prop · GM03133 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1998/99:133 Särskild företrädare för barn Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås att en lag om särskild företrädare för barn införs. Syftet med lagen är att stärka möjligheterna att ta till vara barnets rätt när en vårdnadshavare eller någon som vårdnadshavaren står i ett nära förhållande till misstänks för brott mot barnet. Lagen syftar till att förbättra förutsättningarna för att utreda sådana brottsmisstankar. Den syftar därmed också till att förebygga att övergrepp mot barnet fortsätter. Förslaget innebär att en särskild företrädare under vissa förutsättningar skall förordnas för barnet i dessa fall. Den särskilda företrädaren skall, i stället för barnets vårdnadshavare, som ställföreträdare ta till vara barnets rätt under förundersökningen och i rättegång. Om barnet har två vårdnadshavare som inte är gifta eller bor tillsammans under äkten- skapsliknande förhållanden skall det vara möjligt att i stället förordna att en av dem ensam företräder barnet. Till särskild företrädare skall förordnas en advokat, en biträdande jurist på en advokatbyrå eller någon annan. Endast den som uppfyller särskilda krav på lämplighet får förordnas. En ansökan om förordnande skall göras av åklagaren hos tingsrätten. Domstolen skall kunna förordna interi- mistiskt utan vårdnadshavarnas vetskap, om det kan antas vara nödvändigt för att barnets rätt skall kunna tas till vara. Lagen föreslås träda i kraft . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Lagtext 4 2.1 Förslag till lag om särskild företrädare för barn 4 2.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 7 3 Ärendet och dess beredning 8 4 Att ta till vara barnets rätt gällande ordning 8 4.1 Familjerättsliga regler om ställföreträdare för barn 8 4.2 De straffprocessuella reglerna 9 4.3 Målsägandebiträde 11 4.4 Den socialrättsliga lagstiftningen 13 4.5 Ärenden hos JO 14 5 Behovet av förändringar 16 6 Särskild företrädare för barn 18 6.1 En särskild företrädare för barn 18 6.2 Särlevande vårdnadshavare 21 6.3 Förutsättningarna för en särskild företrädare för barn 23 6.4 Den särskilda företrädarens uppgifter 28 6.5 Vem skall utses till särskild företrädare för barn? 33 6.6 Förfarandefrågor 35 6.7 Sekretess 37 7 Ekonomiska konsekvenser 39 8 Författningskommentar 40 8.1 Förslaget till lag om särskild företrädare för barn 40 8.2 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 50 Bilaga 1 Promemorians lagförslag 51 Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över promemorian Särskilt målsägandebiträde för barn (Ju 94/3147 och Ju 98/588) 52 Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 53 Bilaga 4 Lagrådets yttrande 57 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 60 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om särskild företrädare för barn, 2. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100). 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om särskild företrädare för barn Härigenom föreskrivs följande. När en särskild företrädare skall utses 1 § När det finns anledning att anta att ett brott som kan föranleda fängelse har begåtts mot någon som är , skall en särskild företrädare förordnas för barnet om 1. en vårdnadshavare kan misstänkas för brottet, eller 2. det kan befaras att en vårdnadshavare på grund av sitt förhållande till den som kan misstänkas för brottet inte kommer att ta till vara barnets rätt. En särskild företrädare skall inte förordnas om det med hänsyn till barnet är obehövligt eller annars särskilda skäl talar mot det. 2 § Om barnet har två vårdnadshavare som inte är gifta eller bor till- sammans under äktenskapsliknande förhållanden och sådana omständig- heter som anges i 1 § 1 eller 2 finns endast i fråga om en av dem, skall den andra vårdnadshavaren förordnas att ensam ta till vara barnets rätt under förundersökningen och i efterföljande rättegång. Om det med hänsyn till vårdnadshavarnas förhållande till varandra eller till någon annan särskild omständighet får antas vara till barnets bästa skall dock en särskild företrädare utses. Den särskilda företrädarens uppgifter 3 § En särskild företrädare skall, i stället för barnets vårdnadshavare, som ställföreträdare ta till vara barnets rätt under förundersökningen och i efterföljande rättegång. Företrädaren får dock inte väcka åtal och får inte heller väcka någon skadeståndstalan utan att ett allmänt åtal har väckts. Det som i 23 kap. 10 och 11 §§ sägs om måls- ägandebiträdes närvaro vid förhör skall tillämpas på den särskilda före- trädaren. Ansökan om förordnande 4 § En ansökan om förordnande enligt 1 eller 2 § görs av åklagaren hos tingsrätten. Vem som får utses till särskild företrädare 5 § Till särskild företrädare får en advokat, en biträdande jurist på advokatbyrå eller någon annan förordnas. Endast den får förordnas som på grund av sina kunskaper och erfarenheter samt personliga egenskaper är särskilt lämplig för uppdraget. Interimistiskt beslut 6 § Om det kan antas vara nödvändigt för att barnets rätt skall kunna tas till vara får domstolen, utan att höra barnets vårdnadshavare, besluta om förordnande enligt 1 eller 2 § för tiden innan ärendet avgörs. 7 § Åklagaren skall underrätta barnets vårdnadshavare om de utred- ningsåtgärder som vidtas i fråga om barnet sedan ett interimistiskt beslut har meddelats. Underrättelsen skall göras så snart det är möjligt utan men för utredningen. Byte och entledigande 8 § I fråga om byte av den särskilda företrädaren tillämpas 26 § andra stycket rättshjälpslagen (1996:1619). 9 § Om det inte längre behövs någon särskild företrädare skall före- trädaren entledigas. 10 § Om förutsättningar för ett förordnande för en vårdnadshavare enligt 2 § inte längre finns eller förordnandet inte längre behövs skall det återkallas. Ersättningsfrågor 11 § En särskild företrädare har rätt till ersättning i enlighet med det som enligt 27 § rättshjälpslagen (1996:1619) gäller för ett rättshjälpsbiträde. I fråga om ersättningen tillämpas även 29, 43 och 47 §§ rättshjälpslagen. 12 § När en särskild företrädare har förordnats tillämpas i övrigt det som sägs om målsägandebiträde i fråga om ersättning och återbetalnings- skyldighet för kostnader i 6 § första stycket, 7 § och 8 § första meningen lagen (1988:609) om målsägandebiträde. Det som där sägs om måls- ägandebiträde skall avse den särskilda företrädaren. I fråga om skyldighet för någon annan än barnet att i tvistemål ersätta staten dess kostnader för den särskilda företrädaren tillämpas bestäm- melserna i om ansvar för motparts rättegångskostnader. Förfarandefrågor 13 § Ärenden enligt denna lag handläggs enligt lagen (1996:242) om domstolsärenden. 14 § I ett ärende om förordnande enligt 1 eller 2 § är barnets vårdnads- havare åklagarens motpart. 15 § Ansökan om byte eller entledigande av en särskild företrädare får göras av barnets vårdnadshavare, den särskilda företrädaren eller av åklagaren. En särskild företrädare får inte entledigas utan att han eller hon har haft tillfälle att yttra sig i ärendet. Ansökan enligt 10 § om att återkalla ett förordnande får göras av barnets vårdnadshavare eller av åklagaren. Domstolen får också självmant ta upp frågor om byte och entledigande av företrädare samt återkallelse av förordnande. 16 § Beslut om förordnande enligt 1 och 2 §§, interimistiska beslut enligt 6 § samt beslut om byte eller entledigande av särskild företrädare eller återkallelse av förordnande enligt 2 § enligt 8, 9 och 10 §§ gäller , om inte annat bestäms. Denna lag träder i kraft . 2.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 9 kap. 15 § sekretesslagen (1980:100) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9 kap. 15 § Sekretess gäller hos domstol i äktenskapsmål samt mål och ärenden enligt , lik- som i mål enligt lagen (1989:14) om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn, för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om part begär det och det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. I ärenden om adoption enligt 4 kap. , anordnande av godmanskap enligt 11 kap. 4 § eller förvaltarskap behövs dock inte begäran av part. Sekretess gäller hos domstol i äktenskapsmål samt mål och ärenden enligt , lik- som i ärenden om särskild före- trädare för barn och mål enligt lagen (1989:14) om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn, för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om part begär det och det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. I ärenden om särskild företrädare för barn, adoption enligt 4 kap. föräldra- balken, anordnande av godman- skap enligt 11 kap. 4 § föräldra- balken eller förvaltarskap behövs dock inte begäran av part. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning När en underårigs vårdnadshavare eller någon som vårdnadshavaren står i ett nära förhållande till misstänks för ett brott mot den underårige finns särskilda svårigheter att ta till vara barnets rätt. Det gäller dels i fråga om att utreda brottet, dels när det gäller att i övrigt ta till vara barnets intressen under förundersökningen och i rättegången. Det saknas i dessa fall ofta någon som kan ta till vara barnets rätt. Inom har utarbetats en promemoria med förslag till lagstiftning med syftet att stärka barnets rätt i dessa fall. Prome- lagförslag finns i bilaga 1. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. Remissyttrandena finns tillgängliga i (dnr 94/3147 och 98/588). Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådet har föreslagit vissa justeringar och tillägg. Regeringen har i huvudsak följt förslagen. Vi återkommer till Lagrådets synpunkter i avsnitt 6.2 och 6.5 samt i författningskommentaren. Även vissa redak- ändringar har gjorts i lagtexten. 4 Att ta till vara barnets rätt gällande ordning 4.1 Familjerättsliga regler om ställföreträdare för barn De grundläggande bestämmelserna om ställföreträdarskap för barn finns i (FB). Där skiljs mellan vårdnad och förmynderskap. Barn står enligt huvudregeln under vårdnad av båda föräldrarna eller en av dem (6 kap. 2 § första stycket FB). Föräldrarna eller den förälder som är barnets vårdnadshavare är normalt också förmyndare för barnet (10 kap. 2 § FB). Vårdnaden kan i vissa fall anförtros åt en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare (6 kap. 7 9 §§ FB) som då också blir förmyndare för barnet. Om särskilda skäl talar för det, skall dock någon annan än den särskilt förordnade vårdnadshavaren förordnas till förmyndare (10 kap. 3 § FB). Den som har vårdnaden om ett barn har ansvar för barnets personliga förhållanden och skall bland annat se till att barnets behov av omvårdnad och trygghet samt skydd mot kroppslig bestraffning och annan kränkande behandling tillgodoses (6 kap. 1 och 2 §§ FB). Vårdnadshavaren har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. Vårdnadshavaren skall därvid i takt med barnets stigande ålder och utveckling ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål (6 kap. 11 § FB). Om barnet står under vårdnad av två vårdnadshavare, utövar de sina skyldigheter och rättigheter gentemot barnet tillsammans (6 kap. 13 § första stycket FB). Är en av vårdnadshavarna förhindrad att ta del i sådana beslut rörande vårdnaden som inte utan olägenhet kan skjutas upp, bestämmer den andre ensam. En vårdnadshavare får dock inte ensam fatta beslut av ingripande betydelse för barnets framtid, om inte barnets bästa uppenbarligen kräver det (6 kap. 13 § andra stycket FB). I takt med stigande ålder och mognad får barnet i växande omfattning självt handla i vissa frågor av personlig art (se , , Föräldra- balken och internationell föräldrarätt, 5:e uppl., 1996, s. 207 och , , Samtycke till medicinsk vård och behandling , s. 286). Det är inte möjligt att närmare ange hur gammalt ett barn bör vara för att kunna handla självt. En bedömning av barnets mognad får göras i varje enskilt fall (jfr prop. 1994/95:224, s. 35 och 53). Förmyndaren skall förvalta barnets tillgångar och företräda det i angelägenheter som rör tillgångarna (12 kap. 1 § första stycket FB). Förmyndaren företräder i övrigt barnet när detta inte enligt lag skall göras av någon annan (12 kap. 1 § tredje stycket FB). I 11 kap. FB finns bestämmelser om förordnande av god man för barnet när barnet inte kan företrädas av förmyndaren eller barnets intresse strider mot vårdnadshavarens eller förmyndarens eller en sådan ställföreträdares makes eller sambos intressen. 4.2 De straffprocessuella reglerna Förhör under förundersökning Reglerna om förundersökning är generellt hållna och gör inte någon egentlig skillnad mellan barn och vuxna. Under förundersökningen kan enligt 23 kap. 6 § (RB) förhör hållas med var och en som kan antas lämna uppgifter av betydelse för utredningen. Normalt kallas den som skall höras till förhöret. För att förhör skall kunna hållas med en underårig målsägande som företräds av en vårdnadshavare krävs att vårdnadshavaren medverkar till att förhöret kommer till stånd. Barnet kan då kallas till förhöret genom vårdnadshavaren. Det är i dessa situationer vårdnadshavaren som tar ställning till om kallelsen skall hörsammas eller inte. Om barnet har två vårdnadshavare torde bestäm- melserna i 6 kap. 13 § (FB), som innebär att två vårdnads- havare med vissa undantag tillsammans företräder barnet, väsentligen begränsa möjligheterna att få till stånd förhör genom medverkan av endast någon av dem. Gällande rätt får i vart fall anses rymma betydande oklarheter om vad som gäller när det mellan barnet och en av vårdnads- havarna finns motstridiga intressen. Om en kallelse genom vårdnadshavaren eller vårdnadshavarna inte hörsammas eller av utredningsskäl bör undvikas uppkommer frågan om förutsättningar för hämtning till förhör. Utrymmet för att genom tvångs- åtgärder inställa den som är till förhör är begränsat. Detta gäller i särskilt hög grad den som är målsägande. Enligt 23 kap. 7 § RB och 6 § andra stycket förundersökningskungörelsen (1947:948) får en målsägande hämtas till förhör endast om det finns skäl av särskild vikt för detta. Sådana skäl kan vara att förhöret inte eller endast med avsevärd svårighet kan hållas på den plats där målsäganden befinner sig eller att med hänsyn till brottets beskaffenhet och omständigheterna i övrigt särskild skyndsamhet är nödvändig. Reglerna om hämtning till förhör tillämpas även på den som är , om denne är misstänkt för brott (se 32 § lagen [1964:167] med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare). Av uttalanden i det lagstiftningsärendet (prop. 1983/84:187, s. 21 f.) framgår att avsikten torde ha varit att i bestämmelsen i 23 kap. 7 § RB reglera även hämtning av vittnen och andra. Stor restriktivitet skulle dock iakttas när det gäller hämtning av barn. Denna reglering innebär att det formellt kan vara möjligt att genom hämtning få till stånd förhör med barn som är målsägande men att utrymmet för detta måste anses vara mycket begränsat (jfr Diesen, , , , Sexuella övergrepp mot barn Den rättsliga hanteringen, , 1999, s. 29 f.; s. 57). Enligt 23 kap. 10 § fjärde stycket RB bör vårdnadshavaren vara när- varande vid förhör med den som är , om det kan ske utan men för utredningen. Vidare finns i 17 19 §§ förundersökningskungörelsen bestämmelser om hur förhör med barn skall genomföras för att vålla minsta möjliga skada på barnet. Där anges bl.a. att förhör bör äga rum endast en gång, om det inte främst med hänsyn till den som förhörs är lämpligare att hålla flera förhör, och att förhör med barn bör hållas av en person med särskild fallenhet för uppgiften. Angivelse av och talan om brott Om målsäganden är omyndig och brottet rör hans eller hennes person, är det enligt 20 kap. 14 § RB vårdnadshavaren som kan ange eller föra talan om brottet. Läkarundersökning En läkarundersökning är ofta ett led i en förundersökning bl.a. när det gäller sexuella övergrepp, men också när det gäller misshandel. Reglerna om kroppsbesiktning i 28 kap. 12 § RB kan endast tillämpas på den som är misstänkt. En undersökning av målsäganden förutsätter målsägandens samtycke, eftersom det inte finns några regler om tvångsanvändning. Beträffande den som är underårig ankommer det på vårdnadshavaren att ge sitt samtycke. Sådant samtycke krävs inte om barnet med hänsyn till ålder och mognad självt kan ta ställning till läkarundersökning. Om barnet har två vårdnadshavare torde bestämmelserna i 6 kap. 13 § FB, som innebär att två vårdnadshavare med vissa undantag tillsammans företräder barnet, väsentligen begränsa möjligheterna att få till stånd läkarundersökning genom samtycke från endast någon av dem. Gällande rätt får i vart fall anses rymma betydande oklarheter om vad som gäller när det mellan barnet och en av vårdnadshavarna finns motstridiga intressen. Att vårdnadshavaren motsätter sig en läkarundersökning har ansetts kunna, tillsammans med vad som i övrigt har framkommit i ärendet, utgöra ett skäl till omhändertagande av barnet enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Däremot får inte ett omhändertagande beslutas enbart för att genomföra en läkarundersökning i brottsutredande syfte (se avsnitt 4.5). 4.3 Målsägandebiträde Lagen (1988:609) om målsägandebiträde tillkom för att stärka målsägandens ställning under det rättsliga förfarandet (prop. 1987/88:107, bet. 1987/88:JuU33, rskr. 1987/88:318). Ett målsägande- biträde kan enligt 1 § förordnas när förundersökning har inletts. Gäller målet sexualbrott enligt 6 kap. (BrB) skall ett målsägande- biträde förordnas, om det inte är uppenbart att målsäganden saknar behov av sådant biträde. Vidare skall målsägandebiträde förordnas vid brott mot liv och hälsa och mot frihet och frid enligt 3 och 4 kap. BrB, på vilka fängelse kan följa, och vid rånbrott eller försök, förberedelse eller stämpling till sådana brott, om det med hänsyn till målsägandens person- liga relation till den misstänkte eller andra omständigheter kan antas att målsäganden har behov av sådant biträde. Målsägandebiträde skall också förordnas vid annat brott enligt på vilket fängelse kan följa, om det med hänsyn till målsägandens personliga förhållanden och övriga omständigheter kan antas att målsäganden har ett särskilt starkt behov av sådant biträde. Ett målsägandebiträde kan förordnas i högre rätt, om åklagaren eller den tilltalade har överklagat domen i ansvarsdelen. Ett målsägandebiträde får inte förordnas sedan åklagaren har beslutat att allmänt åtal inte skall väckas eller att sådant åtal skall läggas ned. Målsägandebiträdet skall enligt 3 § lagen om målsägandebiträde ta till vara målsägandens intressen i målet samt lämna stöd och hjälp till måls- äganden. Om åklagaren inte hjälper målsäganden med att föra talan om enskilt anspråk i anledning av brottet, skall målsägandebiträdet bistå målsäganden med detta. Målsägandebiträdets uppgift kvarstår även om talan avskilts för att handläggas som särskilt mål enligt reglerna för tvistemål, såvida inte målet handläggs enligt de särskilda regler som gäller för tvistemål om mindre värden. Vidare kvarstår målsägandebiträdets uppgift om ett mål går vidare till högre rätt genom att åklagaren eller den tilltalade över- klagar tingsrättens dom i skuld- eller påföljdsfrågan. Detta gäller även när tingsrättens dom i ett brottmål överklagas endast i skadeståndsdelen liksom när domen i ett avskilt tvistemål överklagas. Målsägandebiträde förordnas på begäran av målsäganden eller när det annars finns anledning till det (4 §). Till målsägandebiträde kan förord- nas den som är advokat, biträdande jurist på advokatbyrå eller någon annan som är lämplig för uppdraget. I fråga om byte av målsägande- biträde gäller samma regler som för rättshjälpsbiträde, nämligen att det krävs särskilda skäl eller, om ett byte av biträde redan har gjorts, synnerliga skäl (se 26 § rättshjälpslagen [1996:1619]). Ett målsägande- biträde skall entledigas, om det är påkallat med hänsyn till förhållandena i målet eller om det annars finns skäl för det. Målsägandebiträdet har enligt 3 § lagen om målsägandebiträde rätt till ersättning enligt samma principer som gäller för ett biträde enligt rätts- hjälpslagen. Om ett målsägandebiträde förordnas, ersätts målsägandens därefter uppkommande kostnader för bevisning och utredning med anled- ning av talan om enskilt anspråk i samma utsträckning som om måls- äganden beviljats rättshjälp med anledning av en sådan talan. Bestäm- melserna i 31 kap. (RB) om skyldighet för den tilltalade eller annan att till staten återbetala kostnader för offentlig försvarare gäller även i fråga om kostnader för målsägandebiträde. När ett enskilt anspråk avskilts och handläggs som ett tvistemål eller enbart det enskilda anspråket förts upp i högre instans gäller beträffande kostnader för målsägandebiträde i dessa mål bestämmelserna i 18 kap. rättegångs- balken om ansvar för motparts rättegångskostnader. Om målsäganden under förundersökningen begär att få ett måls- ägandebiträde skall undersökningsledaren anmäla detta till rätten. En sådan anmälan skall också göras om det annars finns anledning att förordna ett sådant biträde, 23 kap. 5 § RB. Enligt 23 kap. 10 § tredje stycket RB har ett målsägandebiträde rätt att närvara vid förhör med målsäganden under förundersökningen. Av 11 § i samma kapitel framgår att målsägandebiträdet vid förhör med målsägan- den har rätt att i den ordning undersökningsledaren bestämmer ställa frågor till målsäganden. I 20 kap. 15 § tredje stycket RB anges att ett målsägandebiträde skall kallas till huvudförhandling eller annat sammanträde i rätten när målsäganden eller målsägandens ställföre- trädare skall höras. Normalt utses det ett målsägandebiträde för ett barn som har varit utsatt för brott. Målsägandebiträde kan dock inte överta någon uppgift som enligt lag eller annan författning ankommer på vårdnadshavaren. I förarbetena till lagen (prop. 1987/88:107 s. 24) uttalas beträffande målsägandebiträdets uppgifter att de fall där barn är målsägande intar en särställning och att man här bl.a. får tänka sig att en stor del av informa- tionen i stället lämnas till vårdnadshavaren eller någon annan som företräder barnets intressen. har i sitt betänkande Brottsoffer Vad har gjorts? Vad bör göras? (SOU 1998:40) föreslagit att rätten till måls- ägandebiträde utvidgas på så sätt att begränsningen till brott enligt tas bort. Vidare har utredningen föreslagit att målsägande- biträdets uppgifter skall utvidgas till att avse även sådant avslutande arbete som att hjälpa målsäganden att få ut ett av domstolen bestämt skadestånd. Utredningen föreslår även att vissa efterlevande till en person som har dödats genom brott skall få rätt till målsägandebiträde. Betänkandet har remissbehandlats och förslagen bereds inom . 4.4 Den socialrättsliga lagstiftningen Den sociala lagstiftningen innehåller åtskilliga regler till skydd för underåriga. I 71 § första stycket socialtjänstlagen (1980:620) anges att var och en som får kännedom om något som kan innebära att socialnämnden behöver ingripa till en underårigs skydd bör anmäla detta till socialnämnden. Enligt andra stycket är myndigheter vars verksamhet berör barn och ungdom samt andra myndigheter inom hälso- och sjukvården och skyldiga att genast till socialnämnden anmäla om de i sin verksamhet får kännedom om något som kan innebära att socialnämnden behöver ingripa till den underåriges skydd.