prop · GM03134 · 1999-01-01 00:00:00 — Alkoholinspektionens register Alkoholinspektionen skall, enligt 12 kap. 1 § alkohollagen, föra ett register med hjälp av automatisk databehandling. I 12 kap. 2 § anges att registret får användas för 1. handläggning av ärenden om tillstånd, 2. tillsyn över tillståndshavares verksamhet samt 3. uppföljning och utvärdering av lagens tillämpning samt framställ- ning av statistik. Registret får, enligt 12 kap. 3 § första stycket, innehålla uppgifter om 1. den som har tillstånd, 2. den som har haft tillstånd, 3. den vars ansökan om tillstånd är föremål för prövning och 4. den som har ansökt om tillstånd men vars ansökan har avslagits, avvisats eller avskrivits. Vad gäller punkten 4 kan nämnas att denna är föranledd bl.a. av det samhälleliga intresset av att kunna förebygga bulvanförhållanden. Att regeringen får meddela föreskrifter om registrering av uppgifter i fråga om olika företrädare för en verksamhet, framgår av författnings- rummets andra stycke. Enligt 12 kap. 4 § första stycket får i registret, beträffande de som avses i 3 § första stycket 1 eller 3, registreras 1. uppgift om namn eller firma, person-, registrerings- eller organisa- tionsnummer, adress och telefonnummer, 2. uppgift om dom i brottmål, såvitt avser domstol, domsnummer, utgången i målet och tillämpade bestämmelser, 3. uppgift om förekomst av ärende hos polis- eller åklagarmyndighet, såvitt avser diarienummer eller motsvarande beteckning, 4. uppgift om registrering av mervärdeskatteskyldighet, punktskatte- skyldighet och upplagshavare enligt skattelagstiftningen, 5. uppgift om konkurser samt restförda skatter och avgifter, 6. uppgift om den verksamhet som tillståndet avser och om villkor som har meddelats för denna, 7. uppgift om överträdelser av föreskrifter och meddelade villkor samt om utförda inspektioner och 8. i den utsträckning regeringen närmare föreskriver, annan uppgift som har särskild betydelse för handläggningen av ärenden enligt denna lag och inte utgör personuppgift av känslig natur. Alkoholinspektionens register är fortfarande under uppbyggnad. Ansökan om tillverknings- eller partihandelstillstånd Enligt Alkoholinspektionens föreskrifter (AIFS 1997:5) gäller bl.a. föl- jande. Ansökan om tillverknings- och partihandelstillstånd skall göras på fastställt formulär (2 §). Till ansökan skall, vad gäller företaget, bifogas bl.a. kvitto på inbetald ansökningsavgift, F-skattebevis från skattemyn- digheten samt diverse uppgifter om lokaler för tillverkning, omtappning, lagring och försäljning. Vidare skall uppgifter ges in om bl.a. uppskattad försäljningsvolym under innevarande kalenderår, beskrivning av det eko- nomiska redovisningssystemet (bokföring, lagerredovisning och fakture- ring), beskrivning av den praktiska internkontrollen av varuhanteringen, senast fastställda årsredovisning och revisionsberättelse eller, för andra än aktiebolag, motsvarande ekonomisk information. Andra handlingar som skall ges in är registerutdrag från kronofogdemyndighetens utsök- ningsregister, företagsbevis alternativt registreringsbevis från . Vidare skall lämnas en utförlig beskrivning av före- tagets organisation och verksamhet, inklusive ledningens ansvarsfördel- ning inom organisationen, och uppgift om personer med betydande eko- nomiska intressen i företaget. Vad särskilt gäller personer med betydande inflytande i rörelsen, gäller följande (4 §). För verkställande direktör, ensam firmatecknare i före- taget samt delägare i fåmansföretag eller i fåmansägt handelsbolag skall lämnas följande uppgifter: 1. Uppgift om kunskap om alkohollagstiftningen. Bevis från om a. frihet från näringsförbud samt b. konkursfrihet. Registerutdrag från kronofogdemyndighetens utsökningsregister. Därtill innehåller föreskrifterna regler för uppgifter beträffande före- ståndare och möjligheten för utländsk sökande att styrka sin lämplighet genom handling från utländsk myndighet m.m. Föreskrifterna innehåller dessutom en regel beträffande Alkoholinspektionens möjlighet att medge undantag (dispens) från föreskrifterna i fråga. Alkoholinspektionen har utarbetat ett handledningsformulär för ansö- kan. I övrigt kan här tilläggas att ansökan inte behandlas förrän ansöknings- avgiften, f.n. , har betalats. Handläggningstiden uppgår, enligt uppgift från Alkoholinspektionen, till ungefär en månad. Uppfyller sökanden de formella kraven utfärdar myndigheten ett tillståndsbevis med uppgifter om tillståndets omfattning. Någon möjlighet för Alkoholinspektionen att avslå en ansökan av alkoholpolitiska skäl finns inte. Lämplighetsprövning, lager m.m. Enligt handboken för partihandel och tillverkning baseras Alkohol- inspektionens lämplighetsprövning på de uppgifter som lämnas i ansökan och de uppgifter som inspektionen inhämtar från vissa andra myndig- heter, bl.a. . Lämplighetsprövningen omfattar såväl företaget som fysiska personer med betydande inflytande i verksamheten. För företaget prövas den ekonomiska skötsamheten med särskild hänsyn till hur företaget fullgör sina skyldigheter mot det allmänna (betalning av skatter m.m.). För fysiska personer med betydande inflytande i rörelsen kontrolleras laglydnad och ekonomisk skötsamhet (eventuell brottslighet samt betalning av skatter och inblandning i konkurser m.m.). Vidare görs en bedömning av omständigheterna i övrigt , dvs. bland annat möjlighet och förmåga att sköta verksamheten i enlighet med lagar och föreskrifter på området. En genomgång görs då av företagets organisation, rutiner och system för bokföring m.m. För det fall att tillståndshavaren har lager i , skall dessa lager uppfylla kraven i Alkoholinspektionens föreskrifter och allmänna råd. Föreskrifterna innehåller regler för distribution, lagerhållning och redo- visning. Tillsynen och kontrollen Som ovan redogjorts för har Alkoholinspektionen, förutom sitt ansvar som central tillsynsmyndighet, det direkta tillsynsansvaret över bl.a. innehavare av partihandelstillstånd. Syftet med inspektionens tillsyn av tillståndshavarna är att kontrollera dels att de lagstadgade reglerna m.m. efterlevs (t.ex. att försäljning sker endast på föreskrivet sätt), dels att för- utsättningar för tillstånd fortfarande föreligger (t.ex. att tillståndshavaren är lämplig att utöva sin verksamhet). Tillsynen över tillståndshavarna kan genomföras i form av s.k. admini- strativ tillsyn eller genom kontrollbesök. Enligt inspektionens handbok gäller följande. Den administrativa tillsynen omfattar kontroll av personlig vandel genom polisregistret och kontroll av ekonomisk skötsamhet t.ex. genom kronofogdemyndigheten. Inspektionen hämtar regelbundet in uppgifter om tillståndshavare även från andra myndigheter, t.ex. tullmyndigheten och . En del uppgifter förs in i det register med uppgifter om tillståndshavare, som inspektionen för som en del av sin löpande tillsyn. Den administrativa tillsynen omfattar, enligt uppgift från Alkoholinspektionen, i princip samtliga ca 300 tillståndshavare. Vad därefter gäller kontrollbesöken, kontrolleras vid dessa att reglerna för hantering av spritdrycker, vin och starköl efterlevs. Kontrollen kan omfatta allt från företagets kundregister till lagerlokalens fysiska utform- ning, lagerinventering och kontroll av rutiner samt granskning av hur varuhanteringen redovisas. Vad gäller antalet kontrollbesök, gör Alkoholinspektionen enligt egen uppgift ett årligt kontrollbesök hos ca 60 av de 300 partihand- larna. Sedan tillkomsten av gällande tillståndssystem har 77 partihandels- eller tillverkningstillstånd upphört att gälla. Av dessa har 41 upphört på egen begäran, 18 på grund av konkurs och 14 på grund av att Alkohol- inspektionen återkallat tillstånden. Anledningen till dessa återkallelser har uppgetts vara olaglig import, slarv med bokföringen eller personlig olämplighet. 9.2 Yrkesmässig införsel av och partihandel med spritdrycker, vin och starköl Regeringens förslag: Partihandelstillstånden tas bort i sin nuvarande form och ersätts i alkohollagen med en koppling till vissa begrepp i lagen (1994:1564) om alkoholskatt. En automatisk rätt att bedriva partihandel med spritdrycker, vin och starköl om vissa förutsättningar är uppfyllda införs. I lagen (1994:1564) om alkoholskatt, liksom i lagen (1994:1563) om tobaksskatt och lagen (1994:1776) om skatt på energi, föreskrivs att beslut om återkallelse som huvudregel skall gälla . I lagarna införs vidare ett uttryckligt krav på vandels- prövning av den som ansöker om registrering som varumottagare. förslag: Överensstämmer med regeringens utom vad gäller restaurangers rätt att på grundval av sitt serveringstill- stånd importera alkoholdrycker för den egna verksamheten. Restauranger måste enligt regeringens förslag på samma sätt som andra partihandlare vara godkända av skattemyndigheten antingen som upplagshavare eller som registerad varumottagare för att få importera alkoholdrycker. Utred- ningen har vidare pekat på avsaknaden av regler om vandelsprövning vid registrering som varumottagare. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker utredningens förslag när det gäller att ta bort nuvarande partihandelstill- stånd enligt alkohollagen och ersätta detta med en koppling till alkohol- skattelagens regler om godkännande av upplagshavare och registering som varumottagare. Flera instämmer i bedömningen att tyngdpunkten i den alkoholpolitiska kontrollen skall ligga nära konsumenten, dvs. hos detaljhandeln och serveringsstället. Alkoholinspektionen, Systembolaget, länsstyrelserna i , och avstyrker utredningens förslag i denna del med motiveringen att denna förändring allvarligt skulle försvaga den svenska alkoholpolitiska kontrollen. Man menar att skattemyndigheten inte på ett effektivt sätt kommer att kunna hävda de alkoholpolitiska aspekterna på partihandlarnas verksamhet. När det gäller utredningens förslag om att restaurangerna på sitt serve- ringstillstånd skall få möjlighet att importera alkoholdrycker som ore- gisterade varumottagare har förutom ovannämnda remissinstanser bl.a. och påpekat vissa kontrollproblem i samman- hanget. De oregisterade varumottagarna som inte följer förfarande- bestämmelserna är t.ex. inte kända av skattemyndigheten på annat sätt än om de upptäcks vid en kontroll. Om restaurangerna skall tillåtas föra in alkoholvaror som oregistrerade varumottagare krävs enligt Riksskatte- verket en förhållandevis kraftig reaktion om reglerna inte följs. Särskilda skattekontoret (SSK) gör bedömningen att den här uppgiften kräver ett tillkommande resursbehov om åtminstone 8 årsarbetskrafter. anser inte att restauranger skall ges rätt till egen import medan betonar att rätten att importera enbart skall gälla drycker för den egna serveringen. Skälen för regeringens förslag: Rätten till yrkesmässig införsel av och partihandel med spritdrycker, vin och starköl regleras i 4 kap. 1 och 2 §§ alkohollagen (1994:1738). Där anges att partihandel med sprit- drycker, vin och starköl får bedrivas endast av den som har meddelats tillstånd (partihandelstillstånd). Av alkohollagen framgår också att ett partihandelstillstånd ger rätt att importera, exportera och att sälja de drycker som omfattas av tillståndet bl.a. till andra partihandlare, inne- havare av serveringstillstånd eller inköpstillstånd samt till detalj- handelsmonopolet. Partihandelstillstånd meddelas av Alkoholinspek- tionen, som tar ut ansöknings- och tillsynsavgifter av partihandlarna. En partihandlare kan få sitt tillstånd återkallat av Alkoholinspektionen om han bryter mot alkohollagens bestämmelser eller om den personliga lämpligheten är uppfylld. Den som vill importera sprit- drycker, vin och starköl för kommersiellt bruk måste dessutom iaktta de skatterättsliga reglerna beträffande handel med sådana drycker. Dessa framgår av lagen (1994:1564) om alkoholskatt. För upplagshavare gäller att även skatteupplaget måste godkännas av skattemyndigheten. Om en upplagshavare eller registrerad varumottagare inte längre uppfyller kraven på lämplighet får godkännandet återkallas av skattemyndigheten. I den s.k. Franzén-domen riktades kritik mot det svenska partihandels- systemet. I domen framhåller att det svenska tillstånds- systemet utgör ett hinder för import av alkoholdrycker från övriga med- lemsstater genom att dessa drycker fördyras genom bland annat kostna- der för mellanhänder, kostnader i samband med betalning av de skatter och avgifter som fordras för att tillstånd skall beviljas eller som har sam- band med skyldigheten att förfoga över lagringsutrymmen på svenskt territorium. slår fast att en nationell lagstiftning som den som är aktuell i målet står i strid med artikel 30 i fördraget (numera artikel 28). En åtgärd som omfattas av förbudet i artikel 30 kan utgöra ett undantag enligt artikel 36 i EG-fördraget (numera artikel 30). Att skydda männi- skors hälsa från alkoholens skadeverkningar är ett av undantagen från artikel 30 som är befogat. I Franzén-domen förklarar emellertid EG- domstolen att det inte visats att det tillståndssystem som föreskrivs i den svenska alkohollagen, särskilt vad avser villkoren rörande lagringskapa- citet samt de höga skatter och avgifter som skall erläggas av tillstånds- havarna, står i proportion till syftet att skydda folkhälsan eller att syftet inte skulle kunna uppnås genom åtgärder som begränsar handeln inom gemenskapen i mindre utsträckning. slutsats i denna del blir att artiklarna 30 och 36 i för- draget utgör hinder för nationella bestämmelser varigenom rätten att importera alkoholdrycker är förbehållen aktörer med tillverknings- eller partihandelstillstånd på sådana villkor som föreskrivs i den svenska lag- stiftningen. Vad åsyftar med uttrycket på sådana villkor är oklart. Det finns emellertid en handfull rättsfall från som slagit fast att krav på importtillstånd/licens i sig strider mot artikel 30. I åtminstone två fall (mål C 304/88, Kommissionen mot , 1990, s. I 2801 och mål C 124/81, UHT Milk, 1983, s.0203) åberopades skyddsintresset för människors liv och hälsa i artikel 36. Målen handlade om import av levande boskap respektive värmebehand- lad mjölk och grädde. I båda fallen underkände argumen- tationen och fann att importreglerna i sig stred mot artikel 30 och att skyddet för den allmänna hälsan kunde tillgodoses med mindre genom- gripande åtgärder. I den formella underrättelsen från Europeiska kommissionen riktades kritik mot vissa villkor och krav i den svenska lagstiftningen som gäller ansökan och innehav av partihandelstillstånd. Det gäller krav på lag- ringsmöjligheter och föreståndare, krav på visad lämplighet samt de årliga tillsynsavgifterna. Kommissionen anför att de svenska bestämmel- serna står i strid med artikel 30 36 i EG-fördraget. Kravet på dubbla till- stånd för restauranger som vill importera spritdrycker, vin och starköl utgör också enligt kommissionen en åtgärd med motsvarande verkan enligt artikel 30. Utgångspunkten för regeringens överväganden har varit att hitta en lösning som kan tillgodose EG-rättsliga krav som denna lös- ning inte får resultera i att möjligheterna att föra en fortsatt restriktiv alkoholpolitik försämras. Mot bakgrund av Franzén-domen, tidigare rättspraxis från EG-dom- stolen och kommissionens kända kritik gör regeringen bedömningen att det svenska systemet med partihandelstillstånd som villkor för rätt till import generellt kan ifrågasättas från EG-rättslig syn- punkt. Det finns därför anledning att söka utforma en reglering som framstår som hållbar också på sett ur EG-rättsligt perspektiv. kontrolleras partihandeln och den yrkesmässiga införseln av spritdrycker, vin och starköl av Alkoholinspektionen, och skattemyndigheten. De olika kontrollsystemen har i grunden olika syften och mål, men kan i viss mån samverka och förstärka varandra. Skatte- myndigheten kontrollerar att punktskatten på alkoholdrycker betalas samt tillsammans med att reglerna i cirkulationsdirektivet följs. Alkoholinspektionen administrerar ett alkoholpolitiskt tillståndssystem avseende tillverkning och partihandel. Partihandlaren, tillverkaren eller importören kommer dock aldrig i direktkontakt med konsument så frågan uppstår: Vad är det i Alkoholinspektionens tillstånds- och tillsynsarbete som är alkoholpolitisk kontroll och inte skattekontroll eller polisiär kon- troll? Den kommersiella handeln med alkoholdrycker utanför detaljhandels- och serveringsledet har inga alkoholpolitiska förtecken. De begräns- ningar som gäller för den yrkesmässiga importen och partihandeln medför att spritdrycker, vin och starköl lagligen inte kan nå konsumen- terna på annat sätt än genom Systembolaget och restaurangernas serve- ring. Detta skall självfallet gälla även fortsättningsvis och ingår som en given förutsättning i regeringens analys av införselreglerna. Denna grundprincip har heller inte ifrågasatts av Europeiska kommissionen. Tull- och skattemyndigheter utövar en omfattande kontroll av alkoholimporten. Om en partihandlare säljer spritdrycker, vin och starköl till andra än Systembolaget eller restauranger med serveringstillstånd är detta dessutom ett brott som skall beivras av åklagare och polismyndig- heter. Att ovanpå dessa regler ha ett alkoholpolitiskt tillståndssystem för import och partihandel med spritdrycker, vin och starköl kan ifråga- sättas från EG-rättslig synpunkt. När det gäller frågan om det alkohol- politiska syftet med regleringen i partihandelsledet kan konstateras föl- jande. Vad avser skyddet för konsumenter finns regler om etablering av restauranger och systembolagsbutiker, återhållsam alkoholservering, öppettider för både servering och detaljhandel, nykterhet och ordning, åldersgränser m.m. Motsvarande regler finns inte för partihandelstillstån- den. En ansökan om partihandelstillstånd kan inte heller avslås av alko- holpolitiska skäl. Regeringen finner att det kan ifrågasättas om systemet med särskilda tillstånd för import och partihandel har någon verklig betydelse från strikt alkoholpolitisk synpunkt. Förutom tillstånd från Alkoholinspektionen behövs i princip ett god- kännande av skattemyndigheten för yrkesmässig import av spritdrycker, vin och starköl. Detta regleras i lagen om alkoholskatt. Om partihandelstillstånden tas bort i sin nuvarande form skulle rätt till import av spritdrycker, vin och starköl i princip enbart kunna grunda sig på den punktskatterättsliga regleringen i alkoholskattelagen. Detta skulle dock medföra en hel del problem med distansförsäljning, Systembolagets importrätt m.m. Kretsen av importörer blir svåröverskådlig och reglerna täcker inte vad den inhemska partihandeln får omfatta. Regeringen före- slår därför att det i alkohollagen föreskrivs när rätt till partihandel före- ligger. Tillståndsplikten för partihandel ersätts således med en rätt att bedriva partihandel under förutsättningar som anges i alkohollagen. Denna lagtekniska lösning kan jämföras med rätten att bedriva detaljhan- del med öl under villkor som anges 5 kap. 6 § alkohollagen. Den stora skillnaden från tidigare blir att partihandlarna inte längre behöver ha tillstånd av Alkoholinspektionen för att bedriva handel med spritdrycker, vin och starköl. I stället gäller i huvudsak EG-rättens för- faranderegler för punktskattepliktiga varor i cirkulationsdirektivet. Parti- handlarna definieras som upplagshavare enligt 9 § lagen om alkoholskatt eller registrerade varumottagare enligt 12 § samma lag och godkänns av skattemyndigheten. Restaurangers importrätt föreslår att landets ca 8 700 restauranger med stadigvarande tillstånd för alkoholservering till allmänheten ges rätt att importera spritdrycker, vin och starköl för servering i den egna rörelsen såsom oregistrerade varumottagare enligt lagen om alkoholskatt. Rege- ringens förslag innebär dock att dessa restauranger för att få föra in sprit- drycker, vin och starköl först precis som andra kommersiella importörer måste godkännas av skattemyndigheten, normalt i form av registrering som varumottagare enligt lagen om alkoholskatt. Utredningens förslag om att alla restauranger på grundval av sitt serveringstillstånd och som oregisterade varumottagare skulle få importera alkoholdrycker har kriti- serats av flera remissinstanser. Eftersom flertalet av de 8 700 restaurang- erna troligen inte kommer att bedriva någon importverksamhet av bety- delse blir det av kontrollskäl onödigt svårt att veta vilka restauranger som importerar och därför oftare bör bli föremål för revision och skattekont- roll. Av kontrollskäl är det viktigt att i förväg mer exakt veta vilka som också importerar alkoholdrycker. Regeringen föreslår därför att de restauranger som själva också vill importera alkoholdrycker i lagstift- ningen behandlas på samma sätt som övriga partihandlare. Restauranger bör normalt, som nämnts, komma i fråga för registrering som varumottagare. Det får nämligen inte råda någon osäkerhet beträffande vem som får importera och/eller partihandla med spritdrycker, vin och starköl. De två partihandelskategorierna i regeringens förslag upplagshavare och registrerade varumottagare finns båda efter vederbörligt godkännande registrerade hos skattemyndigheten, vilket kan kontrolleras av tull- och polismyndigheter, kommuner, länsstyrelser, restauranger och andra som vill kontrollera behörigheten. utfärdar ett bevis om fattat beslut om godkännande som upplagshavare respektive registrerad varumottagare. Avgifter m.m. Alkoholinspektionens uppgifter att behandla ansökningar om partihan- delstillstånd och inspektionens omedelbara tillsyn över partihandeln upp- hör med regeringens förslag. Dessa uppgifter finansieras indirekt via ansökningsavgifter och årliga tillsynsavgifter avseende partihandeln. När uppgifterna tas bort faller också grunden för avgiftsuttaget. För parti- handlarna innebär detta att de inte längre behöver betala några ansök- nings- eller tillsynsavgifter. Dessa avgifter har också varit föremål för en återkommande kritik från Europeiska kommissionen. Med de föreslagna importreglerna har tillgången till den svenska marknaden jämfört med nuläget ökat för den utländske producenten. Inom landet märks skillnaden framför allt genom att partihandelssyste- met försvinner och att det administrativa sanktionssystemet enligt alko- hollagen ersätts med bestämmelserna i alkoholskattelagen samt att viss dubbelkontroll försvinner. Dagens svenska partihandlare bör dock kunna fungera på marknaden på ungefär samma villkor som och en av den svenska alkoholpolitikens huvudprinciper om att tillgängligheten för konsumenterna skall begränsas kvarstår oförändrad. Kontroll Utan partihandelstillstånd faller grunden för Alkoholinspektionens direkta tillsyn över partihandeln. Detta betyder inte att partihandel med alkoholdrycker kan bedrivas helt utan kontroll. Tull- och skattemyndig- heter utövar en kontroll över införseln och skattskyldigheten. En upplagshavare som inte längre uppfyller kraven på lämplighet kan få sitt godkännande återkallat av skattemyndigheten. Vidare skall kontrolleras att alkoholvarorna inte säljs till andra än Systembolaget, restauranger med serveringstillstånd eller andra partihandlare. Denna sistnämnda kontroll kan skattemyndigheten också åläggas att utföra utan att detta medför väsentligt nya arbetsuppgifter. skall således i stället för Alkoholinspektionen kontrollera att varorna endast har sålts till den som är berättigad att köpa dessa. Det är vidare självklart att om det uppmärksammas att någon t.ex. sålt direkt till konsument, vil- ket är straffbelagt, detta skall leda till att godkännandet som upplags- havare respektive registreringen som varumottagare ifrågasätts. I sak kommer således skattemyndigheten att ha samma befogenheter gentemot partihandlaren som Alkoholinspektionen har . Vandelsprövning m.m. gäller enligt alkohollagen att ett beslut om återkallelse av partihan- delstillstånd som huvudregel gäller , dvs. oberoende av att beslutet har vunnit laga kraft. Regeringen anser att motsvarande skall gälla för den nya ordningen för rätten till partihandel.