prop · GM03126 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1998/99:126 Utländska förvärv av fritidsfastigheter i Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen konstateras att medlemskap i medför att efter utgången av inte får tillämpa lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom gentemot medborgare i EU- stater eller andra stater inom EES. Enligt propositionen bör bestäm- melserna inte heller tillämpas gentemot medborgare i länder utanför EU. Det föreslås därför att lagen upphävs med verkan från utgången av . Det övervägs om det i samband med upphävandet av lagen bör införas några andra regler. Övervägandena leder fram till slutsatsen att det inte bör införas några sådana lagregler. Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Lagtext 4 2.1 Förslag till lag om upphävande av lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom 4 2.2 Förslag till lag om ändring i förköpslagen (1967:868) 5 2.3 Förslag till lag om ändring i jordförvärvslagen (1979:230) 7 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1985:277) om vissa bulvanförhållanden 9 3 Ärendet och dess beredning 10 4 Bakgrund 10 4.1 Äldre rätt 10 4.2 Gällande rätt 11 4.2.1 Bakgrunden till lag 11 4.2.2 Utformningen av lag 12 4.3 enkät 14 4.4 De svenska reglerna och EG-rätten 15 4.5 Rättsläget i vissa andra länder 16 5 Konsekvenser av internationella åtaganden 17 6 Behövs det några nya regler när lag upphävs? 19 7 Ikraftträdande och kostnader 24 8 Författningskommentar 25 8.1 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom 25 8.2 Övriga lagförslag 26 Bilaga 1 Promemorians lagförslag 27 Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser 32 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 33 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om upphävande av lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom, 2. lag om ändring i förköpslagen (1967:868), 3. lag om ändring i jordförvärvslagen (1979:230, 4. lag om ändring i lagen (1985:277) om vissa bulvanförhållanden. 2 Lagtext 2.1 Förslag till lag om upphävande av lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom Härigenom föreskrivs att lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom skall upphöra att gälla vid utgången av . Ett förvärv som omfattas av lagen om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom och som vid utgången av inte blivit slutligt prövat skall, om det är tillståndspliktigt enligt jordförvärvslagen (1979:230) i dess lydelse , prövas enligt den lagen. Görs inte ansökan om förvärvstillstånd inom föreskriven tid, gäller 13 § jordförvärvslagen. 2.2 Förslag till lag om ändring i förköpslagen (1967:868) Härigenom föreskrivs att 7 och 12 §§ förköpslagen (1967:868) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 7 §1 Förköpsrätten utövas genom att kommun inom tid som anges i andra stycket underrättar säljare och köpare om beslut att utöva förköpsrätt samt anmäler detta beslut till inskrivningsmyndigheten med företeende av bevis om underrättelserna. Avser beslutet fastighet inom annan kommuns område, gäller vad som sagts om underrättelse till säljare och köpare också den andra kommunen. Beslutet skall antecknas i fastighetsboken för varje fastighet som ingår i försäljningen. Förköpsrätten skall utövas sist på den inskrivningsdag som in- faller närmast från det lagfart söktes på köparens förvärv eller, om förvärvstillstånd fordras enligt jordförvärvslagen (1979:230) eller lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom, från det tillstånd söktes. Om säljaren eller köparen, med överlämnande av styrkt avskrift av köpehandlingen, innan lagfart eller tillstånd sökts, anmäler försäljningen till den eller de kommuner där den fasta egendomen är belägen, räknas tiden i stället från det kommunen mottog sådan anmälan. Skall försäljningen anmälas till kommunen enligt 3 § första stycket lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m., räknas tiden alltid från det kom- munen mottog anmälan om för- säljningen. Var avskrift av köpe- handlingen ej bifogad ansökan eller anmälan, räknas tiden först från det kommunen mottog sådan handling. Förköpsrätten skall utövas senast på den inskrivningsdag som infaller närmast från det lagfart söktes på köparens förvärv eller, om det krävs förvärvstillstånd enligt jordför- värvslagen (1979:230), från det tillstånd söktes. Om säljaren eller köparen innan lagfart eller tillstånd har sökts anmäler försäljningen till den eller de kommuner där den fasta egen- domen är belägen och då över- lämnar en bestyrkt kopia av köpehandlingen, räknas tiden i stället från det att kommunen tog emot en sådan anmälan. Skall försäljningen anmälas till kommunen enligt 3 § första stycket lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m., räknas tiden alltid från det att kommunen tog emot anmälan om försäljningen. Om någon kopia av köpehandlingen inte var bifogad ansökan eller anmälan, räknas tiden först från det att kommunen tog emot en sådan handling. Utövas förköpsrätten ej inom föreskriven tid, är förköpsrätten förlorad. 12 § Köp av fast egendom är för sin giltighet beroende av att förköp ej sker. Har lagfart för köparen beviljats i strid med 20 kap. 7 § 12 jorda- balken, är förköpsrätten förlorad. Har förköp skett, är det utan verkan. Motsvarande gäller när förvärvstillstånd har meddelats i strid med 12 § tredje stycket jordförvärvslagen (1979:230) eller i strid med 6 § lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom eller i strid med 16 b § fjärde stycket lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder. Har lagfart för köparen beviljats i strid med 20 kap. 7 § 12 jorda- balken, är förköpsrätten förlorad. Har förköp skett, är det utan verkan. Motsvarande gäller när förvärvstillstånd har meddelats i strid med 12 § tredje stycket jordförvärvslagen (1979:230) eller i strid med 16 b § fjärde stycket lagen (1973:188) om arrende- nämnder och hyresnämnder. När förköpet fullbordats, skall köparen till kommunen överlämna de handlingar angående fastigheten som köparen innehar och som är av betydelse för kommunen såsom ägare av fastigheten. Denna lag träder i kraft . 2.3 Förslag till lag om ändring i jordförvärvslagen (1979:230) Härigenom föreskrivs att 3 och 17 §§ jordförvärvslagen (1979:230)1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 §2 Lagen gäller inte 1. om egendomen förvärvas från staten genom överlåtelse av regeringen, eller , 2. om egendomen förvärvats av staten genom annan myndighet än statens affärsdrivande verk, 3. om kommun förvärvar egendomen från staten eller utövar förköps- rätt enligt förköpslagen (1967:868), 4. om egendomen förvärvas av kreditinrättning som enligt lag eller enligt reglemente eller bolagsordning, som regeringen har fastställt, är skyldig att åter avyttra egendomen, 5. om förvärvaren är gift med överlåtaren och inte heller om förvärvaren eller, när makar förvärvar gemensamt, någon av dem är överlåtarens avkomling, allt under förutsättning att överlåtaren inte är skyldig att avyttra egendomen enligt 16 §, 6. om förvärvet skall prövas enligt lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom, 7. om egendomen enligt detaljplan eller områdesbestäm- melser är avsedd för annat ända- mål än jordbruk eller skogsbruk, 8. om förvärvet omfattar område som är avsett för annat ändamål än jordbruk eller skogsbruk eller sådan fastighet som har nybildats för annat ändamål än jordbruk eller skogsbruk och som därefter inte har undergått taxering, 9. om andel i fastighet förvärvas av någon som redan äger till samma taxeringsenhet hörande andel i fastigheten och som inte är skyldig att avyttra sistnämnda andel enligt 16 §. 6. om egendomen enligt detaljplan eller områdesbestäm- melser är avsedd för annat ända- mål än jordbruk eller skogsbruk, 7. om förvärvet omfattar område som är avsett för annat ändamål än jordbruk eller skogsbruk eller sådan fastighet som har nybildats för annat ändamål än jordbruk eller skogsbruk och som därefter inte har undergått taxering, 8. om andel i fastighet förvärvas av någon som redan äger till samma taxeringsenhet hörande andel i fastigheten och som inte är skyldig att avyttra sistnämnda andel enligt 16 §. 17 § Har beslutat om auktion enligt 16 § och har inroparen eller senare avyttrat egendomen, skall beslutet trots detta gå i verkställighet, om inte bestämmer något annat. I övrigt skall så anses och med ärendet i tillämpliga delar så förfaras som om egendomen hade blivit utmätt för fordran med bästa förmånsrätt efter sådana rättigheter som besvärade egendomen redan vid den exekutiva auktionen och som har företräde framför alla befintliga fordringar. Även om det i enlighet härmed bestämda skyddsbeloppet täcks, får försälj- ning inte ske, om inte den bjudna köpeskillingen täcker även det värde som i ärendet har åsatts egendomen enligt 12 kap. utsök- ningsbalken eller, om ägaren eller innehavare av fordran som är förenad med panträtt i egendomen före auktionen har påkallat särskild värdering, det värde vartill egendomen kan uppskattas av värderingsmän som utser. Egendomen får säljas endast till den som har fått förvärvstillstånd eller enligt 3 § 1, 2, 4 eller 9 får förvärva egen- domen utan sådant tillstånd. Avges vid auktionen bud som sålunda får antas, skall försäljning ske, även om innehavare av fordran bestrider det. I övrigt skall så anses och med ärendet i tillämpliga delar så förfaras som om egendomen hade blivit utmätt för fordran med bästa förmånsrätt efter sådana rättigheter som besvärade egendomen redan vid den exekutiva auktionen och som har företräde framför alla befintliga fordringar. Även om det i enlighet härmed bestämda skyddsbeloppet täcks, får försälj- ning inte ske, om inte den bjudna köpeskillingen täcker även det värde som i ärendet har åsatts egendomen enligt 12 kap. utsök- ningsbalken eller, om ägaren eller innehavare av fordran som är förenad med panträtt i egendomen före auktionen har påkallat särskild värdering, det värde vartill egendomen kan uppskattas av värderingsmän som utser. Egendomen får säljas endast till den som har fått förvärvstillstånd eller enligt 3 § 1, 2, 4 eller 8 får förvärva egen- domen utan sådant tillstånd. Avges vid auktionen bud som sålunda får antas, skall försäljning ske, även om innehavare av fordran bestrider det. Kommer försäljning inte till stånd vid auktionen, får efter det att auktionen har vunnit laga kraft besluta om ny auktion. Meddelas inte något sådant beslut inom föreskriven tid eller avges inte heller vid den senare auktionen bud som får antas, är frågan om försäljning av egendomen förfallen. Kostnad i samband med auktion som inte har lett till försäljning betalas av statsmedel. Denna lag träder i kraft . 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1985:277) om vissa bulvanförhållanden Härigenom föreskrivs att 1 och 7 §§ lagen (1985:277) om vissa bulvanförhållanden skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 §1 Denna lag gäller när ett bulvanförhållande används för att kringgå ett sådant hinder mot att förvärva eller behålla viss egendom eller rättighet som uppställs i 1. lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m. m., 2. jordförvärvslagen (1979:230), eller 3. lagen (1992:1368) om till- stånd till vissa förvärv av fast egendom. 1. lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m. m., eller 2. jordförvärvslagen (1979:230). Med ett bulvanförhållande avses i lagen att någon (bulvanen) utåt framstår som ägare av viss egendom eller innehavare av viss rättighet men i verkligheten innehar egendomen eller rättigheten huvudsakligen för annans (huvudmannens) räkning. Vad som sägs i det följande om egendom som ett bulvanförhållande avser har tillämpning också på rättigheter. 7 § De myndigheter som prövar frågor om tillstånd enligt de lagar som anges i 1 § första stycket 2 4 och 7 skall underrätta åklagar- myndigheten, om det skäligen kan antas att det föreligger ett bulvan- förhållande inom myndighetens ansvarsområde. De myndigheter som prövar frågor om tillstånd enligt de lagar som anges i 1 § första stycket skall underrätta åklagarmyndigheten, om det skäligen kan antas att det föreligger ett bulvanförhållande inom myndighetens ansvars- område. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Propositionen bygger på förslag i departementspromemorian (Ds 1999:11) Utländska förvärv av fritidsfastigheter i . Promemorian, vars lagförslag återfinns i bilaga 1, har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna har tagits in i bilaga 2. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i lagstift- ningsärendet (dnr Ju98/2313). Lagförslagen är av sådan enkel beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Något yttrande från Lagrådet har därför inte inhämtats. 4 Bakgrund 4.1 Äldre rätt Utländska förvärv av fast egendom och naturtillgångar i har varit föremål för statlig begränsning och kontroll . Lagen (1916:156) om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m.m. syftade till att bevara naturtillgångar i inhemsk ägo och att trygga vår självbestämmanderätt på det ekonomiska området (se prop. 1916:137 s. 126). Lagen föreskrev att s.k. kontrollsubjekt, däribland utländska medborgare och andra utländska rättssubjekt, inte utan tillstånd av Kungl. Maj:t fick förvärva fast egendom eller gruvrätter i . skärptes reglerna, såvitt gällde förvärv av fritidsbostäder. Bakgrunden till detta var en ökad utländsk efterfrågan på fritids- fastigheter i vissa delar av landet. Denna ökade efterfrågan ansågs kunna leda till stigande fastighetspriser och därmed försämra möjligheterna för här i landet bosatta att förvärva fritidshus. Med de nya bestämmelserna ville man åstadkomma bl.a. att utländska medborgare utan särskild anknytning till landet i stor utsträckning blev hänvisade till att köpa fritidsfastigheter i områden där det inte rådde stort efterfrågetryck (se prop. 1975:65 s. 9, bet. lag avlöstes av lagen (1982:618) om utländska förvärv av fast egendom. Den nya lagen innebar i sakligt hänseende endast smärre ändringar. En betydelsefull lagändring trädde i kraft . Den innebar att förvärv av fast egendom som är taxerad som hyreshusenhet eller industrienhet och förvärv av vissa gruvrättigheter undantogs från kravet på förvärvstillstånd (se prop. 1991/92:71, bet. 1992/93:LU15). Ändringen hade samband med att den närstående lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m.m. upphävdes, utan att någon motsvarande ny lag sattes i dess ställe. upphörde lagen om utländska förvärv av fast egendom m.m. helt att gälla och ersattes av den alltjämt gällande lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom. 4.2 Gällande rätt 4.2.1 Bakgrunden till lag Lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom kom till som en följd av närmande till EG. Genom åtog sig att införa inom vissa områden i den nationella lagstiftningen. Detta innebar bl.a. att svensk rätt måste anpassas till de grundläggande friheterna i EG-rätten. Anpassning måste därvid ske till bl.a. EG:s krav på fria kapitalrörelser enligt det s.k. fjärde kapital- liberaliseringsdirektivet (88/361/EEG). Direktivet innebar, i förhållande till vad som tidigare hade gällt, en långtgående utvidgning av rätten för personer i en EG-stat att placera kapital och förvärva egendom i en annan EG-stat. När det gäller fritidsbostäder medgav dock direktivet att medlemsstaterna under en inte närmare fastställd övergångstid inte behövde liberalisera sin befintliga lagstiftning. Det är mot denna bakgrund man skall se det förhållandet att ikraftträdandet av lag bestämdes till . var nämligen ursprungligen avsett att träda i kraft . Kapital- liberaliseringsdirektivet är upphävt inom EU. Dess bestämmelser har i stället genom i väsentliga delar inarbetats i EG- fördraget (se vidare avsnitt 4.4). I förarbetena till lag (se prop. 1992/93:71, bet. 1992/93:LU15) bedömdes lag inte vara förenlig med åtaganden enligt . På grund av det ovan berörda undantaget för fritidsbostäder i kapitalliberaliseringsdirektivet skulle det emellertid, framhölls det, vara möjligt att även efter ett och ett medlemskap i behålla regler som begränsar utländska förvärv av fritidsfastigheter. Det betonades dock att det kunde ske förändringar i , som skulle kunna komma att påverka möjligheter att ha kvar sådana begränsningar (se prop. 1992/93:71 s. 16, 18 och 20). När det gällde behovet av att ha kvar begränsningar i rätten att förvärva fritidsfastigheter konstaterades det att de skäl som bar upp den dåvarande lagstiftningen fortfarande hade giltighet. Vid sidan av detta fanns det även anledning att, åtminstone tills vidare, behålla vissa restriktioner för att undvika obalans och brist på enhetlighet i de nordiska ländernas regelsystem (se prop. s. 20 f.). 4.2.2 Utformningen av lag Inledning lag har delvis utformats med dansk rätt som förebild. I förhållande till såväl danska regler som till lag om utländska förvärv av fast egendom innehåller emellertid lag mer generösa regler för utländska förvärvare. Lagens syfte är främst att motverka prisstegring på fritidsfastigheter inom attraktiva områden. Tillämpningsområde Enligt lag skall tillstånd (förvärvstillstånd) sökas för förvärv av fast egendom som är taxerad som småhusenhet eller lantbruksenhet (se 1 §). Med förvärv av fast egendom likställs förvärv av tomträtter som är taxerade som småhusenhet respektive upplåtelse och förvärv av bostadsarrende, utom när jordägaren är staten eller en kommun (se 3 §). Begreppen småhusenhet och lantbruksenhet inrymmer såväl bebyggd som obebyggd mark. Tillståndsplikten gäller, som huvudregel, förvärvare som är bosatt utomlands eller är utländsk juridisk person. Det finns dock flera undantag från det generella kravet på förvärvstillstånd. Undantagen kan sägas vara anknutna till förvärvarens person eller förvärvets art. Den som är fast bosatt i eller har haft hemvist här under behöver inte tillstånd. I detta sammanhang saknar medborgarskapet i princip betydelse. Inte heller behöver den som på visst sätt är närstående till en sådan förvärvare eller till överlåtaren söka tillstånd. Beträffande juridiska personer gäller inte kravet på tillstånd om den juridiska personen är svensk, dvs. är bildad enligt svensk lag. Genom dessa begränsningar omfattar lagen således förvärv som har gjorts av flertalet i utlandet bosatta personer samt av utländska juridiska personer. Vad beträffar begränsningar hänförliga till förvärvets art omfattar lagen inte familjerättsliga förvärv eller förvärv genom inrop på exekutiv auktion. De förvärvstyper som praktiskt sett kommer i fråga för en prövning enligt lagen är därmed vanliga köp samt byte och gåva. Tillståndsprövningen görs av länsstyrelserna. Förutsättningar för förvärvstillstånd I 3 § regleras förutsättningarna för förvärvstillstånd. Regeln uttrycker på så sätt de intressen som lagen är avsedd att tillgodose. Enligt första stycket skall förvärvstillstånd meddelas om egendomen förvärvas för annat än fritidsändamål. Detta innebär att det för förvärv som sker i kommersiellt syfte eller i syfte att förvärvaren skall bosätta sig permanent på fastigheten inte finns något utrymme för avslag. Regleringen får i detta avseende ses mot bakgrund av EG-rättens bestäm- melser om fri rörlighet för personer, tjänster och kapital. I andra stycket anges att om egendomen förvärvas för fritidsändamål skall förvärvstillstånd meddelas, om förvärvet inte strider mot något väsentligt allmänt intresse. Motiven till lag innehåller inte någon närmare vägledning för tolkningen av uttrycket väsentligt allmänt intresse . Som jämförelse kan nämnas att det i 1 kap. 10 § första stycket lag föreskrevs att förvärvstillstånd skall meddelas, om det inte möter hinder med hänsyn till landets försvar eller säkerhet, egendomens lämplighet för avsett ändamål eller andra allmänna intressen.... . Det första villkoret avsåg enligt förarbetena (se prop. 1981/82:135 s. 72 f.) i första hand att tillgodose försvars- och säkerhetsintressen. Det andra villkoret tog sikte på en prövning av platsens läge och lämplighet för planerad bebyggelse. Syftet med uttrycket andra allmänna intressen var i första hand att skydda våra värdefullaste naturtillgångar mot utländsk exploatering. Med orden ville man också markera att ett förvärv inte kan tillåtas om det har ett syfte som inte är godtagbart ur allmän synpunkt. I första hand avsågs här förvärv som kunde antas ske i spekulationssyfte. Motsvarande intressen torde dock ha mycket liten betydelse vid till- lämpningen av lag. Försvars- och säkerhetsaspekterna bedöm- des nämligen lagstiftningsärende inte utgöra något skäl för att behålla dittillsvarande bestämmelser om förvärvstillstånd (se prop. 1992/93:71 s. 16 f.). Därför måste utrymmet för att beakta sådana hänsyn vid tillståndsprövningen vara i det närmaste obefintligt. Också det tidigare intresset av att förhindra utlänningar från att förvärva exempelvis fritidsfastigheter i syfte att exploatera eller spekulera får numera anses överspelat. Genom att lag har formulerats så att det skall vara fråga om ett väsentligt allmänt intresse verkar tillämpningsområdet under alla förhållanden vara snävare jämfört med äldre rätt. I förarbetena (se prop. s. 37) sägs också att det endast sällan kan komma i fråga att vägra förvärvstillstånd med hänvisning till den aktuella bestämmelsen. Bestämmelsen fick, framhölls det, i praktiken betydelse närmast som en form av säkerhetsventil om ett utländskt förvärv i ett annat område av landet skulle te sig inte önskvärt från allmän synpunkt. Också svaren på enkät om lagens tillämpning (se avsnitt 4.3) tyder på att avslag med stöd av denna bestämmelse om det över huvud taget förekommer är något mycket ovanligt. Den egentliga prövningen av en ansökan sker i stället enligt tredje och fjärde styckena i 3 §. Bestämmelsen i tredje stycket innebär att förvärvstillstånd i princip inte får ges inom områden där efterfrågan på fritidsfastigheter är så stor att det finns en risk för en stegring av fastighetsvärdena. Det är som i samarbete med berörda kommuner avgör i vilka områden som ett stort efterfrågetryck skall anses föreligga. I händelse av överklagande kan en högre instans givetvis komma till en annan slutsats än i denna fråga. Det finns således inte, såsom i anslutning till förköpslagen (1967:868), någon författning som i detalj anger vilka områden som omfattas. Fjärde stycket anger att den restriktiva regeln i tredje stycket inte gäller om förvärvaren har särskild anknytning till . I förarbetena (se prop. s. 30) framfördes att den nya lagen borde utformas så att den generösa tillståndsgivning som tillämpades enligt lag kunde bestå. Enligt uppgift från i har man i praxis ansett att det finns en särskild anknytning till bl.a. när förvärvaren har nära nu levande släktingar bosatta i , när förvärvaren har varit i ca en månad under sin semester under de senaste 6 7 åren och när förvärvaren har vistats () i . Samordning med andra lagar Ansökan om tillstånd enligt lag får i regel inte prövas eller avskrivas innan det har blivit slutligt avgjort om förköp enligt förköps- lagen äger rum (se 6 §). Om förvärvet avser en lantbruksenhet, skall man göra en prövning enligt både lag och jordförvärvslagen (1979:230). Syftet med bestämmelsen (se 8 §) är att säkerställa att grunderna för jordförvärvslagen beaktas vid en tillståndsprövning enligt lag. 4.3 enkät För att få en uppfattning om tillämpningen av lag skickade en skrivelse till sex länsstyrelser med följande frågor. Hur många ärenden enligt lag har förekommit? Hur många ansökningar om förvärvstillstånd har lämnats utan bifall? I de fall då förvärvstillstånd har vägrats, vilka slag av skäl har funnits för besluten? De länsstyrelser som ombads att lämna dessa uppgifter var länsstyrel- serna i , , , , och . Av länsstyrelsernas svar framgick att antalet ärenden som har prövats enligt lagen har varit sammanlagt 8 261.