prop · GM0387 · 1999-01-01 00:00:00 — förslag: Överensstämmer delvis med rege- ringens förslag (se betänkandet s. 221, 282 och 283). Det föreslås en be- stämmelse om att styrelsen ansvarar för information till försäkringstagare och . förslag: Överensstämmer delvis med rege- ringens (se betänkandet s. 56 och 57). Kommittén föreslår också en be- stämmelse om styrelsens ansvar för information. Försäkringsrörelsepromemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens (se promemorian s. 287 och 288). En bestämmelse om styrelsen ansvar för föreskriven informationsskyldighet föreslås. Vidare föreslås att också det tekniska underlaget skall antas av styrelsen. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har godtagit de remitte- rade förslagen. har dock ansett att styrelsen inte skall behöva anta det tekniska underlaget. Hovrätten för Västra Sve- rige och har anfört att styrelsen ansvarar för in- formationen enligt regler om ledningens ansvar och att det därför inte behövs någon särbestämmelse. Bakgrund: Enligt särskilda regler skall styrelsen fastställa placerings- riktlinjer och se till att de följs. Styrelsen skall även fortlöpande pröva om riktlinjerna behöver ändras (8 kap. 7 § FRL). Enligt sanktionsreg- lerna kan meddela föreläggande om rättelse bl.a. om placeringsriktlinjerna inte är tillfredsställande med hänsyn till rörelsens omfattning och beskaffenhet (19 kap. 11 §). Av reglerna följer således att styrelsen skall ändra riktlinjerna om de inte uppfyller dessa krav. I FRL finns också vissa bestämmelser som tar sikte på information. Således finns i 8 kap. 7 § bestämmelser om att styrelsen ansvarar för in- formationen som skall lämnas om placeringsriktlinjer. Skälen för regeringens förslag och bedömning Fastställande och omprövning av riktlinjer Placeringsriktlinjerna och de föreslagna försäkringstekniska riktlinjerna är motiverade av försäkringsrörelsens särskilda inriktning. Fastställandet bör på samma sätt som gäller för nuvarande grunder regleras i lag. Som tidigare utvecklats bör en bestämmelse införas där bolaget åläggs en skyldighet att upprätta och följa försäkringstekniska riktlinjer (se avsnitt 8.3.1). På samma sätt som för nuvarande placeringsriktlinjer bör de försäkringstekniska riktlinjerna fastställas och fortlöpande omprövas av styrelsen. Styrelsen bör även åläggas att se till att riktlinjerna följs. En bestämmelse om detta bör finnas i 8 kap. FRL (se 8 kap. 7 §). Försäkringsrörelsepromemorians förslag innebär att även det försäk- ringstekniska underlaget skall antas av styrelsen. har avstyrkt detta förslag. Med den uppdelning mellan försäkringstekniska riktlinjer och beräk- ningsunderlag som föreslagits skall riktlinjerna innehålla de övergripande principerna och ramarna för premiesättning m.m., medan det komplette- rande underlaget skall innehålla mera detaljerade beräkningsantaganden och liknande uppgifter. Det är i första hand riktlinjerna som bör prövas och fastställas av styrelsen. Till skillnad mot de försäkringstekniska grunderna skall de försäkringstekniska riktlinjerna och det tekniska underlaget inte ligga till grund för försäkringstagarnas rättigheter och skyldigheter gentemot försäkringstagarna. Det bör därför kunna ankomma på bolaget att bedöma om det beräkningstekniska underlaget bör behandlas och beslutas av styrelsen. Det torde i vart fall inte nu vara nödvändigt att kräva att styrelsen utöver riktlinjerna regelmässigt skall fastställa också de beräkningsmässig uppgifterna i underlaget. Styrelsens ansvar för information Senast i försäkringsrörelsepromemorian har det föreslagits en allmän bestämmelse om att styrelsen skall ansvara för information som skall lämnas till försäkringstagare och . En sådan regel är också konsekvent med hänsyn till nuvarande bestämmelse som ålägger styrelsen ett särskilt ansvar för information till försäkringstagarna om innehållet i placeringsriktlinjerna. En sådan bestämmelse tydliggör i och för sig styrelsens ansvar för in- formationsfrågor. Styrelsens ansvar för den löpande förvaltningen täcker dock även informationsfrågorna. En särregel för försäkringsbolagen är därför knappast motiverad (jfr avsnitt 5.3). Enligt regeringens mening bör en sådan så pass allmänt hållen bestämmelse om informationsansva- ret inte införas. Till följd av bedömningen bör nuvarande regler i 8 kap. 7 § om styrel- sens ansvar för information om placeringsriktlinjer tas bort. 13.3.2 Sanktioner vid överträdelser av riktlinjer Regeringens förslag: får förelägga försäkrings- bolag att vidta rättelse om de försäkringstekniska riktlinjerna eller placeringsriktlinjerna inte följs. Detsamma gäller om riktlinjerna eller det försäkringstekniska underlaget inte är tillfredsställande med hänsyn till rörelsens omfattning och beskaffenhet. Överträdelser av riktlinjerna skall omfattas av sanktioner enligt be- stämmelserna om skadestånd och om av bolagsstämmobeslut. Vid registrering av ett beslut av bolagsstämman skall Finansin- spektionen vägra registrering, om det anmälda beslutet strider mot de försäkringstekniska riktlinjerna. Någon motsvarande bestämmelse in- förs inte nu för placeringsriktlinjer. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen har dock inte föreslagit någon uttryck- lig möjlighet till rättelseföreläggande för placeringsriktlinjernas utform- ning. Vidare har utredningen föreslagit att även beslut som strider mot placeringsriktlinjer skall vägras registrering (se betänkandet s. 219 224, 294 och 295). Försäkringsrörelsepromemorians förslag: Överensstämmer väsent- ligen med regeringens förslag. Enligt promemorians förslag var sanktio- nerna i form av skadestånd och även kopplade till överträdelser av det försäkringstekniska beräkningsunderlaget (se promemorian s. 288 290). Remissinstanserna har i stort tillstyrkt försäkringsutredningens för- slag eller lämnat det utan erinran. har avstyrkt att placeringsriktlinjerna skall behandlas på samma sätt som försäkringstek- niska riktlinjer vid registreringen, eftersom endast de förstnämnda mera rutinmässigt skall ges in till inspektionen. Enligt inspektionen finns det inte heller skäl att kräva att placeringsriktlinjer regelmässigt skall ges in. Remissinstanserna har lämnat försäkringsrörelsepromemorians förslag utan erinran. har som tidigare redovisats ansett att en- dast riktlinjerna skall behöva antas av styrelsen och sändas in till inspek- tionen. Bakgrund: Om ett försäkringsbolag inte följer de bestämmelser som antagits i bolagsordningen eller grunderna skall fö- relägga bolaget eller styrelsen att vidta rättelse (19 kap. 11 § FRL). En sådan rättelse kan ske, dels genom att bolaget undanröjer förhållandet som strider mot bolagsordningen eller grunderna, dels genom att bolags- ordningen eller grunderna anpassas till de nya förhållandena. I det senare fallet blir en ändring av bolagsordningen föremål för särskild prövning. Motsvarande bestämmelse saknas för placeringsriktlinjer. Enligt lag- rummet kan inspektionen dock fordra att placeringsriktlinjer rättas, om de inte är tillfredsställande med hänsyn till omfattningen och beskaffen- heten av bolagets rörelse. Samma möjlighet att kräva rättelse föreligger i fråga om bolagsordningen och grunderna. Om ett beslut som anmäls för registrering eller en handling som ges in i samband med anmälan strider mot lag, bolagsordning eller grunder, skall sökanden föreläggas att avge yttrande eller vidta rät- telse. Om inte föreläggandet följs skall anmälningen avskrivas. Om yttrande inkommer men hindret kvarstår skall registrering vägras (20 kap. 4 §). Motsvarande regler saknas för placeringsriktlinjer. Skälen för regeringens förslag Sanktioner vid överträdelser av riktlinjerna Efterlevnaden av försäkringstekniska riktlinjer och placeringsriktlinjer bör i princip sanktioneras på samma sätt som gäller bolagsordningen och nuvarande grunder. bör därför kunna förelägga bolaget eller styrelsen att vidta rättelse om riktlinjerna överträds. Till följd av vad som föreslagits i det föregående skall regler tas in i FRL om att bolaget och styrelsen skall följa riktlinjerna. Det behövs därför inte någon sådan särskild bestämmelse om rättelseföreläggande i 19 kap. 11 § för dessa fall. För att riktlinjerna skall kunna fungera som analys-, styrnings- och kontrollunderlag måste de naturligtvis vara av tillräcklig kvalitet. Finans- inspektionen bör därför kunna förelägga bolaget att vidta rättelse om riktlinjerna inte är tillfredsställande med hänsyn till omfattningen eller beskaffenheten av bolagets rörelse. När det gäller placeringsriktlinjer tillkommer visserligen den kompli- kationen att de inte rutinmässigt måste ges in till . Det finns skäl att avvakta med ett ställningstagande till om en sådan an- mälningsskyldighet bör införas. Som tidigare anförts har riktlinjerna bl.a. en betydelsefull roll för att tillgodose sådana aspekter som samman- hänger med matchningskravet. Det faktum att placeringsriktlinjerna inte löpande behöver ges in till bör inte förhindra att inspektionen får fordra rättelser om sådana riktlinjer konstateras vara otillfredsställande, t.ex. i samband med den löpande tillsynen. Rättelse- sanktionen bör även gälla för de fall att det försäkringstekniska beräk- ningsunderlaget inte är tillfredsställande utformat. De försäkringstekniska riktlinjerna och placeringsriktlinjerna är av- sedda av vara bindande för verksamheten på samma sätt som bolagsord- ningen. En ändring bör därför göras i bestämmelserna om skadestånd i 16 kap. 1 och 3 §§ och om bolagsstämmobeslut i 9 kap. 20 § varigenom riktlinjerna jämställs med bolagsordningen. Riktlinjernas betydelse vid registrering av beslut Ett bolagsbeslut som strider mot riktlinjerna bör inte registreras. Det an- förda kan under alla förhållanden tillämpas på anmälda beslut som strider mot de försäkringstekniska riktlinjerna, vilka skall ges in till inspektio- nen när de börjar att användas första gången eller när de börjar att an- vändas efter en ändring. Det är i och för sig inte bra om inspektionen registrerar beslut som strider mot placeringsriktlinjerna. Utan att införa en rapporteringsskyl- dighet för sådana riktlinjer skulle emellertid registreringen bli beroende av om inspektionen har kännedom om innehållet i riktlinjerna. I prakti- ken skulle inspektionen då tvingas att infordra riktlinjerna i registrerings- ärendet för en närmare kontroll. Eftersom det inte nu införs något krav på löpande anmälan av place- ringsriktlinjer bör den av utredningen föreslagna ändringen av 20 kap. 4 § genomföras endast för de försäkringstekniska riktlinjerna. 13.3.3 Tillstånd till vissa återförsäkringsavtal Regeringens förslag: Kravet på medgivande till vissa återförsäkringsavtal inom livförsäkring slopas. och försäkringsrörelsepromemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet s. 235 och se promemorian s. 290 och 291). Remissinstanserna har tillstyrkt förslagen eller lämnat dessa utan er- inran. Skälen för regeringens förslag: För övervakningen av återförsäk- ringsavtal på livförsäkringens område har det uppställts särskilda be- stämmelser. I 7 kap. 14 § FRL föreskrivs att med- givande krävs för avtal där bolaget förbinder sig att i återförsäkring avge ännu inte tecknade livförsäkringar. Medgivande behövs dock inte om bolaget kan säga upp avtalet utan ersättning senast efter uppsäg- ningen. Utan inspektionens medgivande får ett bolag inte heller sluta avtal om att avge återförsäkring av en redan tecknad livförsäkring, om försäkringen vid avtalets ingående varit i kraft i än . Bestämmelserna gäller dock inte rena återförsäkringsbolag. Reglerna infördes och avsåg att förebygga osunda återförsäkringsavtal inom livförsäkringen. Sådana avtal ansågs kunna leda till att livförsäk- ringstagarna gick miste om skälig återbäring (se prop. 1914:50 s. 51). Bestämmelsen har även ansetts ha ett soliditetssyfte (se SOU 1986:8 s. 82). Det bör i princip vara bolagets sak att avgöra vilka återförsäkringsavtal som skall ingås, om inte särskilda skäl talar för en prövning med hänsyn till de skyddsintressen som FRL skall tillgodose. Bestämmelserna i 7 kap. 14 § FRL om medgivande för att ingå vissa avtal bör alltså kunna upphävas. En annan sak är att i sin tillsyn också skall kunna ingripa om avtal om återförsäkring inte är till- fredsställande med hänsyn till den allmänna stabilitetsprincip som före- slagits i 1 kap. 1 a §. 13.3.4 Förbudet mot nedsättning av vissa Regeringens förslag: Nuvarande förbud mot nedsättning av för vissa livförsäkringar slopas. och Försäkringsrörelsepromemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet s. 224 och se promemorian s. 290 och 291). Remissinstanserna har inte haft någon erinran mot förslagen. Bakgrund: Ett uttryck för nuvarande grunders bindande verkan mot försäkringstagarna är förbudet för ett försäkringsbolag eller dess ombud att till fördel för enskilda försäkringstagare eller grupper av försäkrings- tagare, på annat sätt än genom återbäring, medge direkt eller indirekt nedsättning av de livförsäkringspremier som bolaget bestämt enligt sina grunder (7 kap. 15 § FRL). Bestämmelsen tillkom i syfte att be- kämpa användande av illojala konkurrensmedel, främst s.k. returprovi- sioner. Dessa innebar att försäkringstagare fick rabatt på ett bolags stan- dardpremier genom att erhålla viss del av försäkringsagentens provision. Detta ansågs vara ett otillbörligt gynnande av somliga försäkringstagare på andras bekostnad. Bestämmelsen avsåg att förhindra premienedsätt- ning i sådana fall då den var godtycklig och inte hållbar enligt försäk- ringstekniska grunder (se NJA II 1915 s. 62 ff). Skälen för regeringens förslag: Eftersom systemet med försäkrings- tekniska grunder slopas och rörelsereglerna inte längre skall ta sikte på konkurrensaspekter, bör även nuvarande förbud i 7 kap. 15 § FRL mot premienedsättning i livförsäkringsrörelse kunna tas bort. Frågan om så- dana förfaranden i vissa fall kan utgöra någon form av otillbörlig kon- kurrens bör i stället avgöras enligt konkurrenslagstiftningen. Att det generella förbudet tas bort utesluter dock inte att ett sådant handlande ändå kan vara oförenligt med FRL. Det kan gälla t.ex. bestämmelser om överskottens disposition, om premiesättning eller den likhetsprincip för delägare i ömsesidiga bolag som föreslagits. Vidare bör framhållas att den typ av frågor som bestämmelsen behandlar skall regleras i de försäk- ringstekniska riktlinjerna (se avsnitt 8.3.1). Avviker bolaget från sådana regler kan inspektionen fordra rättelse enligt 19 kap. 11 §. Något gene- rellt förbud mot premienedsättning bör däremot inte behållas. 13.3.5 Aktuariens ställning Regeringens förslag: I såväl liv- som skadeförsäkringsbolag skall de försäkringstekniska utredningarna och beräkningarna utföras under överinseende av minst en av bolaget utsedd aktuarie. En grundläg- gande bestämmelse om kompetens och yrkeserfarenhet för aktuarier tas in i lag. Inspektionen kan medge undantag från aktuariekravet och behörighetskraven. ges rätt att, om så behövs, för- ordna en särskild aktuarie i ett försäkringsbolag. förslag: Överensstämmer delvis med rege- ringens förslag. Utredningen har inte tagit upp frågan om möjlighet för att utse aktuarie i försäkringsbolag. Utredningen har inte heller föreslagit någon lagregel om aktuariens kompetens (se betän- kandet s. 225 och 226). Försäkringsrörelsepromemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag (se promemorian s. 291 293). Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna har tillstyrkt eller godtagit förslag. framhöll att det ligger en motsägelse i att förorda en stark ställning för aktuarien utan att ställa ett tydligt ansvarskrav. Inspektionen ansåg också att aktuariens särskilda kompetens och ansvar bör lagregleras samt att inspektionen bör få medge dispens från kravet på aktuarie. Dessutom bör inspektionen vid behov kunna få förordna en aktuarie i ett försäkringsbolag. Remissinstanserna har i allt väsentligt tillstyrkt försäkringsrörelsepro- memorians förslag eller lämnat det utan erinran. och framhåller att det inte bör krävas att aktuarien är anställd hos bolaget. Föreningen anser också att möjlighet att förordna en aktuarie bör begränsas till verkligt kritiska situ- ationer, t.ex. då bolagets soliditet är hotad, och att kompetenskraven för aktuarier inte i onödan bör avvika från föreningens egna krav och den internationella samarbetsorganisationens krav. TCO och understryker vikten av aktuariens fristående ställning. De anser också att denna i likhet med revisorer bör underteckna verk- samhetsberättelsen som garanti för att försäkringstekniska antaganden och beräkningar är korrekta. Även anser att formen för aktuariens intyg bör övervägas. Enligt en remissinstans bör i lag anges att aktuarien skall ha rätt till den insyn i verksamheten som krävs för att fullgöra sitt uppdrag. Flera remissinstanser anser att ansvarsförhållan- dena mellan olika aktuarier bör klargöras för det fall flera aktuarier ut- setts eller om förordnat en aktuarie. Det måste t.ex. framgå vem som omfattas av skadeståndskyldigheten. Enligt Finansin- spektionen bör den rättsliga ställningen av inspektionens förordnade aktuarier klargöras. Bakgrund: I försäkringsbolag som meddelar livförsäkring skall de försäkringstekniska utredningarna och beräkningarna utföras under överinseende av en aktuarie (8 kap. 18 § FRL). Bestämmelserna gäller också livräntor och sjukräntor som tillhör skadeförsäkringsrörelsen (1 kap. 5 § FRL). Aktuarien kan vara anställd i bolaget eller uppdragstagare. Finansin- spektionen har meddelat föreskrifter om behörigheten att tjänstgöra som aktuarie. Sådana villkor finns i en kungörelse angående behörighetsvill- kor (1984:290). I särskilda fall kan myndigheten medge undantag från dessa villkor. När en aktuarie antagits eller frånträtt sin befattning skall detta genast anmälas för registrering. Finns flera aktuarier i bolaget är endast en, som ofta kallas chefaktuarie, registrerad hos Finansinspektio- nen. Aktuarien har en särskild ställning i försäkringsbolaget. Aktuarien jämställs i vissa avseenden med verkställande direktören, bl.a. genom förbudet för försäkringsbolag i 12 kap. 12 § FRL att lämna penninglån till aktuarien i bolaget. Dessutom omfattas en aktuarie av de särskilda be- stämmelserna om skadestånd i 16 kap. FRL. Skälen för regeringens förslag: Aktuarien har en betydelsefull roll i försäkringsverksamhet. Vikten av aktuariens kontroll ökar när den offentliga regleringen av försäkringsrörelsen förändras och ger utrymme för större produktutveckling. Ansvaret för ett försäkringsbolags verksamhet i sin helhet bör i princip ligga på bolagets ledning. Styrelsen har alltså även ett ansvar för att bolaget har samlat den kunskap som fordras för rörelsen. Dit hör den kompetens som behövs för att de försäkringstekniska utredningarna och beräkningarna skall ske på ett korrekt sätt. Detta bör markeras. Under- laget för riskbedömningarna är ofta mer osäkert på skade- än på livför- säkringssidan. Det bör således krävas att minst en aktuarie har kontroll över den försäkringstekniska verksamheten oavsett försäkringsform. Regeringen föreslår därför att kravet på aktuarie i försäkringsbolag ut- sträcks från livförsäkringsbolag till skadeförsäkringsbolag. Det är viktigt att en aktuarie har den kompetens som behövs för att säkerställa en tillräcklig kvalitet på de försäkringstekniska bedömning- arna. Lagkravet bör därför kombineras med en grundläggande bestäm- melse om aktuariens kompetens och yrkeserfarenhet. Det bör alltjämt finnas en rätt för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om villkoren för kompetenskraven. Den myndighet som meddelar föreskrifterna bör också kunna medge dispens från behörighetskraven i enskilda fall. Som några remissinstanser anfört är det viktigt att den eller de som ut- ses till aktuarier i bolaget har en självständig ställning gentemot andra bolagsorgan. Det är dock mindre lämpligt att nu införa något krav som skulle innebära att en aktuarie inte får vara anställd av bolaget. En aktua- rie bör således kunna vara såväl anställd av bolaget som uppdragstagare. har föreslagit att inspektionen ges rätt att förordna en aktuarie i försäkringsbolagen om detta behövs. Även om en sådan åtgärd mer sällan kan vara påkallad kan möjligheten i enstaka fall ha ett betydande värde. Ett förslag om en sådan regel lämnas därför. De in- struktioner som skall ge sådana aktuarier kan, i likhet med instruktionerna för av förordnade revisorer, i huvudsak ha formen av allmänt råd. Instruktionen kan också i sin helhet ges genom ett särskilt beslut. Det är angeläget att inspektionen har kännedom om vilka personer som hanterar de aktuariella frågorna i ett försäkringsbolag. Bolagen bör därför anmäla de aktuarier som utsetts för registrering hos inspektionen. Anlitar ett bolag flera aktuarier bör anmälningsplikten omfatta den eller de som i bolaget utsetts att ansvara för de försäkringstekniska frågorna. Mot bakgrund av den vikt som bör läggas vid den aktuariella kontrol- len bör nuvarande bestämmelser om särskilt skadeståndsanvar för en aktuarie kvarstå. Om flera aktuarier utses av bolaget gäller därvid samma regler om skadestånd som mellan t.ex. flera utsedda revisorer eller styrel- seledamöter (se 16 kap. 4 § FRL). Något skadeståndsansvar enligt dessa bestämmelser bör dock inte anses åligga en sådan aktuarie som förord- nats av . Utvidgningen av aktuarieplikten från livbolag till skadebolag kan med- föra övergångssvårigheter. För vissa bolag kan på grund av verksam- hetsförutsättningarna ett krav på aktuarie framstå som mindre befogat. bör därför ges rätten att medge undantag från kravet på aktuarie i enskilda fall. Flera remissinstanser har berört frågan om aktuarien skall intyga de försäkringstekniska beräkningar. Frågan bör inte lösas . Formen för en sådan ordning bör i första hand utvecklas i praxis. Tills vidare bör även bestämmelserna om låneförbudet för aktuarier behållas (jfr avsnitt 7.7.5). 13.3.6 Prövning av oskäliga villkor mellan näringsidkare Regeringens förslag: En rätt för en sammanslutning av näringsidkare eller en enskild näringsidkare att få villkors skälighet prövade av skall gälla även på det finansiella tjänsteområdet. har förordat att undantaget enligt lagen om oskäliga avtalsvillkor mellan näringsidkare slopas, men har avstått från att lämna något förslag till lagändring (se betänkandet s. 234). Försäkringsrörelsepromemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 293). Remissinstanserna har inte kommenterat bedömning. De flesta remissinstanserna har godtagit försäkringsrörelspromemo- rians förslag. och har ut- tryckligen tillstyrkt förslaget. Förbundet anser dock att ställning måste tas till hur prövningsrätten påverkar den fria förhandlingsrätten på kollektivavtalsområdet. LO, TCO och SAF har däremot avstyrkt förslaget med hänvisning till den fria förhandlingsrätten. har tillstyrkt förslaget men lämnat vissa tekniska synpunkter. Skälen för regeringens förslag: Skäligheten i försäkringsvillkor kan prövas av på talan av och vissa andra enligt lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden. Möjligheten till denna prövning öppnades . Enligt lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellan näringsidkare kan en sammanslut- ning av näringsidkare eller en enskild näringsidkare mot vilken villkoren ställts upp på motsvarande sätt få villkors skälighet prövade av Mark- nadsdomstolen. Detta gäller emellertid inte villkor i verksamhet som står under tillsyn. Enligt förslagen skall skälighetsprincipen inte längre ligga till grund för rörelsereglerna och tillsyn. Det är därför viktigt att försäkringsvillkor på näringsidkarsidan kan prövas enligt samma ordning som gäller för avtal i allmänhet. Undantaget i lagen om avtals- villkor mellan näringsidkare för finansiella företag bör slopas så att lagen omfattar försäkringsbolagens verksamhet. Detsamma bör gälla för annan finansiell verksamhet under inspektionens tillsyn.