prop · GM03130 · 1999-01-01 00:00:00 — Vid bedömningen av om 10 kap. 2 § årsredovisningslagen bör ändras på det sätt som föreslagits bör även följande beaktas. Ett bolag som debiteras en förseningsavgift är normalt inte oförberett på detta. underrättar senast en månad innan ett beslut om förseningsavgift kan bli aktuellt bolaget om skyldigheten att ge in redovisningshandlingar till verket (jfr 4 § förordningen om vissa årsredovisningsfrågor). Till detta kommer att verket efter beslutet skickar ut en underrättelse till bolaget (se 5 § förordningen om vissa årsredovisningsfrågor). Det finns inte anledning anta annat än att denna underrättelse som alltid skickas till den adress som bolaget har anmält till aktiebolagsregistret normalt når fram till bolaget. Det finns därför knappast heller anledning anta att en återgång till den ordning som gällde enligt aktiebolagslagen skulle innebära några risker från rättssäkerhetssynpunkt. Vi anser således att en återgång bör ske till en ordning som innebär att ett beslut om förseningsavgift får överklagas från beslutets dag. Vad som har sagts beträffande beslut om förseningsavgift har relevans också för beslut att vägra efterge förseningsavgift. Det gäller möjligen inte i samma grad för beslut om vitesförelägganden och beslut att döma ut vite, eftersom dessa beslut är av ännu mer ingripande karaktär (jfr också 2 § fjärde stycket lagen [1985:206] om viten). Det kan dock noteras att Patent- och registreringsverkets beslut om vitesföre- läggande enligt aktiebolagslagen och verkets beslut att döma ut sådana viten får överklagas från beslutets dag (se 18 kap. 7 § tredje stycket och 19 kap. 2 § aktiebolagslagen). Det ligger ett värde i att ha enhetliga överklaganderegler för likartade ärendetyper som handläggs av en och samma myndighet. Mot den bakgrunden bör även för beslut om vitesföreläggande och beslut om utdömande av vite enligt årsredo- visningslagen gälla att de får överklagas från beslutets dag. 22 En ny lag om revision Regeringens förslag: Bestämmelserna om revision årsredo- visningslag flyttas till en ny lag om revision. Den nya lagens bestämmelser skall tillämpas på alla företag som är skyldiga att avsluta bokföringen med en årsredovisning och som inte omfattas av regler om revision i annan lag. Bestämmelserna i den nya lagen anpassas med några undantag till bestämmelserna om revision i aktiebolagslagen. Det införs inte något generellt krav på att en kvalificerad revisor skall delta i revisionen. I större företag skall det dock, liksom , finnas en auktoriserad revisor. I handelsbolag med en eller flera juridiska personer som bolagsmän skall revisionen ske genom auktoriserade eller godkända revisorer. Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Kommittén tog dock inte upp frågan om vilken kompetens en revisor i ett handelsbolag skall ha. Remissinstanserna: Inte någon remissinstans har haft invändningar mot en särskild lag om revision. har förutsatt att en samordning skall ske i förhållande till aktiebolagslagens bestämmelser. Samfundet har vidare ansett att en godkänd eller auktoriserad revisor alltid skall delta vid revisionen. Dessutom bör, enligt samfundet, godkända revisorer ha samma behörighet som auktoriserade revisorer att revidera företag. Bakgrund: Bestämmelserna om revision i 4 kap. årsredo- visningslag motsvarar i stora delar bestämmelserna om revision i 10 kap. aktiebolagslagen. Enligt årsredovisningslag skall alla företag som är skyldiga att upprätta årsredovisning utse revisor. Skyldigheten att upprätta års- redovisning gäller den som enligt bokföringslagen skall upprätta års- bokslut och har visst antal anställda eller vars tillgångars nettovärde överstiger visst belopp. Härutöver är även vissa handelsbolag och kreditinstitut skyldiga att utse revisor (se 2 kap. 1 § och 4 kap. 1 § årsredovisningslag). En skillnad i förhållande till aktiebolagslagen är att det inte finns någon generell bestämmelse om att revisorerna skall vara auktoriserade eller godkända. Gällande rätt ställer krav på revisorer med särskild kompetens endast för företag som är av viss storlek eller har ett visst antal anställda. Då skall en auktoriserad revisor delta i revisionen (se 4 kap. 3 § årsredovisningslag). Härtill kommer att vissa handels- bolag och hypoteksinstitut endast får ha godkända eller auktoriserade revisorer som revisorer (se 4 kap. 1 a §). För övriga företag som omfattas av revisionsplikten enligt årsredovisningslag är det tillräckligt om den som utses till revisor upp- fyller lagens allmänna krav. Bland dessa krav märks att revisorn måste ha den insikt i och erfarenhet av redovisning och ekonomiska förhållanden som behövs med hänsyn till företagets verksamhet (se 4 kap. 2 §). Läns- styrelsen kan dock besluta att minst en revisor skall vara godkänd eller auktoriserad (se 4 kap. 3 §). Utöver vad som har sagts finns bl.a. följande skillnader mellan aktiebolagslagen och årsredovisningslag. Revisorns mandattid i ett aktiebolag skall alltid vara (se 10 kap. 20 § aktiebolagslagen), medan revisorsuppdraget i andra företag antingen kan vara bestämt till eller löpa tills vidare (se 4 kap. 1 § årsredovisningslag). En revisor i ett aktiebolag är skyldig att vid misstanke om vissa slag av brott i bolaget agera på visst sätt och, i sista hand, göra anmälan till åklagare (se 10 kap. 38 40 §§ aktiebolagslagen). Någon sådan skyldighet finns inte i för revisorer i andra företag. En talan om skadestånd mot revisorn i ett aktiebolag måste väckas från utgången av det räkenskapsår som revisionsberättelsen avser (se 15 kap. 13 § aktiebolags- lagen). Enligt årsredovisningslag skall en sådan talan väckas från det att revisionsberättelsen överlämnades till företagsledningen (se 4 kap. 16 §). Skälen för regeringens förslag: I vårt förslag får lagstiftningen om års- och koncernredovisning en ny struktur (se avsnitt 5). Bestämmel- serna om redovisning årsredovisningslag upphävs och de företag som omfattas av årsredovisningslag kommer i stället att omfattas av årsredovisningslagen. Återstoden av bestämmelserna årsredovisningslag avser frågor om revision. Dessa bestämmelser bör flyttas till en ny revisions- lag. Vilka företag skall omfattas av revisionsplikt? Bestämmelserna om revision fyller en viktig funktion i det regelverk som är grunden för företagen. Revision ger vissa garantier för att företagets externa redovisning den löpande bokföringen såväl som bokslutet avspeglar företagets förhållanden på ett korrekt sätt. En generell revi- sionsplikt för samtliga bokföringsskyldiga skulle emellertid bli betung- ande för de minsta företagen. Revisionsplikten bör därför begränsas till att gälla de företag där de yttre intressenternas intresse av att företaget blir föremål för revision är mera påtagligt. Så får typiskt sett anses vara fallet i fråga om de företag som enligt vad vi redovisat i avsnitt 14 skall vara skyldiga att upprätta årsredovisning. Att dessa företag blir föremål för revision är också naturligt med hänsyn till att årsredo- visningen är offentlig; det är därför särskilt viktigt att den har granskats av någon utomstående. Det är mot den bakgrunden lämpligt att knyta revisionsplikten till den föreslagna bokföringslagens regler om vilka företag som skall upprätta årsredovisning (se 6 kap. 1 §). Vem skall vara behörig att utföra revision i företag som omfattas av revisionslagen? En annan fråga är vilka formella kompetenskrav som skall ställas på revi- sorn. Enligt årsredovisningslag måste en kvalificerad revisor utses om nettovärdet av företagets tillgångar överstiger 1 000 prisbasbelopp eller om företaget har minst 200 anställda. I dessa fall skall en auktoriserad revisor utses. Utöver detta krav gäller att vissa handelsbolag och hypoteksinstitut endast får ha godkända eller auktoriserade revisorer som revisorer. Detta är en följd av bestämmelserna i det åttonde bolagsrättsliga direktivet, det s.k. revisorsdirektivet (se prop. 1997/98:99 s. 168 f.). De handelsbolag det är fråga om är sådana bolag i vilka samtliga obegränsat ansvariga bolagsmän är aktiebolag eller motsvarande utländska juridiska personer. Detsamma gäller om de obegränsat ansvariga bolagsmännen är handelsbolag som själva uppfyller de nu nämnda förutsättningarna (se 1 kap. 1 § årsredovisningslagen). I övrigt ställer inte lagen några särskilda krav på revisorns formella kompetens. har dock möjlighet att besluta att en godkänd eller auktoriserad revisor skall delta i revisionen (se 4 kap. 3 §). har förordat att det alltid skall delta en godkänd eller auktoriserad revisor i revisionen. Värdet av en sådan regel måste givetvis vägas mot de ökade kostnaderna som den skulle medföra. Att revision genom en auktoriserad eller godkänd revisor normalt har högre kvalitet än annan revision torde stå helt klart. Vi har emellertid inte stöd för att hävda att det mera allmänt förekommer brister i den granskning som utförs av andra än kvalificerade revisorer. Om det i ett enskilt fall uppenbaras sådana brister, har möjlighet att besluta att minst en revisor skall vara godkänd eller auktoriserad revisor. Mot denna bakgrund lämnar vi inte några förslag om att det alltid skall delta en auktoriserad eller godkänd revisor i revisionen. Vi avser emeller- tid att följa utvecklingen av förhållandena i de associationsformer för vilka det inte finns något krav på att en kvalificerad revisor skall delta i revisionen. Som exempel kan nämnas att regeringen mot bakgrund av de senaste årens finansiella problem för många bostadsrättsföreningar har gett att se över behovet av kvalificerad revision i bostadsrättsföreningar (dir. 1997:116). Liksom bör lagen dock ställa krav på medverkan av kvalificerad revisor när det gäller de allra största företagen och de företag som omfattas av . Vi föreslår inte någon ändring när det gäller avgränsningen av de företag som på grund av sin storlek skall ha kvalificerad revisor. Kravet på kvalificerad revision bör alltså gälla företag där nettovärdet av företagets tillgångar överstiger 1 000 prisbasbelopp och företag som haft i medeltal 200 anställda. gäller att det i de nu nämnda företagen alltid måste finnas en auktoriserad revisor. har ansett att godkända och auktoriserade revisorer bör likställas i den nya lagen och således ha samma behörighet att revidera företag oberoende av företagets storlek. hade i uppdrag att se över bl.a. behörig- hetsbegränsningar för godkända revisorer. Utredningen har lämnat förslag i bl.a. denna fråga i betänkandet Oberoende, ägande och tillsyn i revisionsverksamhet (SOU 1999:43). Något förslag i den nu aktuella frågan lämnas därför inte. De företag som omfattas av utgörs, såvitt nu är av intresse, av handelsbolag där någon eller några av delägarna är direkt eller indirekt, ett aktiebolag eller motsvarande utländsk juridisk person. För denna grupp av företag måste det givetvis även gälla att enbart kvalificerade revisorer får delta i revisionen. Vi föreslår dock att detsamma får gälla en något större grupp av företag, nämligen alla handelsbolag där en eller flera bolagsmän är juridiska personer. Det främsta skälet är att man därigenom undgår en lagtekniskt komplicerad avgränsning. Nackdelarna med en sådan utvidgning torde också vara begränsade. Andra avvikelser i förhållande till aktiebolagslagens bestämmelser om revision En allmän strävan i lagstiftningsarbete bör vara att bestämmelser som rör likartade rättsområden utformas på samma sätt. En naturlig utgångspunkt är därför att bestämmelserna i revisionslagen skall följa den utformning som bestämmelserna om revision av aktiebolag har (prop. 1997/98:99, bet. 1997/98:LU26, SFS 1998:760). Avvikelser från aktiebolagslagens bestämmelser bör som regel komma i fråga endast om förhållandena i de associationer och andra ägarformer som omfattas av revisionslagen skiljer sig från förhållandena i aktiebolag. Ett sådant förhållanden är att det inte alltid i de företagsformer som skall tillämpa bestämmelserna finns någon motsvarighet till aktiebolagets bolagsstämma. Vi har också funnit anledning att avvika från aktiebolagslagens bestämmelser i vissa andra fall, nämligen i vissa fall då tillräckligt beredningsunderlag saknas. Sådana avvikelser måste sålunda göras när det gäller revisorns mandattid, revisors anmälningsskyldighet vid misstanke om brott och tid för väckande av skadeståndstalan. Vi avser emellertid att återkomma i dessa frågor i lämpligt sammanhang. 23 Ikraftträdande De nya reglerna bör träda i kraft Vårt förslag syftar bl.a. till att åstadkomma en ökad enhetlighet inom svensk redovisning. Vi föreslår att det äldre regelsystemet, bestående av framför allt bokföringslag, 9 kap. föreningslagen, årsredovisningslag och 3 kap. stiftelselagen, ersätts av en i huvudsak enhetlig reglering, bestående av en ny bokföringslag och årsredovisningslagar. Vi bedömer att det ligger ett stort värde i att förslagen i dessa delar träder i kraft . För enskilda företag, redovisnings- konsulter, revisorer, skattemyndigheter m.fl. berörda intressenter riskerar den nuvarande splittringen av regelverket att skapa förvirring och osäkerhet. Med de nya reglerna kommer också jämförbarheten mellan olika verksamheter att förbättras och det blir lättare att upprätta koncernredovisning i de fall koncernföretagen har olika juridisk form. De föreslagna bestämmelserna om löpande bokföring och arkivering av räkenskapshandlingar innebär ökade möjligheter att använda modern teknik vid bokföringen. Företagen ges ett större mått av frihet att själva välja ändamålsenliga bokföringsrutiner. Som exempel kan nämnas upphävandet av varannanlänksprincipen och uppmjukningen av det generella förbudet mot bokföring och arkivering utomlands. Förslagen kan alltså leda till angelägna rationaliseringar och effektiviseringar av bokföringsarbetet, i synnerhet för företag som redan har en högt utvecklad ADB-baserad bokföring. Vad som har sagts talar för att de nya reglerna bör träda i kraft . Vi utgår från att kommer att kunna fatta beslut i anledning av propositionen . Mot den bakgrunden föreslår vi att lagreglerna får träda i kraft och att de skall tillämpas på det första räkenskapsår som inleds efter utgången av . Det är givetvis viktigt att företagen får erforderlig tid för information och utbildningsinsatser om det nya regelverket. Det kan synas som att ett ikraftträdande per inte skulle ge tillräcklig tid för företagen att förbereda sig på de nya reglerna. I allt väsentligt kommer dock de nya reglerna att tillåta företagen att fortsätta tillämpa samma bokföringsrutiner som tillämpas . Vad gäller bestämmelserna om årsredovisning har dessa redan varit i kraft och torde vid det här laget vara väl kända för det stora flertalet företag som skall upprätta årsredovisning eller årsbokslut. Vi bedömer därför att någon särskild övergångstid inte är nödvändig. Fysiska och juridiska personer som inte har varit bokföringsskyldiga bör inte vara skyldiga att tillämpa de nya reglerna förrän För de grupper som inte behöver tillämpa bokföringslagens regler men som blir bokföringsskyldiga med vårt förslag bl.a. enskilda jordbrukare och icke näringsdrivande ideella föreningar är behovet av en anpassningstid mera påtagligt. Detsamma gäller de registrerade trossamfund enligt lagen (1998:1593) om registrerade trossamfund som kommer att finnas efter utgången av . I dessa fall har de berörda personerna ofta mindre erfarenhet av bokföring. Det kan antas att de regelmässigt behöver för att informera sig om de regler som de fortsättningsvis skall följa. Vi föreslår därför att den nya lagen skall gälla för dessa nya bokföringsskyldiga först fr.o.m. det räkenskapsår som inleds efter . Det kan i och för sig antas att det förekommer verksamheter där en omedelbar bokföringsskyldighet i och för sig skulle vara önskvärd. Sådana önskemål kan emellertid tillgodoses genom att verksamhets- utövaren själv beslutar om att verksamheten skall vara föremål för bokföring. 24 Kostnader m.m. Våra förslag innebär en genomgripande förändring av redovisnings- lagstiftningen i . Förändringarna får stor betydelse för enskilda företag, revisions- och redovisningsbyråer, branschorganisationer, skatte- myndigheter m.fl. Det går inte att undvika att en reform av detta slag under en övergångstid kommer att innebära merkostnader för många av dessa för bl.a. utbildning och omläggning av rutiner. Framför allt för enskilda näringsidkare, ideella föreningar och stiftelser innebär förslagen att det praktiska redovisningsarbetet kommer att påverkas på flera sätt. Som exempel kan nämnas att kontoplaner och redovisningssystem måste anpassas till årsredovisningslagens regelverk. Detta medför kostnader för information, interna utbildningsinsatser och extern specialisthjälp. Det bör dock framhållas att en stor del av de utbildningsinsatser och andra åtgärder som aktualiseras redan har företagits som en följd av att årsredovisningslagen har tillämpas av bl.a. flertalet aktiebolag . Det kan därför antas att många företag och det stora flertalet revisorer och redovisningskonsulter samt skatte- och andra myndigheter redan har den kompetens som är nödvändig för att tillämpa det nya regelverket. Det är mot den bakgrunden rimligt att anta att den privata sektorn kommer att åsamkas relativt begränsade merkostnader om förslagen genomförs. Dessa temporära kostnadsökningar kommer att balanseras av sådana mera långsiktiga kostnadsbesparingar som kan uppnås genom den ADB- baserade bokföring som förslagen ger ökat utrymme för och genom den lättnad som införs när det gäller skyldigheten att upprätta koncern- redovisning i små koncerner. Övergången till gemensamma redovis- ningsregler för samtliga näringsidkare är vidare ägnad att minska kostnaderna för redovisningens användare. För det allmänna kan kostnadskonsekvenserna antas bli begränsade. Förslaget att utvidga årsredovisningslagens tillämpningsområde så att det omfattar samtliga företag som skall upprätta någon form av bokslut med- för en förenkling för myndigheterna. Även en del av de förändringar som föreslås på bokföringsområdet kan antas komma det allmänna tillgodo. Som exempel kan nämnas att förslagen att slopa varannanlänksprincipen och att delvis upphäva den ovillkorliga rätten att ersätta ADB-baserade räkenskapshandlingar med pappers- utskrifter underlättar för myndigheterna att utföra taxeringsrevisioner. Vårt förslag beträffande organisationen av den kompletterande normgivningen innebär att måste tilldelas ökade resurser. Resursförstärkningen har beräknats uppgå till ca i varaktig finansiering och en temporär treårig budget- förstärkning på totalt . De merkostnader som förslaget innebär bör finansieras genom en överföring från utgiftsområde 4 Rätts- väsendet till utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning. Genom vårt förslag om ändrad instansordning vid överklagande av vissa myndighetsbeslut enligt bokföringslagen (se avsnitt 21) tillförs förvaltningsdomstolarna en ny målgrupp vilket marginellt kan antas leda till ökade kostnader. Överklaganden till respektive regeringen i de aktuella ärendena är dock mycket sällsynta. Några ytter- ligare resurser behöver därför inte tillföras domstolarna. 25 Författningskommentar 25.1 Förslaget till bokföringslag 1 kap. 1 kap. 1 § I denna lag finns bestämmelser om bokföringsskyldighet för vissa fysiska och juridiska personer. Lagen innehåller bestämmelser om kretsen av bokföringsskyldiga (2 kap.), räkenskapsår (3 kap.), bokföringsskyldighetens innebörd (4 kap.), löpande bokföring och verifikationer (5 kap.), hur den löpande bokföringen avslutas (6 kap.), arkivering av räkenskapsinformation m.m. (7 kap.), utvecklandet av god redovisningssed (8 kap.), samt överklagande (9 kap.). (Paragrafen saknar motsvarighet i kommitténs förslag. Jfr 1 kap. 1 § promemorian 1) Paragrafen innehåller en översikt över lagens bestämmelser. 1 kap. 2 § I denna lag betyder 1. företag: en fysisk eller juridisk person som är bokföringsskyldig enligt denna lag, 2. bokslutsföretag: företag som tillhör någon eller några av följande kategorier a) aktiebolag, b) ekonomiska föreningar, c) handelsbolag i vilka en eller flera juridiska personer är delägare, d) företag som omfattas av lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag eller lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag, e) stiftelser som är bokföringsskyldiga enligt denna lag, f) företag som är moderföretag i en koncern, g) företag i vilka den årliga nettoomsättningen normalt uppgår till mer än ett belopp motsvarande tjugo prisbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gällde under av räkenskapsåret. 3. verksamhet: näringsverksamhet eller annan verksamhet som omfattas av bokföringsskyldighet enligt denna lag, 4. moderföretag: företag som utgör moderföretag enligt definitionen i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1554), 5. koncern: vad som utgör koncern enligt definitionen i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen, 6. bokföringspost: varje enskild notering i grundbokföringen eller huvudbokföringen, 7. affärshändelser: alla förändringar i storleken och sammansättningen av ett företags förmögenhet som beror på företagets ekonomiska relationer med omvärlden, såsom in- och utbetalningar, uppkomna for- dringar och skulder samt egna tillskott till och uttag ur verksamheten av pengar, varor eller annat, 8. verifikation: de uppgifter som dokumenterar en affärshändelse eller en vidtagen justering i bokföringen, 9. räkenskapsinformation: a) sådana sammanställningar av uppgifter som avses i 4 kap. 3 § (balansräkning), 5 kap. 1 § (grundbokföring och huvudbokföring), 5 kap. 4 § (sidoordnad bokföring), 5 kap. 6 § (verifikation), 5 kap. 7 § (handling m.m. som en verifikation hänvisar till), 5 kap. 11§ (systemdokumentation och behandlingshistorik), 6 kap. 2 § (årsredovisning), 6 kap. 4 § (årsbokslut), 6 kap. 5 § (noter till balansräkning och resultaträkning), samt 6 kap. 11 § (specifikation av balansräkningspost). b) avtal och andra handlingar av särskild betydelse för att belysa verksamhetens ekonomiska förhållanden, samt c) sådana uppgifter i övrigt som är av betydelse för att det skall gå att följa och förstå de enskilda bokföringsposternas behandling i bok- föringen. Trots bestämmelsen i första stycket skall en bokföringsskyldig fysisk person inte anses som bokslutsföretag om han eller hon med stöd av 4 kap. 4 § andra stycket har olika bokföringar och nettoomsättningen enligt varje enskild bokföring normalt inte uppgår till mer än tjugo prisbasbelopp. (Jfr 3, 4 och 29 §§ i kommitténs förslag.) Paragrafen innehåller definitioner på några i lagen använda begrepp. Av punkten 1 framgår att begreppet företag i lagen används för att beteckna alla som är bokföringsskyldiga enligt lagen. Begreppet har därmed en vidare innebörd än det har i dagligt tal och omfattar även verksamhet som helt saknar karaktär av affärsverksamhet. Det innefattar sålunda utöver enskilda näringsidkares näringsverksamhet all verk- samhet som bedrivs i handelsbolag, aktiebolag, ekonomiska föreningar och liknande företagsformer samt även verksamhet i stiftelser, ideella föreningar och registrerade trossamfund i den mån dessa juridiska personer är bokföringsskyldiga enligt lagen. I punkten 2 anges vilka företag som omfattas av begreppet boksluts- företag. I lagen används begreppet för att avgränsa den grupp av företag som alltid är skyldiga att avsluta den löpande bokföringen med ett års- bokslut eller en årsredovisning. Av punkten framgår att alla företag som normalt har en årlig nettoomsättning på minst 20 prisbasbelopp som huvudregel utgör bokslutsföretag (i andra stycket finns ett undantag från denna huvud- regel). Begreppet nettoomsättning är avsett att ha samma innebörd som i 3 kap. 12 § årsredovisningslagen. Det innebär att nettoomsättningen omfattar intäkter från försålda varor och utförda tjänster som ingår i företagets normala verksamhet. Avdrag skall göras för lämnade rabatter, mervärdesskatt och annan skatt som är direkt knuten till omsättningen. I punkten 3 definieras begreppet verksamhet.