prop · GM0351 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1998/99:51 Lag om handel med begagnade varor Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll Enligt gällande regler i lagen (1981:2) om handel med skrot och begagnade varor krävs tillstånd från den lokala polismyndigheten för att driva handel med skrot. För att driva handel med begagnade varor krävs registrering hos polismyndigheten i varje ort där fast försäljningsställe finns eller om sådant saknas där handeln huvudsakligen skall bedrivas. Genom förslaget ersätts den nuvarande lagen med en ny lag om handel med begagnade varor. Den särskilda regleringen av handeln med skrot avskaffas. Reglerna för handeln med begagnade varor behålls i stort sett oförändrade med ett fåtal förändringar i förhållande till vad som gäller. Reglerna för begagnathandeln görs även tillämpliga på mottagande av begagnade varor för omarbetning och liknande bearbetning. Registreringsskyldigheten utvidgas till att omfatta alla orter där handel skall bedrivas. Handlarna åläggs även fortsättningsvis vissa andra skyldigheter, exempelvis att föra anteckningar på föreskrivet sätt och att inte lämna ut eller bearbeta varor förrän tidigast efter det att varorna togs emot. Handlarna åläggs vidare en skyldighet att inte ta emot varor från den som är eller den som är påverkad av alkohol eller annat berusningsmedel. Tillsynen över efterlevnaden av lagen skall som tidigare utövas av den lokala polismyndigheten. Den nya lagen bygger på förslag i betänkandet SOU 1997:89. Lagen föreslås träda i kraft . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Lagtext 4 2.1 Förslag till lag om handel med begagnade varor 4 3 Ärendet och dess beredning 7 4 Gällande ordning 7 5 Utredningens förslag 10 6 Handeln med skrot 11 6.1 Inledning 11 6.2 Branschens struktur 11 6.3 Branschföreningar 12 6.4 Branschens utveckling 13 7 Handeln med begagnade varor 14 7.1 Inledning 14 7.2 Branschens struktur och utveckling 14 8 Ny lag om handel med begagnade varor 17 8.1 Allmänt om den nya lagen 17 8.2 Handeln med skrot 17 8.3 Handeln med begagnade varor 20 8.4 Handlarens skyldigheter 23 8.5 Tillsyn och tvångsmedel m.m. 25 9 Ikraftträdandebestämmelser 28 10 Kostnadskonsekvenser 28 11 Författningskommentar 29 12 Bilaga 1 Utredningens lagförslag 34 13 Bilaga 2 Förteckning över remissinstanserna 35 14 Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 36 15 Bilaga 4 Lagrådets yttrande 39 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 43 Rättsdatablad 4 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om handel med begagnade varor. 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om handel med begagnade varor Härigenom föreskrivs följande. Syfte och tillämpningsområde 1 § Denna lag har till syfte att försvåra avsättningen av stulna eller annars olovligen åtkomna varor och att underlätta polisens efterspaning av sådana varor. 2 § Lagen är tillämplig på yrkesmässig handel med sådana begagnade varor som finns angivna i en av regeringen utfärdad förordning. Yrkesmässig handel innefattar även yrkesmässig auktionsförsäljning, annan yrkesmässig försäljning som riktar sig till allmänheten samt yrkesmässigt mottagande av begagnade varor för omarbetning eller annan liknande bearbetning. En obrukad vara skall anses som begagnad om den utbjuds av en privatperson till den som driver yrkesmässig handel med begagnade varor. I lagen avses med handlare den som är registrerad enligt denna lag. Registrering 3 § Den som avser att yrkesmässigt driva handel med sådana begagnade varor som avses i 2 § första stycket skall anmäla handeln för registrering hos lokala polismyndigheten i varje ort där handeln skall bedrivas. Anmälan för registrering skall göras innan handeln påbörjas. 4 § Den som bedriver handel med begagnade varor utan att vara registrerad är skyldig att på uppmaning av den lokala polismyndigheten lämna de upplysningar som behövs för att bedöma om registreringsskyldighet föreligger. Om registreringsskyldighet bedöms föreligga skall polismyndigheten uppmana den som bedriver handeln att fullgöra denna skyldighet. Den som underlåter att följa en uppmaning enligt andra stycket får registreras av polismyndigheten. Handlarens skyldigheter 5 § En handlare är skyldig att föra anteckningar om förvärvade eller annars mottagna varor och att på begäran tillhandahålla den lokala polismyndigheten dessa anteckningar och övriga handlingar som avser mottagna varor. 6 § En handlare skall på begäran av polismyndigheten undersöka om vissa begagnade varor har tagits emot och om varorna finns kvar hos handlaren. 7 § En handlare får inte ta emot begagnade varor av den som inte på ett tillförlitligt sätt styrker sin identitet eller är känd. En handlare får inte heller ta emot begagnade varor av den som är om inte denne visar att han har rätt att förfoga över varan eller av den som är märkbart påverkad av alkohol eller något annat berusningsmedel. 8 § Begagnade varor som har tagits emot får inte lämnas ut eller bearbetas förrän tidigast efter den dag då varorna togs emot. Den lokala polismyndigheten får medge en handlare undantag från denna bestämmelse om det finns särskilda skäl. 9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om registrering och handlares anteckningsskyldighet. Tillsyn 10 § Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen utövas av den lokala polismyndighet hos vilken handlaren är registrerad. 11 § En handlare är skyldig att på begäran låta polismyndigheten vid tillsynen granska bokföring och övriga handlingar som hör till verksamheten samt att lämna de upplysningar om verksamheten i övrigt som behövs för tillsynen. 12 § En handlare är skyldig att på begäran lämna polismyndigheten tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen som används i verksamheten. Denna skyldighet att lämna tillträde gäller dock inte bostad. 13 § får meddela de förelägganden som behövs för att denna lag och föreskrifter meddelade med stöd av denna lag skall efterlevas. Ett sådant föreläggande får förenas med vite. Straffbestämmelser 14 § Till böter eller fängelse döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1. driver sådan yrkesmässig handel med begagnade varor som omfattas av denna lag utan att vara registrerad, 2. underlåter att fullgöra skyldighet enligt 5 § eller lämnar oriktig uppgift vid fullgörandet. Till ansvar enligt denna paragraf skall inte dömas om gärningen är belagd med straff i eller om överträdelsen är ringa. 15 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 7 och 8 §§. Till ansvar enligt denna paragraf skall inte dömas om gärningen är belagd med straff i eller om överträdelsen är ringa. 16 § Den som har åsidosatt ett vitesföreläggande får inte dömas till ansvar enligt denna lag för gärning som omfattas av föreläggandet. Överklagande 17 § beslut enligt denna lag överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Beslut enligt denna lag gäller , om inte annat föreskrivs. Denna lag träder i kraft då lagen (1981:2) om handel med skrot och begagnade varor upphör att gälla. Den som vid ikraftträdandet är registrerad hos en lokal polismyndighet enligt förordningen (1981:403) om handel med begagnade varor skall anses registrerad inom myndighetens verksamhetsområde enligt den nya lagen. Den som vid ikraftträdandet driver handel på flera orter och endast är registrerad på någon av dem skall registrera sig på alla övriga orter där han driver handel. 3 Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av lagstiftningen för handel med skrot och begagnade varor. Uppdraget motiverades av att ekonomi och ekonomiska förutsättningar hade förändrats betydligt under de som gällande reglering av handeln med skrot och begagnade varor varit i kraft. Strukturen inom de branscher som är skrothandelns leverantörer och kunder hade också förändrats. Inte minst hade hushållning med naturresurser och kretsloppsprinciper fått ökad vikt i miljöarbetet. inträde i EU var ytterligare en viktig förändring. Utredaren skulle överväga om handeln med skrot och begagnade varor alltjämt skulle vara reglerad genom särskild lagstiftning. Om så bedömdes vara fallet, skulle förslag till en ny lagstiftning utarbetas. Utredaren skulle även utvärdera tillsynen och, om det bedömdes som lämpligt, redovisa förslag till ny organisation av tillsynen. Utredningen (dir. 1996:1), som antog namnet skrothandelsutredning, överlämnade betänkandet Handeln med skrot och begagnade varor (SOU 1997:89). Betänkandet innehåller förslag till en ny lag om handel med begagnade varor och en ny förordning om handel med begagnade varor samt förslag till en förordning om ändring i bilskrotningsförordningen. Utredningens lagförslag finns i bilaga 1. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgängliga i Närings- och (dnr N97/2337/K). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Regeringen har följt Lagrådets förslag. Dessutom har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. 4 Gällande ordning Handeln med skrot har varit underkastad tillståndskrav sedan 1918 års förordning angående handeln med vissa begagnade föremål m.m. För handeln med vissa begagnade varor har registreringsplikt gällt . var även den handeln underkastad samma tillståndskrav som det som gäller för skrothandeln. Vid den senaste översynen av bestämmelserna för skrot- och begagnat- handeln, som genomfördes 1978, övervägde den dåvarande skrothandelsutredningen huruvida den särskilda regleringen för nämnda branscher skulle behållas. Utredningen fann att stölder av olika slag av gods hade ökat. Så hade även skett beträffande gods som omfattades av den dåvarande regleringen. Det kunde därför ifrågasättas om regleringen haft någon större brottsförebyggande effekt. En sådan slutsats motsades dock av uppgifter från polisen, som menade att de möjligheter som regleringen erbjöd var viktiga led i polisens brottsförebyggande och spanande verksamhet. Utredningens slutsatser medförde att regleringen med tillståndskrav behölls ifråga om handel med skrot medan det ansågs tillräckligt med ett registreringsförfarande för handeln med begagnade varor. Syftet med nuvarande reglering av handeln med skrot och begagnade varor är enligt förarbetena (prop. 1980/81:3, s. 6) att motverka tillgreppsbrott genom att hindra eller försvåra avsättningen av oärligt åtkommet gods och att underlätta polisens spaning efter sådant gods. Regleringen syftar således till att förebygga olika former av brottslighet, främst stöldbrottslighet, i anslutning till de nämnda näringarna. Den nuvarande lagen (1981:2) om handel med skrot och begagnade varor är utformad som en bemyndigandelag, som lämnar ett relativt stort utrymme för regeringen - eller den myndighet som regeringen bestämmer - att meddela föreskrifter. Det finns två aktuella förordningar, dels förordningen (1981:402) om handel med skrot och dels förordningen (1981:403) om handel med begagande varor För skrothandelns del innebär den gällande lagen att det krävs tillstånd från den lokala polismyndigheten för att driva sådan handel. För att driva handel med begagnade varor krävs enligt lagen registrering på den ort där handel bedrivs eller för det fall att handel bedrivs på flera orter, där den huvudsakliga verksamheten bedrivs (2 §). Regeringen har enligt lagen rätt att för den som driver skrothandel och för den som driver handel med begagnade varor meddela föreskrifter om skyldighet att föra anteckningar om mottaget gods samt skyldighet att om det begärs lämna uppgifter om mottaget gods till myndighet, t.ex. inköpsnotor (3 §). Det finns även i lagen ett bemyndigande att meddela andra föreskrifter. Tillsynen över efterlevnaden av lagen och föreskrifterna såväl för skrot- som begagnathandeln utövas av polismyndigheten. har rätt att efter anmodan undersöka område, lokal eller annat utrymme som används i verksamheten och granska den bokföring och övriga handlingar som hör till verksamheten (5 §). De sanktioner som kan komma i fråga för den som bryter mot lagens bestämmelser är böter eller fängelse (6 §). Detta gäller under förutsättning att någon uppsåtligen eller av oaktsamhet driver handel med skrot utan föreskrivet tillstånd, driver handel med begagnade varor utan att vara registrerad eller underlåter att fullgöra sin anteckningsskyldighet och skyldigheten att tillhandahålla myndigheten denna information. Lagen innehåller slutligen en bestämmelse som innebär att näringsidkare under vissa förutsättningar har ett straffrättsligt ansvar för gärningar som har begåtts av anställda (8 §). I förordningen om handel med skrot finns närmare bestämmelser om bl.a tillämpningsområde samt handlarnas skyldigheter och ansvar. För att skrothandel skall få finnas krävs t.ex. en föreståndare som tillståndsmyndigheten har godkänt. Tillståndsprövningen grundas på en bedömning av redbarheten och lämpligheten i övrigt hos handlaren. Skrothandelstillstånd kan ges till verksamhet som fast handlare eller som uppköpare, dvs. handlare utan skrotgård eller annat fast inköpsställe för skrot. En skrothandlare får inte ta emot skrot av annan än den som är känd, den som kan legitimera sig eller den som överlämnar skrotet i sin bostad eller affärslokal. Handlaren är skyldig att undersöka om säljaren har tillstånd till handel. Handlaren skall vidare föra anteckningar om mottaget gods. har rätt att kräva att handlaren tillhandahåller myndigheten inköpsnotor samt andra handlingar och upplysningar. Myndigheten får också besluta att ett visst parti skrot inte får bearbetas . Handlaren har även i övrigt en relativt långtgående skyldighet att underrätta polismyndigheten vid misstanke om brott. Tillstånd till handel och godkännande av föreståndare kan återkallas när någon bestämmelse i förordningen eller föreskrift eller villkor har åsidosatts. kan även meddela varning. Förordningen innehåller även vissa ansvars- och besvärsbestämmelser. I förordningen om handel med begagnade varor finns närmare bestämmelser om bl.a. tillämpningsområde med vissa närmare angivna slag av begagnade varor, dvs. varor som tidigare brukats. Även obrukade varor omfattas av regleringen om de bjuds ut av privatpersoner till den som driver yrkesmässig handel med vissa begagnade varor. Vidare är auktionsförsäljning och annan liknande försäljning att anse som handel. En handlare skall som ovan nämnts vara registrerad hos den lokala polismyndigheten. Handlarna är skyldiga att själva anmäla sig för registrering. har dock möjlighet att på eget initiativ registrera handlare. Förordningen innehåller en del bestämmelser av kontrollnatur. Handlarna skall föra anteckningar om mottagna varor och handlare får endast ta emot begagnade varor av kända personer eller av personer som styrker sin identitet. Det finns vidare i förordningen en bestämmelse som innebär att varor som har tagits emot inte får lämnas ut eller bearbetas förrän tidigast efter mottagandet. Vidare skall polismyndigheten underrättas om auktionsförsäljning i förväg. Vissa varor som har ett begränsat värde undantas från kraven på liggetid, anteckningsskyldighet och identitetskontroll. Det finns även en möjlighet för polismyndigheten att föreskriva eller i enskilda fall medge undantag från föreskrifterna. Handlarna har även enligt förordningen en skyldighet att genast underrätta polismyndigheten om han inser eller har skälig anledning anta att varor som bjuds ut till honom är oärligen åtkomna. Handlarna har också en skyldighet att efter anmodan av polismyndigheten undersöka om vissa begagnade varor tagits emot och om varorna finns kvar hos handlaren. Förordningen innehåller även vissa ansvarsbestämmelser. beslut kan överklagas hos och beslut kan överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Vid överklagande till kammarrätt krävs prövningstillstånd. 5 Utredningens förslag Utredningen har föreslagit att tillståndsförfarandet för handeln med skrot inte skall bibehållas och inte heller ersättas av någon annan reglering. Utredningen har dock funnit att en fortsatt reglering av handeln med vissa begagnade varor är nödvändig. Förslaget innehåller inte några mer genomgripande förändringar av bestämmelserna i den nuvarande regleringen av begagnathandeln. Några förändringar i bestämmelserna om vad regleringen skall omfatta och vad som skall anses vara handel med begagnade varor har utredningen inte föreslagit förutom att vissa varor föreslås borttagna på grund av att de är särskilt stöldbegärliga, t.ex. symaskiner och skrivmaskiner. Regleringen skall inte heller enligt förslaget inte längre vara tillämplig på handel med pantsedlar. Emellertid föreslås regleringen även bli tillämplig på s.k. omarbetning och liknande bearbetning. Utredningen har vidare föreslagit att skyldigheten att anmäla sig för registrering skall avse samtliga platser där det sker handel med begagnade varor som omfattas av regleringen om handel drivs inom olika polismyndigheter oavsett om handel kan avses ske från fast driftställe eller ej. finns även en möjlighet för polisen att under vissa förutsättningar tvångsvis registrera handlare som misstänks bedriva handel med begagnade varor. Enligt utredningens förslag skall denna möjlighet finnas kvar. Den nuvarande regleringen innehåller bestämmelser om handlarnas skyldigheter i anslutning till handeln, t.ex. om handlares skyldighet att ta emot varor av endast kända personer eller av personer som kan identifiera sig och skyldigheten att inte lämna ut eller bearbeta varor förrän . Utredningen har föreslagit att dessa regler samt reglerna om skyldigheten att lämna anteckningar och inköpsnotor till polisen vid begäran skall behållas. om identitetskontroll, liggetid och anteckningsskyldighet görs enligt förslaget tillämpliga endast för begagnade varor med ett värde som uppenbarligen inte understiger . För konstföremål föreslås att värdegränsen sätts till . skall enligt förslaget ha möjlighet att, om det finns särskilda skäl, föreskriva eller i enskilda fall medge undantag från kontrollföreskrifterna. Utredningen har också föreslagit att det skall införas ett förbud för handlarna att ta emot begagnade varor av personer som inte fyllt och av personer som är märkbart påverkade av alkohol eller något annat berusningsmedel. Enligt förslaget skall dock handlarnas skyldighet att genast underrätta polisen vid misstanke om att erbjudet gods är stöldgods tas bort. Däremot skall enligt utredningens förslag handlarna vara skyldiga att att efter anmodan av polismyndigheten undersöka om vissa begagnade varor har tagits emot och om varorna finns kvar. Enligt förslaget skall de lokala polismyndigheterna även i fortsättningen vara tillsynsmyndigheter. Utredningen har ansett att polisens nuvarande tillträdes- och granskningsrätt inte kan undvaras. Däremot har utredningen ansett att utvidgade möjligheter för polisen att tillgripa vitesföreläggande är en tillräckligt ingripande åtgärd för att komma till rätta med vissa av de nu kriminaliserade beteendena. Underlåtenhet att föra anteckningar som rör befattningen med mottaget gods, underlåtenhet att lämna sådana anteckningar till polismyndigheten och underlåtenhet att iaktta underrättelseskyldigheten vid auktionsförsäljning skall enligt förslaget bli beivrade genom vitesföreläg- gande och i sista hand genom utdömande av vitet. Straffansvar skall enligt förslaget inträda då någon driver registreringspliktig handel utan att vara registrerad, tar emot begagnade varor utan identitetskontroll och lämnar ut eller bearbetar varor tidigare än efter det att varorna togs emot. Dessutom skall straffansvar inträda i fall då handlare tar emot begagnade varor av den som inte fyllt eller av den som är påverkad. I samtliga fall föreslås endast uppsåtligt handlande kriminaliserat. Fängelse skall enligt förslaget ingå i straffskalan endast i de fall då någon uppsåtligen driver registreringspliktig handel utan att vara registrerad. Utredningen har övervägt det lämpliga i att avgiftsfinansiera polismyn- digheternas kostnader för registrering och tillsyn men föreslår att registreringsavgift eller tillsynsavgift inte skall tas ut av handlarna. Beträffande överklagandebestämmelserna har utredningen endast föreslagit den ändringen att utesluts ur instansordningen. Utredningens förslag är sammantagna inte avsedda att medföra några besparingar, men inte heller några kostnadsökningar. 6 Handeln med skrot 6.1 Inledning I förordningen (1981:402) om handel med skrot definieras skrot som järn- och annat metallskrot samt tackor av annat skrot än järnskrot . Definitionen är avpassad för att stämma överens med skrotbranschens traditionella åtskillnad mellan järnskrot och metallskrot. Med metallskrot förstår branschen skrot av andra metaller än järn. Allt skrot bestående av ämnen som kemiskt är att anse som metall, exempelvis kvicksilver, innefattas i begreppet metallskrot. Någon tydlig definition som anger när en vara av järn eller annan metall blir att betrakta som skrot finns inte. Det har inte heller gjorts någon avgränsning av mängden järn eller metall som skall ingå i varan för att den skall falla under förordningen. 6.2 Branschens struktur Skrothandeln är uppdelad i uppköpare, partihandlare och grossister. De två sistnämnda kategorierna är fasta handlare enligt nuvarande förordning. De större företagen, som regelmässigt säljer skrot till de slutliga avnämarna, räknas i allmänhet till grossisterna och de övriga fasta handlarna är partihandlare. inom skrotbranschen eller branschföreningar har någon statistik över antalet företag som bedriver skrothandel. Enligt den officiella statistik som finns att tillgå, företagsregister, fanns det under näringsgrenen partihandel med avfallsprodukter och skrot ca 800 företag. Dessa företag hade sammanlagt ca 900 arbetsställen. Näringsgrenen omfattar inköp och återförsäljning av skrot, metallskrot, skrotade bilar, glasavfall, gummiavfall, lump och pappersavfall. Vidare omfattar den partihandel med järn- och metallskrot samt textilavfall. Även bildemontering och återvinning ingår i närings- grenen. Definitionen av näringsgrenen i företagsregistret omfattar således även företag som bedriver annan handel än sådan skrothandel som avses i förordningen om handel med skrot. Det verkliga antalet skrothandlare får därför anses vara lägre än vad företagsregistret utvisar. De flesta företag inom skrotbranschen är mindre företag med upp till fem anställda. Över hälften av handlarna har inte några anställda alls. Bland de mindre företagen dominerar bilskrotningsföretagen. För att bli auktoriserad krävs enligt bilskrotningsförordningen (1975:348) att erforderliga tillstånd meddelats enligt förordningen om handel med skrot och begagnade varor. /1996 fanns det ca 760 auktoriserade bilskrotare i landet. Branschen uppskattar att ca 450 av dem bedriver verksamhet i sådan omfattning att verksamheten faller under skrothandelsförordningens bestämmelser. Branschen domineras av grossisterna. En stor koncern, som förvärvade aktierna i ett annat stort bolag i skrotbranschen Aktiebolaget , svarar efter detta förvärv för av svensk skrothandel. Ett tiotal medelstora grossister beräknas svara för och de mindre företagen och handlarna för resterande . har ett sjuttiotal arbetsställen med anläggningar för insamling och bearbetning av järn- och metallskrot över i stort sett hela landet inklusive två bilfragmenteringsanläggningar. Grossisternas kunder när det gäller insamlat och bearbetat järn- och stålskrot är i huvudsak de svenska stålverken. De flesta av stålverken är direkt eller indirekt delägare i AB Järnbruksförnödenheter (JBF) som har till uppgift att ombesörja inköp och fördelning av stålskrot och gjutjärnskrot för medlemmarnas räkning.