prop · GM0361 · 1999-01-01 00:00:00 — På marknader där inte har kontor men där det finns ett intresse från svenskt näringsliv utför ambassaderna mot debitering uppdrag åt företag. Arvodena återförs till utlandsmyndigheter för främjandeinsatser. Dessa tjänster är en prioriterad del av ambassadernas verksamhet. Personal inom utlandsrepresentationen kommer dessutom att ges ytterligare möjligheter till utbildning i export- och importfrågor samt kunskapsuppbyggnad om svenskt näringsliv för att bättre kunna bevaka export- och importutvecklingen och framtida affärsmöjligheter. Långsiktiga satsningar, med insatser som sträcker sig och som utarbetas i nära samarbete med landet, kommer att göras på enskilda länder i . är det första landet för en sådan satsning. Projektexport erbjuder viktiga affärsmöjligheter för grupper av svenska företag, inklusive små och medelstora företag. Regeringen prövar möjligheterna att utveckla nya stödformer för att främja projektexportorienterade företags/företagsgrupperingars ansträngningar att i ett tidigt skede identifiera, utveckla och presentera förslag till projekt som kan bedömas bärkraftiga. Ett sådant stöd för förstudier borde särskilt inriktas på projekt där små och medelstora företag kan medverka och främst avse sektorer som stämmer väl överens med den svenska resursbasen. Möjligheterna att i likhet med andra jämförbara länder öppna generalkonsulat i (Kanton) för bevakning av södra kommer att prövas. På kort sikt har handelskontoret i tillförts resurser för att kunna stärka bevakningen av södra . Förutsättningarna för att öppna ett svenskt - eller nordiskt - general- konsulat i , främst inriktat på främjande, undersöks med tanke på den stora potential som området erbjuder. En offensiv satsning kommer att göras för att lansera svensk miljöteknik. För att bättre utnyttja den svenska resursbasen är det nödvändigt att samarbetet mellan olika aktörer på svensk sida förstärks genom ett ökat samarbete mellan , , Sida, STATT och . och Sida undersöker gemensamt hur man på bästa sätt ska gå vidare. (Se avsnitt 5.5.) Utvecklingssamarbetet kan i ökad omfattning främja handel och investeringar: Utvecklingssamarbetet har som en central uppgift att skapa bättre förutsättningar i utvecklingsländerna för långsiktig tillväxt genom stöd till makroekonomiska och institutionella reformer, lagstiftning, utveckling av den finansiella sektorn och stöd till t. ex. uppbyggnaden av näringslivsorganisationer som handelskammare. Utvecklingssamarbetet har spelat och kan spela en viktig roll genom att utveckla kontakterna mellan olika svenska aktörer, däribland svenskt näringsliv och dess institutioner i . Samarbete som fyller detta syfte bör uppmuntras. I ett flertal utvecklingsländer i finns goda förutsättningar för ökad projektfinansiering med användning av krediter och garantier, i synnerhet inom infrastrukturområdet men också inom nya områden som miljöteknik och tjänster. Sida kommer att utreda möjligheterna att inrätta ett separat StartAsien, byggt på erfarenheterna av StartÖst och StartSyd. Projektexport innehåller ofta utbildningsbehov för vilka finansiering inom ramen för utvecklingssamarbetet kan övervägas. Arbetsvillkor är ett område där kommer att fortsätta att verka aktivt: verkar för att frågor om arbetsvillkor, fackligt arbete och barnarbete prioriteras i . Det är viktigt att stärks genom att konventioner ratificeras också av de asiatiska utvecklings- länderna. Stödet till fackligt samarbete bör öka. Likaså bör stödet till insatser för att eliminera barnarbete förstärkas. 5.4 Fattigdomsbekämpning och ömsesidighet - utvecklingssamarbetets framtida roll i Utvecklingssamarbetet utgör en betydelsefull dimension av våra relationer med , och bör så göra också . För det talar det faktum att det är i som den stora majoriteten av världens fattiga finns liksom möjligheterna att åstadkomma viktiga resultat vad gäller fattigdomsbekämpning och långsiktigt hållbar utveckling. Utvecklingssamarbete innebär också betydande möjligheter att bygga fördjupade ömsesidiga och jämbördiga relationer. Närmare tre fjärdedelar av världens fattiga - en miljard människor - lever i . Det är i sig skäl nog för ett fortsatt omfattande utvecklings- samarbete med länderna i . Ansvaret för att häva utbredda och djupa fattigdom vilar primärt på länderna själva, men bistånd kan spela en väsentlig roll. Även länder med förhållandevis god egen förmåga behöver både finansiella resurser och - kanske framför allt - ny kunskap för utveckling av institutioner och metoder för att åstadkomma långsiktigt varaktig utveckling i en värld präglad av stora utmaningar. Den rådande krisen visar på sårbarheten i det som uppnåtts under de gångna decennierna. av samarbete har ett vittförgrenat nät av kontakter byggts upp. uppgår biståndet till Öst-, Sydöst- och till ca , av det samlade bilaterala biståndet. var andelen den dubbla. Detta trots att är den del av världen som hyser den stora majoriteten av världens fattiga och trots att förutsättningarna för att uppfylla utvecklings- samarbetets övergripande mål, att minska fattigdomen i världen, har visat sig bättre i än i andra delar av världen. För att det av överenskomna målet för biståndet om en halvering av antalet fattiga i världen skall uppfyllas krävs en ökad satsning på . som det svenska biståndet minskat i real volym har kretsen av länder med vilka bedriver någon form av bilateralt samarbete finansierat över anslaget för utvecklingssamarbete successivt utökats och omfattar 18 av de 25 länder och områden som innefattas i denna strategi. Med fattiga utvecklingsländer som och bedrivs ett långsiktigt utvecklingssamarbete, med ett mera utvecklat land som består samarbetet i att malaysier inbjuds att delta i Sidas internationella kurser. kommer på det sättet flera hundra mycket kvalificerade asiater till för utbildning. Med dess mångfald av biståndsformer och stora flexibilitet har utvecklingssamarbetet en central roll i en svensk Asienstrategi. Nya utmaningar - som globaliseringen med dess svårhanterliga konsekvenser för svaga stater - kräver att utvecklingssamarbetets former och innehåll ständigt vidareutvecklas. Uppgiften att bidra till utvecklingen av bärkraftiga ömsesidiga relationer mellan och länderna i framstår som särskilt viktig. Det övergripande målet förblir att, på grundval av den kunskap vi har om vad som krävs för varaktig utveckling, bidra till att höja de fattiga folkens levnadsnivå. För utvecklingssamarbete innebär det stora utmaningar och att medverka till att på ett bestående sätt höja livskvaliteten hos den miljard människor i som lever under fattigdomsstrecket. Utvecklingssamarbetet bidrar till att främja demokrati och respekt för mänskliga rättigheter, att göra utbildning och hälsovård tillgänglig för alla och bryta tendenserna mot vidgade klyftor, att bygga ny infrastruktur, att inleda rehabiliteringen av miljön och att förhindra ytterligare miljöförstöring, att förverkliga kvinnors rätt till makt och resurser, att lindra nöden för dem som lever på flykt och strävar efter att genomföra dessa genomgripande förändringar med aktivt folkligt deltagande. lämnar också viktiga bidrag till FN:s, de internationella finansiella institutionernas och EG:s bistånd till . I synnerhet de finansiella institutionerna, och Asiatiska utvecklings- banken har kommit att spela en allt mer central roll i det stora flertalet länder. I de flesta länder är vårt bilaterala bistånd av relativt ringa omfattning i jämförelse med i synnerhet det omfattande bistånd som utgår från och den Asiatiska . Vi har ofta en betydande kunskap om det enskilda landet och dess institutioner. Utifrån dessa förutsättningar ter det sig angeläget att eftersträva en närmare samordning mellan vårt internationella agerande och utformningen av vårt bilaterala bistånd. Nyckelområden för utvecklingssamarbetet i en svensk Asienstrategi Det svenska utvecklingssamarbetet skall, enligt de riktlinjer som regering och riksdag vidareutvecklat, syfta till att åstadkomma en höjd levnadsnivå och rättvisare levnadsvillkor för fattiga människor, för att deras grundläggande behov skall bli tillfredsställda och för att de skall bli engagerade i de politiska beslut som styr samhällsutvecklingen genom att främja: % resurstillväxt, % ekonomisk och social utjämning, % ekonomisk och politisk självständighet, % demokratisk utveckling, % framsynt hushållning med naturresurser och omsorg om miljön, % jämställdhet mellan män och kvinnor. Dessa mål, så som de utvecklats över åren, motsvarar väl de behov som länderna i står inför. Förutsättningarna för att bedriva utvecklings- samarbete har förbättrats i takt med att det djupt polariserade debatt sjunkit undan. förs diskussionen om utvecklingens mål och medel på grundval av konkreta resultat. Även idealiseringen av marknadens roll som många menar vara lärdomen från de asiatiska framgångarna, har lämnat plats åt en djupare förståelse för institutionella, sociala och miljömässiga dimensioner. Inget land undgår globaliseringens svårbemästrade utmaningar. Behoven av strukturförändringar och reformer är stora. Den ökade sårbarheten har gjort institutionell utveckling och demokratisk legitimitet till huvudfrågor. Djupgående förändringar i makt- och resursfördelning på lokal nivå är i många samhällen avgörande för de fattiga. Regeringen har utvecklat dessa perspektiv i de båda skrivelserna De fattigas rätt (skr. 1996/97:169) samt Demokrati och mänskliga rättigheter i utvecklingssamarbete (skr. 1997/98:76), den sistnämnda behandlad i avsnitt 5.2. Något specifikt asiatiskt bistånd finns inte, och bör inte heller eftersträvas då förutsättningarna skiljer sig radikalt åt mellan länder och grupper av länder. Utvecklingssamarbetet med ser mycket annorlunda ut än det gjorde för ett tiotal år sedan. Biståndet har fått en väsentligt starkare inriktning på reformer och institutionsbyggande baserat på en ny medvetenhet om statens och marknadens roller. Insatsen inkluderar de institutioner som krävs för framväxten av demokrati och ett väl fungerande näringsliv. Finansiering av rena valutagap utan koppling till reformprogram förekommer inte längre. Det starkt reforminriktade svenska biståndet till har t.ex. av framhållits som ett mönster för andra givare. har insatser för att främja demokrati och respekt för mänskliga rättigheter vuxit fram som en allt viktigare del av biståndet till samtliga länder med vilka har ett mera omfattande samarbete. Insatser för att förbättra miljön och bidra till en hållbar utveckling har introducerats med en helt annan bredd . Betydligt strängare miljökrav än tidigare ställs på infrastrukturella insatser. Utbildningsinsatser på primärskolenivå har vuxit fram som ett centralt inslag i biståndet till såväl länder i som till . Jämställdhet har utvecklats från att vara ett komplement i form av någon enstaka mindre insats till att vara en central frågeställning i val och beredning av alla insatser. Konfliktförebyggande och konfliktlösning är ett huvudtema i samarbetet med och . Olösta konflikter är i flera länder och områden (, , , och Kashmir) det främsta utvecklingshindret och orsakar ofta stora flyktingströmmar med ekonomiska, sociala och säkerhetsmässiga konsekvenser. I det enskilda landet är samarbetet koncentrerat till ett fåtal områden. Hur samarbetet skall se ut bestäms för de länder med vilka ett mera omfattande långsiktigt samarbete bedrivs i de landstrategier som ca beslutas av regeringen. Syftet med landstrategier är att utifrån de biståndspolitiska målsättningarna fokusera utvecklingssamarbetet på viktiga problem i landet och på områden där kan spela en väsentlig roll. Utvecklingssamarbetet med länderna i domineras följaktligen inte av någon enskild biståndsform eller sektor. Målet för utvecklingssamarbetet är fattigdomsbekämpning. Hur sedan fattigdomen skall bekämpas beror på situationen i det enskilda landet. Ett centralt drag i samarbetet i är institutionsuppbyggnads- och reformperspektivet. En erfarenhet från krisen i Öst- och är att det behövs fortsatta reformer inte minst när det gäller den finansiella sektorn, skattesystem och skatteförvaltning, skuldhantering, spelregler för den privata sektorn och rättsfrågor, men också skolpolitik, hälsopolitik, markvårdspolitik och forskningspolitik. bygger i likhet med andra givare upp en kapacitet för att medverka i reformer och institutionsbyggande inom alla dessa områden. Vi har redan arbetat i t.ex. med uppbyggnad av rättssektorn och banksektorn, men ökade insatser behövs, inte minst i förebyggande syfte i länder som inte drabbats hårt av krisen. I de fattiga länderna behövs reformer inom utbildning och hälsa så att de fattiga, inte minst kvinnor, kan nås till rimlig kostnad och ges möjligheter att delta i utvecklingen. I länder som , , och krävs breda reformer av hela samhället, från den tidigare centralstyrda modellen till mera öppna socialt medvetna marknadsekonomier. I medelinkomstländerna i Öst- och är fortsatta reformer nyckeln till förnyelse. På miljöområdet är behoven i många länder mycket stora. Varför satsa på insatser inom den finansiella sektorn eller skatteväsendet om målet är att bistå de fattiga? Svaret är att utveckling kräver långsiktig mobilisering av inhemska resurser för lärarlöner, nya primärvårdskliniker, utbyggnad av landsbygdens infrastruktur etc. Att med bistånd betala lärarlöner, nya kliniker eller nya vägar utan förankring i landets statsfinansiella kapacitet, utan att landet "äger" projekten, leder inte till utveckling. Det är först när landet byggt upp sin egen kapacitet att utveckla skolan eller vården som resultaten kan bli bestående. Därav följer att särskilt viktigt bistånd är det som bidrar till att sådan institutionell kapacitet byggs upp för utveckling av prioriterade områden. Även utifrån ett reformperspektiv är stöd till demokrati och mänskliga rättigheter ett centralt tema. De länder i som har haft mer demokratiska styresformer har visat sig hantera den ekonomiska krisen bäst. Frågan om rättssamhälle gäller mycket mer än att en ekonomi fungerar bättre med klara rättsregler. Ytterst är det en fråga om individens grundläggande fri- och rättigheter och vikten av att bygga upp ett samhälle som är öppet och där ansvar kan utkrävas av makthavarna. En viktig del av utvecklingssamarbetet i riktas därför på uppbyggande av demokratiska samhällen där individens rättigheter respekteras. Ett sätt att stödja en sådan utveckling är att medverka i uppbyggnaden av rättsväsende och andra institutioner, ett annat är stöd till svenska enskilda organisationer och lokala enskilda organisationer i uppbyggnad av ett fungerande civilt samhälle. Särskild vikt läggs vid kvinnors och barns grundläggande rättigheter. I de länder som eftersatt skolans utveckling bör det av demokratiskäl vara ett prioriterat område. Beredskap måste alltid finnas att medverka med humanitärt stöd vid t.ex. flykting- och naturkatastrofer. Så sker i första hand genom FN- systemet och enskilda organisationer som Röda korset. Det är nödvändigt att i ökande grad lägga tonvikten på bakomliggande faktorer. De allvarliga naturkatastrofer som vi bevittnar i har t.ex. ett klart samband med miljöförstöringen i regionen. Stöd till konfliktförebyggande åtgärder och till insatser som stärker konfliktlösning och uppbyggnad av politiskt hållbara lösningar är en annan väg. Genom sådana insatser kan bistånd bidra till att nya förutsättningar för långsiktigt hållbar utveckling skapas. Biståndet till har haft en sådan inriktning, bl.a. i form av minröjning, och i det nya samarbetsprogrammet med som avtalades 1998 har konfliktlösning införts som ett prioriterat mål för samarbetet. Även i utvecklingssamarbetet inom de sociala sektorerna finns ett tydligt reformperspektiv. Svenskt stöd till de stora utbildnings- och hälsoprogrammen i och har inriktats på kvalitetsfrågor och nya institutionella lösningar. I finansierar genom ett stort program för primärskolans utveckling baserat på en för landet radikalt ny syn på barnens möjligheter till inflytande över skolarbetet. Utbredd analfabetism är helt oacceptabelt i IT-samhällets tidevarv. Kvinnors rätt och möjligheter att delta i den ekonomiska utvecklingen behöver stärkas. Stödet till de sociala sektorerna är också ett sätt att stödja ekonomisk utveckling för fattiga grupper. Ett reforminriktat engagemang inom de sociala sektorerna bör ges hög prioritet i samarbetet med ett större antal länder i . Miljö är redan ett viktigt samarbetsområde med ett flertal länder i . Det gäller såväl institutionsuppbyggnad och regelverk som insatser för ett hållbart utnyttjande av produktiva naturresurser och för att förhindra negativa miljöeffekter som vatten- och luftföroreningar. Stöd till den moderna sektorns miljö ökar. Utökade regionala insatser är en annan viktig möjlighet. I finns ett institutionellt och teknologiskt miljökunnande som utgör en viktig resurs i våra framtida relationer med länderna i . Ett exempel på nya behov av institutionell utveckling som också skapar nya investeringstillfällen för bl.a. svenska företag är privatiseringen av tidigare offentliga monopol inom t.ex. tele och energi. Länderna behöver bistånd för att genomföra reformer som dessa och utbyggnaden kräver projektfinansiering med olika kombinationer av privat och offentlig finansiering. Regeringen har på förslag av Sida fattat beslut om en ny form av garantier som syftar till att avlasta vissa risker i sådana långsiktiga engagemang. Avvecklingen av olönsamma statsföretag är en annan stor uppgift som många länder står inför. Målet är att frigöra resurser för angelägna insatser inom områden som utbildning och hälsovård där staten snarare än marknaden har ett givet ansvar. saknar utbyggda regionala organisationer, mellanstatliga såväl som enskilda. lämnar genom Sida stöd till och (), i båda fallen med tyngdpunkten på miljöfrågor. Stöd lämnas också till några regionala miljöorganisationer, regionala enskilda organisationer som arbetar med mänskliga rättigheter samt initiativ knutna till det framväxande samarbetet mellan och inom ramen för ASEM-processen. EU ger stöd till ASEAN/AFTA. Under 1997-98 gjordes på uppdrag av Sida en översyn av det regionala samarbetet. Miljö och mänskliga rättigheter bör förbli centrala områden. Ökad regional samverkan bör kunna stödjas inom en rad andra områden där förutsättningarna bedöms goda inklusive initiativ inom ASEM/ASEF som finner angelägna. bör verka för att EU ger hög prioritet åt samarbete med regionala organisationer. Även har viktiga erfarenheter som bör tas tillvara. En huvudfråga är hur kan bredda och fördjupa relationerna med . Som framgått tidigare finns det många aspekter av utvecklingssamarbetet som stödjer en utveckling mot utbyggda relationer. I nya Afrikapolitik (skr. 1997/98:122) har begreppet partnerskap getts en central roll. Partnerskap syftar till mer jämlika relationer inom ett bredare område. Det bygger på ömsesidiga intressen och öppet redovisade mål. Utgångspunkten är en gemensam värdegrund förankrad i de gemensamt undertecknade konventionerna. Också i samarbetet med länderna i bör sådana fördjupade relationer eftersträvas. Därmed kan också en grund skapas för framtida relationer präglade av större ömsesidighet och ökad jämbördighet. Forskningssamarbete är ett område som ter sig centralt ur ett sådant perspektiv. Forskningsproduktionen har utvecklats snabbt i ett antal länder i och behovet av att bygga upp forskningskapacitet uppfattas alltmer som en central utvecklingsstrategisk fråga. I utvecklingssamarbetet med ingår forskningssamarbete med , och . diskuteras utökningar av samarbetet med och och eventuellt samarbete med nya länder som , och . Sida har föreslagit en fördubbling av det totala forskningssamarbetet . När det gäller näringslivsutveckling och investeringar i infrastruktur finns det ett tydligt svenskt intresse av att svenska företag och svensk utrustning skall nyttiggöras i utvecklingssamarbetet. Ett område med tillväxtpotential är miljöområdet. Genom ökade satsningar på den privata sektorns utveckling i och nya former för projektfinansiering kan denna form av ömsesidighet förstärkas. Det särskilda StartAsien-program som berörts i avsnitt 5.3 skulle kunna ge möjligheter för flera mindre och medelstora företag att utvecklas i . För svenska konsultföretag finns ett stort utrymme att i det s.k. kontraktsfinansierade tekniska samarbetet (KTS) få kontakt med nya kunder och marknader i . Detta gäller främst medelinkomstländer, där det inom ramen för de utvecklingsbehov som prioriterats i landstrategier och motsvarande finns möjlighet att etablera många nya kontakter. Även här har miljöområdet växande betydelse, men man kan också förutse insatser på nya områden som socialförsäkring och pensionssystem. En ökning av handeln mellan och länderna i är av ömsesidigt intresse. För utveckling av svensk export finns ett relativt betydande svenskt statligt stöd utanför utvecklingssamarbetet. Utvecklingssamarbetet har också direkta positiva effekter på den svenska exporten. Handelsfrämjande insatser finns med i Sidas arsenal och Sida har gjort en utredning om handel och miljö som innehåller nya idéer. Möjligheterna att utveckla området bör undersökas, också som ett led i att främja samstämmighet i och EU:s agerande gentemot . Ökade kontakter mellan och Sida vad gäller export av miljöteknologi är en annan viktig möjlighet. Ett viktigt och ökande område i utvecklingssamarbetet är insatser för att lägga grunden för utbyggda relationer. Genom utvecklingssamarbetet kan ett nät av mångfaldiga kontakter främjas. Sida föreslår nu att ökat stöd lämnas för att främja sådana relationer. I detta ingår exempelvis utökade kontakter mellan gymnasieungdomar i och i andra länder, ett utökat studentutbyte och större möjligheter för svenska studenter att läsa och skriva uppsatser i länder i . Unga människor skall också få ökade möjligheter att arbeta som volontärer och biträdande experter. Genom initiativ som dessa skapas nya förutsättningar för intensifierade relationer. söker sig av de svenska studenter som studerar utomlands till länder i , och . Siffrorna bekräftar behovet av nya initiativ till internationalisering. I budgetunderlaget har Sida föreslagit ett särskilt program, , inspirerat av det framgångsrika Erasmusprogrammet och i utredning Utbildning och forskning för strategisk internationalisering (1998) återkommer idén som ett centralt förslag. Globaliseringen ställer nya krav på internationalisering och de förslag som framlagts är av grundläggande betydelse för möjligheterna till en djupare förståelse av andra samhällen och kulturer. Den kompetens som sådana erfarenheter ger kommer att vara av oerhört stor betydelse . Också på forskningens område finns behov att samarbete med ökad geografisk bredd. För att det skall vara möjligt krävs att stödet i växande omfattning utgår till forskarinitierat samarbete mellan institutioner i och utvecklingsländerna. (Se vidare avsnitt 5.6.) På mer professionell nivå finns i de internationella kurserna ett mycket värdefullt sätt att exponera människor i aktivt yrkesliv i för och svenska erfarenheter. 1997 deltog ca 600 asiater från 16 länder. Den av Sida föreslagna ökningen framstår som angelägen, likaså möjligheten att arrangera kurser regionalt samt, då behoven är stora, för ett enskilt land. Det av administrerade expertutbytet mellan länderna i och förtjänar på samma sätt hög prioritet. är antalet inbjudna mycket litet. ingick Sida och SI en övenskommelse om ökade bidrag från Sida till denna del av institutets verksamhet. Kulturutbyte ger tillfälle till kontakter som präglas av jämbördighet och ömsesidighet. är utvecklingssamarbetet i inom kulturområden mycket begränsat. Kultursamarbete av nämnvärd omfattning bedrivs bara med ett enda land i (). En ny grund skulle kunna läggas genom ett utökat kultursamarbete genom Sida och ett särskilt program för kulturutbyte med genom . För att önskvärd bredd skall kunna uppnås krävs möjlighet att stödja projekt av vitt skilda slag i ett stort antal länder.