prop · GM03104 · 1999-01-01 00:00:00 — Frågan om hur risker skall definieras och mätas är föremål för fortsatt analys inom ramen för arbetet med att utveckla det nya styrsystemet. Resultateffekter vid anpassningen till en ny riktmärkesportfölj fattade kontorets styrelse ett beslut om en ny riktmärkesportfölj för valutaskulden. Riktmärkesandelen för ecu och ecu- valutor på ersattes av en andel för euro på , andelen för pund minskades med till och andelen för yen drogs ned från . ökades andelen för dollar från och andelen för schweiziska franc från . På räntesidan kom det tidigare riktmärket för skuldens ränterisk - - att ersättas av ett riktmärke för skuldens genomsnittliga räntebindningstid, vilket fastställdes till . För en jämförelse mellan det gamla och det nya riktmärket, se figur 3.7. Figur 3.7 Valutaskuldens riktportföljer före och /99 Eftersom den nya riktmärkesportföljen skulle gälla redan från fick kontoret med hjälp av ett stort antal derivattransaktioner genomföra en snabb anpassning av valutaskulden till den nya riktmärkesportföljen . Kontoret lyckades väl med åtgärderna. Överslagsmässigt räknat kom anpassningen att ge upphov till en extraordinär vinst på ca på valutasidan (främst från de stora terminsförsäljningarna av schweiziska franc) och en extraordinär förlust på på räntesidan (främst från en av anpassningen betingad, kraftig neddragning av ränterisken i yen precis innan den kraftiga uppgången i den långa yenräntan under årets sista veckor). Utan någon anpassning till ett nytt riktmärke skulle kontorets resultat följaktligen ha blivit ca i stället för ovan redovisade ca (). Resultatet på räntesidan skulle ha blivit ca 810 miljoner i stället för ca och resultatet på valutasidan en förlust på ca i stället för ca . Då kontorets resultat jämförs med de externa förvaltarnas resultat i tabellerna 3.8 och 3.9 används det enligt ovan korrigerade resultatet för kontoret. Likviditetshantering i svenska kronor Statens huvudsakliga upplåning sker genom de veckovisa auktionerna av statsskuldväxlar och statsobligationer. Däremellan bedriver för att hantera de dagliga variationerna i betalningsflödena. Auktionsvolymerna anpassas så att kontoret i genomsnitt ligger på upplåning inom likviditetsförvaltningen. Normala variationer i flödena är exempelvis momsinbetalningar i mitten av månaden och statsskuldväxelförfall den tredje ons- dagen . Placeringsbehov uppstår följaktligen i samband med momsinbetalningarna och upplåningsbehov i samband med växelförfallen. Lånebehovet täcktes främst genom upplåning på depositmarknaden, men även genom finansierande repor. har kontoret ökat maximerat upplåningen via repor från maximalt till maximalt per dag. Den nya gränsen motsvarar av den totala marknadsomsättningen. Motparterna är kontorets återförsäljare. Kontoret hade upplåningsbehov av dagarna 1998. I genomsnitt lånades per dag, av vilka lånades upp på depositmarknaden. Resterande finansierades via repor. Vid utnyttjandet av repomarknaden måste kontoret ta hänsyn till den påverkan som aktivitet kan ha på prissättningen av reporna. Detta förklarar varför i genomsnitt endast utnyttjades av limiten på 10 miljarder. Depositupplåningen, som framförallt görs för med likvid , skedde till reporänta, medan repofinansieringen gav en besparing på i förhållande till densamma. Av de volymer som hanterades inom likviditetsförvaltningen avsåg placeringar på deposit- eller repomarknaden. Likviditetsöverskott fördelades jämnt mellan de båda marknaderna. Besparingen i förhållande till reporänta uppgick till på depositsidan och på reposidan. Sammanlagt har besparingen 1998 således uppgått till ca 1998 att jämföra med 1997 och /96 som omfattade 18 månader. Som noterades i avsnitt 2.2.3 ger dessa siffror ett mått på besparingarna till följd av kontorets dagsprognoser. Att resultatet förbättrades 1998 jämfört med kan till en del tillskrivas ökat utnyttjande av repofinansiering. Även valet av finansieringsteknik har således betydelse, men repotransaktionerna görs med dagsprognoser som underlag varför resultatet ändå kan ses som en mätare av dagsprognosernas effekter. De två- och tioåriga räntefutures som introducerades , gav anledning att införa repofaciliteter i leveransbara statsobligationer. Den syftar till att undvika leveransproblem i futureskontrakten och utgör således ett led i kontorets marknadsvård. En volymbegränsning på per lån gäller för dessa repor. Räntenivån ligger på 70 baspunkter under reporänta, för att utnyttjandet ska ske endast då marknaden i övrigt ej fungerar. har denna facilitet inte tagits i anspråk. Valutakontona i har används på samma sätt som föregående år, dvs. för att hantera upplåningen i commercial paper. Utnyttjandet av valutakontona har genererat en besparing på ca . beslutade regeringen att ge möjlighet att självständigt hantera likviditet i utländsk valuta upptill en behållning om motsvarande . Beslutet ger förutsättningar för en mer flexibel hantering av in- och utbetalningar i utländsk valuta och beräknas medföra ytterligare besparingar på grund av minskade transaktionskostnader. 10.3 3.3 UPPLÅNING FRÅN HUSHÅLLEN 10.3.1 3.3.1 Mål och strategier Upplåningen från de svenska hushållen skall genom val av upplåningstekniker, löptider och marknadsföring understiga kostnaderna för upplåningen på den svenska penning- och obligationsmarknaden och därigenom bidra till att kostnaden för statsskulden långsiktigt blir så låg som möjligt. fattade beslut om att avveckla Allemansspar från och med . Kontorets ambitioner att spararna skulle flytta över sina medel till Riksgäldsspar infriades inte. kvarstod en stor del av sparmedlen hos bankerna. Enligt övergångsbestämmelserna flyttades dessa medel då över till vanliga bankkonton. Ett skäl till detta kan vara den trögrörlighet som råder på sparmarknaden. Ett annat kan vara att inte hade möjlighet, till skillnad från bankerna, att marknadsföra sig direkt till Allemanssparkunderna. Arbetet med lanseringen av den nya sparformen Riksgäldsspar har fortsatt . finns åtta placeringsalternativ inom Årsspar. Dessutom finns Månadsspar som ger möjlighet att småspara regelbundet. En första utvärdering av utbudet inom Riksgäldsspar visar att sparformens grundmodell står sig väl. Viss nyutveckling kommer att ske för att ytterligare tillmötesgå kundernas efterfrågan. Intresset för premieobligationer har ökat efter omläggningen till VPC- registrering. Antalet kunder har ökat och nya kundkategorier har tillkommit. En orsak torde vara den oroliga börsmarknaden, vilket i kombination med den nya utformning andra lån ledde till stor nyförsäljning. har också egen försäljning ökat från en nivå på till av försäljningen, en utveckling som bidrar till att minska kontorets kostnader. Den egna försäljningen av de reala statsobligationerna är blygsam, men viss efterfrågan finns varför verksamheten kommer att fortgå. Den satsning som inleddes med syfte att öka spararnas kännedom om som en trygg, säker aktör på sparandemarknaden har visat ett gott resultat. Undersökningar visar att trovärdighet är mycket hög och att allt fler känner till kontoret och har förtroende för verksamheten. Trots en nästan total dominans på sparandemarknaden av de allt vanligare fonderna har kontorets position på privatobligationsmarknaden stärkts. inrättades en tillfällig arbetsgrupp med uppgift att ansvara för kundkontakter och administration av avvecklingen av Allemansspar och överföringar till Riksgäldsspar. Gruppen har kommit att fylla en viktig länk mellan kontoret och försäljningsorganisationen. har gruppen permanentats och arbetar nu med all kundserviceverksamhet inom hushållsupplåningen. har kontoret påbörjat en processbeskrivning av arbetsflödena inom hushållsupplåningen. Detta arbete har skapat möjligheter att minimera arbetsinslag och få ett tydligare gränssnitt mellan front- och backoffice. 10.3.3 3.3.3 Resultat och måluppfyllelse Upplåningen från hushållen uppgick till totalt vid utgången av 1998, vilket var en minskning jämfört med . Minskningen kan främst hänföras till avvecklingen av Allemansspar. Figur 3.8 Hushållsupplåningens andel av statsskulden Riksgäldsspar har haft en svagt positiv försäljningsutveckling. Nettoökningen uppgår till , vilket ger en total volym om 5,2 miljarder. Inflödet kommer från överföringar av Allemanssparmedel, från en konvertering av förfallande Riksgäldskonto samt nyupplåning. Inom Riksgäldsspar har Månadsspar haft en svagare ökning än prognos, vilket bl.a. avspeglar hård konkurrens om småspararna från bankernas räntefonder. Den reala upplåningen inom Årsspar uppgår till av den totala volymen. Den totala reala upplåningen, inklusive Riksgäldsspar, uppgår till . Av detta utgör upplåningen i de SOX- noterade realränteobligationerna . Denna siffra avser endast kontorets egen försäljning av realobligationer då ingen statistik går att erhålla för övrig försäljning av realobligationer till hushåll. Riksgäldskonto, för vilket ingen nyförsäljning ägt rum , minskade med 1,2 miljarder, vilket ger en kvarvarande utestående volym om . emitterades två premielån. Sammanlagt uppnådde dessa båda lån en volym om , vilket kan jämföras med 5,8 miljarder i de lån som gavs ut . Eftersom stora förfall skedde minskade dock den utestående stocken med 2,7 miljarder. Tabell 3.10 Förväntad besparing genom upplåning från hushållen jämfört med motsvarande upplåning med motsvarande löptid på penning- och obligationsmarknaden, . 1994/95 1995/96 1997 1998 Allemansspar (jmf. med kort upplåning) 242 253 102 34 Premieobligationer (jmf. med nollkupongräntestrukturen) 43 126 245 186 Riksgäldskonto (jmf. med nollkupongräntestrukturen) 85 -11 -2 0 Riksgäldsspar (jmf. med nollkupongräntestrukturen)1 - - -20 -25 Summa besparing 370 368 325 195 1 Intäkterna periodiseras över genomsnittlig löptid . Resultatet av den sammanlagda hushållsupplåningen uppgick till en besparing om gentemot motsvarade kostnad för upplåning på penning- och obligationsmarknaden. Största delen av resultatet uppnåddes genom emissionerna av premieobligationer där framför allt 98:2 gav överskott. Vid övergången från Riksgäldskonto till Riksgäldsspar förändrades redovisningsprincipen. Intäkterna från Riksgäldsspar periodiseras istället för att som för Riksgäldskonto direkt påföras resultatet. En metod där intäkterna periodiseras medför att det först råder balans mellan intäkter och kostnader. Denna balans torde för Riksgäldsspars del uppnås 2001. Således uppvisade Riksgäldsspar ett negativt resultat för året. Skulle tidigare redovisningsprincip tillämpats hade ett positivt resultat om uppnåtts . Avvecklingen av Allemansspar medför att besparingen bortfaller från denna sparform. Kostnaden för den reala obligationsupplåningen är förhållandevis låg, varför den strategiska betydelsen av att låneformen erbjuds på sparmarknaden överväger kraven på kortsiktig lönsamhet. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , . Regeringen beslutar skrivelse 1998/99:104 Utvärdering av upplåning och skuldförvaltning budgetåren 1993/94 - 1998. Sjunker exempelvis räntan mellan två beräkningstillfällen så ökar marknadsvärdet. Eftersom skuldens värde ökar uppstår en orealiserad förlust, d.v.s. en (orealiserad) kostnad. Stiger räntan sker det motsatta, d.v.s. marknadsvärdet sjunker och en orealiserad vinst uppstår. Dessutom gäller att ju längre genomsnittlig löptid skulden har, dess större utslag ger ränteförändringar i marknadsvärdet. Det risktillägg i form av högre ränta som en investerare kräver till följd av dåliga möjligheter att (främst) sälja innehav av obligationer. Nettoamorteringen beräknas enligt följande; minskningen av anskaffningsvärdet av utländska lån - 48,5 miljarder, årets realiserade valutadifferenser -10,4 och gjorda kron/valutaswappar +30,7. Till detta kommer en justeringspost för bokföringsmässiga skillnader mellan nettoflöde och skuldförändring på +1,8 miljarder. I not 1 till resultaträkningen redovisas årets kostnader för skuldförvaltningen. Tabellerna är inte jämförbara, då utfallet för reala lån och skuldbytesavtal inte ingår i riktmärkesportföljen för nettokronskulden.