prop · GM03110 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringen anser att frågan bör beredas vidare innan slutlig ställning kan tas. 9.3 Kravet på kunskaper i förslag: Kravet i 2 kap. 4 § första stycket skollagen om att den sökande skall behärska svenska språket tas bort och ersätts med kravet i 4 b § om att den sökande skall ha de kunskaper i svenska språket som behövs. Regeringens bedömning: Det bör vara den behöriga myndighetens uppgift att avgöra vilken nivå som är nödvändig. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna är positiva till förslaget om språkkunskaper. betonar att kunskaperna skall vara dokumenterade. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Enligt 2 kap. 4 § skollagen krävs för att få anställas som lärare i det offentliga skolväsendet utan tidsbegränsning att den sökande behärskar svenska språket. Ordet behärska i lagen anger ett högt ställt krav. Kravet på språkkunskaper kan utgöra ett hinder för en EES- medborgare som vill flytta till ett annat land. Ett sådant krav kan utgöra en indirekt diskriminering. Vad som kan godtas i form av särbehandlande åtgärder är en avvägningsfråga och har i fallet Groener (Groener C 397/87) uttalat att en tillsvidareanställning som lärare vid en offentlig utbildning är en anställning av en sådan art att det är berättigat att ställa krav på språkkunskaper. Det är viktigt att betona att inte kan ha en bestämmelse i skollagen som i praktiken får en diskriminerande effekt. Som anförts tidigare strävar dessutom efter att få in fler lärare med invandrarbakgrund i skolan. får avkall inte göras på nödvändiga kunskaper i svenska språket som behövs för att göra ett fullgott arbete som lärare. En sökande bör ha de kunskaper i svenska språket som behövs. Förslaget stämmer i huvudsak överens med uppfattning om krav på språkkunskaper för utlandsutbildade lärare i sitt slutbetänkande Skolfrågor Om skola i en ny tid (SOU 1997:121). För att alla sökande skall behandlas lika vad gäller kravet på svenska bör skollagen kompletteras med bestämmelser om nivån på dessa kunskaper. Det bör ankomma på den behöriga myndigheten att avgöra vilken nivå som är nödvändig. De rutiner som gäller för motsvarande bedömning inom hälso- och sjukvårdens område kan tjäna som förebild. 9.4 Kravet på nödvändiga insikter i författningar för skolan Regeringens förslag: 2 kap. i skollagen kompletteras med bestämmelser i en ny paragraf, 7 a §, som säger att kommuner och landsting skall se till att lärarna, förskollärarna och fritidspedagogerna har nödvändiga insikter i de föreskrifter som gäller beträffande det offentliga skolväsendet, särskilt de föreskrifter som anger målen för utbildningen. Nuvarande bestämmelser om insikter i de föreskrifter som gäller det offentliga skolväsendet i 2 kap. 4 § första stycket skollagen utgår. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna instämmer i allt väsentligt i förslaget om kommuners och landstings ansvar att se till att lärare, förskollärare och fritidspedagoger har nödvändiga insikter i författningar för skolan. anser att det är bra att ansvaret för arbetsgivaren på denna punkt slås fast och tillstyrker förslaget. betonar att detta ansvar skall innebära att informationen skall vara strukturerad och lämpligen ha formen av en tillrättalagd introduktionskurs. anför att det finns en risk i att den personal som används i undervisningen får insikter i de föreskrifter som gäller för det offentliga skolväsendet i efterhand. Insikterna bör de helst ha innan eller åtminstone i direkt anslutning till att de anställs. Skälen för regeringens förslag: Enligt direktiven om ömsesidigt erkännande av examina för olika yrkesgrupper har det mottagande landet inte rätt att kräva att den sökande skall genomgå en kurs eller ett särskilt kunskapsprov som villkor för erkännande av ett examens- eller kompetensbevis. Därför kan inte något krav på att den sökande skall prövas vad avser kunskaper i nationella författningar ställas. Detta har sin grund i förbudet att diskriminera någon på grund av nationalitet. Det är dock rimligt och nödvändigt att den som arbetar som lärare i svensk skola är väl förtrogen med i första hand skollag, skolformsförordningar, läroplaner och kursplaner för den svenska skolan. För de olika direktiv som styr det ömsesidiga erkännandet inom enskilda yrken inom hälso- och sjukvården, t.ex. dir. 93/16/EEG som rör läkaryrket, uttrycks dessa krav som att värdlandet skall vidta nödvändiga åtgärder för att göra det möjligt för personerna i fråga att erhålla upplysningar om den aktuella lagstiftningen. Dessa direktiv har införlivats i svensk lagstiftning enligt följande. I 7 kap. 13 § förordningen (1984:545) om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m. åläggs att se till att den sökande får de upplysningar om svenska författningar som är nödvändiga för yrkesutövningen. På motsvarande sätt bör kommunerna och landstingen ges ett ansvar för att se till att lärare, förskollärare och fritidspedagoger som anställs för att undervisa, genom särskilda utbildningsinsatser får möjlighet att inhämta kunskap om de styrdokument som är nödvändiga för att utöva läraryrket. Härmed avses främst skollagen, skolformsförordningar, läroplaner och kursplaner. 9.5 Behörig myndighet förslag: utses till behörig myndighet i enlighet med direktiven med uppgift att pröva lärare med utländsk utbildning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ges ett bemyndigande att meddela närmare föreskrifter om villkoren för ett sådant behörighetsbevis som verket skall utfärda. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Praktiskt taget samtliga remissinstanser som yttrat sig över förslaget om behörig myndighet förordar . säger dock att kan vara behörig myndighet. Skälen för regeringens förslag: För att en lärare från ett annat EES- land skall kunna få sin behörighet prövad enligt direktiven, måste det finns en eller flera behöriga myndigheter som tar ansvar för besluten. är det kommunerna som ansvarar för behörighetsprövningen i samband med ansökan till lärartjänst. Uppgiften att bedöma om en annan högskoleutbildning i huvudsak kan motsvara lärarutbildning har växlat mellan olika myndigheter, nämligen Universitets- och högskoleämbetet, , Verket för högskoleservice och slutligen . Ansvaret för prövning av utländsk lärares behörighet för lärartjänst föreslås åläggas . har som central myndighet för frågor som rör universitet och högskolor tillsynsansvar för lärarutbildningarna i . utför prövning av utländska högskoleutbildningar och har andra uppgifter med internationell anknytning. Verket har genom sin internationella avdelning byggt upp en mycket god kompetens inom det aktuella området. är enligt sin myndighetsinstruktion informationscentrum för vissa EG-direktiv om ömsesidigt erkännande av examina. Om det saknas sökande med lärarutbildning kan kommunen, i samband med anställningsförfarande, pröva om en sökande har en utbildning som sammantaget kan anses motsvara svensk lärarutbildning, jfr. 2 kap. 4 § punkt 2 andra stycket skollagen. 9.6 Överklaganderätten Regeringens förslag: En bestämmelse införs i en ny paragraf, 2 kap. 4 d § skollagen, om att ett beslut i ett ärende om behörighetsförklaring får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Överensstämmer med arbetsgruppens förslag. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 8 i direktiv /48 och artikel 10.3 i direktiv /51 skall behandlingen av en ansökan om att få utöva ett reglerat yrke göras så fort som möjligt och resultatet meddelas med ett motiverat beslut av den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten senast efter det att alla handlingar som gäller den berörda personen framlagts. Detta beslut eller avsaknad av beslut skall kunna överklagas inför domstol eller nämnd i enlighet med vad landets lagar föreskriver. Skollagen bör därför kompletteras med bestämmelser om rätten att överklaga. 10 Ändring i lagen (1993:802) om entreprenadförhållanden inom skolan Regeringens förslag: En tidigare ändring av bilaga 2 till skollagen medför att hänvisningen till bilagan i 1 § lagen (1993:802) om entreprenadförhållanden inom skolan måste ändras. Avtal om entreprenad får avse undervisning i karaktärsämnen som har en yrkesinriktad eller estetisk profil. Regeringens bedömning: Begreppet ämnesblock bör utgå ur övriga förordningar som rör gymnasieskolan. Skälen till regeringens förslag: Riksdagsbeslutet med anledning av propositionen Gymnasieskola i utveckling kvalitet och likvärdighet (prop. 1997/98:169 bet. 1998/99:UbU3, rskr. 1998/99:160, SFS 1999:180) innebär att bilaga 2 till skollagen Riktvärden för utbildningens omfattning för gymnasieskolans treåriga nationella program i timmar och för ämnen totalt ersätts med en ny bilaga 2, Poängplan för nationella och specialutformade program i gymnasieskolan. Poängplanen anger endast poängen för kärnämnena, omfattningen av karaktärsämnesblocket i poäng, omfattningen i poäng av elevens individuella val samt summan av gymnasiepoäng. Riksdagsbeslutet innebär att begreppen estetiska ämnen, ekonomiska ämnen och tekniska ämnen försvinner ur skollagen. I 1 § lagen (1993:802) om entreprenadförhållanden inom skolan sägs att kommuner och landsting får sluta avtal med en enskild fysisk eller juridisk person om att denne skall bedriva viss undervisning inom gym- nasieskolan. Avtalet får endast avse undervisning i sådana ämnen som ingår i de ämnesblock som i bilaga 2 till skollagen (1985:1100) beteck- nas som estetiska ämnen, ekonomiska ämnen, tekniska ämnen och yrkes- ämnen. Den hänvisning som görs i lagen om entreprenadförhållanden i skolan till ämnesblocken i bilaga 2 till skollagen är genom beslut att ersätta timplanen med en poängplan inte längre aktuell. Poängplanen anger endast omfattningen av kurserna i kärnämnena, av det individuella valet och av karaktärsämnesblocket. Detta innebär att 1 § i lagen (1993:802) om entreprenadförhållanden inom skolan måste ges en ny lydelse. Det finns dock enligt regeringens bedömning skäl att behålla nuvarande reglering avseende vilka ämnen som undervisning får läggas ut på entreprenad. Lagen (1993:802) om entreprenadförhållanden inom skolan trädde i kraft . Motiven bakom tillkomsten av lagen (jfr prop. 1992/93:230, bet. 1992/93:UbU17, rskr. 1992/93:406) var att det inom yrkesutbildningsområdet fanns företag som kunde erbjuda mer kvalificerade och moderna resurser i form av teknisk utrustning och kompetens än skolan har möjlighet att göra. Entreprenad kunde också vara ett mer ekonomiskt fördelaktigt alternativ till att bedriva utbildningen i egen regi och leda till en ökad samverkan mellan skola och arbetsliv och en vitalisering av yrkesutbildningen i gymnasieskolan. Förutom inom ämnesblocket yrkesämnen fanns det yrkesinriktade inslag även inom ämnesblocken estetiska ämnen, ekonomiska ämnen och tekniska ämnen. Inom dessa ämnesområden borde det finnas ett generellt medgivande att lägga ut undervisning på entreprenad. Regeringen förutsatte dock att endast sådana delar av undervisningen som hade yrkesinriktad karaktär lades ut på entreprenad. Undervisning på entreprenad i ämnen som inte hade yrkesinriktad karaktär skulle däremot generellt inte förekomma. Enligt regeringen gäller dessa motiv och bedömningar fortfarande. De förändringar som föreslås innebär alltså varken någon utvidgning eller begränsning i fråga om de ämnen som kan komma i fråga för utbildning på entreprenad. Regeringen förslår att 1 § i lagen om entreprenadförhållanden inom skolan ändras så att entreprenadavtalet endast får avse undervisning i karaktärsämnen som har en yrkesinriktad eller estetisk profil. Begreppet ämnesblock förekommer i gymnasieförordningen (1992:394), förordningen (1994:741) om gymnasiesärskolan och i förordningen (1992:403) om vuxenutbildning. I 5 kap. 1 § gymnasieförordningen 1992:394 sägs bl.a. att inom vissa program finns ämnesblock som bildas av karaktärsämnen för utbildningen. Sådana block är - estetiska ämnen - ekonomiska ämnen - tekniska ämnen och - yrkesämnen. Som en följd av ändringen i skollagen har regeringen för avsikt att lyfta ut begreppet ämnesblock och de hänvisningar som görs till sådana block ur de förordningar som rör gymnasieskolan. 11 Ändring i skollagen (1985:1100) om bidragsår för fristående gymnasieskolor Regeringens förslag: Skollagen ändras så att bidragsåret för fristående gymnasieskolor ändras från att omfatta läsår till att omfatta kalenderår. Bidrag skall lämnas av hemkommunen för varje elev som genomgår utbildning vid en fristående gymnasieskola som av förklarats ha rätt till bidrag. Detta gäller enligt 9 kap. 8 a § skollagen (1985:1100). Om den fristående gymnasieskolan och kommunen inte kommer överens om nivån för bidraget, skall kommunen betala det belopp per elev och program som framgår av bilagan till förordningen (1996:1206) om fristående skolor. Regeringen fastställer enligt ett bemyndigande (9 kap. 8 a § skollagen) schablonbelopp för hemkommunernas bidrag till fristående gymnasie- skolor. Ett bidragsbelopp anges för varje nationellt program. Beloppen räknas fram inför varje nytt läsår och publiceras i bilagan till förordning- en om fristående skolor senast genom förordning (1998:750) om ändring i förordningen om fristående skolor. Till grund för detta ligger ett uppdrag i regleringsbrevet till att redovisa dels kostnaderna per gym- nasieprogram, dels priserna enligt samverkansavtal eller motsvarande. Enligt 9 kap. 9 § skollagen (1985:1100) börjar varje bidragsår för en fristående gymnasieskola . Det innebär att bidragsåret för fristående gymnasieskolor följer den traditionella läsårsindelningen. Systemet för uppdatering av bidragsbeloppen innebär att utgör underlagsår för /99, dvs. de kostnadsuppgifter som ligger till grund för de aktuella bidragsbeloppen är gamla Skälen för regeringens förslag: Liksom det kommunala utgörs numera också det statliga budgetåret av kalenderår. Bl.a. därför kan det nu finnas skäl att övergå till samma indelning för de fristående gymnasieskolornas bidragsår. En sådan förändring skulle medföra att problemet med eftersläpning mellan underlagsår och bidragsår skulle minska, så att beloppen för ett visst kalenderår tar sin utgångspunkt i ett utfall som är högst . Detta ger förutsättningar för en bättre överensstämmelse mellan bilagans belopp och det faktiska kostnadsläget. Enligt nuvarande bestämmelser skall en ansökan om att förklaras berättigad till bidrag vara inne hos före kalenderåret innan bidragsåret börjar. Denna bestämmelse bör ändras på så sätt att ansökan i överensstämmelse med vad som gäller för fristående grundskolor skall vara inne före kalenderåret innan det år utbildningen startar. En förändring av bidragsåret för fristående gymnasieskolor föreslås träda i kraft . För de skolor som ansöker om rätt att få bidrag fr.o.m. bör ansökan ske . För skolor som ansöker om rätt till bidrag fr.o.m. en senare tidpunkt skall ansökan ske enligt ovan. 12 Författningskommentarer 12.1 Förslaget till lag om ändring i skollagen (1985:1100) 2 kap. 4 § Ändringen innebär att det i första stycket 1 stadgas att personer med viss examen är behöriga att anställas tills vidare. Liksom tidigare krävs också att utbildningen skall ha en huvudsaklig inriktning mot den undervisning anställningen avser. De personer som uppfyller dessa villkor behöver alltså endast visa detta för att de skall vara behöriga att tillsvidareanställas. Av första stycket 2 framgår att även vissa andra personer kan vara behöriga att anställas tills vidare. Kravet som uppställs är att de har fått ett behörighetsbevis av . 4 a § Paragrafen är helt ny till sitt innehåll. Bestämmelser om överklagande flyttas till den nya 4 d §. Innebörden av den nya lydelsen av paragrafen är att skall efter ansökan fatta beslut om utfärdande av behörighetsbevis beträffande personer med viss utländsk utbildning. Prövningen skall avse en bedömning av om den sökandes utbildning, ensam eller tillsammans med yrkeslivserfarenhet, kan anses motsvara sådan svensk examen som anges i 4 § första stycket 1. Någon skillnad görs inte mellan lärare från EU/EES-området och lärare från länder utanför detta område. Till skillnad mot vad som gällt behöver den utländska utbildningen inte vara en högskoleutbildning för att det ska kunna bedömas om den motsvarar svensk utbildning. En annan nyhet är att det uttryckligen föreskrivs att skall ta hänsyn till yrkeslivserfarenhet vid behörighetsprövningen. 4 b § Paragrafen är ny. Språkkravet har i huvudsak formulerats med motsvarande krav som de är uttryckta i 7 kap. 5 § högskoleförordningen (1993:100) som förebild. Det är alltså ett villkor för att behörighetsbevis skall utfärdas att vederbörande har de kunskaper i svenska språket som behövs. 4 c § Paragrafen är ny. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer ges ett bemyndigande att meddela närmare föreskrifter om villkoren för sådant behörighetsbevis som avses i 4 § första stycket 2. Det kan bl.a. bli aktuellt för att genom föreskrifter närmare ange vilka krav på kunskaper i det svenska språket som ställs. 4 d § Paragrafen är ny. Enligt artikel 8 i direktiv /48/EEG och artikel 12 i direktiv /51/EEG skall en sökande kunna få ett beslut prövat av en domstol eller nämnd i enlighet med vad landets lagar föreskriver. införs en möjlighet att överklaga beslut i ärende om utfärdande av behörighetsbevis till allmän förvaltningsdomstol. 7 a § Paragrafen är ny. Krav på nödvändiga insikter i de föreskrifter som gäller beträffande det offentliga skolväsendet har tidigare gällt endast för personer som varit aktuella att anställas tills vidare. Innebörden av den nya paragrafen är att kommuner och landsting skall se till att alla de aktuella personalkategorierna, sedan de anställts, har de nödvändiga insikterna i styrdokumenten. Kommunernas och landstingens skyldighet i aktuellt avseende gäller för både visstidsanställda och tillsvidareanställda. 4 b § Första stycket är nytt. Ändringen är avsedd att visa att det huvudsakliga syftet med det individuella programmet är att förbereda för studier på ett nationellt eller ett specialutformat program. I andra stycket tas de tidigare punkterna 1 och 4 bort. Den tidigare punkten 5 omformuleras och tas in som punkt 4 i paragrafens nya lydelse. Ändringarna har behandlats i avsnitt 7.1. Tredje stycket motsvarar i huvudsak det tidigare andra stycket, dock bl.a. med den ändringen att hänvisningen till programinriktat individuellt program tas bort. I fjärde stycket fastslås att programinriktat individuellt program skall utformas för en grupp elever. Detta innebär att en elev alltid skall kunna söka ett programinriktat individuellt program i den mån det anordnas inom kommunen eller inom samverkansområdet. En elev som tagits in på ett individuellt program kan naturligtvis också läsa på ett programinriktat individuellt program även om han eller hon inte sökt den utbildningen i förväg. I femte stycket ändras endast en hänvisning. 13 § Ändringen i första meningen i andra stycket är en följd av ändringen i 13 a § nedan. Ändringen i sista meningen i andra stycket görs för att samstämmighet skall råda med vad som står i sista meningen i 5 § andra stycket. 13 a § Ändringen innebär att ett landsting, efter överenskommelse med en kommun, kan anordna utbildning på ett individuellt program. 26 § Ändringen innebär att hänvisningen görs till 4 b § andra stycket 2. 9 § Ändringen i första stycket innebär att bidragsåret skall sammanfalla med kalenderåret. Ändringen i andra stycket är en följd av att bidragsåret inte längre skall börja . Ändringen innebär ingen förändring i sak. 12.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:802) om entreprenadförhållanden inom skolan 1 § Lydelsen av bilaga 2 till skollagen (1985:1100) har ändrats genom SFS 1999:180. I den nu aktuella paragrafen görs en följdändring på så sätt att någon hänvisning till skollagen inte längre görs. Avsikten är att den undervisning som får läggas ut på entreprenad skall vara densamma som enligt paragrafens tidigare lydelse. Det som tidigare betecknades som estetiska ämnen, ekonomiska ämnen, tekniska ämnen och yrkesämnen anges nu vara karaktärsämnen som har en yrkesinriktad eller estetisk profil. Förteckning över remissinstanserna samt en samman- ställning av remissyttrandena över departementsskri- velsen Utan timplan med oförändrat uppdrag (Ds 1999:1) Remissinstanser Av totalt 59 remissinstanser har 50 yttrat sig. Spontana yttranden har in- kommit från 24 remissinstanser. Sammanlagt har 74 svar inkommit. Remissyttranden har inkommit från , Barnom- budsmannen, , (), Statens skol- verk, i skolan (), , , , , En- kommun, , , kom- mun, , , kommun, Lands- krona kommun, , , kommun, kommun, , , kommun, kommun, , kommun, stad, kommun, , , kommun, kommun, , stad, kommun, , (), i (LO), (), Akademikers (), och (gemensam), , och Skola, Han- dikappförbundens samarbetsorgan, i , . Dessutom har yttranden inkommit från kommun, Hallstaham- mars kommun, kommun, , kom- mun, kommun, , , , , kommun, , Sala kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, , kommun, , kommun, kommun, kommun, . Principiella utgångspunkter Arbetsgruppen bedömer att en nationell timplan inte överensstämmer med en mål- och resultatstyrd skola, men bedömer att en slutlig reform med slopad timplan kan genomföras först efter en prövning genom en försöksverksamhet. Med ett fåtal undantag delar remissinstanserna arbetsgruppens uppfatt- ning att den nationella timplanen inte passar in i en mål- och resultatstyrd skola. Enligt skulle en slopad timplan få en dubbel effekt, nämligen ett borttagande av ett hinder och en ökad fokuse- ring på målen. menar att målen måste bli det viktigaste styrinstrumentet i ett målstyrt system. Flera remissinstanser pekar också på att timplanen upplevs som hinder i undervisningen. Den minsta ga- ranterade undervisningstiden anses av flera remissinstanser säkerställa att inga ämnen betonas på bekostnad av andra. känner emellertid oro för att en del s.k. övningsämnen skall få mindre tid till förmån för basämnena. En tydlig tendens bland främst de spontana remissvaren är att kommu- ner vill anmäla sitt intresse för att delta i försöksverksamheten. De redo- visar också att förberedande arbete redan har påbörjats inom kommun och skola. Syfte med försöksverksamheten Arbetsgruppen redovisar två syften med försöksverksamheten att prova om den nationella timplanen kan tas bort och i så fall hur detta kanske. Remissinstanserna instämmer i arbetsgruppens uppfattning att försöks- verksamheten bör ha båda dessa två syften samt att utgångspunkten bör vara ett oförändrat uppdrag till skolan. Remissinstanserna ställer sig också bakom att den totala minsta garanterade undervisningstiden bör gälla för skolor inom försöksverksamheten. Krav för deltagande i försöksverksamheten Arbetsgruppen föreslår att såväl kommunen som skolan skall uppfylla vissa krav för att få delta i försöksverksamheten. I stort handlar dessa om ett tydliggörande av krav som redan ställs inom ramen för mål- och resultatstyrningen av skolan. Många remissinstanser lägger vikt vid att de deltagande kommunerna och skolorna uppfyller de nationellt fastställda krav samt att skolan garanterar nationell likvärdighet enligt läroplanen. Remissinstanserna instämmer i vikten av rutiner för kvalitetsredovisningar, uppföljning och utvärdering inom försöksverksamheten. poängterar betydelsen av att den nationella timplanen inte ersätts av en timplan utan av andra kvalitetssäkringsinstrument. kommun anser att det ska finnas krav på skolorna om redovisning av syfte och planering av tid. Föräldra- och elevinflytande betonas. LO anser att kommunernas möjligheter att delta ska utgå ifrån hur långt respektive kommun kommit i sitt arbete med kvalitetsstyrning av verksamheten. anser att det ställs för mycket krav vad avser redovisning av ansvarsfördelning, stöd till deltagande skolor och kvalitetssäkring.