkring även kunna meddelas om det är av betydelse för försvars- ansträngningarna. Inom den sålunda angivna ramen bör , liksom nu är fallet, ha frihet att avgöra om försäkring skall lämnas utan att vara bunden av några särskilda begränsningar. Nämndens beslut i försäkringsärenden bör i konsekvens därmed i enlighet med vad som gäller enligt föreskrift i nämndens instruktion inte heller kunna överklagas. Detta är en naturlig följd av att det inte är en fråga om en rättighet att erhålla krigsförsäkring. En grundförutsättning för att statens krigsförsäkringsverksamhet skall kunna skötas på ett effektivt sätt under krigsförhållanden är att får stor frihet att verka inom den angivna verksamhetsramen. I detta bör som också ligga att den speciella försäkringsverksamhet som det här är fråga om, driven under särskilda och extraordinära förhållanden, kan ske utan bundenhet till FAL:s för normala förhållanden utformade regelsystem i fråga om villkor m.m. Krigsutbrottsavtalen Genom krigsutbrottsavtalen har staten åtagit sig att överta ansvaret för hela den krigsrisk avseende svenska intressen som av försäkringsbolagen är täckt av löpande direkt tecknade transportförsäkringar. Innebörden av avtalen är alltså att staten övertar hela försäkringsansvaret i de krigsförsäkringar som fortfarande gäller vid det ifrågavarande krigsutbrottet. får därigenom tid att pröva om statlig krigsförsäkring skall meddelas beträffande transportmedlet när den löpande försäkringen går ut. Som inledningsvis nämnts regleras inte gällande krigsutbrottsavtal i krigsförsäkringslagen utan avtalen grundas på särskilda beslut av riks- dagen. Regeringen har genom dessa beslut bemyndigats att uppdra åt att i enlighet med de av antagna riktlinjerna ingå avtalen, som för sin giltighet kräver regeringens godkännande. Det ter sig emellertid naturligt att , som då krigsförsäkringslagen är i kraft har att fastställa villkoren för krigs- försäkringar, även under fredstid, som ett led i beredskapsplaneringen, får träffa avtal om övertagande av krigsrisker inom sitt försäkrings- område. En lämplig ordning är att avtalen skall underställas regeringen för godkännande om de innebär annat än mindre avvikelser från gällande ordning. I motsvarande mån bör även ändringar i gällande avtal godkännas av regeringen. bör således i lagen ges ett generellt bemyndigande med nu angivet innehåll. Krigsrisken avser enligt gällande krigsutbrottsavtal endast svenska intressen . Av denna begränsning har ansetts följa att avtalet för tran- sportförsäkring enbart gäller svenskflaggade fartyg. har i skrivelse till regeringen hemställt att begreppet svenskt intresse i vissa fall skall anses omfatta även svenska handelsfartyg i öppna utländska fartygsregister. Frågan har behandlats av utredningen, som anser att problemet hur under krigstid skall få tillgång till utlandsflaggade fartyg först måste lösas innan det går att närmare ange hur krigsförsäkringsfrågan för dessa fartyg bör lösas. Förutsättningarna för att trygga tillgången på transportkapacitet har därefter utretts av en särskild utredare, som avlämnat en promemoria, vilken efter remissbehandling nu är föremål för särskild beredning inom (dnr 97/5/2). Med hänsyn till denna beredning och till att som tidigare nämnts krigsutbrottsavtalen är föremål för en översyn bör frågan hur begreppet svenskt intresse i avtalen bör tolkas inte avgöras i detta sammanhang. Det finns dock anledning att framhålla att det inte finns något formellt hinder mot att krigsutbrottsavtal träffas med utländska försäkringsgivare etablerade i . Det är som tidigare nämnts också möjligt att meddela statlig krigsförsäkring för utländska transportmedel. Som kommer att framgå i det följande föreslår regeringen att det även införs en möjlighet att meddela återförsäkring åt utländska försäkringsgivare. 7.3 Statlig återförsäkring Regeringens förslag: skall även i fort- sättningen kunna meddela svenska försäkringsbolag återförsäkring (motta återförsäkring) avseende såväl krigsrisker som civila risker. Till skillnad mot vad som gäller kommer emellertid inte några begränsningar att gälla i fråga om vilka civila risker som får återför- säkras. En motsvarande möjlighet att meddela återförsäkring införs för i förhållande till här i landet etablerade utländska försäkringsgivare. ges i lagen ett generellt bemyndigande att ingå beredskapsavtal om återförsäkring. Innebär ett avtal annat än en mindre avvikelse från gällande ordning skall detta under- ställas regeringen för godkännande. Utredningen förslag såvitt gäller statlig återförsäkring överens- stämmer med regeringens. Utredningen har vidare föreslagit att staten, på lämpligt sätt, som ett led i beredskapsplaneringen avger en förklaring att staten är beredd att lämna lån till ÅK 65 för det fall medlemsbolagen har oreglerade stor- skador som konsortiet träder i aktiv verksamhet. Förklaringen skall dock inte innebära någon bindande utfästelse om lån. föreslås få i uppdrag att, som ett led i beredskapsplaneringen, precisera de förutsättningar och villkor som bör gälla för statens medverkan vid eventuellt lån till konsortiet. Remissinstanserna har tillstyrkt förslagen eller lämnat dessa utan erinran. Bakgrunden till regeringens förslag: En försäkringsgivare kan fördela sina riskåtaganden på olika sätt. Ett vanligt sätt är att återför- säkring sker hos en annan försäkringsgivare.