prop · GM0360 · 1999-01-01 00:00:00 — 8.1.3 Strängare bedömning av många kemiska ämnen och preparat hade strängare bedömningar av farlighet för en rad kemiska ämnen som regleras i det s.k. ämnesdirektivet. För dessa gavs en fyraårig övergångsperiod under vilken EG skulle ompröva sina bedömningar. Dessa omprövningar har gått mycket bra. Merparten av de ämnen har undantag för kommer att få antingen en strängare bedömning eller ligga kvar på den svenska nivån. I avvaktan på ett parallellt internationellt harmoniseringsarbete i och tillåts att under tillämpa sina nu gällande kriterier för akut giftighet för vissa mindre farliga ämnen. Den revidering av direktivet om klassificering, förpackning och märkning av farliga beredningar (preparat) som slutförts har också medfört strängare bestämmelser inom EG och till stor del i . Vid inremarknadsrådet antogs formellt en gemensam ståndpunkt om denna skärpning av de gemensamma bestämmelserna. Tiden för ikraftträdandet ligger långt fram i tiden (3 ). , och får därför i en särskild artikel rätt att fortsatt tillämpa sina nationella bestämmelser intill dess direktivet träder i kraft. Genom de nya reglerna kommer hela gemenskapen att, såsom , och redan gör, klassificera och märka bekämpningsmedel på samma sätt som andra kemiska ämnen. 8.1.4 Förlängd övergångsperiod för gränsvärden för kadmium i handelsgödsel I EG-lagstiftningen finns inga gränsvärden för kadmium i handelsgödsel, något som har . Enligt anslutningsfördraget hade möjlighet att tillämpa ett gränsvärde till utgången av 1998. Kommissionen utarbetade ett förslag till ändringsdirektiv som innebär att den svenska övergångsperioden förlängs till utgången av . Detta direktiv antogs av både parlamentet och rådet . Under den förlängda övergångsperioden skall kommissionen ytterligare utreda problemet på EU-nivå. 8.2 Veterinär- och smittskyddsfrågor 8.2.1 EG förbjuder vissa antibiotika i foder övergångsregler för antibiotika i djurfoder löpte ut . lämnade in en ansökan om att på området skulle anpassas till . togs beslut om förbud mot sex av de tio antibiotikasubstanser som varit godkända som fodertillsatser enligt . Det är ambition att även behålla förbudet mot de övriga fyra substanserna efter . Därför utlöste den s.k. skyddsklausulen i EG:s direktiv om fodertillsatser, vilken medger att nationell lagstiftning tillämpas. Oberoende av den svenska ansökan arbetar kommissionen med en omvärdering av de antibiotika som är godkända som fodertillsatser. Den förväntas vara klar till . 8.2.2 Fortsatta förhandlingar om övriga foderundantag löpte tio undantag på foderområdet ut, bl.a. regler om kadaver, aflatoxin, PCB, bly, koppar, fosfor och myrsyra i foder. lämnade in en ansökan till kommissionen om att EG:s lagstiftning skall anpassas till den svenska för åtta av dessa undantag. De övriga två bedömdes vara av lägre prioritet. har fått gehör för krav på obligatorisk märkning avseende fosforinnehållet i fiskfoder. Övriga undantag inom foderområdet är fortfarande under beredning i . fortsätter att tillämpa nationell lagstiftning för de kvarstående undantagen intill dess att beslut fattats av kommissionen. 8.2.3 Tilläggsgarantier på djurhälsoområdet Vid förhandlingarna om medlemskap i begärde tilläggs- garantier för ett antal djursjukdomar som inte förekommer i landet eller som omfattas av våra kontrollprogram. Kommissionen skulle pröva ansökningarna om tilläggsgarantier för dessa sjukdomar. I avvaktan på beslut från kommissionen fick för anslutningsfördragets ikraftträdande tillämpa de nationella bestämmelserna för dessa sjukdomar. har beviljats tilläggsgarantier för aujeszkys sjukdom (svin) och sjukdomen IBR/IPV hos nötkreatur. Beträffande sjukdomarna SVC hos karp och EDS-76 hos fjäderfä gäller det beslut som Efta:s övervakningsmyndighet () fattat till dess att kommissionen fattar något beslut. Slutligen har beviljats sjukdomsfrihetsstatus för bovin tuberkulos, bovin brucellos samt newcastlesjukan. Någon prövning har ännu inte skett av övriga ansökningar. I avvaktan på kommissionens prövning av övriga ansökningar har enligt anslutningsfördraget rätt att tillämpa de införselbestämmelser som gällde före medlemskapet. 8.3 Livsmedelsstandarder 8.3.1 Svenska fetthalter i mjölk Inom EG:s jordbruksreglering finns särskilda bestämmelser om fetthalter i mjölk som delvis avviker från traditionella mjölksorter. erhöll genom anslutningsfördraget en treårig övergångsperiod för fetthalterna i våra traditionella mjölksorter lättmjölk (0,) och standardmjölk (). , när övergångstiden gick ut, hade ändrats så att lättmjölken blivit tillåten. För standardmjölken erhöll en förlängd övergångsperiod med , till utgången av 1999. Regeringen arbetar för en permanent lösning av fetthalten i standardmjölk vid övergångstidens slut. 8.3.2 Mullade morötter tillåtna genom förändrade EG-regler , liksom , begärde vid anslutningsförhandlingarna att mullade morötter, dvs. morötter som först tvättas och därefter beläggs med mull, skulle tillåtas eftersom sådana morötter marknadsförs i dessa länder. En tvåårig övergångsperiod beviljades som därefter förlängdes . Frågan löstes efter kontakter på tjänstemannanivå då EG:s kvalitetsnormer för morötter ändrades på svensk och finsk begäran. 8.4 Fiske 8.4.1 Industrifiske efter sill fortsatt tillåtet i fick enligt anslutningsfördraget undantag från om att fisk endast får fångas för mänsklig konsumtion. Svenska fiskare skulle fram till utgången av 1997 få fortsätta fiska efter sill för industriändamål i . fattade dock rådet beslut som möjliggör fortsatt sådant sillfiske i . Detta motiveras bl.a. av att den biologiska balansen mellan sill- och torskbestånden på detta sätt upprätthålls. Andra övergångsregler rörde svenska fiskares tillgång till fisk i . Vid fiskerådsmötet uppnåddes för tillfredsställande kompromisslösningar på dessa områden. Slutligen rörde en övergångs- regel bidrag till utsättning av laxsmolt, dvs. fiskyngel, i Öster- sjön. Bidraget var i första hand avsett för tredje länder, dvs. länder som ej är medlemmar i , och därför har inte erhållit ytterligare bidrag efter övergångstidens slut . 8.5 Alkohol och tobak 8.5.1 behåller införselregler för alkohol och tobak Enligt anslutningsfördraget får behålla restriktioner för resandeinförsel av tobak, sprit, vin och öl från andra medlemsstater. De kvantitativa restriktionerna är i korta drag 300 cigaretter, sprit, mousserande vin eller starkvin, icke mousserande vin samt starköl. Över dessa volymer tas svensk skatt ut. En uppgörelse har slutits om att de nordiska länderna fortsatt får tillämpa sina införselrestriktioner. och har accepterat att restriktionerna upphör vid utgången av . En översyn av de svenska reglerna skall göras innan . 8.5.2 har för låg punktskatt på cigaretter Den totala punktskatten på cigaretter skall enligt uppgå till av högsta detaljhandelspriset, inklusive mervärdesskatt, för cigaretter i den mest efterfrågade priskategorin. Skatten på cigaretter i uppfyllde inte detta kriterium och fick en övergångs- period till för att anpassa sig. beslöt att sänka punktskatten på cigaretter fr.o.m. , bl.a. för att motverka den tilltagande smugglingen av cigaretter. Detta innebär att inte uppfyller kravet på 57 procents punktskatt efter . har därför ansökt om förlängning av den nuvarande övergångsperioden om minimiskattenivån för cigaretter till utgången av . Det österrikiska ordförandeskapet föreslog att en sådan förlängning tas in i ett av tobaksskattedirektiven. Inget medlemsland har motsatt sig begäran men något beslut har ännu inte fattats. 9 Fri rörlighet för varor Fri rörlighet för varor inom EU skall säkerställas genom principen om ömsesidigt erkännande av likvärdiga nationella regler eller genom att varorna uppfyller kraven i den harmoniserade lagstiftningen. De gemen- samma reglerna inom tullområdet är en förutsättning för varors fria rörlighet. 9.1 Tullunionen Bestämmelserna för tullunionen utgör en väsentlig del av gemenskapens regelverk och de har direkt verkan i medlemsstaterna. Utformning och tolkning av dessa bestämmelser är därför av stor betydelse för såväl myndigheter som näringsliv. 9.1.1 Åtgärdsprogram för tullfrågor i gemenskapen 2000 Fullbordandet av den inre marknaden och den snabba utvecklingen av gemenskapens handelsutbyte med den övriga världen har gjort det nödvändigt att tydligt fastställa och genomföra strategiska riktlinjer för att tydligare klargöra tullmyndigheternas roll inom gemenskapen. För detta har en gemensam ram skapats genom åtgärdsprogrammet 2000 vilket enligt det gällande beslutet skall gälla , till och med . Det övergripande målet för 2000 är att främja den inre marknadens funktion. EG:s tullprocedurer och kontroller måste fungera störningsfritt men garantera säkerhet för medborgare och företag. Procedurer och kontroller måste vara lika effektiva längs hela den yttre gränsen och bidra till att skydda medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska intressen samt säkra enhetlighet och konkurrensneutralitet. Det är även nödvändigt att förenkla förfarandena för att säkerställa en obehindrad handel i syfte att främja utrikeshandeln och förebygga bedrägerier. Arbetet genomförs genom ökat samarbete inom olika områden dels mellan medlemsstaternas tullmyndigheter, dels mellan dessa och kommissionen. Nya effektiva arbetsmetoder utvecklas för att främja en effektiv tulladministration genom användning av modern informationsteknik. Med utgångspunkt i en rapport om programmet som kommissionen lagt fram för och rådet har en ändring i det ursprungliga beslutet om 2000 föreslagits. Ändringen innebär att flera andra åtgärder som drivs parallellt inom olika program samlas under 2000. Detta gäller främst den datorisering som bedrivits inom IDA-programmet (se även 9.2.4) samt utbildnings- insatser inom Matteusprogrammet. Förslaget innebär även att programmet öppnas för kandidatländerna inom Öst- och samt att dess löptid förlängs till . Förhandlingar i rådet förväntas påbörjas . 9.1.2 Förenkling och rationalisering av gemenskapens tullbestämmelser och tullförfaranden Stockholmsdeklarationen, som handlar om förenkling och rationalisering av gemenskapens tullregler och procedurer, antogs av medlemsstaternas generaldirektörer och bekräftades sedermera i rådets resolution . Denna deklaration har positivt bidragit till att tänkandet inom EG alltmer sker i termer av förenkling, rationalisering och modernisering av tullens arbete. Dessa policy- instrument följs upp i berörda kommittéer, i första hand i Tullpolicy- och . En rad rättsaktsförslag i dessa syften behandlas i berörda kommittéer. driver, tillsammans med vissa andra EU-medlemsstater, frågan om en långtgående datorisering av tullprocedurer och informations- system. Detta är nödvändigt för att modernisera, effektivisera och rationalisera tullförfarandena och kontrollverksamheten. Införandet av modern informationsteknik i tullens arbete är en förutsättning för ett framgångsrikt förenklingsarbete och bedöms dessutom underlätta rationalisering av materiella tullbestämmelser. Datoriseringen och användning av informationsteknik är också en förutsättning för att man skall kunna förverkliga målsättningarna i 2000-programmet och i . Förenklingsarbetet fortsätter och målet är att de femton tullverken inom EU-medlemsstaterna skall fungera som om de vore ett enda tullverk. 9.1.3 EG:s tullagstiftning Huvuddelen av EG:s tullagstiftning finns i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 (tullkodexen) och dess tillämpningsföreskrifter samt i rådets förordning (EEG) nr 2658/87 (tulltaxan). har kommissionens förslag till utvidgning av rådets förordning (EG) nr 3295/94 (varumärkesintrångsförordningen) behandlats i rådsarbetsgruppen för ekonomiska frågor (tullunions- gruppen). Enligt förslaget skall förordningens tillämpningsområde utvidgas till att gälla ytterligare en typ av immateriell rättighet, nämligen patent, samt till alla slag av tullprocedurer. Vidare skall förordningen anpassas så att skyddet av gemenskapsvarumärket på det administrativa planet underlättas. I arbetsgruppen behandlas ett antal förslag till ändringar i tullkodexen. Dessa ändringar avser bl.a. möjligheten att befria företagen från tvånget att inge styrkande handlingar då tulldeklarationer lämnas elektroniskt, gränsöverskridande tillstånd, uppkomst av tullskuld då varor smugglas genom en eller flera medlemsstater, möjligheten att utsträcka tiden för tullens tilläggsdebitering, frizoner och modernisering av tullförfaranden med ekonomisk verkan. 9.1.4 Åtgärder för ett säkrare och effektivare transiteringsförfarande Transitering innebär att varor transporteras under tullkontroll från en plats till en annan utan att de beläggs med tullar och andra pålagor eller blir föremål för handelspolitiska åtgärder. I sker transitering av varor huvudsakligen med tillämpning av gemenskapens transiterings- förfarande, det gemensamma transiteringsförfarandet (som är gemensamt för EU- och Efta-medlemsstaterna, , , och ) samt TIR-förfarandet (par la Route), som tillämpas av ytterligare omkring tjugo stater. initierades ett arbete för att reformera tullkodexen och dess tillämpning mot bakgrund av påstådda överträdelser av gällande regler i gemenskapsrätten samt problem vid tillämpningen av dessa regler. Detta arbete har fortsatt . De förslag till ändringar som diskuterats avser klarlägganden om extern transitering, avslutande av transiteringsärenden, säkerheter, förenklade förfaranden och tullskuld. Också arbetet med att reformera det gemensamma transiterings- förfarandet har fortsatt . 9.2 Metoder att minska tekniska handelshinder De metoder som används för att förhindra uppkomsten av tekniska handelshinder på den inre marknaden är harmonisering och ömsesidigt erkännande av likvärdiga regler. I takt med att färre rättsakter tagits fram har man fokuserat uppmärksamheten alltmer på tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande som bl.a. grundar sig på den kända domen i det s.k. Cassis de Dijon-målet. behandlades den bristande tillämpningen av principen inom EG i rådet, och antogs rådsslutsatser därom. Rådsslutsatserna innehåller krav på att stärka de båda informationsprocedurer vars tillämpning är av avgörande betydelse inom det icke harmoniserade området (83/189/EEG och 95/3052/EG, se avsnitt 9.2.4). Slutsatserna pekar även på vikten av ökade informationsinsatser, administrativt samarbete, förstärkning av europeisk ackreditering och, inte minst, behovet av en sektoriell analys av tillämpningen av principen. 9.2.1 Harmoniserade tekniska föreskrifter EG tillämpar två olika metoder för harmoniseringsdirektiv om tekniska föreskrifter. Den äldre metoden innebär att man i direktivet i detalj anger de tekniska kraven för varorna i fråga. Denna metod används bl.a. på livsmedels- och fordonsområdena. I den s.k. nya metoden (New Approach) anges endast de väsentliga säkerhetskrav som varor måste uppfylla. Utarbetande av de tekniska detaljerna överlåts till standardiseringen, men standarderna är, med undantag för i byggproduktdirektivet, frivilliga; tillverkarna kan även använda egna lösningar så länge de väsentliga kraven uppfylls. Denna metod används inom områden där harmoniseringsarbetet inletts . Flertalet av de direktiv om harmonisering av tekniska föreskrifter som antagits innebär modernisering av äldre direktiv. Relativt få helt nya direktiv har antagits . På livsmedelsområdet, där den äldre metoden tillämpas, har man fortsatt att behandla direktivförslaget om bestrålning av livsmedel. Rådet enades om en gemensam ståndpunkt i frågan, och direktivförslaget har färdigbehandlats i parlamentet. Slutligt antagande av rådet torde kunna ske . Ansträngningarna har fortsatt med att modernisera de s.k. vertikala livsmedelsdirektiven, dvs. direktiv som anger vilka krav livsmedlen måste uppfylla för att ges vissa beteckningar. Härvid kan noteras att förslaget avseende kakao- och chokladprodukter har behandlats i rådet utan att enighet kunnat nås. Ett direktiv (97/24/EG) om två- och trehjuliga motorfordon trädde i kraft . Direktivet innebär att EG-typgodkännande för dessa fordon infördes. Ett helt nytt direktiv (98/78/EG) enligt den nya metoden om produkter för in vitro-diagnostik har antagits (avsnitt 9.5). Vidare har rådet enats om en gemensam ståndpunkt till ett direktivförslag om linbanor. Ett nytt maskindirektiv trädde i kraft (98/37/EG). Direktivet är en konsolidering av det gamla direktivet och ändringarna av detta utan att innehållet i sak förändrats. Översynen av det sakliga innehållet fortsätter. Det antagna nya teleterminaldirektivet (98/13/EG) ersätter dels ett tidigare terminaldirektiv, dels ett om jordstationsutrustning för satellitkommunikationer. Det nya direktivet innebär förutom att texterna konsoliderats också förändringar i det sakliga innehållet. Arbete pågår med ett mätinstrumentdirektiv, men något beslut om direktivet har ännu inte fattats. Vidare pågår arbete med ett förslag till ädelmetalldirektiv (KOM(94) 267 slutlig). På grund av olika system- uppbyggnad i medlemsstaterna har emellertid någon enighet inte kunnat uppnås. Framsteg har också gjorts på viktiga områden vilka inte är reglerade av direktiv som är antagna enligt den s.k. nya metoden (innebär att produkterna dels måste uppfylla direktivets krav, dels vara CE-märkta för att få släppas ut på marknaden). Kraven på åtgärder mot luftförorening genom avgaser från motorfordon har ändrats genom direktivet 98/77/EG. Även för motorer avsedda för jord- och skogsbrukstraktorer har presenterats förslag om åtgärder mot utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar (KOM(1998) 472 slutlig). Den snabbt ökade förekomsten av ozonnedbrytande ämnen har föranlett ett förslag till ny förordning på området (KOM(1998) 398 slutlig) som skall ersätta den nuvarande förordningen 3093/94. Ytterligare åtgärder mot dessa ämnen i syfte att förbättra skyddet av ozonskiktet har aviserats. På miljöområdet föreligger också ett direktiv- förslag (KOM(1998) 46 slutlig) som syftar till minskat buller från utomhusutrustning i vidare bemärkelse än . Genom direktivet 98/61/EG ändras direktivet 97/33/EG om samtrafik inom telekommunikation med avseende på nummerportabilitet, förval och lika tillträde. Nummerportabilitet innebär att abonnenten kan behålla sitt telefonnummer vid byte av teleoperatör. Lika tillträde och förval innebär att abonnenten med hjälp av likvärdiga prefix vid enstaka samtal eller på permanent basis kan få sina samtal kopplade via en vald operatörs nät. För telekommunikationer har kommissionen vidare lagt fram rekommendationer om prissättning och kostnadsredovisning vid samtrafik på en avreglerad marknad (98/195/EG resp. 98/332/EG). För ett säkert utnyttjande av de allt viktigare öppna näten för elektronisk kommunikation bl.a. inom handel har kommissionen utarbetat ett direktivförslag (KOM(1998) 297 slutlig) om rättsligt er- kännande av elektroniska signaturer och en rättslig ram för vissa cert- ifieringstjänster i detta sammanhang. 9.2.2 Provning, certifiering och avtal med tredje land I de harmoniserade tekniska föreskrifterna återfinns, förutom krav på varornas beskaffenhet och egenskaper, bestämmelser om vilken provning och certifiering som man skall göra för att bekräfta att varorna överensstämmer med kraven. Kraven på provning och certifiering ställs i relation till de risker som är förknippade med varorna; ofta räcker det med att tillverkaren själv utför den föreskrivna provningen, medan man i andra fall föreskriver provning av oberoende organ, s.k. tredje- partsprovning. Generella frågor om provning och certifiering behandlas i en till kommissionen knuten rådgivande kommitté, SOGS. har kommissionen givit ut ett utkast till omarbetning av handboken för tillämpning av den nya metoden. I denna behandlas de krav som skall ställas på de organ som utför tredje parts-provning, s.k. anmälda organ, liksom kraven på de organ som utvärderar kompetensen hos de anmälda organen. Omarbetningen av handboken har behandlats i SOGS. Avtal med tredje land De förhandlade bilaterala MRA-avtalen (Mutual recognition agreements avtal om ömsesidigt erkännande av provning, certifiering m.m., s.k. bedömning av överensstämmelse) trädde i kraft med och och förelåg färdigförhandlade med , , och . Förhandlingarna med intensifierades och mot årsslutet fanns det en princip- överenskommelse. Förhandlingar om (Protocols on European conformity assessment) en typ av men med innebörd att provning och certifiering inte sker mot mottagande parts regler utan mot EG:s harmoniserade regler ägde rum med och . Inledande kontakter har tagits med och . 9.2.3 Standardisering Rådet har behandlat frågor om standardisering. enades inremarknadsrådet om slutsatser om standardisering. Upp- rinnelsen var ett danskt initiativ om att kommissionen och medlems- staterna tillsammans med standardiseringsorganen skulle studera varför standardiseringsarbetet trots förbättringar inte helt motsvarar för- väntningarna. Vidare gav kommissionen ut en rapport om effektiviteten och tillförlitligheten i den europeiska standardiseringen. Liksom rådets slutsatser behandlar kommissionens rapport endast den standardisering som bedrivs på uppdrag från EG och som har anknytning till EG- lagstiftningen till skydd av liv och hälsa enligt den s.k. nya harmoniseringsmetoden. I rådsslutsatserna lämnades vissa frågor öppna för vidare behandling. Dessa avsåg bl.a. sambandet mellan europeisk och internationell standardisering, alternativ till standarder i harmoniseringslagstiftningen samt myndigheternas roll i standardiseringsarbetet. Arbetet har därför fortsatt i en rådsarbetsgrupp och en rapport kan förväntas . Den allmänna uppfattningen i rådsarbetsgruppen är att, med undantag för byggområdet, det europeiska standardiseringsarbetet fungerar relativt bra. Däremot behöver relationerna med den internationella standardiseringen diskuteras vidare, särskilt mot bakgrund av diskussionerna i WTO och , liksom myndigheternas roll i standardiseringsarbetet. Diskussioner har inletts i kommissionens rådgivande kommitté om standardiseringsfrågor, SOGS, om den preliminära rapport om standarders legala status som kommissionen låtit utföra. Förutom de konkreta uppdrag att utarbeta standarder för att stödja harmoniserings-lagstiftningen som kommissionen ger till de europeiska standardiseringsorganen har 83/189-kommittén bl.a. behandlat frågan om tillämpning av de s.k. skyddsklausulerna i de fall då en färdig standard inte anses uppfylla kraven i lagstiftningen. 9.2.4 Informationsförfaranden inom det icke harmoniserade området (föreskrifter) Direktiv /189/EEG som reglerar informationsförfarandet för förslag till tekniska föreskrifter kodifierades . Direktivet 98/34/EG är i införlivat genom förordningen (1994:2029) om tekniska regler. Utbytet av meddelanden i informationsförfarandet var som vanligt mycket intensivt. Sammanlagt anmäldes 604 förslag från medlems- staterna. För svensk del anmäldes 30 förslag. Av de svenska anmälningarna föranledde 18 reaktioner i form av detaljerade utlåtanden och 9 kommentarer. Reaktionerna avsåg bl.a. hantering av brandfarliga vätskor, väteperoxid, virkesmätning, märkning av fetter och farleds- avgifter. i sin tur lämnade reaktioner på 11 anmälningar från andra medlemsstater. Det gällde bl.a. byggprodukter, hissar, tryckkärl och märkning av trä. Rådet antog ett direktiv som innebär att informations- förfarandet för förslag till tekniska föreskrifter utvidgas till att även omfatta regler om informationssamhällets tjänster (direktiv /48/EG). Bakgrunden till direktivet är att man på ett tidigt stadium vill förhindra att handelshinder upprättas för bl.a. elektronisk handel. Direktivet skall vara införlivat av medlemsstaterna . Den ständiga kommittén för tekniska standarder och föreskrifter (den s.k. 83/189-kommittén) sammanträdde två gånger .