prop · GM0365 · 1999-01-01 00:00:00 — Remissinstanserna har inte haft något att invända mot promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag: Som redovisats i avsnitt 4.1 får enligt gällande lagstiftning ett förberedelsesammanträde i tvistemål under vissa förutsättningar hållas per telefon. Om en muntlig förberedelse hålls per telefon, får även en huvudförhandling i förenklad form hållas per telefon om den hålls i samband med förberedelsen. Någon ytterligare möjlighet för en part att närvara per telefon vid huvudförhandling i tvistemål finns inte. Att hålla sammanträde för muntlig förberedelse per telefon är tillåtet i två situationer. Den ena situationen är att det är lämpligt med hänsyn till sammanträdets ändamål och övriga omständigheter. Härmed avses främst sammanträden i mål rörande mindre komplicerade tvister eller i samman- träden som rör avgränsade frågor inom mer omfattande mål. Den andra situationen är att ett vanligt sammanträde skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att sammanträdet hålls inför rätten. Telefonsammanträde med stöd av denna bestämmelse kan bli aktuell dels i mål som rör bagatellbelopp, dels i mål om större belopp, där den fråga som kräver sammanträde framstår som mindre betydelsefull (se prop. 1986/87:89 s. 200). Som redovisats tidigare anser regeringen att utgångspunkten är att videokonferens bör kunna användas minst i samma utsträckning som telefon. Det innebär bl.a. att parter bör få medverka genom video- konferens vid förberedelsesammanträden i tvistemål. Förutsättningarna för att det skall vara möjligt för en part att delta i ett sammanträde på detta sätt bör vara desamma som i fråga om möjligheten för part att närvara genom telefon, dvs. att det är lämpligt med hänsyn till sammanträdets ändamål och övriga omständigheter eller att ett sammanträde annars skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att parten inställer sig i rättssalen. För att rätten skall kunna komma fram till att det är lämpligt att låta en part delta i förhandlingen genom videokonferens bör krävas i likhet med vad som gäller i fråga om telefonkonferens att videokonferensen framstår som ett så gott som likvärdigt alternativ till ett vanligt samman- träde. Utrymmet för att kunna göra bedömningen att videokonferens framstår som ett likvärdigt alternativ torde dock vara större vid val mellan vanligt sammanträde och videokonferens än vid val mellan vanligt sammanträde och telefonkonferens. Även i sådana fall en videokonferens inte framstår som likvärdig med ett vanligt sammanträde bör det finnas utrymme att använda denna teknik, nämligen om ett sammanträde som skulle hållas på vanligt sätt skulle innebära kostnader eller olägenheter som är orimliga i förhållande till betydelsen av att parten inställer sig i rättssalen. Regeringen gör som redovisats tidigare bedömningen att tillämpnings- området för videokonferens bör vara större än tillämpningsområdet för telefonkonferens. Enligt regeringens mening bör det vara möjligt för en part att delta genom videokonferens inte bara vid förenklade huvud- förhandlingar som hålls i samband med förberedelsen utan också vid vanliga huvudförhandlingar. Ett exempel på mål som bör vara särskilt väl lämpade är tvistemål om felparkering i vilka talan enligt lag skall väckas vid domstolen i den ort där felparkeringen har ägt rum. Men det bör även finnas ett inte oväsentligt utrymme för att låta en part delta genom videokonferens i dispositiva tvistemål i andra fall, i mål som rör större värden och mer komplicerade förhållanden. I indispositiva mål torde utrymmet vara mer begränsat. Det måste självfallet göras en bedömning från fall till fall. 5.3 Brottmål 5.3.1 Tilltalads möjlighet att delta i huvudförhandling genom videokonferens förslag: En tilltalad skall under vissa förutsättningar kunna delta i en huvudförhandling genom videokonferens. Detta skall vara möjligt om det är lämpligt med hänsyn till ändamålet med den tilltalades inställelse och övriga omständigheter, eller om förhandlingen annars skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att den tilltalade inställer sig i rättssalen. I tingsrätt skall dock en tilltalad kunna delta i en förhandling genom videokonferens endast om det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter, fängelse , villkorlig dom eller skyddstillsyn eller sådana påföljder i förening. Promemorians förslag stämmer delvis överens med regeringens förslag. Promemorian innehåller dock förslag om att en tilltalad i tingsrätt skall kunna delta i huvudförhandling genom videokonferens endast i mål där det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter. Remissinstanserna: Några remissinstanser har påpekat att det bör vara möjligt att gå längre än vad som föreslås i promemorian. Hovrätten över och liksom Riksåklagaren anser att videoteknik bör kunna användas inte bara då påföljden kan förutses stanna vid böter utan även då påföljden kan förutses bestämmas till fängelse högst , villkorlig dom eller skyddstillsyn eller sådana påföljder i förening. i anser att domstolen bör ges möjlighet att på begäran av en tilltalad medge närvaro genom video- teknik även där andra påföljder än böter kan aktualiseras. har framhållit att viss försiktighet är påkallad vid tillämpningen av bestämmelserna för hovrätternas del. Hovrätten för anser att möjligheten för en tilltalad att delta genom videokonferens inte bör vara större i högre rätt än i tingsrätt. Skälen för regeringen förslag: Enligt gällande regler skall den misstänkte i princip alltid kallas till rättens förhandlingar och han eller hon är skyldig att infinna sig till de förhandlingar som han har kallats till. Den misstänkte kan infinna sig personligen eller genom ombud. Huvudregeln är personlig inställelse. Den misstänkte är dock inte skyldig att infinna sig personligen om målet kan avgöras även om han inte infinner sig personligen eller om hans närvaro kan antas vara utan betydelse för huvudförhandlingen, 21 kap. 2 § . Om den tilltalade uteblir från ett rättegångstillfälle för huvudförhand- ling i tingsrätt eller om han inställer sig genom ombud när han förelagts att infinna sig personligen har rätten vissa möjligheter att avgöra målet ändå, 46 kap. 15 § andra stycket . Om saken kan utredas tillfredsställande och om det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter, fängelse , villkorlig dom eller skyddstillsyn, eller sådana påföljder i förening får domstolen avgöra målet i den tilltalade frånvaro. Med dessa påföljder likställs förordnande enligt 34 kap. 1 § första stycket l . Det sistnämnda innebär att domstolen utan hinder av att den tilltalade inte är närvarande får förordna att tidigare utdömd påföljd som avser villkorlig dom, skyddstillsyn eller fängelse skall avse ett nytt brott. Förordnandet kan även omfatta sådana särskilda åtgärder som kan komma i fråga i samband med det. Domstolen kan således även förklara en tidigare villkorligt medgiven frihet för- verkad såvida strafftiden inte överstiger . Domstolen kan dock inte döma den tilltalade till fängelse om han eller hon inte har uteblivit från ett rättegångstillfälle för huvudförhandling i målet eller då inställt sig enbart genom ombud. I promemorian har föreslagits att en tilltalad skall få delta i en huvudförhandling i tingsrätt genom videokonferens men endast i sådana fall då det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter. Som skäl för att inte låta en tilltalad delta i en förhandling genom video- konferens i större omfattning anförs dels att påföljdsfrågan inte kan anses bli lika väl genomlyst om den tilltalade inte finns i rättens lokaler, dels att den personliga inställelsen i rättens lokaler kan vara av värde ur kriminalpolitisk synvinkel. Enligt promemorian förhåller det sig inte på samma sätt när det gäller huvudförhandlingar i brottmål i högre rätt och enligt promemorians förslag bör det vara möjligt att låta en tilltalad delta genom videokonferens i högre rätt vid alla sorters förhandlingar oberoende av vilken påföljd som det är fråga om i målet. I promemorian framhålls att det måste anses innebära en förbättring av rättssäkerheten att låta en tilltalad få möjlighet att delta i en förhandling genom videokonferens i fall då målet ändå kan bli prövat i sak utan att den tilltalade är närvarande. Det kan tänkas att en tilltalad som enligt gällande regler uteblir från en huvudförhandling skulle ha varit när- varande vid förhandlingen om han hade haft möjlighet att kunna delta genom videokonferens. Det föreslås därför att det införs en möjlighet för den tilltalade att kunna delta vid huvudförhandlingar i tingsrätt i de fall påföljden kan förutses komma att stanna vid böter. Regeringen delar uppfattningen att det måste anses vara en förbättring av rättssäkerheten att låta en tilltalad delta i en huvudförhandling genom videokonferens jämfört med att avgöra målet i den tilltalades frånvaro. Det kriminalpolitiska värdet av den personliga inställelsen i rättens lokaler som förts fram i promemorian och som motiverat det begränsade förslag för en tilltalads möjlighet att delta genom videokonferens i tingsrätt som lämnats, måste emellertid anses vara högst begränsat i sådana fall målet ändå hade kunnat avgöras i den tilltalades frånvaro. Enligt regeringens mening är det fråga om en betydande förbättring och regeringen ansluter sig till den uppfattning som redovisats av några remissinstanser, att det bör vara möjligt att gå längre än vad som föreslagits i promemorian såvitt avser möjligheterna att låta en tilltalad delta i en huvudförhandling genom videokonferens i tingsrätt. Som redovisats ovan finns det möjlighet att i relativt stor utsträckning avgöra mål i den tilltalades frånvaro. Regeringen anser inte att det finns några bärande skäl för att låta området för vilket det är möjligt att avgöra ett mål i den tilltalades frånvaro vara större än området för vilket det är möjligt att låta den tilltalade delta i förhandlingar genom videokonferens. Det bör därför införas en möjlighet för en tilltalad att närvara i huvudförhandlingar i tingsrätt inte bara då det kan tänkas bli aktuellt att döma ut böter utan också då det kan bli aktuellt att bestämma påföljden till fängelse högst , villkorlig dom, skyddstillsyn eller sådana påföljder i förening. Regleringen bör således enligt regeringens mening knyta an till 46 kap. 15 § andra stycket . Regeringens förslag innebär dock inte att det införs en generell möjlig- het att låta den tilltalade delta i en förhandling genom videokonferens. För att det skall vara möjligt fordras antingen att det är lämpligt med hänsyn till ändamålet med den tilltalades inställelse och övriga omstän- digheter, eller att förhandlingen annars skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till att han inställer sig i rättssalen. Något behov av att uppställa samma krav som finns i 46 kap. 15 § andra stycket , att saken kan utredas tillfreds- ställande, för att målet skall kunna avgöras, finns inte med hänsyn till att den tilltalade vid användning av videokonferens faktiskt kommer att delta i förhandlingen. Det finns heller inget behov av att införa den begränsning som finns i fråga om möjligheten att kunna döma till fängelse, att den tilltalade tidigare skall ha uteblivit från ett rättegångs- tillfälle eller då inställt sig endast genom ombud. Dessa skillnader i regleringen innebär att de uttalanden som gjorts i frågan om när det kan anses lämpligt att avgöra ett mål i den tilltalades utevaro inte utan vidare kan läggas till grund för en bedömning av om det är lämpligt att låta en tilltalad medverka genom videokonferens. Generellt torde utrymmet för att kunna låta en tilltalad medverka genom videokonferens vara större än utrymmet för att kunna avgöra ett mål i en tilltalads utevaro. Förhand- lingens ändamål måste antas bli i väsentlig mån uppnått även om den tilltalade deltar genom videokonferens. Möjligheten att använda video- konferens bör dock, i likhet med vad som gäller för att kunna avgöra ett mål i en tilltalads utevaro, i första hand användas i mål där den tilltalade har erkänt gärningen under förundersökningen. Något absolut krav på att den tilltalade skall ha erkänt bör dock inte uppställas. Om det finns behov för rätten att utreda den tilltalades personliga omständigheter för överväganden i påföljdsfrågan torde det inte helt sällan vara mindre lämpligt att den tilltalade deltar i förhandlingen genom videokonferens. I likhet med vad som redovisats i promemorian anser regeringen att en motsvarande begränsning som föreslås i fråga om möjligheten att låta en tilltalad delta i en huvudförhandling genom videokonferens i tingsrätt, inte bör finnas i högre rätt. Det innebär att en tilltalad kan delta i en huvudförhandling i brottmål genom videokonferens i hovrätt oberoende av vilken påföljd som det är fråga om i målet. Principen om att unga lagöverträdare skall särbehandlas i vissa avseenden har en lång tradition och bred förankring i vårt samhälle. Exempelvis är påföljdssystemet för unga lagöverträdare utformat med beaktande av ungas bristande mognad och särskilda behov. Genom ungdomsmålsreform, Handläggning av ungdomsmål (prop. 1994/95:12), infördes ett antal lagändringar som syftade till att anpassa förfarandet vid lagföring av ungdomar som misstänks för brott till de speciella krav som ställs just i ungdomsmål. Bakgrunden till denna reform var att lagföring av ungdomar ställer särskilda krav på förfarandet och dem som hanterar det. I linje härmed anser regeringen att utgångspunkten bör vara att unga lagöverträdare inte bör delta i för- handlingar genom videokonferens. Något absolut förbud bör dock inte införas i försökslagen. Om den tilltalade har en försvarare bör huvudregeln vara att han eller hon finns vid den tilltalades sida. Det kan dock inte uteslutas att det finns situationer där det framstår som lämpligare att den tilltalades försvarare i stället befinner sig i rättssalen medan den tilltalade deltar i huvud- förhandlingen genom videokonferens. Frågan får avgöras av domstolen från fall till fall. Den tilltalades uppfattning i frågan bör tillmätas stor betydelse. Hänsyn bör också tas till kostnadsaspekten. 5.3.2 Misstänkts möjlighet att delta i häktningsförhandling och annan förhandling genom videokonferens förslag: En misstänkt skall under vissa förutsättningar kunna delta i häktningsförhandling och annan förhandling i brottmål, t.ex. förhandling om kvarstad, genom videokonferens. Detta skall vara möjligt om det är lämpligt med hänsyn till ändamålet med den misstänktes inställelse och övriga omständigheter, eller om förhand- lingen annars skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av en inställelse i rättssalen. Promemorians förslag stämmer överens med regeringens förutom att promemorian inte innehåller något förslag om att en misstänkt skall kunna delta i häktningsförhandlingar genom videokonferens i tingsrätt. Remissinstanserna: Några remissinstanser har uttalat att det bör vara möjligt att gå längre än vad som föreslås i promemorian i vart fall vad gäller omhäktningsförhandlingar. Riksåklagaren och Åklagarmyndig- heten i anser att närvaro genom bild- och ljudöverföring för den misstänkte även bör vara möjligt vid vanliga häktningsförhandlingar. Hovrätten över och anser inte att det finns anledning att göra någon skillnad mellan tingsrätt och hovrätt i fråga om häktnings- förhandlingar. Skälen för regeringens förslag: En fråga om häktning väcks i regel genom att åklagaren begär att rätten skall häkta en misstänkt som är anhållen. Rätten skall då enligt 24 kap. 13 § hålla för- handling i häktningsfrågan. Frågan om den misstänkte skall vara närvarande personligen regleras av 21 kap. 2 § tredje stycket rättegångs- balken. Av denna bestämmelse följer att den misstänkte skall infinna sig personligen om hans närvaro kan antas främja syftet med sammanträdet. Vid förhandlingen skall enligt 24 kap. 14 § den anhållne vara närvarande om det inte finns synnerligt hinder. Det innebär att den misstänkte praktiskt taget alltid är skyldig att infinna sig personligen till en förhandling. I promemorian har inte lämnats något förslag om att en misstänkt skall kunna delta i en häktningsförhandling genom videokonferens. Frågan är om det är möjligt att ordna häktningsförhandlingar på det sättet med hänsyn till bestämmelserna i (d. 1950) angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Enligt konventionens artikel 5 (3) skall envar som är berövad friheten på grund av att han är misstänkt för brott ofördröjligen ställas inför domare. I promemorian anser man att det är tveksamt om man ställs inför domare om det sker genom förmedling av tekniska hjälpmedel. Som redovisats i avsnitt 5.1 anser regeringen att en person som deltagit i en förhandling genom videokonferens skall anses ha inställt sig inför rätten. Att kommunikationen sker med hjälp av bild- och ljudöver- föringsteknik kan enligt regeringens mening inte anses innebära att den misstänkte inte ställs inför en domare. Syftet med bestämmelsen är att ett frihetsberövande snabbt skall bli föremål för domstolskontroll. Genom att införa en möjlighet att låta en misstänkt delta i en häktnings- förhandling genom videoteknik blir det möjligt att få till stånd en snabbare handläggning, vilket stämmer överens med konventionens syften. Flera goda skäl talar för att det införs en möjlighet att låta en anhållen delta i en häktningsförhandling genom videokonferens. I vissa fall kan frågan om transport av den anhållne till domstolen leda till att prövningen av häktningsfrågan drar ut . Om man har möjlighet att använda videokonferensteknik kan man få till stånd en snabbare handläggning. Det blir också möjligt att höja säkerheten vid förhand- lingarna. Regeringen anser att det bör införas en möjlighet att låta en misstänkt delta i en häktningsförhandling genom videokonferens om det är lämpligt eller om kostnaderna för en vanlig inställelse inte står i rimligt förhållande till betydelsen av den häktades närvaro i rättssalen. Förhandlingens ändamål måste antas bli i väsentlig mån uppnått även om den misstänkte deltar genom videokonferens. Den misstänktes inställning i frågan måste tillmätas betydelse vid bedömningen av lämpligheten. Om den misstänkte har invändningar mot att delta i förhandlingen genom videokonferens skall han ha rätt att få inställa sig i rättssalen. Ovan förda resonemang gäller i första hand häktningsförhandlingar avseende den som är anhållen. Frågan om användning av videokonferens aktualiseras emellertid också i fråga om så kallade omhäktnings- förhandlingar. När rätten beslutar om häktning skall den sätta ut den tid inom vilken åtal skall väckas. Tiden för åtals väckande får inte bestämmas till än vad som är oundgängligen nödvändigt. Om den utsatta tiden är otillräcklig har rätten möjlighet att medge förlängning av tiden, om det begärs före åtalstidens utgång. Den misstänkte eller hans försvarare skall om möjligt beredas tillfälle att yttra sig, 24 kap. 18 § . Regleringen innebär att om en misstänkt har häktats så skall rätten i princip ompröva häktningsfrågan genom att hålla en ny förhandling . De nya häktningsförhandlingarna syftar till att pröva om skälen för häktning är hållbara och om förundersökningen bedrivs med tillbörlig skyndsamhet. En sådan prövning kan med stor sannolikhet i de flesta fall göras med lika stor säkerhet vare sig den häktade inställer sig i rättssalen eller deltar i förhandlingen genom videokonferens. Regeringen anser därför att videokonferens bör kunna användas också vid den här typen av förhandlingar. Det bör även vara möjligt att använda videokonferens vid häktningsförhandlingar avseende den som är häktad i sin frånvaro. Under förundersökningen i ett brottmål kan det hållas förhandling om reseförbud (25 kap. 3 och 5 §§ ), kvarstad (26 kap. 2 och 6 §§ ) och beslag (27 kap. 5 och 6 §§ ). Enligt regeringens mening bör den misstänkte kunna delta även i sådana förhandlingar genom videokonferens. Detsamma bör gälla i fråga om sammanträde för förberedelse i brottmål. 5.3.3 Åklagares möjlighet att delta i förhandling genom videokonferens förslag: Åklagare skall under vissa förutsättningar kunna delta i förhandling i brottmål genom videokonferens. Detta skall vara möjligt om det är lämpligt med hänsyn till ändamålet med åklagarens inställelse och övriga omständigheter eller om förhandlingen annars skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att åklagaren inställer sig i rättssalen. Promemorian innehåller ett förslag om att åklagaren ges en oinskränkt rätt att närvara genom videokonferens vid rättens för- handlingar. Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har yttrat sig i denna del. Riksåklagaren tillstyrker förslaget i promemorian. Hovrätten för avstyrker införandet av en möjlighet för åklagare att inställa sig genom bild- och ljudöverföring. anser inte att åklagaren skall ha en ovillkorlig rätt att närvara vid förhandling genom bild- och ljudöverföring. Skälen för regeringens förslag: Till en huvudförhandling i brottmål skall åklagaren kallas. Åklagaren är skyldig att komma personligen men föreläggs inte någon påföljd för utevaro. Om åklagaren inte kommer till huvudförhandlingen, skall den ställas in och sättas ut till en annan dag, 45 kap. 15 § och 46 kap. 2 § första stycket 1 . När det gäller andra förhandlingar exempelvis häktningsförhandlingar eller kvarstadsförhandlingar saknas bestämmelser om vad som händer om åklagaren uteblir. Det ligger dock i sakens natur att en förhandling inte är genomförbar om åklagaren inte är närvarande. I promemorian har föreslagits att det införs en obegränsad möjlighet för åklagare att delta i förhandlingar inför rätten genom videokonferens. I den mån det behövs någon begränsning bör det enligt promemorians förslag meddelas föreskrifter om det av Riksåklagaren. Regeringen delar bedömningen att åklagare skall kunna delta i för- handlingar genom videokonferens. Det är emellertid domstolens uppgift att sköta administrationen av en förhandling. Domstolen planerar förhandlingen och skickar kallelser till parter och vittnen m.fl. För att domstolen på ett ändamålsenligt sätt skall kunna planera och sköta administrationen är det rimligt att den också har beslutanderätten i frågor bl.a. om på vilket sätt en part eller ett vittne skall kallas till en förhandling. Åklagare och domstol är sannolikt i de flesta fall överens om på vilket sätt åklagaren lämpligen bör inställa sig. Frågan torde därför inte vålla några problem i praktiken. Som framgår i avsnitt 5.1 anser regeringen att inställelse i rättssalen bör vara huvudregel även i fortsättningen. Detta bör gälla även åklagare. Regeringen anser därför att åklagare skall ges samma möjlighet att delta i förhandlingar som övriga parter i processen. Det innebär att en åklagare skall kunna delta i en förhandling genom videokonferens dels om det är lämpligt med hänsyn till ändamålet med åklagarens inställelse och övriga omständigheter, dels om förhandlingen annars skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att åklagaren inställer sig rättssalen. 5.3.4 Målsägandes möjlighet att delta i förhandling genom videokonferens förslag: En målsägande som väckt enskilt åtal, biträder ett allmänt åtal eller för talan jämte åklagaren får delta i förhandling genom videokonferens om det är lämpligt med hänsyn till ändamålet med målsägandens inställelse och övriga omständigheter, eller om förhand- lingen annars skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att målsäganden inställer sig i rättssalen. Promemorians förslag stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna har inte haft något att erinra mot förslaget.