prop · GM0394 · 1999-01-01 00:00:00 — Statens ansvar måste alltid noggrannt prövas utifrån vilka möjligheter som finns till annan finansiering. Företag och organisationer har huvudansvaret för relevanta forskningsinsatser inom respektive område. Staten skall ge organisatoriska ramar för utförande av forskning. Staten skall ansvara för att det finns universitet, högskolor, andra myndigheter eller organ som har goda organisatoriska förutsättningar för att utföra forskning. I detta ligger också att staten har ansvar för att granska och utvärdera forskningsorganisationen samt att vid behov anpassa den efter ändrade förhållanden. Detta innebär inte att all forskning eller ens huvuddelen av forskningen behöver utföras i statlig regi eller inom statliga myndigheter. I har offentligt finansierad forskning huvudsakligen bedrivits inom universitet och högskolor. Industriforskningsinstituten, som finansieras gemensamt av stat och näringsliv, bedriver forskning och utvecklings- arbete till förmån för främst företagens utveckling. Staten skall ge förutsättningar för deltagande i internationellt forskningssamarbete. Internationellt samarbete utgör ett viktigt element i stora delar av den moderna forskningen. Huvuddelen av detta samarbete initieras av och genomförs av enskilda forskare och forskargrupper utan formaliserat stöd eller reglering från staten. I vissa fall är emellertid samarbetet av en sådan art att det förutsätter samarbetsavtal på mellanstatlig nivå. Staten har ansvar för att främja sådant samarbete och att verka med hänsyn till de svenska förutsättningarna. bör denna form av forskningsstöd kontinuerligt prövas och bedömas på samma sätt som annat statligt stöd till forskning. Staten skall utveckla former för forskningsinformation och medverka till att forskningsrön kan tas tillvara i alla delar av det svenska samhället. Det är av största vikt att forskningen inte blir en angelägenhet enbart för en begränsad grupp bestående av forskare och ett antal avnämare av forskningsresultat. Information om forskning och forskningsresultat måste nå ut till myndigheter, företag, organisationer och andra i vars verksamheter forskningens resultat kan komma till nytta. Informationen måste också nå ut till en bredare allmänhet. Detta är viktigt inte bara för att samhällsutvecklingen ställer krav på ökad spridning av de kunskaper forskningen genererar, utan också för att värna om demokratin och skapa en öppen debatt kring bl.a. etiska frågor inom forskningen och forskningsresultatens tillämpning i samhället. Till de statliga uppgifter som föreslagits av Forskning 2000 bör därför fogas uppgiften att främja spridning av information om forskningen och dess resultat. Denna uppgift bör vara en angelägenhet för såväl forskarna själva som för lärosäten, forskningsråd m.fl. organisationer. 5 Formerna för forskningspolitiken Regeringens bedömning: En särskild forskningspolitisk proposition bör överlämnas till en gång per mandatperiod. Forskningspropositionerna bör bygga på ett allsidigt och högkvalitativt underlag. Forskningsråd, lärosäten och samtliga övriga berörda myndig- heter bör regelbundet ta fram kunskaps- och forskningsstrategier. Dessutom bör forskningsråden få i uppdrag att anordna särskilda forskarkonferenser. Studier av forskning bör främjas. Kommitténs förslag: Forskning 2000 förordar att en övergripande bedömning av fördelningen av de samlade offentliga resurserna för forskning görs en gång per valperiod. Särskilda forskningspolitiska propositioner bör läggas fram , andra året efter ett valår. Det ger en tillträdande regering möjlighet att styra förberedelserna för och beredningen av forskningspropositionerna. Förslagen hinner också träda i kraft och kan börja tillämpas . Forskning 2000 föreslår att två nya typer av dokument, kunskapsstrategier och forskningsstrategier, regelmässigt tas fram som underlag för statsmakternas beslut och myndigheternas planering och verksamhet. Kunskapsstrategierna bör utarbetas område för område av ansvariga myndigheter. I kunskapsstrategierna bör analyser av kunskapstillgång och kunskapsutveckling göras mot bakgrund av bedömningar av framtida utveckling och behov inom berörda områden. Forskningsstrategier för forskning och forskarutbildning bör tas fram av universitet, högskolor och forskningsråd. Utifrån bedömningar av vetenskaplig utveckling och forskningsbehov bör en övergripande långsiktig planering och policy avseende centrala frågor redovisas. Forskningsråden bör få i uppdrag att regelbundet anordna forskar- konferenser, där en bred krets av forskare inom vart och ett av de berörda områdena får möjlighet att både redovisa pågående verksamhet och lämna synpunkter på behov och framtida möjligheter. Forskarkon- ferenserna bör ske i systematisk form och de som lämnar synpunkter måste vara beredda att stå för dessa offentligt. Ett fristående av forskning och högre utbildning bör inrättas. Institutet bör vara fristående från andra aktörer inom FoU- området. Huvuduppgifterna bör vara att regelbundet ta fram samlade översikter och analyser av svensk forskning och högre utbildning i ett internationellt perspektiv. Institutet bör vidare på eget initiativ utreda och analysera olika frågor inom verksamhetsområdet. Forskning 2000 har inhämtat att några forskningsstiftelser har för avsikt att etablera ett sådant institut. Institutet bör på uppdrag av och olika myndigheter utföra utredningar och analyser. Institutet bör få ett statligt bidrag. Remissinstanserna: Remissinstansernas synpunkter stämmer överens med kommitténs vad avser planeringsperioden för forskningspolitiska propositioner och är positiva till förslaget om kunskaps- och forskningsstrategier. Få remissinstanser har berört frågan om forskarkonferenser. Forskningsråden och flera av högskolorna är positiva till förslaget. Vissa sektorsmyndigheter anser att även andra berörda bör ges möjlighet att delta. Många remissinstanser anser att det finns behov av att bredda och fördjupa studier och analyser av forskning och högre utbildning. Det finns olika uppfattningar om vilken instans som skall utföra denna uppgift. Vissa myndigheter anser att den borde utföras av . Skälen för regeringens bedömning Forskningspolitiska propositioner Forskningsfrågor har alltid varit föremål för engagemang från riksdag och regering, medan forskningspolitik som ett särskilt politikområde är en relativt ny företeelse. inrättades flertalet av forskningsråden. etablerades i de flesta en mer tydlig forskningspolitik. I byggdes universiteten och högskolorna ut och reformerades . Även forskningsråden fick utökade resurser och den sektorsanknutna forskningen utvecklades i snabb takt. gav regeringen i uppdrag att utreda formerna för planering av de statliga insatserna för forskning och utvecklingsarbete. , , kom att föreslå i sitt betänkande (SOU 1977:52) att regeringen regelbundet skulle lägga fram princip- propositioner för den samlade statliga FoU-politiken och att regeringens FoU-program skulle lämnas en gång per valperiod. Med anledning av RU:s förslag beslutade regering och riksdag att förslaget om FoU-program skulle prövas och ge erfarenheter och ledning för det fortsatta arbetet (prop. 1978/79:119, bet. 1978/79:UbU44, rskr.1978/79:391). Det beslutades också att forskningspolitiken skulle kompletteras med sektorsvisa bedömningar. Den första samlade forskningspolitiska propositionen lades fram . Samordningen var dock begränsad till i huvudsak forskningen inom Utbildnings- och Jordbruksdepartementens verksamhetsområden. Nästa forskningsproposition kom för att ligga i fas med den flerårsplanering som redan tillämpades med avseende på det statliga stödet till näringslivsmotiverad FoU. Därefter har forskningspolitiska propositioner lagts fram . Forskningspropositionerna är ett instrument för forskningspolitiken. I likhet med övriga politikområden består forskningspolitiken av prioriteringar och resursavvägningar men också av mål och resultatkrav. Verksamheten vid såväl universitet, högskolor och forskningsråd som övriga berörda myndigheter måste ges rimligt stabila förutsättningar för planering och måluppfyllelse. Det ställer krav på långsiktighet när det gäller både beslut och förväntningar på resultat. Insatserna måste ibland börja inom forskarutbildningen. En ny forskningsmiljö kan behöva byggas upp. Själva forskningen är ofta ett tålmodigt arbete med materialinsamling, experiment och långvarigt analysarbete innan några resultat kan redovisas. I regel kan inte heller forskningsarbetet avbrytas utan rimliga avvecklingstider. Självklart måste prioriteringar och resursavvägningar regelbundet ifrågasättas och omprövas. som regeringen vill betona långsiktigheten i forskningspolitiken och i de forskningsinsatser som görs, får inte forskningssystemet utformas så att flexibilitet och snabba insatser omöjliggörs. Regeringen anser att en övergripande bedömning av fördelningen av resurserna för forskning och utvecklingsarbete bör göras en gång per mandatperiod, som regel år två efter ett valår. Det ger en tillträdande regering möjlighet att styra förberedelserna för och beredningen av de forskningspolitiska propositionerna. Förslagen hinner också behandlas av och träda i kraft och tillämpas . Nästa forskningspolitiska proposition bör läggas fram . Inför de samlade forskningspolitiska propositionerna bör myndigheterna utarbeta s.k. kunskapsstrategier och forskningsstrategier. Forskningsråden bör ges i uppdrag att anordna särskilda forskarkonferenser. Kunskaps- och forskningsstrategier Inför de forskningspolitiska propositionerna behöver regeringen ett väl utarbetat underlag om den vetenskapliga utvecklingen och behoven för att kunna göra en rimlig bedömning av det samlade behovet och fördela de resurser som finns. Inför tidigare forskningspolitiska propositioner har regeringen beslutat om fördjupade anslagsframställningar i fråga om forskning och utveckling för treårsperioder. Regeringen anser att de av kommittén föreslagna s.k. kunskaps- och forskningsstrategierna bör tas fram av vissa myndigheter. Det vore värdefullt om även andra organ som t.ex. Kungl. och tog fram sådana strategier. Strategidokumenten bör användas både som underlag för statsmakternas beslut men också för myndigheternas egen planering och verksamhet. Det är viktigt att alla berörda myndigheter, universitet, högskolor, forskningsråd och andra organ lämnar relevant underlag som regeringen kan använda för bedömningar och förslag till beslut avseende både resurser och verksamhet som berör den nationella och internationella forskningen. Kunskapsstrategier utvecklas av flera ansvariga myndigheter. Sådana strategier bör fortsatt utarbetas område för område av samtliga berörda myndigheter och organ. Kunskapsstrategierna bör mot bakgrund av bedömningar av framtida utveckling och behov inom berörda områden innehålla analyser av kunskapstillgång och kunskapsutveckling. Där så är möjligt bör även bedömningar i ett internationellt perspektiv göras. Kunskapsstrategierna bör innehålla bedömningar avseende utbild- ningsnivåer och utbildningsinriktning samt strategier avseende fort- och vidareutbildning för befintlig personal men också strategier för nyrekrytering av personal med olika typer av kompetens. Myndigheterna bör utifrån det perspektiv som den egna verksamheten ger, ge synpunkter på innehåll och uppläggning av olika utbildningar men också bedöma omfattning och inriktning av den forskning och det utvecklingsarbete som pågår eller behöver initieras. Slutligen bör kunskapsstrategierna innehålla program för inhämtande och spridning av information inom verksamhetsområdet. I budgetpropositionen för (prop. 1997/98:1, utg.omr. 14) redovisade regeringen sin avsikt att synliggöra myndigheternas kompetensförsörjningsfrågor. skall myndigheterna lämna uppgifter till regeringen som rör kompetensförsörjning och de mål som gäller för detta. Redovisningskrav utgår från tre övergripande kompetensnivåer: ledarkompetens, kärnkompetens och stödkompetens. Dessutom skall myndigheten utifrån sina verksamhetsmål och bedömning av arbetsmarknadsläget, redovisa sina mål för kompetensförsörjningen framåt. I detta uppdrag ligger också att myndigheten skall lyfta fram andra kompetensförsörjningsfrågor som myndigheten avser ägna särskild uppmärksamhet. En sådan kompetensredovisning rapporterar universiteten, högskolorna, forskningsråden och andra berörda myndigheter . Universitet och högskolor skall dessutom lämna för området verksamhetsanpassad redovisning av personal i årsredovisningarna. Kunskapsstrategierna går således utöver och kompletterar det årliga kompetensförsörjningsuppdrag myndigheterna har. Vissa redovisnings- krav tangerar varandra men det är angeläget att dessa uppdrag bedöms var för sig och i delvis olika sammanhang. Universitet, högskolor och forskningsråd bör ta fram särskilda övergripande strategier för arbetet med forskning och forskarutbildning. Lärosätena arbetar med dessa frågor i de årliga budgetunderlag som de lämnar. Regeringen vill ytterligare förtydliga den roll lärosätena och forskningsråden har att, utifrån bedömningar av vetenskaplig utveckling och forskningsbehov, redovisa sin långsiktiga planering och policy. Dessa dokument, forskningsstrategierna, blir ett underlag åt regeringen inför de forskningspolitiska propositionerna. Lärosätena och forskningsråden kan också använda forsknings- strategierna i sin interna verksamhetsplanering tillsammans med andra relevanta dokument, liksom i de dialoger som förs med . Forskningsstrategierna bör innehålla analyser av nationella och internationella trender inom forskningen samt en bedömning av, om och hur detta påverkar lärosätets planering. Forskningsstrategierna bör även innehålla bedömningar av svaga och starka sidor i den egna organisationen och verksamheten, bl.a. utifrån genomförda utvärderingar och kvalitetsutvecklingsarbete. Lärosäten och råd bör lämna strategiska underlag i fråga om den ämnesmässiga bredden men också beskriva profilering och specialisering inom forskning och forskarutbildning. Det är viktigt att också beskriva de strategier som avser forskarutbildningens inriktning, uppläggning och genomförande samt lärarnas arbete inom forskning. Alla forskningsfinansiärer, men framförallt forskningsråden, ansvarar för att bedöma och bevaka områden som kan vara viktiga för vetenskapliga utveckling och konkurrenskraft. Forskningsråden värnar också om förnyelsen och kvaliteten i forskningen samt medverkar till att skapa kreativa forskningsmiljöer. De första kunskaps- och forskningsstrategierna bör redovisas så att de kan användas i den forskningspolitiska proposition som regeringen har för avsikt att lägga fram 2000. Regeringen har redan givit vissa myndigheter, bl.a. Skogs- och Jordbrukets forskningsråd, i uppdrag att utveckla forskningsstrategier. Regeringen avser att ge alla berörda organ och myndigheter i uppdrag att utarbeta särskilda kunskaps- och forskningsstrategier. Forskarkonferenser Regeringen anser att det är viktigt att synpunkter på forskningspolitiken får framföras av personer som själva är direkt engagerade i forskning i dialog med företrädare för viktiga verksamheter i samhälle och näringsliv. Regeringen anser därför att forskningsråden skall anordna särskilda forskarkonferenser där forskare och andra intressenter i verksamheten kan framföra sina synpunkter avseende forskningsbehov och resursavvägningar, men också ge råd i forskningspolitiska frågor. Forskarkonferenserna kan vara ett komplement till arbetet inom Forskningsberedningen, vilken regeringen har tillsatt , men också en arena där aktuella forskningspolitiska frågor kan ventileras. De synpunkter som framförs skall kunna användas som del i de överväganden som regeringen gör. Forskningsråden bör i särskilda rapporter redovisa de diskussioner och förslag som framkommit under forskarkonferenserna. Regeringen har för avsikt att tillsammans med Forskningsberedningen, forskningsråden och anordna en forskarkonferens för att inleda en sådan dialog mellan regering, forskarsamhälle ochföreträdare för olika verksamheter. Konferensen kommer att vara öppen för alla intressenter och skall också vara en kontaktpunkt mellan forskningen och folket i likhet med vad som förekommer inom försvarsområdet. Konferenserna kan komma att utgöra startpunkten i förberedelserna för nästkommande forskningspolitiska proposition. Studier av forskning och högre utbildning Regeringen anser att det finns ett stort behov av studier av forskning och högre utbildning. Ett antal myndigheter och organ utför analyser som delvis täcker behovet. och insatser är värdefulla, liksom de som görs av , och . I flera utredningar om universitet och högskolor samt högre utbildning och forskning har föreslagits att ett särskilt organ ett institut skulle inrättas för studier av forskning och högre utbildning. I många andra länder finns redan etablerade fristående analysfunktioner. Vissa forskningsstiftelser samt Kungl. och Ingenjörvetenskapsakademien har planer på att etablera ett fristående av forskning och högre utbildning. Institutet skulle få en basfinansiering av grundarna men i övrigt arbeta på uppdrag. Regeringen anser att det behövs ett flertal instanser som kan bedriva både utredningsarbete, studier och analyser, bl.a. som ett stöd för den samlade forskningspolitiken. har redan till uppgift att analysera och göra studier av högre utbildning och forskarutbildning liksom av frågor som gäller forskning och samverkansuppgiften. Regeringen har erfarit att kommer att intensifiera sitt utrednings- och analysarbete inom forskningsområdet i vid bemärkelse. Regeringen väkomnar initiativ. Regeringen anser att det även inom ramen för en förnyad forskningsfinansieringsstruktur bör kunna göras samlade översikter och analyser av svensk forskning i ett nationellt och internationellt perspektiv. Regeringen kan härigenom få bedömningar i såväl aktuella forskningspolitiska frågor som bättre tillgång till sakkunskap inom olika forskningsområden. Regeringen avser att återkomma i frågan i den forskningspolitiska propositionen . 6 Forskningens omfattning, inriktning och fördelning 6.1 Övergripande frågor Regeringens förslag: Resurserna för grundforskning och forskarutbildning skall öka, i synnerhet vad gäller teknik och naturvetenskap. Regeringens bedömning: En målsättning för forskningspolitiken bör vara att befäster sin position som framstående nation inom forskning och utveckling. Svensk forskning bör ha en ämnesmässig bredd, med koncentrerade insatser inom ett antal högkvalitativa forskningsmiljöer. Statliga myndigheter bör i ökad omfattning inom ramen för sina resurser använda forskning för att utveckla sin verksamhet. Avvägningar mellan vetenskapsområden, mellan fasta och rörliga resurser och för resurser till för landet viktiga forskningsområden samt beträffande lokaliseringen av forskningen bör göras på statsmaktsnivå. Kommitténs förslag: är det land som avsätter störst andel av bruttonationalprodukten (BNP) till forskning och utvecklingsarbete. Enligt Forskning 2000 är de svenska forskningsresursernas omfattning jämfört med andra länder mindre än vad som framgår av de mått som brukar användas. Kommittén anser att den mest angelägna åtgärden för svensk forskningspolitik är att öka resurserna för grundforskning och forskar- utbildning. Beträffande grundforskning anser kommittén att det främst är tre avvägningar som bör göras på statsmaktsnivå: avvägning mellan fasta och rörliga medel för forskning vid lärosätena, avvägning mellan olika forskningsområden och avvägningar i fråga om den geografiska lokaliseringen av forskning och forskarutbildning. Kommittén framhåller att det är angeläget att en korrekt kostnadsfördelning mellan universitet och externa finansiärer uppnås, där de senare bör bära hela kostnaden för den verksamhet som de förlägger till universitet och högskolor. I avvägningen mellan forskningsområden förordar kommittén förstärkningar av områdena naturvetenskap och teknik, medan resurserna för samhällsvetenskaplig forskning bedöms kunna minska. I frågan om lokaliseringen av forskningsresurserna anser kommittén att besluten om att alla lärare skall forska och att alla lärosäten skall ha egna forskningsresurser är viktiga utgångspunkter, men att statsmakterna måste kunna fatta beslut om resurser också utifrån allmänna värderingar och politiska prioriteringar. Kommittén föreslår, angående forskning för särskilda behov, att beställarstyrd forskning för utveckling av den statliga verksamheten skall öka inom ramen för de medel som myndigheterna disponerar. Remissinstanserna: I stort sett alla remissinstanser delar kommitténs uppfattning om angelägenheten av att resurserna för grundforskning och forskarutbildning skall öka och ser detta som väsentligt. Några remissinstanser vill därtill också öka de totala forskningsresurserna, dvs. också resurserna för tillämpad forskning. och anser ej att resurserna för grundforskning och forskarutbildning bör öka. anser att resurserna i stället bör öka inom tillämpade och tvärvetenskapliga teknikområden och hävdar att huvudproblemet för är den otillräckliga industrirelevanta forskningen. Den syn som Forskning 2000 har angående avvägningen mellan fasta och rörliga resurser och vikten av en korrekt kostnadsfördelning mellan universitet och högskolor stöds av de remissinstanser som kommenterar förslaget. I avvägningen mellan vetenskapsområden finns bland remissinstanserna ett starkt stöd för en ökning till naturvetenskap och teknik. Förslaget om minskade resurser för samhällsvetenskaplig forskning avvisas samstämmigt av remissopinionen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: De offentliga resursernas omfattning och inriktning De statliga forskningsinsatserna uppgår för , enligt SCB, till sammanlagt . Näringslivets finansiering av FoU- insatser kan uppskattas till . Andra finansiärers insatser, bl.a. forskningsstiftelsernas, uppskattas av Forskning 2000 till cirka Med reservation för att samlade uppgifter inte finns att tillgå för kan den sammanlagda FoU-finansieringen i uppskattas till drygt 58 miljarder . har ofta framhållits som det land som satsar allra mest på FoU, mätt som FoU-resurser i förhållande till bruttonationalprodukten, BNP. I absoluta tal är världsledande, följt av , , och . svarar ensamt för av FoU-insatserna inom området. insatser motsvarar av FoU-insatserna. förstaplacering när det gäller FoU-andel av BNP bygger framför allt på stora insatser från några få storföretag och på fram till nu relativt stora försvarsforskningsinsatser. Även en svag utveckling av den svenska BNP har inverkat på relationstalet. ligger, trots den omfattande försvarsforskningen som ingår i statistiken, under OECD-genomsnittet när det gäller den andel av forskningsresurserna som är statligt finansierad, vilket delvis beror på den stora omfattningen av företagens FoU. Om man emellertid ser till statens FoU-utgifter i förhållande till BNP ligger också förhållandevis lågt. I svarade staten för av de totala FoU-resurserna. Genomsnittet för var . har forskningsinsatserna minskat i flertalet OECD- länder. I de flesta länder var detta resultatet av nedskärningar av den statliga har man i flera länder, bland annat , , och beslutat att väsentligt öka resurserna för forskning. I har försvarsforskningen enligt SCB minskat väsentligt. Även anslagen för grundforskning till forskningsråd, Rymdstyrelsen och internationellt forskningssamarbete samt till fakulteterna har minskat. FoU-utgifterna inom det svenska näringslivet har ökat . Näringslivets FoU är framförallt koncentrerad till tillverkningsindustrin. Bara en mindre del av näringslivets FoU är grundforskning eller tillämpad forskning. Resurserna för grundforskning utgörs huvudsakligen av anslagen till universitet, högskolor och forskningsråd. Forskning 2000 uppskattar att av de samlade FoU-insatserna i avser grundforskning, medan avser annan FoU.