prop · GM03121 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringen framhåller vidare i budgetpropositionen att förutsättningarna för framgång är ett gemensamt intresse och ansvars- tagande för kommuner, skolor och högskolor, att formerna för regionala centrum måste kunna variera och anpassas efter skilda förutsättningar samt att regeringen avser att stödja utvecklingen av regionala utvecklingscentrum genom att t.ex. utnyttja dessa för skilda uppdrag. I enlighet med förslag har regeringen för avsikt att ge ett regionalt pedagogiskt centrum i uppdrag att stödja den vuxenpedagogiska utvecklingen och sprida forskningsresultat från såväl svensk som internationella forskning kring vuxenutbildning om livslångt lärande. Värdering och validering av kunskap och kompetens Regeringens bedömning: En försöksverksamhet med former för validering bör initieras i syfte att ta vara på den vuxnes informella kunskap och kompetens. Utvecklingsarbete på lokal nivå vad avser värdering och validering bör stödjas. ger i sitt betänkande Vuxenutbildning och livslångt lärande (SOU 1998:51) följande definition av begreppet validering: Att validera innebär att dels identifiera reell kompetens, dels kunna beskriva den på ett sådant sätt att beskrivningen kan accepteras av avnämarna branscher och utbildningsanordnare (vuxenutbildning, högskolor, etc.). (s. 219) Begreppet validering har en vid innebörd. Enligt regeringens bedömning innebär värdering och validering inte enbart att utveckla en organisation och instrument för att bedöma och uttrycka den vuxnes tysta kunskap i ett formaliserat system. Validering handlar även om hur utbildnings- väsendet som helhet möter en vuxenstuderande och tar till vara den studerandes icke formella kunskaper och kompetenser i utbildnings- insatser av olika slag och utifrån detta utformar såväl arbetssätt och arbetsformer som utbildningens organisation och uppläggning. Med validering avses en strukturerad bedömning och erkännande samt en värdering av färdigheter och kompetenser som uppnåtts både i och utanför det formella utbildningsväsendet. Mätning och erkännande på ett formaliserat sätt av reell kompetens eller tyst kunskap är ett annat sätt att uttrycka vad det gäller. Man kan urskilja tre delar inom detta område. För individen handlar det dels om att få betyg för behörighet för vidare studier, dels om att få ett kompetens- eller yrkesbevis av något slag riktat till arbetslivet. Den tredje delen gäller den pedagogiska nivån och berör anpassning av utbildningens uppläggning och genomförande till den vuxnes förutsätt- ningar och förkunskaper. Validering är ett instrument i det pedagogiska arbetet och ett viktigt led i undervisningen, där kursplanemål och betygskriterier utgör underlag. Former för värdering av yrkesutbildningar från andra länder på regio- nal nivå i samverkan med regionala aktörer och intressenter beskrivs i utredningen av utländsk yrkeskompetens (SOU 1998:165). Syftet med värderings- och valideringsarbetet är, enligt utredningen, att den enskildes kunskaper och kompetenser skall kunna omsättas i nationella dokument, t.ex. betyg, certifikat eller yrkesbevis av olika slag, för att den studerande skall kunna vinna inträde på arbetsmarknaden. Regeringen anser, i likhet med utredningen, att detta arbete på regional nivå bör utvecklas till att gälla alla vuxnas yrkeserfarenheter och kun- skaper. De kompetensråd som upprättats i länen kan då, enligt utred- ningens förslag, vara en aktör med samordningsfunktion på den regionala nivån tillsammans med arbetsmarknadens aktörer. Denna nivå bör också samverka med den lokala nivån vad gäller behovsinventeringar och det konkreta arbetet med värdering och validering. I delbetänkandet Vuxenutbildning för alla? Andra året med Kunskaps- lyftet delar i huvudsak de förslag som utred- ningen Validering av utländsk yrkeskompetens har presenterat och föreslår en fortsatt utveckling av arbetet med validering inom skolans värld och av arbetet med validering utifrån arbetslivets krav. Kommittén föreslår en särskild valideringsorganisation för vuxnas reella kompetens. Kommittén föreslår också att en försöksverksamhet skall inrättas och betonar vikten av att denna samordnas med den validering som redan nu genomförts inom den kommunala vuxenutbildningen. Att utbildningens utformning vad gäller såväl arbetssätt och arbets- former som innehåll utgår från den studerandes förutsättningar och erfarenheter på alla nivåer bör vara en självklarhet i vuxenutbildningen. Detta innebär i sin tur att den analys som görs vad gäller den enskildes förutsättningar i högre grad måste bli utgångspunkt för vilka insatser som görs i utbildningen och inte styras av ett redan upprättat utbildningsutbud eller organisatoriska låsningar. Regeringen anser att det är av stor vikt att ta vara på den vuxnes informella kompetens och avser därför att i ett första steg initiera en försöksverksamhet med former för validering. Regeringen anser att det också är viktigt att ytterligare stödja utvecklingsarbetet på lokal nivå vad avser värdering och validering. Regeringens ambition är att det offentliga utbildningsväsendet för vux- na och berörda myndigheter i samverkan med intressenter och aktörer skall utveckla såväl en organisation som metoder och modeller för detta arbete. Validering inom EU-arbetet I förslaget till det nya , ingår som en del programmet . I ingår utveckling av verktyg och metoder för ackreditering/utvärdering, validering och certifiering som en kunskap/kompetens/färdighet som vuxna studerande för med sig som en del i det livslånga lärandet. Detta inkluderar sådana färdigheter som nåtts via erfarenheter, eget lärande eller genom formell eller icke formell utbildning. Dessa insatser skall samverka med allt annat arbete som görs inom området, t.ex. med det arbete som sker i den kommunala vuxen- utbildningen. Regeringen anser att det är av största vikt att aktivt deltar i detta arbete. Deltagare i behov av särskilt stöd Regeringens bedömning: Förutsättningarna för studerande med funktionshinder och deltagare i behov av särskilt stöd måste stärkas. Regeringen avser att återkomma med förslag på åtgärder efter det att har lämnat sitt slutbetänkande våren . Regeringen har genom olika åtgärder, inte minst genom , poängterat vikten av att kunskapsnivån höjs för alla och att det livslånga lärandet blir en realitet för alla grupper i samhället. Stat, landsting och kommuner har skyldighet att underlätta för funktionshindrade att delta i utbildning. Mot denna bakgrund är det oroväckande att vuxenstuderande med funktionshinder möter en rad faktorer som försvårar eller i praktiken omöjliggör studier. Problemen kan gälla t.ex. utbildnings- lokaler som inte är handikappanpassade eller alltför dyra läromedel för bl.a. synskadade. Invandrare med funktionshinder har ofta särskilda svårigheter och behöver därför extra stöd i sina studier. Av betänkandet Folkbildning och vuxenstudier (SOU 1995:141) framgår att av befolkningen har ett funktionshinder som försvårar deras deltagande i vuxenutbildning. Människor med funktionshinder är till större del arbetslösa och ande- len med låg utbildning är högre jämfört med övriga i befolkningen. Om hinder för deras utbildning kan överbryggas, skulle det medföra att per- soner som tidigare kanske haft mycket svårt att över huvud taget få ett arbete skulle kunna få en anställning och få en vidgad arbetsmarknad. Vuxenutbildning kan också vara en del av en långsiktig rehabilitering och en väg bort från isolering och förtidspensionering. Folkhögskolor har ofta speciella kurser för studerande med funktions- hinder. Folkhögskolornas karaktär och form har dessutom visat sig fungera väl för många som vill studera integrerat i en vanlig undervis- ningsgrupp. Folkhögskolor kan dessutom genom att erbjuda internat- boende vara en språngbräda för ett eget boende. Självständigheten och självkänslan stärks också därigenom. Många med funktionshinder behöver dock ett handikappanpassat boende i folkhögskolan, vilket med- för problem när det gäller det ekonomiska ansvarstagandet för anpass- ningen. Vidare har vissa grupper, t.ex. människor med rörelsehinder, rätt till assistenter för sina folkhögskolestudier medan andra grupper med lika stort behov inte har rätt att få assistent. Regeringen har mot denna bakgrund i tilläggsdirektiv till (dir. 1997:104) givit kommittén i uppdrag att utreda situationen för studerande med funktionshinder inom alla former av vuxenutbildning. Kommittén skall kartlägga och analysera de hinder som föreligger samt analysera vilka åtgärder som kan ge vuxna med funk- tionshinder möjlighet att studera på villkor som är likvärdiga med övriga vuxenstuderandes. Ansvarsfördelningen mellan stat, kommun, landsting och den enskilde skall också kartläggas och analyseras. Uppdraget skall redovisas slutligt . I delbetänkandet Vuxenutbildning för alla? Andra året med (SOU 1999:39) har kommittén bl.a. redovisat olika problem som möter vuxenstuderande med funktions- hinder och beskrivit hur ansvarsfördelningen fungerar . Kommittén har vidare redovisat behov av vissa statliga insatser beträffande bl.a. läromedelsfrågan och specialpedagogiskt stöd. Regeringen har vidare uppdragit åt frågor i skolan () att bl.a. analysera vilken utbildning och kompetens i teckenspråk lärare behöver inom olika teckenspråksutbildningar och att kartlägga behoven av tolkar inom teckenspråksområdet. Uppdraget redo- visades . har dessutom på uppdrag av regeringen lämnat en redovisning om behov av särskilt stöd för studerande med funktionshinder inom vuxenutbildningen. Verket konstaterar att studerande med funktionshinder deltar i komvux i högre grad än befolk- ningen i övrigt. påpekar vidare i rapporten att den vanligaste formen av stöd inom komvux till deltagare med studiesvårigheter är att de får läsa kurserna i ett lägre tempo. påpekar att detta vanligtvis leder till längre studietid, vilket kan medföra konsekvenser för den personliga ekonomin. Även andra problem med studiefinansieringsformerna för vuxna med funktionshinder bör uppmärksammas. I den lagda propositionen Elever med funktionshinder ansvar för utbildning och stöd (prop. 1998/99:105) redovisar regeringen sina bedömningar vad gäller det statliga åtagandet för stöd till utbildning för elever med funktionshinder. Regeringen avser bl.a. att skyndsamt tillsätta en organisationskommitté med uppdrag att föreslå en förändrad organisation för stöd i specialpedagogiska frågor. Organisationskommit- tén bör beakta principiella slutsatser beträffande ansvarsfördelningen mellan stat och kommun. Förslagen om special- pedagogiska frågor i delbetänkande Vuxen- utbildning för alla? Andra året med bör också beaktas. Regeringen anser att staten även fortsättningsvis bör ha ett åtagande att se till att studerande med funktionshinder får tillgång till särskilt utvecklade eller anpassade läromedel. anser liksom att det behövs en bred översyn av statens engagemang vad gäller läromedel och studiematerial för bl.a. människor i olika åldrar med funktionshinder. I delbetänkandet, som nämnts ovan, framhåller kommittén att utgångspunkten för det fortsatta arbetet bör vara en strävan efter att åstadkomma ett system där behovet av anpassad litteratur styr möjligheterna att få stöd och inte utbildningsform eller diagnos. Regeringen avser att återkomma med ytterligare förslag rörande utbildning för vuxna med funktionshinder eller i behov av särskilt stöd efter att lämnat sitt slutbetänkande. 10.4 Förnyelse av innehåll Vuxenutbildningen ingår i ett dynamiskt sammanhang där arbetslivets krav och utbildningspolitiska förändringar driver på utvecklingen. Inne- hållet i utbildningarna måste breddas och omfatta mer yrkesutbildning, gärna i kombination med allmänna ämnen. Samverkan mellan utbild- ningsanordnare och näringslivet måste utvecklas för att möta individer- nas behov och tillgodose arbetslivets krav på utbildad arbetskraft. En ökad efterfrågestyrning kräver metoder och modeller för invente- ringar och behovsanalyser dels ur ett individperspektiv, dels ur ett arbetsmarknadsperspektiv. En utveckling av detta har påbörjats inom ramen för men behöver ytterligare förstärkas. Utvecklingen inom både och de kvalificerade yrkes- utbildningarna visar på ett behov av nya kurser och utbildningar anpassade till dagens efterfrågan. Inom har ett stort antal lokala kurser skapats för att tillgodose detta. Den starka arbetslivs- anknytning som kännetecknar de kvalificerade yrkesutbildningarna visar i ännu högre grad på behovet av ett nytt innehåll i utbildningsutbudet och på vikten av ett utvecklat samarbete med det lokala näringslivet. Vuxenutbildningen måste kunna erbjuda yrkesutbildningar som svarar mot individernas efterfrågan och arbetsmarknadens behov. Regeringen vill se mer av utbildningar där allmänna ämnen kombineras med yrkes- ämnen. Samarbetet mellan olika utbildningsanordnare kan här bidra till en önskvärd utveckling inom vuxenutbildningen. Estetiska ämnen samt idrott och hälsa i komvux Enligt förordningen (1992:403) om vuxenutbildning får gym- nasial vuxenutbildning förekomma i alla ämnen som finns i gymnasie- skolan med undantag av estetisk verksamhet, estetiska ämnen, idrott och hälsa, specialidrott, schack samt specialarbete. Mot bakgrund av de förändrade krav som individer och samhälls- utvecklingen ställer på kursutbudet i komvux har regeringen funnit skäl att ompröva de regler som styr detta. De förmågor det estetiska ämnes- området anses utveckla är en av de kompetenser som alltmer efterfrågas av arbetslivet. Det handlar om kreativitet, flexibilitet och samarbets- förmåga. Större krav ställs också på kommunikativ förmåga och medarbetarnas förmåga till problemlösning samt kritiskt och kreativt tänkande. Undervisning inom det estetiska ämnesområdet kan bidra till att utveckla dessa förmågor. växer också det estetiska området som yrkesområde i arbetslivet. Det innebär att det estetiska området nu har fått en annan betydelse än tidigare då estetiska ämnen mer eller mindre sågs som fritidssysselsättning. Även vad gäller ämnet idrott och hälsa finns anledning att ta bort nuvarande begränsning för vuxenutbildningen. Ett viktigt skäl för att införa idrott och hälsa i gymnasial vuxenutbildning är att betyg i idrott och hälsa krävs som särskild behörighet för tillträde till idrottslärar- och sjukgymnastutbildning. Dessutom skulle ämnet idrott och hälsa bidra till att vuxna studerande får ökade kunskaper om hur man sköter sin hälsa på ett bra sätt. En god folkhälsa är i många avseenden viktig för välfärden i vårt samhälle. Därför är det väsentligt att vuxna människors kunskap om vikten av god kosthållning och motion uppmärksammas inom vuxen- utbildningen. Regeringen har mot denna bakgrund i en proposition till riks- dagen föreslagit att ämnen inom det estetiska ämnesområdet samt idrott och hälsa skall kunna förekomma i komvux inom den gymnasiala utbildningen. 10.5 Infrastrukturen Ansvaret för ett livslångt lärande delas mellan individen, arbetslivet och samhället, dvs. stat och kommun. Att säkra allas möjligheter till kontinuerligt lärande måste mötas lokalt. Kommunerna har därmed ett ansvar för att forma en infrastruktur för lärande där alla berörda parter såväl aktörer som intressenter tillsammans formar en vuxenutbildning som tillgodoser de olika behoven. Infrastruktur handlar bl.a. om studie- finansiering, information, uppsökande verksamhet, vägledning och vali- dering av kunskaper. Infrastruktur innebär dessutom att utbildnings- utbudet anpassas till individens och arbetslivets efterfrågan. Detta inne- bär en vidare syn på utbildning och utbildningsinstitutioner än vad vi vanligtvis har . Infrastrukturen måste anpassas till vuxnas förutsätt- ningar, oavsett om det gäller anställda eller dem som står utanför arbetsmarknaden. Huvudaktörerna i dessa avseenden är kommunernas utbildnings- planerare, olika utbildningsanordnare, vägledare, arbetsförmedlare och arbetsmarknadens parter. Arbetsmarknadens parter har en viktig roll när det gäller att ge information om vilken arbetskraft och vilka kvalifika- tioner arbetslivet kräver. Den informationen är nödvändig för de stu- derande, utbildningsanordnarna, arbetsförmedlingen och den kommunala utbildningsplaneringen. Arbetsförmedlingen är en viktig samtalspart för dem som närmar sig slutet på sin utbildning och inte har för avsikt att studera vidare. För dessa personer blir fördjupad vägledning och kontakt med arbetsmarknaden viktiga inslag i utbildningen. har redovisat förslag på hur en ansvars- fördelning mellan det allmänna, individen och arbetslivet skall utformas. (SOU 1996:27, 1996:164). Kommittén betonar att det livslånga lärandet i arbetslivet är ett gemensamt intresse för individerna och för arbets- marknadens parter. Samhällets uppgift är att svara för infrastruktur och samordning. Kommittén anser att det är viktigt att finna nya former för trepartssamverkan mellan stat, fackliga organisationer och arbetsgivare för ökade satsningar på utbildning i arbetslivet. Stat och kommun har ett delat ansvar för att den infrastruktur som byggs upp för kompetensutveckling och utbildning i arbetslivet fogas in i helheten i utbildningsutbudet. Infrastrukturen utgör också ett led i näringslivets utveckling och måste naturligt sammanfogas i de tillväxt- avtal som sluts runt om i landet. Som ett resultat av har en process inletts i kommunerna, där man skapar förutsättningar för samver- kan mellan det allmänna och det privata, även när det gäller rekrytering av deltagare. Ytterligare utveckling krävs dock i detta samarbete för att infrastrukturen skall bli tydlig och få genomslag. Det är också viktigt att samverkan sker med de satsningar som görs inom ramen för EU- samarbetet. kan kommunernas vuxenutbildning komma att utvecklas från att bygga upp egna utbildningsinstitutioner till att tillhandahålla och samordna en infrastruktur för vuxnas lärande. Kompetensutveckling för anställda ekonomiska vårproposition (prop. 1998/99:100) framhåller regeringen att kompetensutveckling i arbetslivet är ett ansvar för parterna på arbetsmarknaden. En stimulans för kompetensutveckling för anställda, med utgångspunkt från förslaget från arbetsgruppen för kompetens- utveckling i arbetslivet, kommer att genomföras . Denna statliga stimulans förutsätter en finansiering från arbetsgivarna inom ramen för en trepartssamverkan. Syftet är att bibehålla och utveckla både företagens och de anställdas konkurrenskraft. I små och medelstora företag finns små möjligheter att tillgodose företagens och medarbetarnas behov av återkommande utbildning. Företagen blir sårbara och mindre flexibla, något som får direkt påverkan på deras möjlighet att klara kundernas krav, egen utvecklingskompetens, pris, kvalitet och leveransprecision. Även de anställda blir sårbara när deras kompetens är otillräcklig. finns ett flertal utbildningar inom det reguljära utbildnings- väsendet som direkt skulle kunna tas i anspråk av företag och deras anställda som ett led i kompetensutvecklingen i arbetslivet. Det kan gälla kvalificerad yrkesutbildning, (KY) eller påbyggnadsutbildning (PU), men även andra delar av utbudet inom vuxenutbildningen och givetvis hög- skolans utbud. Många företag utnyttjar också detta utbud som uppdrags- utbildning. Dessa utbildningar kan dock inte alltid utnyttjas, eftersom de är förlagda och bedrivs på heltid och inte sällan omfattar alltför stora block. Många av de aktuella utbildningarna är dessutom förlagda endast till högskoleorter eller större orter. De anställda måste ges förutsättningar att kunna studera på hemorten i kombination med förvärvsarbete. Det är viktigt att arbetsgivarna tar sitt ansvar för kompetensutveckling för de anställda så att de kan möta de krav på utveckling och förändring som ställs i arbetslivet. Utbildnings- väsendet måste å sin sida skapa en öppenhet och beredskap för att till- godose de skiftande behoven, bl.a. genom en flexibel uppdragsutbild- ning. i och de båda SSV- skolorna kan här komma att spela en viktig roll när det gäller att stödja system också för kompetensutveckling av anställda genom att tillhandahålla utbildningslösningar som erbjuder flexibilitet i genom- förande och omfattning samt utnyttjar modern distansmetodik i sam- arbete med kommunala och företagsanknutna lärcentrum. Studiestöd Ett bra studiestöd är en betydelsefull faktor för rekrytering till vuxen- utbildning. Dagens vuxenstudiestöd för utbildningar på gymnasial nivå består av särskilt utbildningsbidrag (UBS), särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa (SVUXA), särskilt vuxenstudiestöd (SVUX) och studiemedel. Den gymnasiala vuxenutbildningen har ökat mycket kraftigt genom den särskilda vuxenutbildningssatsningen . har också anslagna medel till studiestöd för vuxna ökat vilket lett till att antalet vuxenstuderande med studiestöd ökat med mer än 100 000 personer . Det särskilda utbildnings- bidraget har haft stor betydelse för att rekrytera arbetslösa som man tidigare inte nått och för att anställda skall kunna delta i studier. Det har på så sätt bidragit till att vuxenutbildningen ökat så snabbt. ekonomiska vårproposition föreslår regeringen att skall anslå medel för att införa ett reformerat studiestödssystem med början . Medel, enligt regeringens förslag, är avsatta för det sär- skilda utbildningsbidraget t.o.m. . När det gäller har regeringen för avsikt att återkomma till , efter det att underlag lämnats av , beträffande perio- den . 11 Basutbildning för alla vuxna Regeringens bedömning: Basen som alla behöver för fortsatta studier och för att få eller behålla ett arbete är i allmänhet en utbild- ning motsvarande dagens gymnasieutbildning. Det kan därför finnas anledning att se över behovet av en utvidgad rätt till gymnasial utbild- ning för vuxna. Regeringen avser att återkomma till , efter det att underlag lämnats av den parlamentariska kunskapslyftskommittén, om formerna för statens stöd och styrning av vuxenutbildningen efter den femåriga kunskapslyftsperioden, dvs. 11.1 Grundläggande och gymnasial utbildning I takt med att samhället förändras och att alltfler aktiviteter baseras på ny teknik har kunskaper på gymnasienivå i realiteten blivit ett minimikrav. I perspektivet av livslångt lärande handlar det dels om ämneskunskaper som krävs för vidare studier, dels om den kompetens som behövs för att kunna få och behålla ett arbete. är risken att bli arbetslös betydligt större för den som enbart har grundskoleutbildning jämfört med den som har en avslutad gymnasieutbildning. Risken för den gymnasieutbildade att bli utan arbete är i sin tur betydligt större än för den som avslutat högre studier. har i sitt delbetänkande (SOU 1996:27) före- slagit att vuxna skall garanteras utbildning på gymnasial nivå. Denna rätt bör enligt kommittén definieras som en rättighet att tillägna sig kunskaper via kurser i gymnasieskolans kärnämnen och karaktärsämnen eller motsvarande där en tänkbar nivå skulle kunna vara utbildning motsvarande fyra terminer/1 500 gymnasiepoäng . Kommittén betonar att garantin för vuxna att skaffa sig den garanterade gymnasiekompe- skall vara likvärdig över landet. Syftet med att utsträcka vuxnas rätt till utbildning som omfattar utbildning på gymnasienivå är att ge individerna kunskapsmässiga och andra nödvändiga förutsättningar för att kunna delta i det livslånga läran- det. skriver Målet är delaktighet i samhälls- utvecklingen, anställningsbarhet och möjligheter till vidare studier . Målet kan också uttryckas som att en ökad kunskapsnivå hos befolk- ningen skapar bättre förutsättningar för tillväxt och sysselsättning samt utgör grunden för den sociala, politiska och kulturella utvecklingen som är nödvändig för att stärka demokratin. Alla kommuner har enligt skollagen skyldighet att erbjuda gymnasial vuxenutbildning. De skall sträva efter att erbjuda utbildning som svarar mot efterfrågan och behov. Förmågan och möjligheterna att tillgodose vuxnas efterfrågan och behov skiljer sig dock mellan olika kommuner. Folkhögskolan erbjuder också utbildningar motsvarande basnivån genom sina allmänna kurser.