prop · GM0360 · 1999-01-01 00:00:00 — För personbilar sker detta i ett första steg 2001 och i ett andra 2006. För merparten av de lätta lastbilarna och bussarna sker detta . Förutom den nämnda skärpningen kompletteras EG-rätten med regler som kommer att ha betydande positiva effekter. drev och fick gehör för att ett gemensamt system för tillverkaransvar införs inom EU. Det innebär att medlemsstaterna har rätt att kontrollera om bilar uppfyller utsläppskraven även sedan de har tagits i bruk. Om kontrollerna visar att så ej är fallet kan typgodkännandemyndigheten efter egen utredning tillåta att bilarna återkallas inom hela unionen och åtgärdas på tillverkarens bekostnad. Den andra viktiga punkten var att och gemensamt drev och fick gehör för att särskilda kallstartskrav skall införas inom EU. tog EG beslut om att införa gemensamma miljökrav på fordonsbränslen . Dessa skärps i ett andra steg för både bensin och diesel. verkade bland annat för att de tillåtna svavelhalterna skulle begränsas kraftigt. skall de enligt det nya direktivet högst vara 50 ppm. 20.3 Övriga miljöfrågor 20.3.1 Life Syftet med Lifeär att bidra till utvecklingen och genomförandet av EU:s miljöpolitik. Life administreras av kommissionens miljödirektoratet (DGXI). I är enligt regerings- beslut i samråd med ansvarig myndighet. Life består av tre delar: miljöskydd, naturvård samt tredje land, dvs. ryska och länder som gränsar till . Life miljöskydd finansierar demonstrationsprojekt som innebär nytänkande när det gäller teknik eller metoder i ett europeiskt perspektiv. Partners i andra EU- länder är inget krav, men är ofta en fördel. Life naturvård finansierar projekt som bidrar till skydd eller vård av värdefulla naturtyper och vilda arter av flora och fauna inom EU (enligt habitat- eller fågeldirektivet, 79/409/EEG och 92/43/EEG). Stödet inriktas särskilt mot områden som kommer att ingå i Natura , det europeiska nätverket av skyddade områden. EG fördelar ca 48 miljoner ecu vardera till miljöskydds- och naturvårdsprojekt. Därutöver går 4,7 miljoner ecu till projekt i tredje land. Stödet från EG är av projektkostnaden för kommersiella projekt och för övriga. En ansökningsomgång äger rum . Ansökningarna tas emot av innan de vidare- befordras till kommissionen som utvärderar och beslutar vilka ansökningar från alla EU-länder som beviljas stöd. Resultatet för del har varit positivt med av totalbudgeten från Life till svenska miljöprojekt . fick vi drygt 90 miljoner, vilket är av budgeten för Life. Närmare information och sökbara databaser över tidigare finansierade projekt finns under adressen: 20.3.2 Kärnsäkerhet och strålskydd EU:s medlemsländer samt kommissionen för Euratom har med () förhandlat texten till tre tilläggsprotokoll till de befintliga avtalen om tillämpningen av artiklarna III.1 och III.4 i fördraget om förhindrande av spridning av kärnvapen. De tre tilläggsprotokollen undertecknades och är nu föremål för ratifikation. Rådet beslutade att godkänna Euratoms anslutning till konventionen om kärnsäkerhet. Rådet antog slutsatser om kärnsäkerhet i samband med utvidgningen av EU. I slutsatserna anmodar rådet kommissionen bl.a. att se till att kärnsäkerhet ges hög prioritet i samband med partnerskap för anslutning och betonar att reaktorer som inte kan förbättras till en rimlig kostnad så att de når upp till internationellt godkända säkerhetsnivåer måste stängas. 20.3.3 Uppföljning av om miljö och utveckling EG blev genom goda förberedelser en dominerande aktör under det sjätte mötet i FN:s kommission för hållbar utveckling (CSD) . Kommissionen ansvarar för att följa upp och driva på arbetet med . Vid årets möte ingick i och den svenske representanten ledde förhandlingarna om industri och hållbar utveckling. medverkade till ett tydligt ställningstagande inom EU om bekämpande av fattigdom ett genomgående tema för CSD fram . ansvarade också för att ta fram EG:s position för temat utbildning. Här fastslogs att det krävs ett helhetsperspektiv för att nå fram till en hållbar utveckling. Sötvatten var en annan av svenska prioriterade frågor som behandlades. I det sammanhanget lyfte främst fram genderfrågorna (dvs. jämställdhet mellan kvinnor och män), kopplingen till fattigdomsaspekterna samt betydelsen av sötvatten för ekosystemen. CSD:s sjunde möte äger rum . Ett intensivt förberedelsearbete pågår inom EU med att ta fram gemensamma ställningstaganden avseende bl.a. havsfrågor samt hållbara konsumtions- och produktionsmönster. Inom havsområdet är det globala överfisket, utsläpp av farliga ämnen samt havens betydelse för de fattiga som källa till mat och försörjningsmöjlighet viktiga frågor för svensk del. För temat hållbara konsumtions- och produktionsmöjligheter har tagit på sig ansvaret för att ta fram underlag för en EG-ståndpunkt. Här prioriteras frågan om eko-effektivitet, konsumenternas beteende samt styrmedel som kan användas för att nå mer hållbara konsumtions- och produktionsmönster. 20.3.4 Bevarande av biologisk mångfald Den globala om biologisk mångfald är en viktig utgångspunkt för Europeiska unionens arbete på detta område. Konventionens övergripande mål är att bevara och uthålligt nyttja den biologiska mångfalden samt att rättvist fördela de nyttigheter som uppkommer vid nyttjande av biologisk mångfald. Ett omfattande samråd sker inom unionen inför konventionens partsmöten och intersessionella aktiviteter. prioriterar detta arbete högt. Inför det fjärde partsmötet med konventionen om biologisk mångfald som hölls i presenterade kommissionen sin första rapport över hur konventionen genomförts inom EG. Kommissionen har i ett meddelande till rådet och presenterat sitt förslag till gemenskapsstrategi för biologisk mångfald. Strategin fokuserar på sektorer med en hög grad av gemensam- hetspolitik. Kommissionen kommer som en åtgärd till följd av strategin att till utgången av 1999 utarbeta specifika aktionsplaner för bevarande och uthålligt nyttjande av biologisk mångfald inom följande sektorer: jordbruk, fiske, naturvård, regionalpolitik och fysisk planering samt utvecklingssamarbete och ekonomiskt samarbete. Där så behövs kommer aktionsplanerna att innehålla förslag till rättsliga instrument. De kommer även att innehålla uppgifter om förslagens kostnadseffektivitet. Efter att planerna antagits åligger det respektive sektor att se till att de genomförs. EG:s viktigaste instrument för den gemensamma naturvårdspolitiken är direktiven om bevarande av vilda fåglar (79/409/EEG) och bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (92/43/EEG), det s.k art- och habitatdirektivet. Enligt dessa direktiv skall ett sammanhängande ekologiskt nätverk av skyddade naturområden bildas i . Syftet med nätverket, Natura 2000, är att bevara den biologiska mångfalden. har föreslagit 421 objekt som skall beredas skydd enligt habitatdirektivet och 55 nya objekt enligt fågeldirektivet. Tillsammans med tidigare föreslagna områden är 1 598 områden föreslagna att ingå i Natura 2 000. Den sammanlagda arealen uppgår till av landets yta. ligger väl framme när det gäller att redovisa sina förslag till kommissionen och är det land som föreslagit störst areal till nätverket och efter flest områden. 20.3.5 , farlig industriell verksamhet Rådet beslutade om det nya Seveso-direktivet (96/82/EG) om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår. Det fortsatta arbetet med att genomföra direktivet i medlemsstaterna har behandlats av kommissionens vid två möten . Härutöver har arbete skett i kommitténs undergrupper avseende vissa tillämpnings- frågor m.m. Ett lagförslag om det svenska genomförandet av direktivet har beretts inom . Regeringen avser att återkomma till med förslag till lagstiftning . Rådet beslutade vidare om ett tvåårigt program om gemenskapsåtgärder för främjande av räddningstjänst (98/22/EG). Programmet, som påbörjats , syftar till att utveckla förmågan hos medlemsstaternas räddningstjänster att hantera svåra olyckor och naturkatastrofer. har fyra möten hållits i den kommitté som är knuten till programmet. 21 Konsumentpolitik EU-samarbetet när det gäller konsumentpolitiken skall enligt fördraget bidra till att en hög skyddsnivå uppnås genom tillnärmning av medlems- staternas bestämmelser som syftar till att upprätthålla den inre marknaden och få den att fungera. Gemenskapen kan också göra särskilda insatser som understöder och kompletterar medlemsstaternas politik på området. Ändringarna genom Amsterdamfördraget kommer att innebära att det blir tydligt att konsumentpolitiken även är ett självständigt politikområde. Vidare medför Amsterdamfördraget bl.a. att hänsyn skall tas till konsumentkraven när gemenskapens övriga politik och verksamhet utformas och genomförs. En konferens hölls i den 2 om konsumenterna och Amsterdamfördraget. I regeringsförklaringen har konsumentskyddet i EU lyfts fram som en prioriterad fråga. En arbetsgrupp har inrättats för att behandla frågan om starkare konsumentskydd i EU, bl.a. genom upprättande av nationella handlingsprogram. 21.1 fastställs för gemenskapens verksamhet till förmån för konsumenter Åtgärder för att stödja gemenskapens konsumentpolitik har finansierats över EU-budgeten. har behovet ökat av en tydlig rättslig grund för finansieringen. En dom från från understryker att enbart icke betydelsefulla åtgärder kan vidtas utan att en sekundärrättslig rättsakt, en s.k. grundrättsakt, först antas. Beslutet om en allmän ram för gemenskapens verksamhet till förmån för konsumenter avser en femårsperiod och syftar till att redovisa de aktiviteter inom det konsumentpolitiska området som skall kunna erhålla medel från EU-budgeten. Eftersom det är ett ramverk är inte ambitionen att peka ut alla möjliga aktiviteter som kan rymmas inom de regler och mål som fastlagts i fördraget. Beslutet utgör en sådan sekundärrättslig rättsakt som krävs. När det gällde den finansiella ramen konstaterades vid konsumentministerrådet att kommissionens och Europa- parlamentets förslag var 106,5 respektive 122,5 miljoner ecu. Finansieringen av gemenskapens system för information om olyckor i hemmet och är dock flyttad till personskadeprogrammet under ministerrådet för hälsofrågor. Det var angeläget att enas om ett belopp som kunde godtas av parlamentet eftersom frågan annars skulle hamna i förlikning med frysta utbetalningar som följd. Ett flertal medlemsstater tog ställning för det övre beloppet, några förordade däremot det lägre. förespråkade en nivå på åtminstone 112,5 miljoner ecu, vilket även blev den summa som ministerrådet sedermera enades om. framförde också att en bestämmelse borde införas om en utvärdering av finansieringen inom , t.ex. . I verksamhetsramen nämns bl.a. frågor som rör hållbara konsumtions- och produktionsmönster, vilket var en framgång för . En annan fråga som fått gehör för är att det skall framgå att inte bara konsumentorganisationer utan även offentliga organ, såsom statliga myndigheter, kan delta i projekt och erhålla medel. Detta eftersom strukturen för konsumentarbetet är olika i medlemsstaterna. 21.2 Handlingsplan för konsumentpolitiken för perioden 2001 diskuteras Kommissionen har beslutat om en ny handlingsplan för konsumentpolitiken för perioden 2001. Den hittillsvarande handlingplanen har omfattat åren 1996 1998. Inför ett möte med högre tjänstemän presenterade kommissionen ett översiktligt utkast till handlingsplan. Vid konsumentministermötet hade medlemsstaterna möjlighet att lämna synpunkter på utkastet till handlingsplan. sade sig kunna stödja den allmänna inriktning som kommissionen redovisat. Vidare hänvisade till den nordiska handlingsplanen på området som man tidigare hade delgivit medlemstaterna och framhöll betydelsen av att ha tydliga och realistiska mål som var möjliga att följa upp. Som viktiga frågor framhölls konsumenten i informationssamhället, finansiella tjänster och hållbara konsumtions- och produktionsmönster. pekade också på hushållsekonomiska frågor liksom på konsumentpolitiken som ett fördelningspolitiskt instrument och betydelsen av att satsa på utsatta konsumentgrupper. En fråga som tas upp är tillämpningen och genomförandet av europeisk konsumentlagstiftning. Det kan nämnas att ett arbetsdokument från kommissionen hade presenterats av kommissionär på minister-rådet . Detta har sin grund i kommissionens Handlingsplan för den inre marknaden och tar bl.a. upp hur långt medlems-staterna kommit med arbetet att införliva konsument- lagstiftning, samt ett antal konkreta förslag om hur man skall arbeta vidare för att öka införlivningsgraden och göra tillämpningen starkare och mer enhetlig i de olika medlemsstaterna. Principen om samarbete och öppenhet underströks men dokumentet föranledde ingen diskussion på ministerrådet. Ett första steg i arbetet har varit en diskussion om frågan vid ett seminarium i den 11 . 21.3 Rådsresolution om konsumenten i informationssamhället om konsumenterna i informationssamhället har uppmärksammats i många olika sammanhang både nationellt och internationellt. tog upp frågan om konsumenträttigheter i IT-samhället. Det österrikiska ordförandeskapet presenterade ett diskussionsunderlag om konsumenten i informationssamhället. Detta ledde därefter till att medlemsstaterna kunde enas om att anta en rådsresolution i ämnet vid konsument- ministerrådet . Denna hänvisar till IT-samhällets stora inverkan på samhällslivet liksom till den stora betydelse IT har för medborgarnas dagliga liv. Informationstekniken kan medföra fördelar för individerna, som det finns en risk för att centrala konsumentintressen kan äventyras. Rådsresolutionen pekar på viktiga åtgärder som bör vidtas på gemenskapsnivå. I resolutionen framhålls principen att konsumenterna bör få sin rätt prövad i sitt eget land och enligt sitt eget lands lag, vilket är en viktig utgångspunkt för . Vidare används begreppet otillbörlig marknadsföring, vilket också är positivt för svenskt vidkommande. Rådsresolutionen ger även uttryck för att EG med utgångspunkt i resolutionen skall samordna ståndpunkter inför arbete på internationell nivå. Ett arbete pågår f.n. inom ramen för med riktlinjer för konsumentskydd och elektronisk handel. 21.4 Marknadsföring och information 21.4.1 Arbete om affärskommunikation på den inre marknaden Kommissionen presenterade vid konsumentministerrådet ett meddelande om affärskommunikation på den inre marknaden. Meddelandet utgör en uppföljning av den grönbok om affärs- kommunikation som kommissionen presenterade . Affärs- kommunikation omfattar, enligt kommissionens definition, alla typer av kommunikation som avses främja tillhandahållandet av produkter, tjänster eller företagens och organisationernas kännetecken till konsumenterna eller distributörerna. Enligt kommissionens slutsatser i grönboken utnyttjas inte den inre marknaden fullt ut i samband med affärskommunikation på grund av olikheter i lagstiftningen mellan medlemsstaterna och varierande nationella restriktioner av olika slag. Kommissionen föreslår i meddelandet följande åtgärder: att en genomsiktlig metod tillämpas för att bedöma proportionaliteten av nationella restriktioner, som upprätthålls med åberopande av allmänintresset men som försvårar gränsöverskridande affärs- kommunikation, att en expertgrupp tillsätts för affärskommunikation, för administrativt samarbete mellan kommissionen och medlemsländerna samt för en dialog med berörda tredje parter. I anslutning till ministerrådet tillställde medlemsstaterna en skrivelse (not) som beskriver den svenska synen på dessa förslag. uppfattning är bl.a. att kommissionen varken i grönboken eller i sitt meddelande på ett övertygande sätt har lyckats visa att det finns sådana problem på den affärskommunikativa marknaden som motiverar de föreslagna åtgärderna. Rådets slutsatser med anledning av kommissionens meddelande antogs på inre marknadsrådet . pågår arbete i en expertgrupp under kommissionen (GD XV), som har behandlat frågor och problem i samband med tilläggs- och förmånserbjudanden över gränserna. 21.4.2 Det s.k. barnreklammålet i I ett förhandsavgörande uttalade sig om ett mål i angående gränsöverskridande TV-reklam riktad till barn (C-34 36/95). Målet gällde huruvida artikel 30 eller 59 i EG-fördraget eller rådets direktiv /552/EEG (TV-direktivet) hindrar en medlemsstat att ingripa mot TV-reklam som en annonsör låter sända från en annan medlemsstat eller förhindrar en tillämpning av det svenska förbudet mot TV-reklam riktad till barn. har i en dom (1998:17) slutligen avgjort ärendet. Domen innebär att kan ingripa mot TV- reklam från ett annat EU-land om den är vilseledande eller på annat sätt strider mot marknadsföringslagen. Varken direktivet eller artikel 30 eller 59 i fördraget förhindrar en tillämpning av sådana generella konsumentskyddsbestämmelser. Vidare är förbudet i radio- och TV- lagen mot att rikta TV-reklam till barn i inhemska sändningar förenligt med EG-rätten det kan inte anses vara diskriminerande mot utländska produkter och faller därmed utanför artikel 30. När det gäller sändningar från andra EU-länder kan dock inte hindra att TV- reklam riktar sig till barn eller ingripa mot andra reklamområden som harmoniseras av TV-direktivet (t.ex. tobaks- och alkoholreklam). 21.4.3 Övriga marknadsförings- och informationsfrågor Arbete har pågått inom ramen för nordiska arbetsgrupper med att genom- föra direktiven om jämförande reklam samt prisinformation. Vidare kan nämnas att kommissionen har tagit initiativ till ökad information om livsmedelssäkerhet. Separata kampanjer med ekonomiskt stöd från kommissionen planeras i de olika medlemsländerna. I har konsumentorganisationer (konsumentråd och Konsumenter i samverkan) samt och gjort en gemensam ansökan till kommissionen som beviljats. Den svenska kampanjen riktar sig främst till skolungdomar. Kampanjen stöds även av livsmedelsindustrin och handeln. 21.5 Rådsresolution om bruksanvisningar för tekniska konsumentvaror Sedan det österrikiska ordförandeskapet tagit initiativ till en diskussion om problem och möjliga lösningar vid utformningen av bruksanvisningar för tekniska konsumentvaror antog konsumentministerrådet en resolution i ämnet. I resolutionen uppmanas kommissionen att arbeta med frågan om bruksanvisningar för tekniska konsumentvaror inom standardiserings- verksamheten. Vidare uppmanas medlemsländerna och ekonomiska aktörer att eftersträva information till konsumenterna som möjliggör säker, enkel, riktig och komplett användning av tekniska konsumentvaror och att överväga möjligheten att tillämpa frivilliga överenskommelser. Viktigt för har varit att det vid övervägandet av vilka möjligheter standardiseringsproceduren kan ge för att förbättra kvaliteten på bruksanvisningarna görs en bedömning av vilka kostnader som är förknippade med ett sådant arbete i förhållande till det resultat som är möjligt att uppnå. 21.6 Konsumentköp antog ministerrådet en gemensam ståndpunkt för ett direktivförslag om konsumentköp och garantier, gemensam ståndpunkt (EG) nr 51/98 (EGT C 333, 30.10.1998, s. 46). Direktivet syftar till att säkerställa en lägsta konsumentskyddsnivå vad gäller fel i konsument- varor. Direktivet innehåller bl.a. regler om vad som är fel i en vara och om konsumentens rätt vid fel i varor (påföljder). Vidare skall det finnas en presumtion för ursprungligt fel om felet upptäcks . Det finns också en bestämmelse om innebörden av och kraven på garantier. Bakgrunden till direktivet är att medlemsstaternas lagar skiljer sig starkt från varandra på detta område, vilket medför svårigheter inte minst i den gränsöverskridande handeln. För svenska konsumenter medför direktivet en ökad trygghet vid köp i andra EU-länder. Direktivet innebär också en generell ökning av konsumentskyddet i EU. överlämnade sitt yttrande med ett antal ändringsförslag efter den andra läsningen. Ett förlikningsförfarande kan förväntas inledas . 21.7 Tvistlösning 21.7.1 Direktiv om förbudsföreläggande antaget antog ministrarna slutligt direktivet om förbudsföreläggande. Direktivet syftar till att samordna medlemsstaternas reglering av ingripanden mot överträdelser som strider mot bestämmelser i bl.a. direktiv om vilseledande reklam, oskäliga avtalsvillkor, konsumentkrediter, paketresor och distansavtal. Dessa direktiv anges i bilaga till grunddirektivet, som garanterar att nationella rättsmedel står till buds när överträdelser av bestämmelser i aktuella direktiv sker, oavsett i vilken medlemsstat överträdelserna får sina konsekvenser. Direktivet är avsett att tillämpas vid ingripanden av kollektiv karaktär företrädesvis förbuds- och informationsförelägganden och inte på talan som avser konsumenters individuella rättigheter enligt individuella avtal. Medlemsstaterna skall utse domstol eller myndighet som skall vara behörig att besluta om rättsliga åtgärder. Förfarandet när åtgärder beslutas skall vara så snabbt som möjligt. Åtgärder skall vidtas för att komma till rätta med överträdelsernas verkningar. Domstol eller myndighet skall kunna utfärda föreläggande om att en överträdelse skall upphöra och kunna vidta åtgärder i syfte att förhindra fortsatta verkningar av en överträdelse. Om det är möjligt enligt medlemsstaternas nationella system skall domstol eller myndighet kunna utfärda föreläggande att svaranden skall betala visst belopp om inte ett förbudsföreläggande följs inom angiven tid. Varje offentligt organ eller organisation som har ett berättigat intresse att väcka talan om en åtgärd enligt ovan skall ha behörighet att väcka talan i den medlemsstat där överträdelsen har sitt ursprung. En förteckning över taleberättigade organ och organisationer skall över- lämnas till kommissionen. Förteckningen skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (EGT). Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att se till att behöriga utländska organ får väcka talan. Medlemsstaterna får ställa vissa villkor för rätten att väcka talan, såsom att en ansökan först måste göras hos medlemsstatens behöriga organ, om ett sådant finns, och att motparten måste ges besked innan ett förfarande om åtgärder inleds. Direktivet skall inte hindra nationella bestämmelser med syfte att ge organisationer, offentliga organ eller berörda personer mer vittgående rättigheter. Ett nordiskt samarbete har påbörjats för genomförande av direktivet. 21.7.2 Tvistlösning utanför domstol presenterade kommissionen ett s.k. meddelande om utomrättsligt lösande av tvister i konsumentfrågor. Meddelandet innehåller en europeisk reklamationsblankett för konsumenter. Syftet är att förbättra kommunikationen mellan konsumenter och näringsidkare så att tvister dem emellan kan göras upp i godo. För den händelse dialogen mellan konsument och näringsidkare inte skulle leda till en lösning på problemet, skall blanketten kunna användas för att inleda ett förfarande utanför domstol. Rekommendationen fastställer en rad principer för inrättandet av instanser med behörighet att reglera konsumenttvister utanför domstol och för hur dessa instanser skall fungera. Principerna avser oberoende, öppenhet och effektivitet. 21.8 Finansiella tjänster 21.8.1 Handlingsprogram för finansiella tjänster har ett handlingsprogram för finansiella tjänster beslutats av kommissionen som bl.a. behandlar konsumentfrågor. I detta föreslås bl.a. att konsumenternas möjligheter att få sin rätt prövad skall förbättras och att skillnaderna mellan medlemsstaternas det allmännas bästa skall identifieras. Vidare har bl.a. frågor rörande försäkringsmäklare och konsumentskyddsaspekter behandlats inom ramen för en expertgrupp under kommissionen (se avsnitt 10.1 om Fri rörlighet för tjänster och kapital, Finansiella tjänster). 21.8.2 Direktivförslag om distansförsäljning av finansiella tjänster beslutades direktiv /7/EG om konsumentskydd vid distansavtal. Detta direktiv är inte tillämpligt på finansiella tjänster.