prop · GM03115 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1998/99:115 På ungdomars villkor ungdomspolitik för demokrati, rättvisa och framtidstro Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll För den nationella ungdomspolitiken föreslås tre övergri- pande mål som skall ersätta tidigare riktlinjer. För det första skall ungdo- mar ha goda förutsättningar att leva ett självständigt liv. För det andra skall ungdomar ha verklig möjlighet till inflytande och delaktighet. För det tredje skall ungdomars engagemang, skapande förmåga och kritiska tänkande tas till vara som en resurs. De tre målen bör ingå i ett system för styrning, uppföljning och analys av ungdomspolitiken. Förutom målen bör detta system bestå av delmål samt goda exempel, vilka utgörs av olika verksamheter som bidrar till att ungdomspolitikens mål uppnås. I propositionen redovisas också ett antal prioriteringar samt åtgärder som genomförs eller kommer att genomföras, med fokus på demokrati, rättvisa och framtidstro. Vidare redovisas regeringens syn på vissa frågor kring den kommunala fritids- och kulturpolitiken samt viktiga inslag i utvecklingen av en samlad ungdomspolitik i kommunerna. Slutligen redovisas i propositionen en svensk strategi för ungdomsfrå- gor i EU samt regeringens syn på ungdomar som en resurs i det interna- samarbetet. Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 5 2 Ärendet och dess beredning 6 2.1 6 2.2 7 2.3 Ungdomsfrågor i EU Förslag till svensk strategi 7 2.4 Ungdomsting 7 2.5 Återstående förslag 8 3 Bakgrund 9 3.1 Att vara ung perioden mellan barndom och vuxenliv 9 3.1.1 Vad menas med ungdom? 11 3.1.2 Studie om ungdomars värderingar 12 3.2 Ungdomspolitikens framväxt 12 3.2.1 Den svenska ungdomspolitikens framväxt 12 3.2.2 Internationella initiativ av betydelse för den svenska ungdomspolitiken 14 3.2.3 Samarbetet inom EU 16 3.3 Ungdomars levnadsvillkor 16 3.3.1 Ungdomar och utbildning 16 3.3.2 Ungdomar och arbete 17 3.3.3 Ungdomar och ekonomi 19 3.3.4 Ungdomar och bostad 20 3.3.5 Ungdomars hälsa 20 3.3.6 Ungdomar och narkotika 21 3.3.7 Ungdomars fritids- och kulturvanor 22 3.3.8 Ungdomars föreningsengagemang 23 3.4 Ungdomars möjlighet till inflytande och delaktighet 23 3.5 Ungdomars framtidstro 26 4 En nationell ungdomspolitik 28 4.1 Målstyrning av ungdomspolitiken 29 4.2 Mål för den nationella ungdomspolitiken 30 4.3 Precisering av den nationella ungdomspolitiken 32 4.4 verksamhet och genomförandet av den nationella ungdomspolitiken 35 5 Ungdomspolitik för demokrati, rättvisa och framtidstro 37 5.1 Demokrati inflytande och delaktighet 37 5.1.1 En demokratikommission för, med och av ungdomar 37 5.1.2 Demokrati i skolan 38 5.1.3 En ungdomsdelegation knuten till regeringen 41 5.1.4 Fler ungdomar i olika offentliga organ 42 5.1.5 Rösträtt kopplat till kalenderår 44 5.1.6 Tillgång till information ger makt Ungdomskanalen 45 5.2 Rättvisa villkor ingen får lämnas utanför! 46 5.2.1 IT som redskap för rättvisa 46 5.2.2 Åldersgränser kopplade till kalenderår 48 5.2.3 Könsneutrala åldersgränser vid tillträde till restauranger och andra kommersiella nöjeslokaler 48 5.2.4 Ökad kunskap om utanförskapet 49 5.2.5 Den kommunala utvecklingsgarantin 50 5.2.6 Ökad kunskap om villkoren för flickor med annan etnisk och kulturell bakgrund 52 5.2.7 Åtgärder i storstädernas bostadsområden 52 5.2.8 Insatser mot drogmissbruk 54 5.3 Kompetens och entreprenörskap 55 5.3.1 Lära för livet modern kunskapssyn i skolan 55 5.3.2 Nätverk till stöd för nya verksamheter över hela landet 56 5.3.3 Informell utbildning en nyckel till framtida kompetenser 57 5.3.4 Ungdomar som entreprenörer att skapa sina egna jobb 58 5.4 Ökat stöd till ungdomars engagemang för demokrati, rättvisa och framtidstro 60 5.4.1 Förstärkt stöd till lokal ungdomsverksam- het bidrag från AB 61 5.4.2 Stöd till utvecklingen av ungas egen organisering 62 5.4.3 Idrotten vår största ungdomsrörelse 62 5.4.4 Ungas egna visioner inför 64 5.4.5 Bättre service till eldsjälar och projekt- makare 64 6 Ungdomspolitik i kommunerna 66 6.1 En helhetssyn på ungdomar 66 6.2 Fritids- och kulturpolitik i kommunerna 67 6.3 Satsning på Ung kultur 70 6.4 Utveckling av nya lokala lösningar för ungdomars fritidsverksamhet 71 6.5 Behovet av lokaler för ungdomsverksamhet 71 7 Internationellt samarbete 73 7.1 En svensk strategi för ungdomsfrågor i EU 73 7.2 Ungdomar som resurs i det internationella arbetet 76 8 Ekonomiska konsekvenser 78 Bilaga 1 Sammanfattning av delbetänkandet Unga och arbete (SOU 1997:40) 79 Bilaga 2 Sammanfattning av slutbetänkandet Politik för unga (SOU 1997:71) 89 Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser som avgivit yttrande över Ungdomspolitiska kommitténs betänkanden Unga och arbete (SOU 1997:40) och Politik för unga (SOU 1997:71) 96 Bilaga 4 Sammanfattning av slutbetänkandet Bevakad över- gång Åldersgränser för unga upp till (SOU 1996:111) 98 Bilaga 5 Förteckning över remissinstanser som avgivit yttrande över betänkande Bevakad övergång Åldersgränser för unga upp till (SOU 1996:111) 108 Bilaga 6 Sammanfattning av promemorian Ungdomsfrågor i EU förslag till en svensk strategi (Ds 1996:331) 109 Bilaga 7 Sammanfattning av ungdomsting och temamöten inför den ungdomspolitiska propositionen 113 Bilaga 8 99 exempel på verksamhet som avser att bidra till att ungdomspolitikens mål uppfylls. 117 Bilaga 9 Information om bidrag till ungdomsprojekt 138 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 140 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att godkänner vad regeringen föreslår om 1. mål för den nationella ungdomspolitiken (avsnitt 4.2), 2. verksamhet (avsnitt 4.4). 2 Ärendet och dess beredning 2.1 Regeringen bemyndigade chefen för att tillkalla en kommitté med parlamentarisk förankring med uppgift att se över vissa ungdomspolitiska frågor (dir. 1995:154 ). beslutade regeringen om tilläggsdirektiv (dir.1996:124) till kom- mittén. I kommitténs uppdrag ingick bland annat att föreslå mål för ungdoms- politiken samt metoder för styrning, uppföljning och utvärdering av må- lens genomförande och åtgärder för att stärka ungdomars möjligheter till inflytande på olika nivåer i samhället. Kommittén skulle vidare analysera ungdomars situation på bostads- och arbetsmarknaderna samt föreslå åt- gärder för att underlätta ungdomars inträde på dessa områden. Härutöver skulle kommittén enligt uppdraget arbeta utåtriktat i syfte att skapa debatt samt fånga in olika åsikter om ungdomspolitiken. Kommittén antog nam- net . Kommittén överlämnade delbetänkandet Unga och arbete (SOU 1997:40) med förslag till arbetsmarknadsåtgärder för ungdomar. En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. överlämnade kommittén sitt slutbetänkande Politik för unga (SOU 1997:71). I detta betänkande föreslås mål för ungdoms- politiken. En sammanfattning av slutbetänkandet finns i bilaga 2. Såväl del- som slutbetänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remiss- yttrandena har publicerats i departementspromemorian Remissamman- ställning avseende Ungdomspolitiska kommitténs betänkanden Unga och arbete (SOU 1997:40) och Politik för unga (SOU 1997:71) (Ds 1997:88). till delmål för ungdomspoliti- ken Regeringen gav i uppdrag att i nära samarbete med berörda myndigheter samt () lämna förslag till konkreta delmål utifrån de över- gripande mål som den ungdomspolitiska kommittén förslog. Ungdoms- styrelsen har till regeringen överlämnat rapporten till delmål för ungdomspolitiken, vilken har kommit att utgöra ett underlag för avsnitt 4.3 om delmål. 2.2 bemyndigade chefen för att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en samlad översyn av de åldersgränser i samhället som berör unga människor och motiven för dem (dir. 1995:29). I uppgiften ingick att kartlägga rådande förhållanden och analysera i vad mån existerande åldersgränser orsakade problem samt lämna förslag på sådana förändringar som kan behövas. Utredaren skulle dessutom överväga behovet av förändringar av de åldersgränser som gällde inom statsbidragssystemet för ungdomsorga- nisationer. Utredningen antog namnet . Inom ramen för utredningsuppdraget genomförde utredningen en hea- ring rörande åldersgränserna på det alkoholpolitiska området. Vid denna hearing medverkade inte bara företrädare från myndigheter m.fl. på om- rådet utan också representanter för ett stort antal ungdomsorganisationer. överlämnade utredningen betänkandet Bevakad övergång Åldersgränser för unga upp till (SOU 1996:111). En sammanfatt- ning av betänkandet finns i bilaga 4. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 5. En sammanställ- ning av remissyttrandena har publicerats i departementspromemorian Remissammanställning betänkande Bevakad övergång åldersgränser för unga upp till (Ds 1997:33). 2.3 Ungdomsfrågor i EU Förslag till svensk strategi För att bl.a. utarbeta en svensk strategi för arbetet med ungdomsfrågor i EU beslutade chefen för att tillsätta en arbetsgrupp. Arbetsgruppens rapport i EU Förslag till en svensk strategi (Ds 1996:31) innefattar såväl övergripande som mer konkreta förslag till åtgärder. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 6. Promemorian har behandlats vid två hearingar . 2.4 Ungdomsting har ungdomsting genomförts i , och . Vidare har för ungdomsorganisatio- ner (LSU) genomfört ett ungdomsting i stadsdelen i . Syftet med dessa ungdomsting har varit att ge ungdomar möj- lighet att diskutera och lämna synpunkter på för dem väsentliga frågor. Diskussionerna vid dessa ting har i huvudsak fokuserats på ungdomars inställning och möjligheter till inflytande, demokrati, integration och framtidstro. Därutöver har tre separata temamöten anordnats. Dessa mö- ten har behandlat IT-frågor, den kommunala utvecklingsgarantin samt fritids- och kulturfrågor. En sammanfattning av diskussionerna vid både ungdomstingen och temamötena presenteras i bilaga 7. 2.5 Återstående förslag I denna proposition tar regeringen upp en del av de förslag som utred- ningarna har lämnat. De förslag som inte behandlas i propositionen övervägs vidare inom . 3 Bakgrund 3.1 Att vara ung perioden mellan barndom och vuxenliv Dagens ungdomsgeneration är, som varje ny generation, på flera sätt unik. Den växer upp i där samhället är under stark omvandling, där gamla auktoriteter ersätts med nya förebilder och där tempot tenderar att öka. Utvecklingen kan ge anledning till såväl förhoppningar som viss oro. Ingen kan förutsäga vad framtiden har att erbjuda. Inte minst därför finns det anledning att fundera över den, och också göra det utifrån den nya generationens perspektiv. Ungdomsgenerationen kan beskrivas som en mångfaldsgeneration. har uppväxten för en hel generation präglats av en så om- fattande etnisk och kulturell mångfald som . Många ungdomar har kommit till från ett annat land, eller har en eller två föräldrar med denna bakgrund. En stor andel av ungdomarna växer också upp i miljöer, inte minst i storstäderna, som präglas av en omfattande mångfald. När olika erfarenheter möts utvecklas såväl nya perspektiv som nya kompetenser. Det är viktigt att samhället förmår att ta till vara de möjligheter detta ger. Ungdomsgenerationen kan också beskrivas som en internationaliserad generation. Aldrig förr har ungdomar, oavsett etnisk och kulturell bak- grund, haft så goda förutsättningar till internationella kontakter och erfarenheter som . Allt fler reser allt längre bort. I spåren av tågluffningen i har också fötts ett ökat intresse för bl.a. , och . Genom bl.a. utbytesprogram, praktik- arbeten och medverkan i biståndsarbete har många av dagens ungdomar skaffat sig erfarenheter som ger dem goda förutsättningar på såväl arbetsmarknaden som i det sociala livet. Även detta ger samhället som helhet nya möjligheter. Ofta beskrivs ungdomsgenerationen också som en IT-generation. Ald- rig förr har en generation haft ett sådant försteg gentemot sina egna för- äldrar och far- och morföräldrar som en stor del av dagens ungdoms- generation har när det gäller den moderna informationstekniken. Det som ofta börjar som lek och spänning övergår för många till att också bli sysselsättning och försörjning. Det stora intresset och kompetensen inom IT-området bidrar därmed såväl till individens som samhällets utveckling. Dessutom har det på många håll, inte minst i skolan, vänt upp och ned på den traditionella maktbalansen mellan generationerna eleven blir lärarens lärare. Ungdomsgenerationens samlade karakteristik kan därmed beskrivas som fylld av möjligheter och goda förutsättningar för såväl den enskilde som för samhället som helhet. Men som så ofta är detta inte hela san- ningen. Det finns också en annan sida av verkligheten. Ofta beskrivs ungdomsgenerationen som att den omfattas av en väx- ande känsla av maktlöshet. Detta beror dock inte på ungdomars eget bristande intresse eller engagemang. Tvärtom visar många undersök- ningar att ungdomar verkligen vill vara med och påverka, bestämma och ta ansvar i olika sammanhang. I stället består problemet i att ungdomar ofta upplever att de inte släpps in där makten finns. Ett annat hinder kan vara att traditionella arbetsformer förhindrar det dynamiska arbetssätt som många samhällsengagerade ungdomar efterlyser. Oavsett skälen är den ökade känslan av maktlöshet en allvarlig signal till det övriga sam- hället, inte minst staten och kommunerna. Den ger anledning att sätta in ungdomars möjligheter till inflytande och delaktighet i ett större samhällsperspektiv som ytterst handlar om att värna demokratin och därmed de grundläggande mänskliga rättigheterna. Inom ungdomsgenerationen finns alltjämt uppenbara skillnader när det gäller jämställdheten mellan flickor och pojkar. Traditionella köns- rollsmönster dominerar fortfarande valet av utbildning och yrkesinrikt- ning, även om vissa framsteg gjorts . På fritidsområdet återkommer rapporter om att resurserna fördelas ojämlikt ur ett könsper- spektiv. I mötet mellan ungdomar med olika kulturell bakgrund kan det uppstå särskilda könsrolls- och jämställdhetsrelaterade problem som berör såväl flickor som pojkar. Den ungdomsgeneration som växer upp har drabbats av en arbetslöshet som är unikt hög för efterkrigstiden. Ungdomsarbets- lösheten har legat på en nivå som är ungefär dubbelt så hög som för be- folkningen i dess helhet. Även om utvecklingen nu har vänt har detta satt spår i stora delar av ungdomsgenerationen. En liten grupp ungdomar är arbetslösa. Det finns risk att en arbetslöshetskultur utvecklas, där ett hoppande mellan olika typer av ersättningssystem blir det normala sättet att försörja sig. Mest allvarligt är dock att den grupp som riskerar att bli långvarigt starkt marginaliserad tenderar att bli större. Genom att dessa unga människor hamnar vid sidan om det normala sam- hällslivet riskerar de att varken få möjlighet att leva ett normalt liv eller få förmåga att bidra till den gemensamma samhällsnyttan. Slutligen finns i dagens ungdomsgeneration en stark tendens till ökade skillnader mellan ungdomar med olika social bakgrund. För många ung- domar har detta inneburit att deras beroende av sina föräldrar har ökat. De ökade skillnaderna märks kanske främst då det gäller ungdomars möjligheter att komma in på bostadsmarknaden. Betydelsen av "att födas av rätt föräldrar" har blivit allt större. När det gäller såväl möjligheten att få en egen bostad som bl.a. utbildning, arbete och hälsa går det att se tydliga klasskillnader i ungdomsgenerationen. Kampen mot dessa ökade klasskillnader är en av de viktigaste uppgifterna inför och under det nya millenniet. 3.1.1 Vad menas med ungdom? Inom ungdomsforskningen görs vanligen en distinktion mellan ungdom som livsfas och ungdom som social kategori. Livsfasdefinitionen fokuserar på ungdomsstadiet och identitetsutveckling i relation till barn- och vuxenstadiet. I studier av processer kring vuxenblivandet är därför livsfasdefinitionen ofta relevant. Synen på ungdom som en social kategori fokuserar i regel på ungdomar som grupp i samhället. Gruppen definieras av egenskaper som ålder och gemensamma sociala och kulturella villkor. Studier av ungdomars förutsättningar på arbets- marknaden är ett exempel på ungdom som social kategori. Vilken definition som bör tillämpas inom ungdomspolitiken varierar beroende på åtgärdernas karaktär. Lagar och förordningar utgår med nödvändighet i regel från en åldersdefinition, medan andra mer policyorienterade insatser ofta riktar sig till grupper av unga människor med gemensamma sociala, ekonomiska eller kulturella förutsättningar. Övergången från ungdom till vuxen är något högst individuellt. Fakto- rer som försörjning, familjebildning och eget boende kan spela stor roll för när en person själv uppfattar sig som vuxen men även sociala sam- manhang och möjlighet till inflytande över sin tillvaro kan vara av bety- delse. I en studie presenterad av Ny tid Nya tankar? Ungdomars värderingar och framtidstro (1998) (se bl.a. avsnitt 3.1.2), uppger merparten av de tillfrågade att de anser att man är vuxen när man tar ansvar för sina egna beslut. Faktorer såsom att bli myndig och flytta hemifrån inverkade således inte i lika hög utsträckning som ansvarsfrå- gan. Det finns även gränsdragningsproblem i övergången från barndom till ungdom. Någon definitiv tidpunkt då barnet blir ungdom finns inte. Barn är i stor utsträckning beroende av vuxenvärldens skydd medan ungdomar efterlyser stöd i sin egen utveckling och ofta frigörelse från för- äldraberoendet. I har vi vidareutvecklat synen på barnpolitiken genom propositionen Strategi för att förverkliga FN:s konvention om barnens rättigheter i (prop. 1997/98:182). Denna tar sin utgångs- punkt i FN:s konvention om barnets rättigheter, som omfattar alla upp till . utgör därmed en väsentlig grund för såväl barn- som ungdomspolitiken. Av befolkning är knappt en tredjedel under . Närmare 1,1 miljoner är ungdomar i åldrarna 15 . Dessa ungdomar är en so- cialt, etniskt och kulturellt heterogen grupp, med sinsemellan olika förut- sättningar och villkor. Som i alla andra generationer finns det exempelvis stora skillnader i ekonomisk standard mellan olika grupper av ungdomar. Därför är generella utsagor om hur ungdomar lever, tänker och handlar ofta missvisande. Ungdomars sociala och kulturella bakgrund är ofta starkare som gemensam och förenande egenskap än generationstill- hörigheten. Gemensamt för alla ungdomar är emellertid att de successivt skall ta över det samhälle som äldre generationer lämnar efter sig. Hur dagens samhälle bemöter ungdomarnas möjlighet att påverka och utöva inflytande är avgörande för hur ungdomarna själva och samhället som helhet skall lyckas i denna process. 3.1.2 Studie om ungdomars värderingar Regeringen gav i uppdrag att i samar- bete med Barn- och genomföra en studie om ung- domars värderingar och framtidstro. Studien skall ses som en uppföljning av den studie som () genomförde på uppdrag av Barn- och . Denna studie redovisas i rapporten och värderingar (SOU 1994:73). Inom ramen för uppdraget har genomfört en en- kätundersökning. Undersökningen omfattar totalt 2 000 frågeställningar. Utöver en stor mängd värderings- och framtidsfrågor innefattar enkäten även ett flertal frågor om uppväxtförhållanden och levnadsvillkor som rör bland annat sysselsättning, boende, utbildning, inkomst, etnicitet och familjeförhållanden. Totalt har knappt 4 000 slumpmässigt utvalda per- soner deltagit i undersökningen varav 3 300 ungdomar i åldrarna 16 samt en referensgrupp med drygt 600 personer mellan 35 . Uppdraget redovisades till regeringen genom rapporten tid Nya tankar? Ungdomars värderingar och framtidstro. 3.2 Ungdomspolitikens framväxt 3.2.1 Den svenska ungdomspolitikens framväxt Utvecklingen av en statlig ungdomspolitik Till en början handlade ungdomspolitiken om statens relation till landets ungdomsorganisationer. När bildades var också dess huvuduppgift att vara kontakt- och samordningsorgan mellan ungdomsorganisationerna och regeringen. kom ungdomspolitiken allt mer att handla om statens politik för att främja fritidsverksamhet och kulturella verksamheter bland barn och ungdomar. Detta klargjordes genom att blev en statlig myndighet och i sin instruktion fick till uppgift att inom ramen för samhällets fritids- och kulturpolitik främja verksamhet bland barn och ungdomar. skedde också en förskjutning av ungdomspolitiken från att vara sektorsindelad till att bli mer helhetsorienterad. Ungdomars villkor i samhället var och bör- jan av föremål för ett antal utredningar. Däribland kan nämnas (dir. 1989:48) och (dir. 1992:107). Den sistnämnda utredningen pekade bland annat på tenden- serna till en förlängd ungdomstid orsakad av allt längre utbildningstider och svårigheter för unga att etablera sig på arbets- och bostadsmarkna- derna. tillsattes den förste ungdomsministern och därmed påbörjades ett mer utvecklat och bredare ungdomspolitiskt arbete där inte bara fritid utan även ungdomars arbets- och bostadsförhållanden ingick i en samlad syn. Detta kom bl.a. till uttryck i att regeringen började lämna sektorsövergripande beskrivningar av åtgärder riktade till ungdomar varvid den första lades fram i budgetpropositionen 1987/88:100 och kom att omtalas som det s.k. hundrapunktsprogrammet. Ungdomspolitiken ses som ett sektorsövergripande politikområde som berör såväl arbetsmarknadspolitik som utbildnings-, kultur- och socialpolitik. Denna förändring av innebörden av begreppet ungdomspolitik markerades i och med att på grundval av den första ungdomspolitiska propositionen (prop. 1993/94:135, bet. 1993/94:KrU31, rskr. 1993/94:354), beslutade att införa ett antal riktlinjer för ungdomspolitiken samt ersätta med en ny myndighet . har en viktig roll för ungdomspolitiken. Myndighe- tens huvuduppgifter är att främja goda levnadsvillkor för ungdomar samt att öka kunskapen i samhället om ungdomars situation och villkor. arbetar sektorsövergripande och har kontinuerlig kontakt med kommunerna och andra berörda när det gäller att följa ungdomars villkor. fördelar statsbidrag till ungdoms- organisationer och verkar för förnyelse av ungdomsverksamheten inom kommuner och föreningsliv. Myndigheten ansvarar för EU:s två utbytesprogram Ungdom för och programmet Volontärtjänst för Ungdomar samt för andra insatser för att stödja internationellt ungdomsutbyte. arbetar även med Internetbaserad samhällsinformation för ungdomar. Utvecklingen av en ungdomspolitik En drivkraft för utvecklingen av en sektorsövergripande ungdomspolitik i kommunerna var det arbete som bedrevs inom ramen för FN:s Världs- ungdomsår 1985, där frågor om ungas inflytande och delaktighet lyftes fram. Ytterligare en statlig drivkraft för utvecklingen av den kommunala ungdomspolitiken utgjorde slutbetänkande Ung- dom och makt (SOU 1991:12) där en lång rad förslag redovisades i syfte att stärka ungdomars ställning på olika arenor. Inte minst pekade betän- kandet på frågan om det politiska beslutsfattandet i kommunerna, där ett ökat decentraliserat beslutsfattande och ett minskat sektorstänkande för- ordades. har också frågor om ungas inflytande blivit alltmer aktuella i landets kommuner. Ett syfte med ungdomsråden är att fungera som en länk mellan ungdomar och kommunala beslutsfattare. Det kan dock konstateras att det fortfarande finns mycket stora skillnader mellan olika kommuner vad gäller i vilken utsträckning man stödjer ungas möjlighet till inflytande i den kommunala verksamheten i stort. Ett sätt att utjämna olikheter inom den kommunala resursfördelningen mellan generationer och kön har varit kommunalt genomförda konsekvens- analyser av t.ex. olika gruppers kultur- och fritidsvanor. Synen på ungdomsfrågor som ett eget tvärsektoriellt politikområde har förstärkts i många kommuner under den senare . Allt fler kommuner upprättar ungdomspolitiska handlingsprogram och i ett antal kommuner har ungdomspolitiken manifesterats genom inrättandet av ett kommunalråd med särskilt ansvar för den övergripande ungdoms- politiken i kommunen. Så har bl.a. skett i .