prop · GM03124 · 1999-01-01 00:00:00 — 1 kap. 1 § I denna lag ges bestämmelser om kommunernas, landstingens och de kyrkliga kommunernas ansvar inom det civila försvaret. Lagen innehåller också bestäm- melser om hemskydd, verkskydd och befolkningsskydd. I denna lag ges bestämmelser om kommunernas och lands- tingens ansvar inom det civila försvaret. Lagen innehåller också bestämmelser om hemskydd, verkskydd och befolkningsskydd. 2 kap. 1 § Kommunerna, landstingen och de kyrkliga kommunerna skall vidta de beredskapsförberedelser som behövs för deras respektive verksamhet under höjd beredskap. Kommunstyrelsen och lands- tingsstyrelsen ansvarar inom kommunen respektive för att beredskapsförberedelserna får en enhetlig inriktning och genomförs på ett ändamålsenligt sätt. Inom den kyrkliga kommunen ligger detta ansvar på kyrkorådet eller motsvarande organ. Beredskapsförberedelserna skall genomföras i samverkan med berörda statliga myndigheter, kommuner, landsting och kyrkliga kommuner. Den kyrkliga kom- munen skall också samverka med övriga trossamfund inom den kyrkliga kommunen. Kommunerna och landstingen skall vidta de beredskapsför- beredelser som behövs för deras respektive verksamhet under höjd beredskap. Kommunstyrelsen och lands- tingsstyrelsen ansvarar inom kom- munen respektive för att beredskapsförberedelserna får en enhetlig inriktning och genom- förs på ett ändamålsenligt sätt. Beredskapsförberedelserna skall genomföras i samverkan med berörda statliga myndigheter, kommuner och landsting. 2 § Kommunen skall verka för att beredskapsförberedelserna för den civila verksamhet som bedrivs i kommunen av statliga myndig- heter, , kyrkliga kom- muner samt organisationer och företag får en enhetlig inriktning och för att samverkan kommer till stånd mellan dem. Detta gäller dock endast i fråga om sådan verksamhet som är inriktad på kommunen. Kommunen skall verka för att beredskapsförberedelserna för den civila verksamhet som bedrivs i kommunen av statliga myndig- heter, samt orga- nisationer och företag får en enhetlig inriktning och för att samverkan kommer till stånd mellan dem. Detta gäller dock endast i fråga om sådan verksamhet som är inriktad på kommunen. 4 § Varje kommun, landsting och kyrklig kommun skall medverka i sådan utbildning som utgör ett led i beredskapsförberedelserna och som genomförs av något annat sådant organ eller av en statlig myndighet och som berör kommunen, eller den kyrkliga kommunen. Varje kommun och landsting skall medverka i sådan utbildning som utgör ett led i beredskaps- förberedelserna och som genom- förs av något annat sådant organ eller av en statlig myndighet och som berör kommunen eller . 8 kap. 11 § Kommuners och landstings skyldighet att ta hand om utrymmande och utlänningar som söker skydd i regleras i socialtjänstlagen (1980:620), hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) och lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Under höjd beredskap är varje kyrklig kommun skyldig att bedriva verksamhet för invånare från andra kyrkliga kommuner och för utlänningar som söker skydd i , på samma sätt som gäller för dem som bor inom den egna kyrkliga kommunen. 13 §1 Enligt rörande skydd för offren i internationella väpnade konflikter och tilläggsprotokollen till konventionerna skall uppgifter om identitet, vistelseort, hälso- tillstånd och liknande förhållanden som avser krigsfångar och andra skyddade personer som är i våld lämnas till en offi- ciell nationell upplysningsbyrå. Varje kommun, landsting och kyr- klig kommun som har sådana upp- gifter skall, under tid när den nationella upplysningsbyrån är upprättad, lämna dessa uppgifter i fråga om krigsfångar till Total- och i fråga om andra skyddade personer till . Totalför- svarets pliktverk och Statens in- vandrarverk skall vidarebefordra uppgifterna till den nationella upplysningsbyrån. Varje kommun, landsting och kyrklig kommun skall också till respek- tive lämna uppsamlade värdeföremål och handlingar, som kvarlämnats av skyddade personer eller som efter- lämnats av avlidna skyddade per- soner, om värdeföremålen eller handlingarna är av vikt för de närmast anhöriga. Uppgift skall även lämnas om var avlidna skyddade personers gravar är be- lägna. och skall lämna vidare uppsamlade värde- föremål och handlingar samt vi- darebefordra uppgifter om gravars belägenhet till den nationella upp- lysningsbyrån. Enligt rörande skydd för offren i internationella väpnade konflikter och tilläggsprotokollen till konventionerna skall uppgifter om identitet, vistelseort, hälso- tillstånd och liknande förhållanden som avser krigsfångar och andra skyddade personer som är i våld lämnas till en offi- ciell nationell upplysningsbyrå. Varje kommun och landsting som har sådana uppgifter skall, under tid när den nationella upplys- ningsbyrån är upprättad, lämna dessa uppgifter i fråga om krigs- fångar till Totalförsvarets plikt- verk och i fråga om andra skyddade personer till Statens in- vandrarverk. Totalförsvarets plikt- verk och skall vidarebefordra uppgifterna till den nationella upplysnings- byrån. Varje kommun och landsting skall också till respektive Statens in- vandrarverk lämna uppsamlade värdeföremål och handlingar, som kvarlämnats av skyddade personer eller som efterlämnats av avlidna skyddade personer, om värde- föremålen eller handlingarna är av vikt för de närmast anhöriga. Upp- gift skall även lämnas om var avlidna skyddade personers gravar är belägna. Totalförsvarets plikt- verk och skall lämna vidare uppsamlade värdeföremål och handlingar samt vidarebefordra uppgifter om gra- vars belägenhet till den nationella upplysningsbyrån. 14 § På begäran av Svenska röda korset skall varje kommun, landsting och kyrklig kommun, som i krig eller under neutralitet kan få sådan information som avses i 13 §, i fred lämna Svenska röda korset biträde med att för- bereda den nationella upplysnings- byråns verksamhet. På begäran av Svenska röda korset skall varje kommun och landsting, som i krig eller under neutralitet kan få sådan informa- tion som avses i 13 §, i fred lämna Svenska röda korset biträde med att förbereda den nationella upp- lysningsbyråns verksamhet. Denna lag träder i kraft . 2.21 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt Härigenom föreskrivs att 2 kap. 1 §, 3 kap. 15 § samt 5 kap. 15 och 19 §§ lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. 1 § För att en totalförsvarspliktigs förutsättningar att fullgöra värn- plikt eller civilplikt skall kunna utredas och bedömas är han eller hon skyldig att, på begäran av , en annan statlig myndighet som regeringen bestämmer, en kommun, ett lands- ting eller en kyrklig kommun, skriftligen eller muntligen eller, om det behövs, vid en personlig inställelse lämna nödvändiga upp- gifter om hälsotillstånd, utbild- ning, arbete och personliga för- hållanden i övrigt. För att en totalförsvarspliktigs förutsättningar att fullgöra värn- plikt eller civilplikt skall kunna utredas och bedömas är han eller hon skyldig att, på begäran av , en annan statlig myndighet som regeringen bestämmer, en kommun eller ett landsting, skriftligen eller munt- ligen eller, om det behövs, vid en personlig inställelse lämna nöd- vändiga uppgifter om hälsotill- stånd, utbildning, arbete och per- sonliga förhållanden i övrigt. 3 kap. 15 § Beslut om krigsplacering fattas av efter framställningar från statliga myn- digheter, kommuner, landsting, kyrkliga kommuner, bolag, fö- reningar, samfälligheter eller andra enskilda. Om ett beslut om krigs- placering upphävs, gäller 14 §. Beslut om krigsplacering fattas av efter framställningar från statliga myn- digheter, kommuner, landsting, bolag, föreningar, samfälligheter, registrerade trossamfund, organi- satoriska delar av sådana samfund eller andra enskilda. Om ett beslut om krigsplacering upphävs, gäller 14 §. 5 kap. 15 § Ärenden om avbrott skall prövas av eller efter verkets bestämmande av en annan statlig myndighet, en kom- mun, ett landsting eller en kyrklig kommun. Ärenden som avses i 14 § skall dock alltid prövas av . Ärenden om avbrott skall prövas av eller efter verkets bestämmande av en annan statlig myndighet, en kom- mun eller ett landsting. Ärenden som avses i 14 § skall dock alltid prövas av Totalförsvarets plikt- verk. 19 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får överlämna till bolag, föreningar, samfälligheter eller andra enskilda att besluta om ledighet och förmåner för totalförsvarspliktiga som fullgör civilplikt hos dem. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får överlämna till bolag, föreningar, samfälligheter, registrerade tros- samfund, organisatoriska delar av sådana samfund eller andra enskilda att besluta om ledighet och förmåner för totalförsvars- pliktiga som fullgör civilplikt hos dem. Denna lag träder i kraft . 2.22 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. Härigenom föreskrivs att 19, 22 24, 50, 51, 58 och 62 §§ lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 19 § Frågor om disciplinansvar eller åtalsanmälan prövas av den myn- dighet, den kommun, det landsting eller den kyrkliga kommun där den disciplinansvarige tjänstgör eller senast har tjänstgjort eller av den myndighet som regeringen be- stämmer. I fråga om disciplinansvariga som tjänstgör eller har tjänstgjort hos ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en annan enskild, prövas frågor om disciplinförseelse eller åtalsan- mälan av den myndighet som regeringen bestämmer. Frågor om disciplinansvar eller åtalsanmälan prövas av den myn- dighet, den kommun eller det landsting där den disciplinan- svarige tjänstgör eller senast har tjänstgjort eller av den myndighet som regeringen bestämmer. I fråga om disciplinansvariga som tjänstgör eller har tjänstgjort hos ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse, ett registrerat trossamfund eller nå- gon av dess organisatoriska delar eller hos en annan enskild, prövas frågor om disciplinförseelse eller åtalsanmälan av den myndighet som regeringen bestämmer. 22 § Ärenden som skall prövas av andra myndigheter än Försvars- makten, av kommuner, av lands- ting eller av kyrkliga kommuner där den disciplinansvarige tjänst- gör eller har tjänstgjort prövas av chefen för den organisatoriska enhet där den disciplinansvarige tjänstgör eller har tjänstgjort eller av någon annan högre chef. Ärenden som skall prövas av andra myndigheter än Försvars- makten, av kommuner eller av landsting där den disciplinan- svarige tjänstgör eller har tjänst- gjort prövas av chefen för den organisatoriska enhet där den disciplinansvarige tjänstgör eller har tjänstgjort eller av någon annan högre chef. 23 § För att biträda de myndigheter, kommuner, landsting eller kyrk- liga kommuner som har att hand- lägga disciplinärenden skall det finnas auditörer. För att biträda de myndigheter, kommuner eller landsting som har att handlägga disciplinärenden skall det finnas auditörer. Auditörerna skall vara jurister. De förordnas av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. 24 § Innan en disciplinpåföljd be- slutas eller en åtalsanmälan görs i fråga om en disciplinansvarig, skall yttrande inhämtas från audi- tören. Ett sådant yttrande behövs dock inte när ärendet prövas enligt 21 § eller, under de förutsättningar som anges i 21 §, av någon annan myndighet än Försvarsmakten, en kommun, ett landsting eller en kyrklig kommun. Auditören är medansvarig för de beslut som myndigheten, kom- munen, eller den kyr- kliga kommunen fattar på hans eller hennes tillstyrkan. Innan en disciplinpåföljd be- slutas eller en åtalsanmälan görs i fråga om en disciplinansvarig, skall yttrande inhämtas från audi- tören. Ett sådant yttrande behövs dock inte när ärendet prövas enligt 21 § eller, under de förutsättningar som anges i 21 §, av någon annan myndighet än Försvarsmakten, en kommun eller ett landsting. Auditören är medansvarig för de beslut som myndigheten, kom- munen eller fattar på hans eller hennes tillstyrkan. 50 § Ett beslut av en sådan chef vid som avses i 20 §, av en annan myndighet än För- svarsmakten, eller av en kommun, ett landsting eller en kyrklig kom- mun att ålägga någon disciplin- påföljd får av den disciplinan- svarige överklagas hos den tings- rätt inom vars domkrets det verk- samhetsställe där den disciplinan- svarige tjänstgör är lokaliserat. Om verksamhetsstället inte är lo- kaliserat i eller om det finns särskilda skäl, får beslutet överklagas hos den tingsrätt som regeringen bestämmer. Ett beslut av en sådan chef vid som avses i 20 §, av en annan myndighet än För- svarsmakten, eller av en kommun eller ett landsting att ålägga någon disciplinpåföljd får av den disci- plinansvarige överklagas hos den tingsrätt inom vars domkrets det verksamhetsställe där den disci- plinansvarige tjänstgör är lokali- serat. Om verksamhetsstället inte är lokaliserat i eller om det finns särskilda skäl, får beslutet överklagas hos den tingsrätt som regeringen bestämmer. 51 § Beslutet överklagas genom att överklagandet skickas till den myndighet, den kommun, det landsting eller den kyrkliga kom- mun som har meddelat beslutet. I överklagandet skall klaganden an- ge det beslut som överklagas och den ändring i beslutet som begärs. Beslutet överklagas genom att överklagandet skickas till den myndighet, den kommun eller det landsting som har meddelat be- slutet. I överklagandet skall kla- ganden ange det beslut som över- klagas och den ändring i beslutet som begärs. Överklagandet skall ha kommit in till den myndighet, som har meddelat beslutet, från den dag då klaganden fick del av beslutet. Tingsrätten skall, sedan handlingarna i ärendet överlämnats dit, pröva om överklagandet har kommit in i rätt tid. Ett överklagande som kommit in för sent skall avvisas. 58 § Om materiel som har utlämnats för personligt bruk till en disci- plinansvarig går förlorad eller skadas, får en myndighet, en kom- mun, ett landsting eller en kyrklig kommun besluta om ersättnings- skyldighet enligt skadeståndslagen (1972:207) för honom eller henne. Om någon åtgärd har vidtagits för att åtal skall väckas mot den disciplinansvarige, får ersättnings- ärende inte inledas eller fortsättas i fråga om det förfarande som avses med åtgärden. Om materiel som har utlämnats för personligt bruk till en disciplinansvarig går förlorad eller skadas, får en myndighet, en kom- mun eller ett landsting besluta om ersättningsskyldighet enligt skade- ståndslagen (1972:207) för honom eller henne. Om någon åtgärd har vidtagits för att åtal skall väckas mot den disciplinansvarige, får ersättningsärende inte inledas eller fortsättas i fråga om det förfarande som avses med åtgärden. 62 §1 Ett beslut om ersättnings- skyldighet som fattas av en sådan chef i Försvarsmakten som avses i 20 §, av en annan myndighet än Försvarsmakten, eller av en kom- mun, ett landsting eller en kyrklig kommun får överklagas av den disciplinansvarige till tingsrätten. Bestämmelserna i 50 53 och 55 §§ gäller vid sådant överklagande. Ett beslut om ersättnings- skyldighet som fattas av en sådan chef i Försvarsmakten som avses i 20 §, av en annan myndighet än Försvarsmakten, eller av en kom- mun eller ett landsting får över- klagas av den disciplinansvarige till tingsrätten. Bestämmelserna i 50 53 och 55 §§ gäller vid sådant överklagande. Denna lag träder i kraft . I fråga om en disciplinansvarigs tjänstgöring hos en kyrklig kommun skall äldre bestämmelser fortsätta att gälla. Vad som sägs om kyrklig kommun skall dock i stället gälla den myndighet som avses i 19 § andra stycket. De ärenden om disciplinansvar, om åtalsanmälan och om ersättningsskyldighet för materiel som har utlämnats för personligt bruk, vilka vid utgången av handläggs hos en kyrklig kommun, skall överlämnas till den myndigheten för fortsatt handläggning. 2.23 Förslag till lag om ändring i säkerhetsskyddslagen (1996:627) Härigenom föreskrivs i fråga om säkerhetsskyddslagen (1996:627) dels att 3 § skall upphöra att gälla, dels att 1, 4, 8 och 31 §§ skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Denna lag gäller vid verksamhet hos 1. staten, kommunerna, lands- tingen och de kyrkliga kommuner- na, 2. aktiebolag, handelsbolag, fö- reningar och stiftelser över vilka staten, kommuner, landsting eller kyrkliga kommuner utövar ett rättsligt bestämmande inflytande, och 1. staten, kommunerna och landstingen, 2. aktiebolag, handelsbolag, fö- reningar och stiftelser över vilka staten, kommuner eller landsting utövar ett rättsligt bestämmande inflytande, och 3. enskilda, om verksamheten är av betydelse för rikets säkerhet eller särskilt behöver skyddas mot terrorism. 4 § Staten, kommuner, landsting och kyrkliga kommuner skall anses utöva ett rättsligt bestämmande inflytande enligt 1 § 2, om de en- samma eller tillsammans Staten, kommuner och landsting skall anses utöva ett rättsligt be- stämmande inflytande enligt 1 § 2, om de ensamma eller tillsammans 1. äger aktier i ett aktiebolag eller andelar i en ekonomisk förening med fler än hälften av samtliga röster i bolaget eller föreningen eller på något annat sätt förfogar över så många röster i bolaget eller föreningen, 2. har rätt att utse eller avsätta fler än hälften av ledamöterna i styrelsen för ett aktiebolag, en förening eller en stiftelse, eller 3. utgör samtliga obegränsat ansvariga bolagsmän i ett handelsbolag. Vid tillämpningen av 1 3 skall inflytande anses vara utövat av staten, om inflytandet utövas av en juridisk person över vilken staten bestämmer på det sätt som anges i punkterna. Det som här sägs om staten gäller också kommuner, landsting och kyrkliga kommuner. Vid tillämpningen av 1 3 skall inflytande anses vara utövat av staten, om inflytandet utövas av en juridisk person över vilken staten bestämmer på det sätt som anges i punkterna. Det som här sägs om staten gäller också kommuner och landsting. 8 § När staten avser att begära in anbud eller träffa avtal om upp- handling där det förekommer upp- gifter som med hänsyn till rikets säkerhet omfattas av sekretess, skall staten träffa ett skriftligt avtal (säkerhetsskyddsavtal) med an- budsgivaren eller leverantören om det säkerhetsskydd som behövs i det särskilda fallet. Detsamma gäller för kommuner, landsting och kyrkliga kommuner. När staten avser att begära in anbud eller träffa avtal om upp- handling där det förekommer upp- gifter som med hänsyn till rikets säkerhet omfattas av sekretess, skall staten träffa ett skriftligt avtal (säkerhetsskyddsavtal) med an- budsgivaren eller leverantören om det säkerhetsskydd som behövs i det särskilda fallet. Detsamma gäl- ler för kommuner och landsting. Om säkerhetsskyddslagen gäller för anbudsgivaren eller leverantören på grund av 1 § 2 eller 3, kan anbudsgivarens eller leverantörens skyldigheter enligt lagen inte göras mindre långtgående genom villkoren i säkerhetsskyddsavtalet. 31 § Den som regeringen bestämmer skall kontrollera säkerhetsskyddet hos myndigheter och andra som lagen gäller för samt hos anbudsgivare och leverantörer som har träffat ett säkerhetsskyddsavtal. Därutöver skall staten, kom- muner, landsting och kyrkliga kommuner se till att det finns ett tillfredsställande säkerhetsskydd hos aktiebolag, handelsbolag, fö- reningar och stiftelser över vilka de utövar ett rättsligt bestämmande inflytande samt hos anbudsgivare och leverantörer med vilka de har träffat ett säkerhetsskyddsavtal. Därutöver skall staten, kom- muner och landsting se till att det finns ett tillfredsställande säker- hetsskydd hos aktiebolag, handels- bolag, föreningar och stiftelser över vilka de utövar ett rättsligt bestämmande inflytande samt hos anbudsgivare och leverantörer med vilka de har träffat ett säker- hetsskyddsavtal. Denna lag träder i kraft . 2.24 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:158) om röstlängdsregister Härigenom föreskrivs att 2, 5 och 7 §§ lagen (1997:158) om röst- längdsregister skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 § Röstlängdsregister får användas för framställning av 1. röstlängder och röstkort enligt vallagen (1997:157), lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval, m.m. och folkomröstningslagen (1979:369), 1. röstlängder och röstkort enligt vallagen (1997:157) och folkom- röstningslagen (1979:369), 2. röstlängder och röstkort vid folkomröstning i en kommun eller i ett landsting, 3. duplettröstkort, tillsyn, planering och uppföljning av val eller omröstning, och 4. statistik. 5 § För den som avses i 4 § får registret innehålla uppgifter om 1. namn, personnummer, adress och den församling som personen är folkbokförd i enligt folkbok- föringslagen (1991:481), 2. medborgarskap, och 3. tillhörighet i eller medlemskap i en icke- territoriell församling. 1. namn, personnummer, adress och den församling som personen är folkbokförd i enligt folkbok- föringslagen (1991:481), och 2. medborgarskap. För den som inte är folkbokförd i landet får i registret också anges när de utvandrade. 7 § I ett röstlängdsregister får som sökbegrepp bara användas uppgift om 1. namn eller personnummer, 2. tillhörighet i , 3. medlemskap i en icke- territoriell församling, 4. medborgarskap i , , , eller , 5. medborgarskap i ett land inom eller utom Europeiska unio- nen (unionsmedborgarskap eller icke unionsmedborgarskap), eller 6. valdistrikt. 1. namn eller personnummer, 2. medborgarskap i , , , eller , 3. medborgarskap i ett land inom eller utom Europeiska unio- nen (unionsmedborgarskap eller icke unionsmedborgarskap), eller 4. valdistrikt. Denna lag träder i kraft . 2.25 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) Härigenom föreskrivs att 5 kap. 4 § skattebetalningslagen (1997:483) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 kap. 4 § Skatteavdrag skall inte göras från ersättning som betalas ut till 1. staten, landsting, kommuner, kommunalförbund eller kyrkliga kommuner, 1. staten, landsting, kommuner eller kommunalförbund, 2. fysiska personer som inte är bosatta i , 3. utländska juridiska personer, eller 4. mottagare som visar upp ett sådant beslut om befrielse från skatteavdrag som avses i 10 eller 11 §. Första stycket 2 och 3 gäller inte, om ersättningen betalas ut för näringsverksamhet som mottagaren bedriver från ett fast driftställe här i landet. Denna lag träder i kraft . 2.26 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:998) om ändring i lagen (1995:743) om aviseringsregister Härigenom föreskrivs att 4, 7 och 8 §§ lagen (1995:743) om aviseringsregister i stället för deras lydelse enligt lagen (1997:998) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 § får innehålla uppgifter om personer som är eller har varit folkbokförda i landet och om personer som har tilldelats ett samordningsnummer enligt 18 a § folkbokföringslagen (1991:481). För en person som är eller har varit folkbokförd får de uppgifter anges som registrerats enligt lagen (1990:1536) om folkbokföringsregister och som avser 1. personnummer och samordningsnummer, 2. namn, 3. adress, 4. folkbokföringsfastighet, lägenhetsbeteckning, folkbokföringsort och folkbokföring under särskild rubrik, 5. födelsehemort och födelseort, 6. medborgarskap, 7. civilstånd, 8. make, föräldrar, barn och vårdnadshavare, 9. datum för inflyttning från utlandet, 10. avregistrering med uppgift om dödsfall, utflyttning till utlandet eller annan anledning, 11. medlemskap i icke-territo- riell församling, 12. anmälan enligt 7 kap. 1 och 10 §§ vallagen (1997:157). 11. anmälan enligt 7 kap. 1 och 10 §§ vallagen (1997:157). För en person som har tilldelats ett samordningsnummer får anges de uppgifter som har registrerats enligt 7 § tredje och fjärde styckena lagen (1990:1536) om folkbokföringsregister.