prop · GM0333 · 1999-01-01 00:00:00 — Skälet är att Hälso- och sjukvårdens el- och vattenförsörjning täcks in av områdena Elförsörjning och Försörjning med vatten. Området Massflykt avser en beredskap för en plötslig extraordinär tillströmning av ett mycket stort antal flyktingar till vårt land. Samhällets beredskap, främst lokalt och regionalt, där oftast flera olika sektorsområden blir involverade, har främst till syfte att kunna skapa förutsättningar för ett bra mottagande som så långt möjligt skall kunna tillgodose flyktingarnas behov. Till skillnad från andra områden av svåra påfrestningar på samhället i fred, som mer direkt drabbar det svenska samhället, handlar det här om att på olika sätt kunna möta och bistå människor som av olika skäl kommit till undan en extrem situation i ett annat land. 6 Nedfall av radioaktiva ämnen (Miljö- och Försvarsdepartementen) Sammanfattning: Regeringen har i prop. 1996/97:11 dragit slutsatsen att beredskapen mot olyckor i svenska och utländska kärntekniska anläggningar är, mot bakgrund av tidigare utförda åtgärder, tillfreds- ställande. Regeringen gör inte nu någon annan bedömning men anser att ytterligare åtgärder kan behöva vidtas på framförallt följande områden. - Mätning av luftburna radioaktiva ämnen. - Rådgivning för sanering. - Beredskapen i . Följande myndigheter har uppgifter när det gäller beredskapen mot nedfall av radioaktiva ämnen. är central förvaltningsmyndighet med uppgift att övervaka säkerheten vid kärnteknisk verksamhet. När det gäller beredskapen mot kärntekniska olyckor såväl i som utanför skall speciellt svara för teknisk rådgivning till myndigheter ansvariga för befolkningsskyddet. är central förvaltningsmyndighet för frågor om skydd av människor, djur och miljö mot skadlig verkan av strålning. När det gäller beredskapen mot kärntekniska olyckor såväl i som utanför skall svara för rådgivning till myndigheter ansvariga för befolkningsskyddet och räddningstjänsten i frågor som rör strålskydd och sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen. samordnar mätexpertis och mätresurser inom den nationella strålskyddsberedskapen. är central förvaltningsmyndighet för bl.a. frågor om olycks- och skadeförebyggande åtgärder enligt räddningstjänstlagen och om sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning, i den mån detta inte är en uppgift för någon annan myndighet. Enligt räddningstjänstlagen (1986:1102) skall länsstyrelserna svara för räddningstjänsten vid utsläpp av radioaktiva ämnen. Länsstyrelserna skall också svara för saneringen efter sådana utsläpp. Länsstyrelserna skall upprätta en plan för detta efter hörande av andra berörda myndigheter, kommuner och landsting. Länsstyrelserna i kärnkraftlänen skall dessutom organisera en personalberedskap för arbetet. Målen och ambitionerna för samhällets åtgärder inom området är att okontrollerade utsläpp av radioaktiva ämnen från kärntekniska anläggningar inte skall ske. Detta gäller såväl kärntekniska anläggningar i som anläggningar inom områden på sådant avstånd från att en olycka kan leda till nedfall även inom . Om en olycka skulle inträffa innebär målen att ägare till svenska kärntekniska anläggningar men också myndigheter och andra organ i så stor utsträckning som möjligt skall förhindra att människor, egendom eller miljö i samband med nedfall blir utsatta för strålning. Möjligheter skall finnas att ta hand om människor som utsätts för strålning och att i övrigt begränsa skadorna. De långsiktiga effekterna av nedfallet skall kunna bedömas och saneringsåtgärder skall kunna vidtas om detta bedöms vara en rimlig åtgärd så att mark i så stor utsträckning som möjligt åter kan användas för sina ändamål. Åtgärderna skall kunna vidtas vare sig utsläppen härrör från inhemska eller utländska kärntekniska anläggningar. Regeringen drog i prop. 1996/97:22 slutsatsen att beredskapen mot olyckor i svenska och utländska kärntekniska anläggningar är, mot bakgrund av tidigare utförda åtgärder, tillfredsställande. Regeringen gjorde emellertid den bedömningen att beredskapen ytterligare kan stärkas. När det gäller beredskapsplaneringen vid de svenska kärnkraftverken bedömde och att planeringen är tillfredsställande samt att förbättrings- och utvecklings- arbetet sker på ett konstruktivt sätt. konstaterar att den nationella beredskapen mot olyckor i kärntekniska anläggningar är tillfredsställande. Förmågan att begränsa konsekvenserna för samhället vid en olycka är god. Den nationella beredskapen kan emellertid ytterligare förstärkas och verket har i sammanhanget redovisat ett antal åtgärder som anser att myndigheterna bör planera för. har i samverkan med anskaffat nya instrument för mätning av dosraten vid nedfall av radioaktiva ämnen. Mätningar skall kunna ske i regi av länsstyrelserna och kommunerna. Utbildning har skett av den personal som skall hantera instrumenten. Regeringen har, som en följd av propositionen 1991/92:41 om samhällets åtgärder mot allvarliga olyckor, uppdragit åt att i samråd med och andra berörda myndigheter upprätta en nationell expertgrupp för sanering vid utsläpp av radioaktiva ämnen. Gruppens uppgift är att utarbeta allmänna råd om saneringsmetoder som kan tjäna som underlag för planering och genomföring av sanering. anser att kunskaperna om sanering och olika metoder för saneringsarbetet bör fördjupas och att det bör utformas råd och anvisningar. Verket har utarbetat riktlinjer för planerare inför tidiga saneringsåtgärder efter nedfall av radioaktiva ämnen. Avsikten är att riktlinjerna skall utvecklas, så att de kan utgöra underlag för allmänna råd och för kunskapsspridning i andra former. Planering och övningar som är gemensamma för flera län skall genomföras i syfte att stärka beredskapen inom saneringsområdet. har sett över systemet för tidig varning till allmänheten. Nya bruksanvisningar för redan utdelade s.k. RDS- mottagare skall göra det lättare för allmänheten att använda mottagarna. anser det viktigt att den redan påbörjade utvecklingen av en ny generation RDS-mottagare kan fullföljas och att det utarbetas ett nytt system för utdelning av mottagare. De brister som förekommer i larmkedjan elimineras enligt genom införande av det kvalitets- och rapporterings- system som verket har utvecklat. En utbyggnad av utomhusvarningen på särskilt lämpliga ställen skall ge ökad säkerhet och flexibilitet i varningssystemen. De ljudmätningar som har genomförts för utomhus- varningen kommer att ge underlag för en utbyggnad av systemet. Enligt Statens räddningsverks bedömning kommer de pågående och planerade förbättringarna av varningssystemen till allmänheten att ytterligare öka förmågan att begränsa konsekvenserna för samhället vid ett nedfall av radioaktiva ämnen. anser det viktigt att länsstyrelserna inte utarmas på den kompetens som en god beredskap inför utsläpp av radioaktiva ämnen fordrar. Farhågor finns för att det skall ske om den personalminskning som har skett vid en del länsstyrelser kommer att fortsätta. När det gäller den strålningsmedicinska beredskapen har Social- styrelsen tillsammans med organiserat en medicinsk expertgrupp som ingår i institutets beredskapsorganisation. Den medicinska expertgruppens uppgift är att ge råd och information i strålningsmedicinska frågor till och Social- styrelsen. Uppgifter som framkommer och de bedömningar som gruppen gör skall myndigheterna vidarebefordra till hälso- och sjukvården och till hälsoskyddsmyndigheterna. Samtliga sjukvårdshuvudmän har utsett en strålningsmedicinskt ansvarig läkare. Det skall ingå i uppgifter att informera och vid behov utbilda den personal som ingår i den medicinska delen av beredskapsorganisationen. En grundläggande filosofi i den nationella beredskapen mot olyckor i kärntekniska anläggningar har varit att så långt som möjligt utnyttja befintliga organisationer och system som grund för mätberedskapen. Exempel på tillämpning av denna filosofi är Försvarets forskningsanstalts luftfilterstationer som mäter mängden luftburna radioaktiva ämnen vid marknivå och Försvarsmaktens tidigare möjlighet att mäta radioaktivitet på hög höjd med flygplan . Även den mätexpertis och de mätresurser som finns vid universitetens radiofysiska institutioner är exempel härpå. Genom tilläggsköp av tjänster och utrustning har de befintliga basresurserna kunnat kompletteras så att de uppfyller beredskapens behov. Detta har varit effektivt och den nödvändiga beredskapen har kunnat uppnås till låg extra kostnad. Svagheten är dock att beredskapsfunktionen också är beroende av andra myndigheters och organisationers resurser som styrs av andra faktorer än beredskapens krav. anser att följande grundläggande uppgifter skall bemästras. - Varning och prognos för att kunna förutse och bedöma stråldoser, ge information och vidta skyddsåtgärder under det akuta skedet. - Mätning av nedfallets sammansättning och omfattning för att kunna bedöma stråldoser, ge information samt välja åtgärder som begränsar stråldoser. har på uppdrag av regeringen redovisat hur systemen för strålningsmätning kan förbättras för användning i krig och fred. Övervägandena om system för strålningsmätning avser kostnadsberäkningar för ersättning av befintlig mätutrustning, för nyanskaffning av nya mätinstrument samt för inrättande av ett antal doktorandtjänster som skall göra det möjligt att långsiktigt inom landet kunna upprätthålla en kvalificerad mätteknisk kompetens. har, tillsammans med , även redovisat ett förslag till ambitionsnivå för övervakning av luftburna radioaktiva ämnen. Den förändring som skett i det säkerhetspolitiska läget med bl.a. ett fullständigt provstoppsavtal (CTBT) har lett till att behovet av luftfilterstationer för internationella kontrolländamål har minskat. I övervakningen av det fullständiga provstoppsavtalet kommer bara en helt ny station att ingå i ett världsomfattande övervakningsnät under överinseende. De ursprungliga mätstationerna är således inte längre aktuella vid en övervakning av provstoppsavtalet. Förändringen har lett till att den finansiering som skett av dessa stationer från anslag är aktuell. Eftersom luftfilterstationerna är en viktig komponent i den nationella mätberedskapen i händelse av en olycka som leder till utsläpp av radioaktiva ämnen aktualiseras frågan om en ny långsiktig finansierings- form. har tillsammans med uppskattat kostnaden för att driva fem av stationerna till . Kostnadsunderlaget lämnades till regeringen i samband med Statens strålskyddsinstituts budgetunderlag för . I sin redovisning av systemen för strålningsmätning menar att specialistkompetens inom mätteknikområdet bör vidmakthållas långsiktigt genom tilldelning av resurser för kvalificerad utbildning i form av doktorandtjänster. Regeringen har tidigare avsatt resurser till doktorandtjänster i syfte att höja kompetensen på beredskapsområdet. - 1998 har totalt anslagits för insatser när det gäller kärnsäkerhet och strålskydd i . De svenska insatserna har utvärderats och redovisas i prop. 1998/99:1, utgiftsområde 7. Slutsatsen är att programmet haft en lämplig inriktning och genomförts på ett bra sätt. Regeringen föreslår att verksamheten skall koncentreras till åtgärder avseende kärnsäkerhet, hantering av radioaktivt avfall och strålskydd avseende kärnteknisk verksamhet. I detta ingår frågor rörande beredskap mot olyckor i kärnteknisk verksamhet. EU samarbetar genom Tacis- och Phareprogrammen med länderna i Öst- och för att förbättra kärnsäkerheten och strålskyddet. - 1997 har ca 12,1 MEcu avsatts för samarbetet vad gäller olycksberedskap. Regeringen anser att beredskapen mot kärntekniska olyckor är tillfredsställande. På vissa områden bör emellertid vidtas åtgärder för att effektivisera och förbättra arbetet. Myndigheternas planering inför radioaktiva nedfall är väl utvecklad efter åtskilliga års arbete med utformning av regler och rutiner för verksamheten på framför allt central och regional nivå. En utveckling av samarbetet mellan länsstyrelserna skulle dock i hög grad bidra till att öka effektiviteten i verksamheten. Regeringen anser att behovet av samarbete är särskilt stort inom utbildningsområdet. Gemensamma övningar för t.ex. sex till sju län skulle bredda aktörernas kunskaper och erfarenheter. En ökad samordning fordras vidare mellan olika slag av övningar på olika nivåer - internationellt, nationellt, regionalt och lokalt. Förutsättningarna för strålningsmätning bör kunna förbättras. Anskaffningen av nya mätinstrument och den genomförda utbildningen av personal hos länsstyrelser och kommuner är ett viktigt led i dessa strävanden. Förberedelser måste också vidtas så att det vid utsläpp av radioaktiva ämnen som inte drabbar hela landet snabbt går att omfördela personal och utrustning mellan län och kommuner. har på uppdrag av regeringen bedrivet avancerad övervakning av luftburna radioaktiva ämnen. Genom detta har kunnat delta i övervakningen av det begränsade internationella provstoppsavtalet inom nedrustningsområdet. Övervakningssystemet som består av sex mycket känsliga luftfilterstationer är vid en kärnkraftsolycka en viktig resurs för att bestämma koncentration och sammansättning av radioaktiva ämnen i luft. Det är angeläget att ett antal av dessa stationer fortsättningsvis även kan användas för identifiering av radioaktiva ämnen i händelse av en kärnkraftsolycka. Regeringen avser därför vidta sådana åtgärder att en tillräcklig mätberedskap kan upprätthållas . fullföljer på regeringens uppdrag ett långsiktigt arbete som syftar till att förbättra varningssystemet i den s.k. inre beredskapszonen (från kärnkraftverken). De åtgärder som verket redovisat - utarbetande av nya bruksanvisningar för RDS- mottagare, utveckling av en ny generation mottagare och utbyggnad av systemet för utomhusvarning - är viktiga komponenter i den fortsatta utvecklingen av beredskapen. Strävan för det internationella samarbetet inför nedfall av radioaktiva ämnen bör som framgått vara att andra länder i vårt närområde där det finns kärntekniska anläggningar skall ha en tillfredsställande säkerhet vid dessa anläggningar. Det bör också finnas anordningar och rutiner för tidig varning som gör att svenska myndigheter kan börja vidta åtgärder så snabbt som möjligt efter ett utsläpp av radioaktiva ämnen så att det finns möjlighet att skydda människor, egendom och miljö i Inom det s.k. Östeuropaprogrammet pågår eller har genomförts projekt som har betydelse för strävan att minska riskerna för kärnkraftsolyckor i närområde. Andra samarbetsprojekt syftar till att länderna i närområdet skall bygga upp en effektiv strålskyddsorganisation och hålla en beredskap som förbättrar förutsättningarna för samverkan och informationsutbyte. Regeringen har i budgetpropositionen för föreslagit fortsatta insatser på kärnsäkerhetsområdet i . Inom länder i närområdet har samarbetet mellan de operativt ansvariga regionala myndigheterna och de centrala myndigheterns med ansvar för beredskapsplaneringen på central nivå i hög grad varit inriktat på kärnsäkerhet och strålskydd. Ett ökat samarbete bör emellertid även ske på det konsekvensbegränsande området. En utveckling av samarbetet i beredskapsorganisationen bör inriktas på att stödja projekt of Nuclear Emergency Preparedness och på en utökad samverkan mellan de ansvariga organen på regional nivå i , de baltiska länderna och . Även resurser behövs för att de regionala myndigheterna skall kunna planera och genomföra gemensamma övningar. Det är särskilt angeläget att samarbetet mellan de nordiska länderna utvecklas vidare i händelse av utsläpp av radioaktiva ämnen. Det skulle innebära att länderna agerar gemensamt inom ramen för bl.a. Partnerskap för fred (PFF) och Östersjösamarbetet. Ett av syftena med ett gemensamt agerande skulle vara att öka kunskapsutbytet mellan länderna och göra det lättare att förstå de skillnader i de konsekvensbegränsande åtgärderna som förekommer mellan dessa. 7 Elförsörjning (Närings- och ) Sammanfattning: Fredstida störningar i elförsörjningen sammanhänger huvudsakligen med fel i elnäten, särskilt i lokala nät på landsbygden. Det finns en beredskap att hantera sådana störningar. Utvecklingen på området följs upp mot bakgrund av bl.a. elmarknads- reformen. Insatser för att förbättra förmågan att avhjälpa störningar bör övervägas, bl.a. beträffande samordning av reparationsresurser. Det allvarligaste hotet mot elförsörjningen i fredstid är sabotage mot vitala delar av elsystemet. Det kan leda till stora konsekvenser i samhället genom omfattande elavbrott. De åtgärder som på statsmakternas initiativ vidtas för att elförsörjningen skall kunna upprätthållas och återupprättas i krig har en positiv effekt på den fredstida beredskapen, särskilt när det gäller skydd mot sabotage. Det är dock inte möjligt att säkerställa en helt störningsfri elförsörj- ning. ökar elberoendet i samhället, bl.a. tillföljd av ett ökat beroende av fungerande telekommunikationer och IT-system. Samhällsviktig verksamhet som oundgängligen måste fungera måste därför tillförsäkras tillgång till el för situationer då den ordinarie elförsörjningen inte fungerar. Ytterligare insatser för att säkerställa detta bör övervägas. () är bl.a. nätmyndighet enligt ellagen. I uppgiften ingår att utöva tillsyn över ellagens efterlevnad utom i fråga om driftsäkerhet och elsäkerhet. Det innefattar bl.a tillsyn av nätverksamhet och leveranskoncessioner. Myndigheten prövar också koncessionsärenden enligt ellagen utom i fråga om nätkoncessioner för utlandsförbindelser. är vidare funktionsansvarig myndighet för fuktionen Energiförsörjning inom totalförsvarets civila del och ansvarig för delfunktionen Bränsle- och drivmedelsförsörjning. () driver och förvaltar det svenska stamnätet och de statligt ägda utlandsförbindelserna (prop. 1990/91:87, bet. 1990/91:NU38, rskr. 1990/91:318). skall enligt riktlinjer ansvara för driften av stamnätet, den löpande momentana elbalansen och det svenska kraftsystemets övergripande driftsäkerhet. är enligt förordningen (1994:1806) om systemansvaret för elektrisk ström systemansvarig myndighet enligt ellagen (1997:857). I detta ingår att bl.a. utfärda föreskrifter om och utöva tillsyn över driftsäkerheten i elektriska anläggningar. ansvarar vidare för delfunktionen Elförsörjning inom funktionen Energiförsörjning inom den civila delen av totalförsvaret (prop.1996/97:4, bet. 1996/97:FöU1, rskr. 1996/97:112). är elberedskapsmyndighet enligt elberedskapslagen (1997:288) (prop 1996/97:86, bet. 1996/97:FöU6, rskr. 1996/97:204). utövar med stöd av ellagen tillsyn över och utfärdar föreskrifter om elsäkerhet. Leveranssäkerheten för en elkund beror på säkerheten i hela leveranskedjan från kraftstation till kundens anslutningspunkt. Den svenska elproduktionen sker huvudsakligen i vattenkraftanläggningar i norra och större värmekraftanläggningr i södra delen av landet. Eftersom det finns betydande stordriftsfördelar i elproduktionen är produktionen relativt centraliserad till stora anläggningar som ofta ligger långt från de huvudsakliga konsumtionsområdena. Överföringsförbindelserna med utlandet möjliggör kraftutbyte med , , och . och har numera en öppen och gemensam elmarknad. Kraftöverföringen från produktions- anläggningarna till förbrukare sker på ledningsnät som delas in i tre nivåer. Kraftöverföring mellan landets regioner sker via det lands- omfattande stamnätet, till vilket utlandsförbindelserna är anslutna. Från stamnätet transformeras kraften ned till lägre späningsnivåer för överföring på regionala nät. Därefter sker ytterligare nedtransformering för överföring på lokala nät. Produktionsanläggningar och större förbrukare är vanligtvis anknutna till stamnätet eller regionala nät. Lokalnäten försörjer hushåll och andra elkunder med låg elförbrukning. Elförsörjningen har reformerats genom omfattande förändringar av regelverket för elmarknaden. trädde ett nytt regelverk för elmarknaden i kraft (prop. 1994/95:222, bet. 1995/96:NU1, rskr. 1995/96:2). Det nya regelverket innebär konkurrens i handeln med el, vilket skapar förutsättningar för en ökad pris- och kostnadspress i elförsörjningen och en ökad valfrihet för kunderna. Nätverksamhet är ett naturligt monopol som övervakas med stöd av ellagstiftningen. trädde en ny ellag (1997:857) i kraft (prop. 1996/97:136, bet. 1997/98:NU3, rskr. 1996/97:27). Den nya ellagen bygger på elmarknadsreformens principer och innebär i huvudsak en språklig och redaktionell modernisering av den tidigare gällande ellagstiftningen. Ellagen innehåller bestämmelser om bl.a. elkonsumenters rätt till ersättning från nätkoncessionshavaren i samband med elavbrott. trädde elberedskapslagen (1997:288) i kraft (prop. 1996/97:86, bet. 1996/97:FöU6, rskr. 1996/97:204). Den reglerar ansvaret för den planering och de åtgärder som behövs för att kunna tillgodose elförsörjningen vid höjd beredskap. Huvudprincipen är att elföretagen är skyldiga att vidta åtgärder som beslutas med stöd av lagen för att tillgodose elförsörjningen vid höjd beredskap. Beslut om åtgärder kan avse såväl anläggningar som verksamhet. Beslutade åtgärder är med vissa undantag ersättningsberättigande. Ersättningen finansieras genom elberedskapsavgiften, som är en offentligrättsligt reglerad avgift. Ambitioner och mål för beredskapen inom området fattade ett energipolitiskt beslut (prop. 1996/97:84, bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272). Den svenska energipolitikens mål är att trygga tillgången till el och annan energi på med omvärlden konkurrenskraftiga villkor. En effektiv elförsörjning med hög leveranssäkerhet är av central betydelse för den ekonomiska och sociala utvecklingen i . Elsystemets infrastruktur måste utnyttjas och utvecklas så att samhällets och elkundernas krav på elförsörjning kan tillgodoses. I detta ingår också att infrastrukturen skall ha en leveranssäkerhet som motsvarar de krav som samhället och elkunderna ställer. Med leveranssäkerhet avses i detta sammanhang motståndskraften mot avbrott till följd av störningar i överföringsförbindelserna eller p.g.a. kapacitetsbrist i produktionen och överföringssystemen. Möjligheterna att reducera sårbarheten för fredstida störningar i samband med nätutbyggnad och införande av ny teknik inom elsystemet och hos förbrukare av el bör tas tillvara. Ansvarsfördelningen är sådan att det är en uppgift för företagen inom elförsörjningen att vidta de åtgärder som krävs i elsystemet för att hålla en god leveranssäkerhet i fredstid. Den som är ansvarig för elförsörjningen inom ett visst område är skyldig att mot ersättning och inom rimliga gränser tillgodose kundernas önskemål om leverans- säkerhet. Ansvaret innefattar åtgärder för att förebygga och förhindra störningar och åtgärder för att snabbt återställa elförsörjningen vid störningar. Elförbrukarnas krav på leveranssäkerhet skiljer sig åt vilket avspeglas i deras avtal med elleverantörer och nätägare. Förbrukarna kan genom avtalen inom vissa gränser anpassa leveranssäkerheten till de egna behoven. Förbrukarna kan vidare genom egna åtgärder reducera sitt beroende av en störningsfri ordinarie elförsörjning, exempelvis genom tillgång till reservkraftaggregat eller alternativa uppvärmningsformer. Det finns inga av statsmakterna fastställda mål för elsystemets leveranssäkerhet vad avser avbrottstider eller avbrottsfrekvenser. Myndigheternas föreskrifts- och tillsynsarbete vad gäller driftsäkerhet, elsäkerhet och nätverksamhet påverkar elföretagens arbete med leveranssäkerhet. Enligt ellagen är den som bedriver nätverksamhet skyldig att på skäliga villkor ansluta den som så begär till elnäten och att överföra el. Nätets leveranssäkerhet är ett avtalsvillkor vars skälighet ställs i relation till andra villkor i samband med prövning av skäligheten i nättariffer. Leveranssäkerheten är även i övrigt en faktor som beaktas vid tillsyn av nätverksamhet. föreskrifter om vad som skall iakttas när det gäller bl.a. ledningsgator är av betydelse för att minska sårbarheten vid väderrelaterade störningar i nät på lägre spänningsnivåer.