prop · GM03143 · 1999-01-01 00:00:00 — Även ramkonventionen innehåller bestämmelser med inriktning på utbildningssystemet. Dessa bestämmelser finns i artiklarna 12, 13 och 14. Av dessa artiklar följer att staterna bl.a. skall vidta åtgärder för att främja kunskap om de nationella minoritetens kultur, historia, språk och religion i utbildningen. Staterna skall vidare främja lika möjligheter till utbildning på alla nivåer för personer som tillhör nationella minoriteter samt erkänna att personer som tillhör en nationell minoritet har rätt att inrätta och sköta sina egna privata utbildningsanstalter. Utövandet av denna rätt skall inte medföra något finansiellt åtagande för parterna. uppfyller ovan nämnda punkter och stycken i minoritetsspråkskonventionens del II för samtliga minoritetsspråk utom artikel 7.3 som endast kan uppfyllas helt för samiska. uppfyller även nämnda artiklar i del III för landsdels- eller minoritetsspråken utom 8.1i). uppfyller också artiklarna 12, 13 och 14 i ramkonventionen för de nationella minoriteterna. Ökad kunskap om de nationella minoriteterna och deras del av vår gemensamma historia och vårt kulturarv är nödvändig om de nationella minoriteterna skall få respekt, förståelse och stöd i sina strävanden att bevara sin kultur, sitt språk, sin religion m.m. Det är även en förutsättning för ett ökat utbyte mellan dessa minoriteter och den svenska majoritetsbefolkningen. Regeringen anser det viktigt att alla barn i , antingen de tillhör en minoritet eller majoriteten, redan i skolan får kunskap om de nationella minoriteternas historia i och deras kultur, språk och religion samt om deras del i samhället . På detta sätt anser vi att förståelsen för dessa grupper och därmed viljan att ge dem stöd för att bevara sin kultur och sitt språk m.m. kommer att växa. Förutsättningarna för en dialog mellan minoriteterna och majoriteten, både i skolan och senare i livet, stöds också enligt vår uppfattning på detta sätt. anges i läroplanerna för det obligatoriska skolväsendet (Lpo 94) och för de frivilliga skolformerna (Lpf 94) att ett av målen för utbildningen är att eleverna görs förtrogna med centrala delar av det svenska, nordiska inklusive det samiska, samt västerländska kulturarvet. Regeringen avser att ändra läroplanerna så att det även framgår att kunskap skall ges om de nationella minoriteterna och minoritetsspråken. För att detta skall få genomslag måste lärarutbildningen följa de ändrade läroplanerna. Vi behandlar denna fråga i nästa avsnitt. En ändring i läroplanerna medför även att kursplanerna kan behöva ändras så att det framgår att kunskap skall ges om de nationella minoriteterna och minoritetsspråken. Även modersmålsundervisning och tvåspråkig undervisning har stor betydelse när det gäller att stödja och stärka minoritetsspråken. Nuvarande regler ger goda möjligheter till sådan undervisning. Skol- verkets tidigare uppföljning visar dock att reglerna inte alltid följs på ett tillfredsställande sätt. Det är därför väsentligt att inom ramen för sin tillsyn särskilt följer utvecklingen av modersmålsundervisningen för minoritetsspråken. Sammantaget medför dessa åtgärder att kan uppfylla nämnda punkter eller stycken i minoritetsspråkskonventionens del II inom området grundskola och gymnasieskola för samtliga minoritetsspråk samt sju punkter eller stycken för landsdels- eller minoritetsspråken i del III. Dessutom uppfyller ramkonventionens bestämmelser inom detta område. 8.1.2 Universitet och högskolor Regeringens bedömning: Det är väsentligt att universitetsutbildning och forskning i minoritetsspråk och om de nationella minoriteterna fortsätter och kan utvecklas. Ett närmare ställningstagande i fråga om högre utbildning och forskning i minoritetsspråken och om de nationella minoriteterna kommer att redovisas i samband med regeringens samlade bedömning när det gäller ämnen som har få lärare, forskare och studenter. Kommitténs förslag: Kommittén föreslår att åtgärder bör vidtas för att säkerställa att utbildning och forskning i samiska, finska, inklusive meänkieli och chib bedrivs långsiktigt vid åtminstone en högskola och ett universitet. Remissinstansernas synpunkter: Flera av remissinstanserna ställer sig bakom kommitténs förslag. De berörda minoritetsgrupperna vill dock gå längre än vad kommittén föreslagit. hänvisar till att det område där samerna bor är så stort att det finns skäl för att ytterligare ett universitet och en högskola bör erbjuda samisk utbildning och forskning. Judiska församlingarna i och samt Judiska vill få fler forskare och undervisningstjänster inriktade på jiddischkulturen. pekar särskilt på behovet av forskning i chib. Samma uppfattning har som också menar att en sådan satsning vore relevant även vad gäller jiddisch. Skälen för regeringens bedömning: Av minoritetsspråkskonven- tionens artikel 7.1h) framgår att staterna skall bygga sin politik, lagstiftning och praxis på mål och principer som främjar utbildning och forskning om landsdels- eller minoritetsspråk vid universitet eller motsvarande läroanstalter. Enligt artikel 8.1e) och 8.1h) skall staterna tillhandahålla univer- sitetsutbildning eller andra former av högre utbildning på landsdels- eller minoritetsspråk, inklusive grundutbildning och fortbildning av lärare för att uppfylla bestämmelserna i 8.1a) till 8.1g). I ramkonventionens artikel 12.1 anges att staten bör vidta åtgärder på området utbildning och forskning för att främja kunskap om nationella minoriteters och majoritetens kultur, historia och religion. Enligt artikel 12.2 skall staten i detta sammanhang bl.a. bereda lämpliga möjligheter till lärarutbildning. uppfyller artikel 7.1h) i minoritetsspråkskonventionens del II för samtliga minoritetsspråk och artiklarna 8.1e) och 8.1h) i del III för landsdels- eller minoritetsspråken. uppfyller även artikel 12 i ramkonventionen för de nationella minoriteterna så till vida att det inte finns något hinder för ett universitet eller en högskola att erbjuda utbildning om de nationella minoriteternas kultur, historia, språk och religion. Högre utbildning och forskning om de nationella minoriteterna och deras språk är väsentligt eftersom det bidrar till att ge ökad status åt de nationella minoriteterna och deras språk, dvs. att minoritetsspråken och dessa gruppers kulturella särdrag betraktas som något värdefullt. bedrivs högre utbildning och forskning i samiska, finska och meänkieli vid flera universitet i landet. Utbildning i samisk kultur och historia samt finsk kultur bedrivs dessutom vid vissa universitet. Utbildning och forskning i samiska sker vid enligt ett särskild åtagande i regleringsbrevet samt vid . Vidare har ett särskilt åtagande att varje läsår erbjuda grundskollärarutbildning i samiska, finska och meänkieli. Därutöver bedrivs forskning om nationella minoriteter och invandrare vid särskilda centrum vid och . Utbildning och forskning i judaistik finns vid vilket omfattar judendom, judisk historia, politik och kultur. Dessa satsningar har inte bara bidragit till att skapa förutsättningar för ett långsiktigt bevarande av dessa språk utan har även möjliggjort en utveckling av dem. Det är enligt regeringens mening väsentligt att universitetsutbildning och forskning i minoritetsspråk och om de nationella minoriteterna fortsätter och kan utvecklas. I första hand bör nuvarande utbildning och forskning i samiska, finska och meänkieli fortsätta. Humanistisk-samhällsvetenskapliga forsknings- rådet () har redovisat ett uppdrag att undersöka småämnenas situation vid de svenska lärosätena. Regeringen avser att återkomma till med en samlad bedömning av ämnen som har få lärare, forskare och studenter, dvs. småämnesproblematiken, i nästa forsknings- politiska proposition. I det sammanhanget bör förutsättningarna och intresset för att bedriva högre utbildning och forskning i chib och jiddisch samt om de nationella minoriteternas kultur, religion och historia övervägas närmare. Det är särskilt angeläget att personer som tillhör nationella minoriteter själva bedriver högre utbildning och forskning i sitt eget språk och om den egna gruppens kultur, religion och historia. Beträffande lärarutbildningen, vilken bedrivs vid vissa universitet och högskolor, lämnar den nu gällande högskoleförordningens (1993:100) examensordning utrymme för högskolan att undervisa lärarstudenterna om minoritetsspråken och de nationella minoriteterna. Vidare säkerställer examensordningens bestämmelser att de examinerade lärarna har de kunskaper som behövs för att förverkliga skolans mål enligt de läroplaner regeringen beslutar om. I föregående avsnitt har regeringen redovisat sin bedömning i fråga om läroplanerna för och gymnasieskolan m.m. 8.1.3 Folkbildning Regeringens bedömning: Folkhögskolorna och studieförbunden har genom sin karaktär och form möjlighet att genomföra verksamhet som riktar sig till personer som tillhör nationella minoriteter. Folkbild- ningsrådet bör redovisa vilket kursutbud som finns inom folk- bildningen för de nationella minoriteterna. bör i sina utvärderingar beakta behovet av att kartlägga i vilken utsträck- ning som dessa grupper deltar i folkbildningsverksamheten samt vilka ytterligare insatser som folkbildningen anser kan behöva vidtas för att bredda dessa gruppers deltagande. Kommitténs förslag: Kommittén har föreslagit att åtgärder skall vidtas för att säkerställa långsiktigt statligt stöd till åtminstone en folkhögskola för samiska, finska inklusive meänkieli och chib. Remissinstansernas synpunkter: Majoriteten av remissinstanserna ställer sig bakom kommitténs förslag. De berörda minoritetsgrupperna vill dock gå längre än vad kommittén föreslagit. De sverigefinska remissinstanserna hänvisar till att de utgör ett så stort antal att det motiverar att förslaget omfattar minst tre folkhögskolor. Dessutom menar att undervisning för vuxna i att skriva och läsa samiska skall få vuxenstudiestöd. förespråkar en folkhögskola för romerna och en för judarna som skulle komma att utgöra både ett utbildningscentrum och ett kulturcentrum. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 7.1g) i minoritetsspråkskonventionen skall staten göra det möjligt för dem som inte talar ett landsdels- eller minoritetsspråk i det geografiska område där tillräckligt många använder detta språk att få lära sig detta om de så önskar. Av artikel 7.3 framgår vidare att staten skall verka för att respekt, förståelse och tolerans med avseende på landsdels- eller minoritetsspråk inkluderas bland målen för olika slag av undervisning och utbildning i sina länder. I artikel 8.1f) framgår även att staten i de fall de statliga myndigheterna saknar direkt behörighet i fråga om vuxenutbildningen skall gynna och/eller uppmuntra att landsdels- eller minoritetsspråk erbjuds som ämnen inom vuxen- och vidareutbildning. Som nämnts i föregående avsnitt framgår det även av ramkonventionens artikel 12.1 att staten bör vidta åtgärder på området utbildning och forskning för att främja kunskap om sina nationella minoriteters och majoritetens kultur, historia, språk och religion där det är lämpligt. uppfyller artikel 7.1g) och 7.3 i minoritetsspråks- konventionens del II för samtliga minoritetsspråk och artikel 8.1f) i del III för landsdels- eller minoritetsspråken. uppfyller även artikel 12.1 i ramkonventionen för de nationella minoriteterna i så motto att det inte finns något hinder för en folkhögskola att erbjuda utbildning om de nationella minoriteternas kultur, historia, språk och religion. Som regeringen sagt är ökad kunskap om de nationella minoriteterna och deras del av vår gemensamma historia och vårt kulturarv nödvändig om de nationella minoriteterna skall få respekt, förståelse och stöd i sina strävanden att bevara sin kultur, sitt språk, sin religion m.m. Det är även en förutsättning för ett ökat utbyte mellan dessa minoriteter och den svenska majoritetsbefolkningen. Det är också viktigt med ökad kunskap om minoritetsspråken för att öka respekten och förståelsen för dessa språk. Folkbildningen har genom regeringens proposition om folkbildningen (prop. 1990/91:85, bet. 1990/91:UbU18, rskr. 1990/91:358) fått en avsevärt ökad frihet i verksamheten. Denna frihet befästes i och med riksdagsbeslutet med anledning av regeringens proposition Folkbildning (prop. 1997/98:115, bet. 1997/98:KrU17, rskr. 1997/98:258). I och med sistnämnda proposition anger regeringen endast syftena med statsbidraget till folkbildningen. Folkbildningens egna organisationer skall sedan fördela statsbidraget i enlighet med de syften som staten har fastställt. Folkbildningen finns företrädd i alla landets kommuner och har således en stor geografisk spridning. Folkbildningen har en stark lokal förankring och en flexibel organisation som i stor utsträckning styrs av efterfrågan. Folkbildningen har således möjlighet att utifrån ett behov erbjuda både studiecirklar och folkhögskolekurser. erbjuds utbildning i och på finska vid folkhögskolorna i , , , och . Utbildning i meänkieli bedrivs vid folkhögskolan i . Vid samernas folkhögskola bedrivs utbildning i samiska med hjälp av särskilt statsbidrag via Sameskolstyrelsen. Vid sidan av språkundervisningen kan som redan sker vid den samiska folkhögskolan, utbildning i kulturämnen, exempelvis i hantverk, musik, traditioner m.m., bedrivas. På detta sätt kan folkhögskolorna utgöra kulturella centrum för dem som själva använder språken men också en bas för att sprida kunskap om språk och kultur utanför den samiska, finska, tornedalska, romska och judiska gruppen till majoritets- befolkningen. Det är viktigt att denna typ av utbildning kan pågå för att språken och den kultur och historia som hör till de nationella minoriteterna skall kunna leva vidare. Regeringen anser att folkbildningen genom sin speciella karaktär och form samt genom nuvarande statsbidragssystem har möjlighet att erbjuda minoritetsgrupperna bildning i både språk och historia. bör mot denna bakgrund till regeringen redovisa vilket kursutbud som finns inom folkbildningen för de nationella minoriteterna. bör vidare redovisa i vilken utsträckning dessa grupper deltar i folkbildningsverksamheten samt vilka ytterligare insatser som folkbildningen anser kan behöva vidtas för att bredda dessa gruppers deltagande. 8.2 Kulturverksamhet Regeringens bedömning: Vid fördelningen av det statliga stödet till litteratur och kulturtidskrifter samt övrig kulturverksamhet bör de nationella minoriteterna särskilt beaktas. De nuvarande stöden för dessa ändamål bör ökas med . bör ges i uppdrag att utreda hur samisk, finsk, tornedalsk, romsk samt judisk kultur skall få ett tillräckligt utrymme i svenskt kulturliv. Kommitténs förslag: Stämmer i huvudsak överens med regeringens bedömning. Remissinstansernas synpunkter: Bland remissinstanserna är det ungefär lika många för som emot kommitténs förslag rörande det statliga stödet till allmän kulturverksamhet och kulturella satsningar. kommun och menar att bör bilda en referensgrupp med representanter från minoriteterna som kan agera rådgivande organ vid fördelning av medel. föreslår ändringar i förordningen om statsbidrag till kulturella ändamål samt förordningen om statsbidrag till regional kulturverksamhet så att det framgår att samisk kultur särskilt skall beaktas. De judiska församlingarna i och samt Judiska vill att en myndighet under åtar sig att se till att minoriteterna får del av statens kulturtilldelningar. Nordiska (numera ) framför önskemål om att det etableras ett romskt kultur- centrum. De mest kritiska remissvaren, och , anser att i praktiken har små möjligheter att påverka kommuner och landsting vad gäller deras kultursatsningar. Därutöver anser att kommitténs förslag vad gäller Kultur- rådet är oförenligt med kulturlivets självständighet. Däremot menar att det kan vara möjligt att inom ramen för vissa stödordningar utveckla en praxis som innebär en positiv särbehandling av utpekade grupper. Kommitténs förslag om förändringar vad avser litteraturstödet har mottagits med ungefär lika många positiva som negativa remissvar. och anser att det behövs ett ökat ekonomisk stöd till utgivning av litteratur på minoritetsspråken samt till de distributionskanaler som förmedlar denna litteratur. Barnombuds- mannen framför att det är angeläget att se till att de skrifter som ges ut på berörda minoritetsspråk skall komma barn och unga till del. och är kritiska till kommitténs förslag. Enligt , som har att fördela det statliga litteraturstödet, står kommitténs kvoteringsförslag i konflikt med regeringens proposition Litteratur och läsande (1997/98:86) som innebär att ekonomiskt stöd skall baseras på ett titelstöd. Remissinstanserna uttalar sig i allmänhet inte särskilt om kommitténs förslag om kulturtidskrifter. är dock kritiskt och anser att det inom ramen för nuvarande ordning är fullt möjligt att ge stöd till nya kulturtidskrifter på minoritetsspråken. Skälen för regeringens bedömning: I minoritetsspråkskonventionens artikel 12.1a) anges när det gäller kulturell verksamhet och kulturella inrättningar att staterna skall uppmuntra uttrycksformer och initiativ som utmärker landsdels- eller minoritetsspråk och främja olika sätt att få tillgång till verk framställda på dessa språk. Enligt artikel 12.1b) och 12.1c) skall staterna även stödja och utveckla översättning, dubbning, eftersynkronisering och framställning av undertexter på landsdels- eller minoritetsspråk eller från landsdels- eller minoritetsspråk till andra språk. I artikel 12.1d) anges att de organ som ansvarar för kulturell verksamhet skall avsätta tillräckliga medel för att inkludera kunskaper i och användning av landsdels- eller minoritetsspråk och deras kultur i produktioner som de initierar eller stöder. Därtill bör enligt artikel 12.1e) dessa organ få tillgång till personal som helt behärskar ifrågavarande landsdels- eller minoritetsspråk. I artikel 12.1h) anges vidare att staten vid behov skall främja och bekosta tjänster som avser översättning och terminologisk forskning, särskilt i syfte att bevara eller utveckla lämplig administrativ, kommersiell, ekonomisk, samhällelig, teknisk eller rättslig terminologi på vart och ett av landsdels- eller minoritetsspråken. Av artikel 12.2 framgår att staten bör tillåta, uppmuntra och/eller tillhandahålla kulturell verksamhet och kulturella inrättningar för landsdels- eller minoritetsspråk även utanför de områden där landsdels- eller minoritetsspråken har territoriell bas. I ramkonventionens artikel 5.1 anges att staterna skall främja förutsättningarna för de nationella minoriteterna att bibehålla och utveckla sin kultur och bevara de väsentligaste beståndsdelarna i sin identitet, religion, språk, traditioner och kulturarv. Av artikel 6.1 framgår att staten även skall vidta effektiva åtgärder för att främja ömsesidig respekt och förståelse och samarbete mellan representanter för de nationella minoriteterna och majoritetsbefolkningen inom kulturområdet. uppfyller artikel 12.1a), 12.1b) och 12.1d) i minoritets- språkskonventionens del III för landsdels- eller minoritetsspråken. Därtill uppfyller artikel 12.1c) för finska, artikel 12.1e) och 12.1f) för samiska och artikel 12.1h) för både samiska och finska. uppfyller även artiklarna 5.1 och 6.1 i ramkonventionen för de nationella minoriteterna. De nationella minoriteterna har en rik kultur som bl.a. manifesteras i olika former av konstnärlig verksamhet. Sådana kulturyttringar väcker ofta intresse hos allmänheten. Därför är stödet till sådan verksamhet inte bara en angelägenhet för de nationella minoriteterna utan också för samhället i övrigt. När åtgärder vidtas är det därför angeläget att både stödja sådana satsningar som leder till att stärka språket och kulturen bland dem som använder språken och sådana kultursatsningar som kan nå ut till majoritetsbefolkningen för att på så sätt göra språken och kulturen kända och respekterade utanför den egna gruppen. handhar en stor del av det statliga stöd som utgår till kulturell verksamhet av olika slag, alltifrån teater, dans och musik till bildkonst, litteratur och läsning. övergripande mål är bl.a. att genom bidragsgivning, information, samverkan och andra åtgärder främja konstnärlig och kulturell förnyelse, främja kulturarvet och bruket av det inom konstarterna, folkbiblioteksväsendet och museerna samt vidga delaktigheten i kulturlivet och stimulera eget skapande. Dessutom skall bidra till att utveckla samspelet mellan de statliga, regionala och kommunala insatserna i syfte att slå vakt om en nationell kulturpolitik. Som en av kulturpolitikens centrala myndigheter har som ett av sina mål att främja kulturell mångfald samt främja kulturutbyte mellan olika kulturer inom landet (prop. 1996/97:3, bet. 1996/97:KrU1, rskr. 1996/97:129). Det finns även andra myndigheter som har till uppgift att bidra till utvecklingen av landets kulturliv. En av dessa är som skall verka för en levande samisk kultur. Kultur skall i detta sammanhang ses i ett vidare perspektiv och innefattar därför också den samiska näringsverksamheten. kan fritt ta upp och ställa förslag i alla de olika frågor som tinget finner vara av särskilt intresse med hänsyn till en levande samisk kultur. ger stöd till bl.a. samiska kulturprojekt, teater, slöjd och samisk biblioteksverksamhet. har beslutat om en höjning av det statliga bidraget till samisk kultur (prop. 1998/99:1 utg.omr. 17, bet. 1998/99:KrU1, rskr. 1998/99:55). Därtill finns det en rad kultursatsningar utanför ansvarsområde som får statligt stöd, t.ex. samisk radio- och TV- produktion samt åtgärder för spridning av samisk litteratur. har också ett stöd till bevarande av värdefulla natur- och kulturmiljöer inom renskötselområdet introducerats inom ramen för det svenska miljöprogrammet för jordbruket. Stödet syftar till att bevara kulturlämningar som hägn, kåtor, bodar och förrådsställningar som hotas att vittra bort. Målet är att bevara natur- och kulturmiljöer inom de delar av renskötselområdet där renskötsel får bedrivas . Insatsen finansieras till hälften av EU-bidrag och till hälften av statliga medel. Finsk kultur i får också statligt stöd. är ett exempel. Regeringen har beslutat om ytterligare stöd till nämnden. Ett annat exempel är de finskspråkiga teaterföreställningar som produceras inom ramen för verksamhet. I finns också som i första hand drivs med medel från den men som även fått visst stöd från svenska staten. I institutet lämnas utrymme åt ett sverigefinskt bibliotek och lokalerna används också som utställnings- och konferenslokaler. Kulturfonden för och skapades och fonden får sina medel från efterskänkta räntor på statsskuld till . Fondens uppgift är bl.a. att stärka den finskspråkiga kulturen i . Då det gäller stöd till kultur för den judiska minoriteten bör nämnas statens bidrag till Stiftelsen . uppfyller delvis minoritetsspråkskonventionens krav när det gäller kulturverksamheter genom att i sin verksamhet skall beakta de regler som gäller för stöd till litteratur på invandrar- eller minoritetsspråk. När det gäller samiska ges språket också stöd genom som har statliga myndighetsuppgifter när det gäller att stödja samisk kultur och språk. Betydande satsningar görs således vad avser främjandet av samisk och finsk kultur. För att samtliga grupper med anknytning till minoritetsspråken i skall kunna hävda sig i enlighet med konventionens krav på kulturell delaktighet är det dock viktigt att de får större möjlighet än ta del av de statliga kulturstöden. Detta är angeläget inte bara med hänvisning till åtaganden inom ramen för konventionen utan även som ett uttryck för en strävan att öka mångfalden i det kulturella utbudet. Regeringen gör mot denna bakgrund bedömningen att de nationella minoriteterna bör särskilt beaktas vid fördelningen av det statliga litteraturstödet och stödet till kulturtidskrifter samt övrig kulturverksamhet i enlighet med förordningen (1998:1469) om statligt litteraturstöd, förordningen (1993:567) om statligt stöd till kulturtidskrifter och förordningen (1996:1598) om statsbidrag till regional kulturverksamhet.