prop · GM0338 · 1999-01-01 00:00:00 — 2.28 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 §, 8 kap. 3 § samt 11 kap. 6 8, 10 och 12 §§ skattebetalningslagen (1997:483) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 1 §1 Denna lag gäller vid bestämmande, debitering, redovisning och betalning av 1. sådan skatt eller avgift som avses i 1 kap. 1 § första stycket taxeringslagen (1990:324), 2. avgift enligt lagen (1981:691) om socialavgifter, 3. skatt enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, 4. skatt enligt mervärdes- skattelagen (1994:200), 5. avgift enligt lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, 6. skattetillägg och försenings- avgift i fråga om sådan skatt eller avgift som avses i 1 5, förseningsavgift enligt fastighets- taxeringslagen (1979:1152) samt kontrollavgift enligt lagen (1998:514) om särskild skattekontroll av torg- och marknadshandel m.m., och 7. ränta på skatt, skattetillägg eller avgift som avses i 1 6. 4. begravningsavgift enligt begravningslagen (1990:1144), 5. skatt enligt mervärdes- skattelagen (1994:200), 6. avgift enligt lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, 7. avgift som avses i lagen (1999:000) om avgift till registrerat trossamfund, 8. skattetillägg och försenings- avgift i fråga om sådan skatt eller avgift som avses i 1 7, förseningsavgift enligt fastighets- taxeringslagen (1979:1152) samt kontrollavgift enligt lagen (1998:514) om särskild skattekontroll av torg- och marknadshandel m.m., och 9. ränta på skatt, skattetillägg eller avgift som avses i 1 8. Lagen gäller inte när skatt enligt mervärdesskattelagen skall tas ut för varor vid import. I sådant fall gäller tullagen (1994:1550). 8 kap. 3 §2 De allmänna skattetabellerna skall ange skatteavdraget på olika inkomstbelopp, beräknade för en månad eller , och grundas på att 1. inkomsten är oförändrad under inkomståret, 2. arbetstagaren endast kommer att taxeras för den inkomst som anges i tabellen, 3. arbetstagaren inte skall betala någon annan skatt eller avgift än inkomstskatt, statlig inkomstskatt på förvärvsinkomster och avgift enligt lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift, och 3. arbetstagaren inte skall betala någon annan skatt eller avgift än inkomstskatt, statlig inkomstskatt på förvärvsinkoms- ter, begravningsavgift enligt begravningslagen (1990:1144), avgift enligt lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift och avgift som avses i lagen (1999:000) om avgift till registrerat trossamfund, och att 4. arbetstagaren vid inkomsttaxeringen inte medges något annat avdrag än avdrag för avgift enligt lagen om allmän pensionsavgift och grundavdrag. Skattetabellerna skall ange skatteavdraget med utgångspunkt från att inkomstskatt beräknas efter skattesatser i hela krontal. Skattetabellerna skall ange skatteavdraget med utgångspunkt från att inkomstskatt, begravningsavgift enligt begrav- ningslagen och avgift som avses i lagen om avgift till registrerat trossamfund beräknas efter en sammanlagd skatte- och avgiftssats i hela krontal. Av tabellerna skall också framgå skatteavdraget för den som inte är skyldig att betala allmän pensionsavgift. 11 kap. 6 § För en fysisk person som kan få en A-skattsedel enligt 4 kap. 16 § skall skattemyndigheten bestämma tillämplig skattetabell med ledning av den skattesats som för inkomståret gäller för den fysiska personen i hemortskommunen. För en fysisk person som kan få en A-skattsedel enligt 4 kap. 16 § skall skattemyndigheten bestämma tillämplig skattetabell med ledning av 1. den skattesats som för inkomståret gäller för den fysiska personen i hemortskommunen, 2. den avgiftssats som för inkomståret gäller för den fysiska personen enligt begravnings- lagen (1990:1144), om den inte ingår i avgiftssatsen enligt 3, och 3. den avgiftssats som för inkomståret gäller för den fysiska personen enligt de uppgifter som lämnats av ett trossamfund enligt lagen (1999:000) om avgift till registrerat trossamfund. Beslut om tillämplig skattetabell skall fattas under inkomståret. Om en skattskyldig som inte har haft inkomst från vilken skatteavdrag skall göras får sådan inkomst, skall beslut om tillämplig skattetabell fattas . 7 § Om det i den kommunala skattesats som gäller för den skattskyldige ingår öretal över femtio, tillämpas skattetabellen med närmaste högre hela krontal. Annars tillämpas skattetabellen med närmaste lägre hela krontal. Om det i summan av de skatte- och avgiftssatser enligt 6 § första stycket som gäller för den skattskyldige ingår öretal över femtio, tillämpas skattetabellen med närmaste högre hela krontal. Annars tillämpas skattetabellen med närmaste lägre hela krontal. 8 § Om en skattesats för inkomstskatt har ändrats så sent året före inkomståret att ändringen inte kan beaktas vid tillämpningen av 6 eller 7 §, skall den tidigare skattesatsen tillämpas. Om en skatte- eller avgiftssats har ändrats så sent året före inkomståret att ändringen inte kan beaktas vid tillämpningen av 6 § första stycket eller 7 §, skall den tidigare skatte- eller avgifts- satsen tillämpas. 10 § I slutlig skatt ingår 1. skatt som avses i 1 kap. 1 § första stycket taxeringslagen (1990:324), 2. egenavgift som avses i 3 kap. lagen (1981:691) om socialavgifter, 3. skatt som avses i 2 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, 4. sådan mervärdesskatt som enligt 10 kap. 31 § första stycket denna lag skall redovisas i självdeklaration, och 5. avgift som avses i 2 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift. 4. begravningsavgift enligt begravningslagen (1990:1144), om den inte ingår i avgiften enligt 7, 5. sådan mervärdesskatt som enligt 10 kap. 31 § första stycket denna lag skall redovisas i självdeklaration, 6. avgift som avses i 2 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, och 7. avgift som avses i lagen (1999:000) om avgift till registrerat trossamfund. 12 § När den slutliga skatten bestäms gäller att 1. inkomstskatt räknas ut i en post med ledning av den skattesats som för inkomståret gäller för den skattskyldige i hemortskommunen, och 2. egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter debiteras på grundval av uppgifter om försäkringsförhållanden som lämnas av den allmänna . 1. inkomstskatt räknas ut i en post med ledning av den skattesats som för inkomståret gäller för den skattskyldige i hemortskommunen, 2. egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter debiteras på grundval av uppgifter om försäkringsförhållanden som lämnas av den allmänna , 3. begravningsavgift enligt begravningslagen (1990:1144), som inte ingår i avgift enligt 4, räknas ut med ledning av den avgiftssats som för inkomståret gäller för den skattskyldige enligt de uppgifter som lämnats för den församling eller kommun som avgiften skall betalas till, och att 4. avgift som avses i lagen (1999:000) om avgift till registrerat trossamfund räknas ut med ledning av den avgiftssats som för inkomståret gäller för den skattskyldige enligt de uppgifter som lämnats av trossamfundet. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången i fråga om preliminär skatt för och slutlig skatt enligt taxering. 2.29 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:624) om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 16 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) i paragrafens lydelse enligt lagen (1998:624) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 16 kap. 1 § Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1 8 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av 71 b § socialtjänstlagen (1980:620). 71 c § socialtjänstlagen (1980:620). 3 Ärendet och dess beredning fattade med stor majoritet ett principbeslut om ändrade relationer mellan staten och (prop. 1995/96:80, bet. 1995/96:KU12, rskr. 1995/96:84). Reformen är förutsatt att träda i kraft . Med anledning av beslutet bemyndigade regeringen chefen för dåvarande att tillkalla två kommittéer och två utredare samt ge och Kammarkollegiet i uppdrag att utreda vissa frågor beträffande relationsändringen. Vidare lämnades genom regerings- beslutet ett bemyndigande att tillkalla ett beredningsorgan för samordning av och insyn i utredningsarbetet. Med stöd av bemyndigandet tillsattes utredningar och gavs uppdrag enligt följande: Utredningen om trossamfundens rättsliga reglering med riksdagsman () som särskild utredare, med riksdagsman () som ordförande, angående det kyrkliga kulturarvet med f. förbunds- direktören som ordförande, om kyrkans personal och om samfundsstöd med f.d. landshövdingen som särskild utredare, med uppdrag att överväga formerna för statlig uppbörd av kyrkoavgift samt Kammarkollegiet med uppdrag att utreda den kyrkliga egendomen vid en relationsändring. Vidare tillsattes Stat kyrkadelegationen som beredningsorgan för samordning och insyn. Ordförande i delegationen var chefen för och ärkebiskopen ersättare. I delegationen var samtliga riksdagspartier representerade och där fanns också en bred representation från . Även andra trossamfund än och de berörda fackliga organisationerna fanns representerade i delegationen. Resultaten av utredningarna och uppdragen redovisades i följande betänkanden: Staten och trossamfunden, Rättslig reglering (SOU 1997:41), Staten och trossamfunden, Begravningsverksamheten (SOU 1997:42), Staten och trossamfunden, Den kulturhistoriskt värdefulla kyrkliga egendomen och de kyrkliga arkiven (SOU 1997:43), Staten och trossamfunden, personal (SOU 1997:44), Staten och trossamfunden, Stöd, skatter och finansiering (SOU 1997:45), Staten och trossamfunden, Statlig medverkan vid avgiftsbetalning (SOU 1997:46) samt Staten och trossamfunden, Den kyrkliga egendomen (SOU 1997:47). Sammanfattningar av förslagen från utredningarna samt från och Kammarkollegiet har publicerats i SOU 1997:55. Betänkandena har varit föremål för en mycket bred remissbehandling. Remissen har delats upp i två delar med olika remisstid, Remiss I och Remiss II. Förslagen i den första delen har till stor del sådan karaktär att de som huvudregel fordrar två beslut av med val emellan. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 1. För att underlätta besvarandet av remissen och hanteringen av remissvaren, utarbetades det två frågeformulär med olika svarsalternativ. Bilagor för eventuella kommentarer togs också fram. Formulären utarbetades av en referensgrupp som tillsattes av regeringen och som hade till uppgift att biträda med vissa förslag till åtgärder för att underlätta det fortsatta stat kyrkaarbetet. I gruppen ingick representanter för , , samt (). Frågeformulären underställdes Stat kyrkadelegationen för synpunkter. Remissvar i form av ifyllda frågeformulär överlämnades till SCB för databehandling. publicerade SCB två rapporter med analyser av remissutfallet från Remiss I och Remiss II. Remissyttrandena och remissammanställningar avseende Remiss I och Remiss II samt SCB:s rapporter finns tillgängliga i (dnr Ku97/903/Ky). beslutade regeringen proposition 1997/98:49 Staten och trossamfunden grundlagsfrågor. I propositionen föreslås vissa grundlagsändringar för att möjliggöra genomförandet av principbeslut om ändrade relationer mellan staten och . beslutade regeringen vidare proposition 1997/98:116 Staten och trossamfunden bestämmelser om och andra trossamfund. Propositionen innehåller regeringens förslag till lagstiftning om trossamfund och om samt förslag till lag om införande av lagen om avseende bl.a. den kyrkliga egendomen. Propositionerna grundar sig på förslag som lämnas i betänkandena Staten och trossamfunden, Rättslig reglering (SOU 1997:41), Staten och trossamfunden, Den kulturhistoriskt värdefulla kyrkliga egendomen och de kyrkliga arkiven (SOU 1997:43) och Staten och trossamfunden, Den kyrkliga egendomen (SOU 1997:47). beslutade (bet. 1997/98:KU20, rskr. 1997/98:284) och slutligt (bet. 1998/99:KU5, rskr. 1998/99:3) att bifalla de båda propositionerna och att anta regeringens förslag till lag om ändring i regeringsformen, lag om ändring i tryckfrihetsförordningen, lag om trossamfund, lag om samt lag om införande av lagen om . remissbehandlades en inom upprättad promemoria om personal och relationsändringen. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. Denna fråga liksom frågorna om begravningsverksamheten, den kulturhistoriskt värdefulla kyrkliga egendomen och de kyrkliga arkiven, skatter och finansiering samt statlig medverkan vid avgiftsbetalning m.m. tas upp i denna proposition. Frågorna om statens stöd till trossamfund och om den kyrkliga beredskapen är föremål för övervägande i var sin arbetsgrupp inom med representanter för och övriga intressenter. Stöd- och beredskapsfrågorna kommer att behandlas i särskild ordning liksom diverse mindre följdfrågor. Under de olika avsnitten i den fortsatta framställningen hänvisas till frågor som har ställts i frågeformulären till remissinstanserna. För att underlätta läsningen har dessa formulär fogats till denna proposition som bilaga 3 och 4. Genom skrivelse till kyrkomöte, Staten och trossamfunden begravningsverksamheten, kulturminnena, personalen, avgiftsbetalningen m.m. (RegSkr 1998:1), har regeringen inhämtat kyrkomötets yttrande över de förslag som aktualiseras i propositionen. Vad kyrkomötet har yttrat redovisas under respektive avsnitt. Första kyrkolagsutskottets och andra kyrkolagsutskottets betänkanden finns i bilaga 5 respektive 6. Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 7. Lagrådets yttrande finns i bilaga 8. Regeringen har i allt väsentligt följt Lagrådets förslag. Därutöver har vissa redaktionella ändringar gjorts. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 4.5, 4.6, 4.7.1, 7.2, 10.4.1, 11.2 och 12.2 samt i författningskommentaren. 4 Begravningsverksamheten De förslag som behandlas i detta avsnitt har lämnats av i betänkandet Staten och trossamfunden, Begravningsverksamheten (SOU 1997:42). Kommittén har haft till uppgift att utreda och analysera de praktiska, ekonomiska och rättsliga konsekvenserna för begravningsverksamheten av en ny stat- kyrkarelation. Det har emellertid inte varit fråga om att göra en allmän översyn av begravningslagstiftningen. 4.1 principbeslut Genom principbeslut godkände regeringens förslag till riktlinjer för det fortsatta arbetet med ändrade relationer mellan staten och . Det innebar beträffande begravningsverksamheten att följande principer skulle vara vägledande. - huvudmannaskap för den helt övervägande delen av begravningsverksamheten skall bestå. Möjligheterna att anordna enskilda begravningsplatser skall finnas kvar. - Finansieringen av begravningsverksamheten skall vara lokalt förankrad. De som tillhör skall betala sina kostnader via kyrkoavgiften. - Ett riksomfattande, obligatoriskt clearingsystem bör komma till stånd. - Olika modeller för att tillgodose de angivna principerna skall prövas och därvid skall övervägas om det kan skapas ett flexibelt system som tar hänsyn till de mycket skiftande förhållanden som finns i olika delar av landet. I propositionen som ligger till grund för riksdagsbeslutet (prop. 1995/96:80) pekade regeringen på att en analys av huvudmannaskapet för begravningsverksamheten förutsätter ett klargörande av vilka uppgifter som följer av huvudmannaskapet, dvs. vad som närmare skall anses innefattas i begreppet begravningsverksamhet. 4.2 Begreppet begravningsverksamhet Regeringens förslag: Med begravningsverksamhet avses de olika åtgärder som har direkt samband med förvaltningen av de allmänna begravningsplatserna. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Enkäten i Remiss II innehöll inte några frågor om definitionen av begreppet begravningsverksamhet. De remissinstanser som yttrat sig om begreppet är i allmänhet positiva och tillstyrker förslaget. tillstyrker förslaget om vad som obligatoriskt skall ingå i begravningsverksamheten. Centralstyrelsen anser att det av begravningslagen bör framgå att huvudmannen också kan svara för viss fakultativ verksamhet. anser att det som definieras som begravningsverksamhet bör bestå dels av obligatoriska uppgifter, dels av fakultativa uppgifter som huvudmännen frivilligt får åta sig. anser inte att transporter av avlidna eller ansvar för ceremonilokaler skall ingå i begravningsverksamheten. kyrkomöte tillstyrker regeringens förslag. Skälen för regeringens förslag: Enligt principbeslut skall huvudmannaskap för den helt övervägande delen av begravningsverksamheten bestå. Finansieringen av verksamheten skall vara lokalt förankrad. En riksomfattande, obligatorisk begravningsclearing bör komma till stånd. Det är bl.a. mot den bakgrunden av intresse att klargöra vilka uppgifter som följer av huvudmannaskapet, dvs. vad som närmare skall anses ingå i begreppet begravningsverksamhet. Omhändertagandet av en avliden omfattar ett antal åtgärder och tjänster som tillsammans kan sägas utgöra begravningsväsendet i vid mening. Vanligt förekommande åtgärder är t.ex. att svepa och lägga den avlidne i kista, anskaffa gravplats, ordna med begravningsceremoni och gravsättning eller kremering, utsmycka graven och ordna med gravskötsel. Vissa av dessa åtgärder anses det vara samhällets uppgift att svara för medan andra är en angelägenhet för de efterlevande. Begreppet begravningsverksamhet används som en sammanfattande benämning på de uppgifter som samhället skall ansvara för i samband med en begravning. Flera utredningar har diskuterat frågan om vad som skall anses ingå i begravningsverksamheten. Den definition av begreppet som allmänt godtagits är att med begravningsverksamhet avses de olika åtgärder som har direkt samband med förvaltningen av allmänna begravningsplatser. Regeringen anser i likhet med att definitionen bör införas i begravningslagen (1990:1144). Med denna definition blir det klart att det i begravningsverksamheten ingår att anordna och hålla tillräckligt antal gravplatser, att ta emot stoft för förvaring och visning samt att sköta gravsättning och kremering. Det bör också åligga huvudmannen att tillhandahålla eller kunna anvisa en lokal som lämpar sig för begravningsceremoni. Vidare ingår att hålla personal, byggnader, maskiner och andra anordningar som erfordras för att fullgöra dessa uppgifter samt att ansvara för att ekonomiska resurser finns för verksamheten. De rättsliga uppgifter som enligt begravningslagen åvilar den som innehar en begravningsplats ingår också i begravningsverksamheten. Utanför begravningsverksamheten faller däremot sådana tjänster som anskaffande av kista och gravsten, annonsering, anordnande av begravningsceremoni och minnesstund samt skötselåtaganden. Beträffande vissa andra åtgärder i samband med en begravning än de nämnda kan det vara svårare att avgöra om de skall hänföras till begravningsverksamheten eller inte. Det är inte möjligt att utforma en definition på begravningsverksamhet som i varje enskilt fall entydigt visar om en åtgärd innefattas i denna. Övriga bestämmelser i begravningslagen bör i viss mån kunna tjäna som ledning för bedömningar i sådana fall. Några remissinstanser påtalar att definitionen av begravnings- verksamhet kan ses som en kompetensregel som begränsar huvudmannens möjligheter att frivilligt åta sig uppgifter utanför det lagfästa området. De föreslår en regel av innebörd att en huvudman för begravningsverksamheten även får utföra andra uppgifter än sådana som är obligatoriska. Enligt regeringens mening finns det inte något i förslaget till ändringar i begravningslagen som utgör hinder för en huvudman att inom ramen för sin generella kompetens även utföra andra uppgifter än dem som kan anses ingå i begravningsverksamheten. Finansieringen av sådana uppgifter får därvid ske på annat sätt än genom den obligatoriska begravningsavgift som föreslås i avsnitt 4.4. Det ligger även i sakens natur att utförandet av de olika uppgifter som ingår i begravningsverksamheten kan variera något till omfattning och standard mellan olika huvudmän. Regeringens förslag är inte avsett att utgöra hinder för sådana lokalt förankrade lösningar. 4.3 Huvudmannaskapet för begravningsverksamheten 4.3.1 Allmänt om huvudmannaskapet Regeringens förslag: Med huvudman för begravningsverksamheten avses den församling eller kyrkliga samfällighet inom eller efter särskilt beslut av regeringen den kommun, som är skyldig att anordna och hålla allmänna begravningsplatser för dem som är folkbokförda inom visst geografiskt avgränsat förvaltningsområde. Det skall endast finnas en huvudman inom varje förvaltningsområde. Den som, utan att vara huvudman, innehar en allmän begravningsplats, har rätt att kostnadsfritt överlåta förvaltningen till huvudmannen. Huvudmannen har rätt att ge ett skäligt bidrag till en innehavare som behåller förvaltningen av sin allmänna begravningsplats. Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: I avsnittet Begravningsverksamheten i Remiss II gällde fråga 1 förslaget att det endast skall finnas en huvudman för begravningsverksamheten inom ett visst avgränsat förvaltningsområde. Fråga 2 avsåg rätten för en församling som innehar en allmän begravningsplats att kostnadsfritt överlåta förvaltningen till huvudmannen. I fråga 3 behandlades möjligheten för en kommun som är huvudman att ge bidrag till innehavare som behåller förvaltningen av sin allmänna begravningsplats. Det blev ett starkt stöd för förslagen hos remissinstanserna. Positiva Negativa Tar inte ställning Fråga 1 Fråga 2 Fråga 3 ifrågasätter om den utvidgning av den kommunala kompetensen, som förslaget innebär, bör ske genom en specialförfattning utanför det kommunalrättsliga området. Flera remissinstanser, däribland Statskontoret, Kammarkollegiet, i och till trossamfund/frikyrkosamråd anser att av religionsfrihetsskäl inte bör ges ansvar för begravningsverksamheten. Huvudmannaskapet bör i stället vara kommunalt. i påpekar att efter ett överlämnande av förvaltningen från en församling som innehar en begravningsplats utan att vara huvudman till en huvudman, blir det oklart vem som skall anses som innehavare av begravningsplats respektive upplåtare av gravrätt. och stiftssamfällighet framhåller att församlingar bör vara huvudmän för begravningsverksamheten i hela landet. kyrkomöte tillstyrker förslaget. Kyrkomötet konstaterar att regeringens förslag i denna del överensstämmer med principbeslut och att det inte kan komma i fråga att nu ånyo ta upp principfrågan om huvudmannaskapet och överväga alternativa lösningar i det hänseendet. Kyrkomötet godtar förslaget att en huvudman inte skall åläggas en ovillkorlig skyldighet att ge bidrag till en församling som innehar en allmän begravningsplats, men utgår från att kommunen lämnar församlingen ersättning om inte särskilda skäl talar mot det. Skälen för regeringens förslag: Enligt 2 kap. 1 § begravningslagen skall allmänna begravningsplatser med tillräckligt antal gravplatser och andra gravanordningar av allmänt förekommande slag anordnas och hållas av de territoriella pastoraten inom . Regeringen får för särskilda fall besluta att en allmän begravningsplats skall anordnas och hållas av kommun i stället för pastorat. principbeslut slogs fast att skall behålla huvudmannaskapet för den helt övervägande delen av begravningsverksamheten. För att kunna avgöra vilka praktiska, rättsliga och ekonomiska konsekvenser som följer av ställningen som huvudman behövs det enligt regeringens uppfattning ytterligare en precisering av begreppet.