prop · GM03110 · 1999-01-01 00:00:00 — I det andra tillsätter regeringen en delegation eller kommitté för försöksverksamheten med representanter för berörda intres- senter. Regeringen anser att försöksverksamheten bör ledas av en delegation med representanter för staten, , lärarorgani- sationerna och skolledarna. På detta sätt görs olika intressenter delaktiga i försöksverksamheten. Det är betydelsefullt främst med anledning av de utvecklings- och stödinsatser som krävs i samband med försöksverksam- heten, men också för uppföljningen och utvärderingen av densamma. De- legationen bör söka samverkan med övriga intressenter, såsom elevorga- nisationerna, och Skola och handikapporganisatio- nerna. Delegationen bör ges ett övergripande ansvar för styrning av försöks- verksamheten, dvs. för utveckling och stöd samt uppföljning och utvärdering av försöksverksamheten. Utöver att ingå i delegationen bör också ges i uppdrag att biträda denna under såväl ansökningsfasen som försöksperioden. Genom myndighetsansvaret för skolan har verket dessutom ett generellt och oförändrat ansvar i förhållande till de deltagande kommunerna och deras skola. Delegationen bör vidare ges i uppdrag att initiera en fristående utvärdering av försöksverksamheten samt bör också ha som uppdrag att stödja den forskning som föreslås knytas till försöksverksamheten. Genom denna lösning uppnås en hög grad av delaktighet för alla parter, som kraven på allsidighet i utvärderingen kan tillgodoses. Uppföljning och utvärdering Syftet med den nationella utvärderingen av försöksverksamheten är främst att ge regering och riksdag underlag för att bedöma om den natio- nella timplanen kan tas bort och hur detta i så fall kan ske. Det innebär att utvärderingen systematiskt skall undersöka och värdera om och hur kommunerna uppfyller de olika krav som ställs. Den nationella utvärde- ringen skall värdera om kommunernas och skolornas uppföljning, utvär- dering och egenkontroll är tillräcklig för att garantera kvalitet och lik- värdighet. Utvärderingen bör vidare ge underlag för att bedöma om det krävs justeringar i de nationella måldokumenten om den nationella timplanen tas bort. I utvärderingen bör såväl elevers, lärares som föräld- rars erfarenheter utgöra en grund. Forskning Regeringen menar att en försöksverksamhet utan nationell timplan är intressant från forskningssynpunkt bl.a. genom att erbjuda möjligheter att jämföra skilda undervisningssituationer med varierande grad och art av tidsstyrning. En forskningsinsats erbjuder helt andra möjligheter än uppföljningen och utvärderingen att på ett fördjupat och långsiktigt sätt studera hur en minskad tidsstyrning påverkar t.ex. det långsiktiga mål- och resultatstyrningsarbetet, undervisningssituationen, undervisningsin- nehållet samt det lokala samspelet mellan olika aktörer i skolan. Det är naturligtvis orealistiskt att förvänta sig att forskningsinsatser i anslutning till försöksverksamheten utan nationell timplan kan ge något helt entydigt svar på frågan om vad som är bäst, t.ex. om elever generellt sett lär sig mer eller mindre om tidsstyrningen minskar. Vad man med säkerhet kan förvänta sig är ökad kunskap om processerna bakom elevers och lärares tidsanvändning i samspel med övriga faktorer av betydelse för lärandet. Mot denna bakgrund, samt det bifall som arbetsgruppens förslag till forskningsinsats fått hos remissinstanserna, finner regeringen det angelä- get att forskning kommer till stånd i anslutning till försöksverksamheten. Eventuella forskningsinsatser bör kunna fortgå även efter att försöksverksamheten har avslutats. 6 Det individuella programmets utveckling 6.1 Tydligare reglering av det individuella programmet Regeringens förslag: Bestämmelsen i 5 kap. 4 b § skollagen (1985:1100) förtydligas med innebörden att ett individuellt programs huvudsakliga syfte är att förbereda eleven för studier på ett nationellt eller specialutformat program. Bestämmelsen om udda yrken tas bort. Bestämmelsen om att det individuella programmet skall möta speciella behov ändras. Skollagen ändras så att även landsting, efter överenskommelse med en kommun, skall kunna anordna utbildning på ett individuellt program. Regeringens bedömning: Hela eller delar av en nationellt fastställd kursplan bör kunna ingå i den individuella studieplanen för en elev på ett individuellt program. De kunskaper en elev har fått på en del av en kurs bör dokumenteras i form av ett intyg. Arbetsgruppens förslag: Sammanfaller i huvudsak med regeringens förslag. En möjlighet att dela upp omfattande kurser i delkurser bör införas på de individuella programmen. Denna möjlighet bör begränsas till längre kurser i yrkesämnen och ingen delkurs skall kunna vara mindre än 50 gymnasiepoäng. En delkurs från ett individuellt program bör kunna ingå i ett slutbetyg från det nationella program som eleven senare följer. Remissinstanserna: Nästan samtliga instanser tillstyrker att regleringen tydliggörs och att preparandsyftet understryks. Samtliga instanser som yttrat sig i frågan, tillstyrker förslaget att landsting skall få anordna individuella program. Majoriteten av instanserna ansluter sig även till förslaget att kunna dela upp längre kurser i yrkesämnen i delkurser. Åsikterna går dock isär något om hur detta skall gå till samt om betyg skall sättas. Flera kommuner menar att delkurser gör målen mer överblickbara för eleven samt ger snabbare bekräftelse. kommun menar att förutsättningarna ökar för att skapa en studieuppläggning som överensstämmer med elevens intresseinriktning om föreslaget om delkurser införs. Några instanser motsätter sig dock förslaget, t.ex. , som anser att de målrelaterade kursplanerna och de därtill kopplade betygskriterierna inte kan delas upp i delkurser. Vidare bör en elev i stället för betyg på delkurser få ett intyg som följer eleven till det nationella programmet. hänvisar till det pågående arbetet inom verket med modulisering av kurser i gymnasieskolan. och menar att ett system med delkurser kan utgöra hinder för eleverna att se helheten i yrkesämnet. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Det individuella programmet är ett viktigt redskap för kommunerna att kunna erbjuda ungdomar, som av olika skäl inte påbörjat eller avbrutit ett nationellt eller specialutformat program, en gymnasieutbildning. Inom det individuella programmet finns unika möjligheter att möta elevers olika behov och förutsättningar. Utan att frånta dess ansvar för elevernas resultat, anser regeringen att kvaliteten på och utvecklingen av det individuella programmet är central för att kunna ge alla ungdomar förutsättningar att skaffa sig en gymnasieutbildning. Regeringen delar arbetsgruppens slutsats att det individuella programmet generellt behöver utvecklas vidare, liksom den lokala uppföljningen av eleverna och utvärderingen av verksamheten. Att stödja och stimulera en sådan utveckling blir inte minst viktig mot bakgrund av att behörighetsregler införts för antagning till gymnasieskolan. Införandet av behörighetsreglerna för antagning till gymnasieskolan har lett till att betydligt fler elever nu går på det individuella programmet jämfört med /98. gick drygt 15 300 elever på det individuella programmets årskurs 1, vilket motsvarar av samtliga elever i gymnasieskolans årskurs 1. Detta är 1 900 fler jämfört med året innan. Uppgifter visar att en relativt stor andel, , av de elever som började årskurs 1 på det individuella programmet, lämnat gymnasieskolan redan efter ett eller . Vidare är det totalt sett av eleverna som fått ett slutbetyg. Regeringen har gett i uppdrag att följa elevströmmarna till och från samt inom gymnasieskolan, och särskilt uppmärksamma i vilken utsträckning elever som går över från ett individuellt program till ett nationellt program, klarar av att fullfölja sina studier. Den särskilda arbetsgrupp som haft i uppdrag att se över det individuella programmet har i rapporten en ny väg till ett nationellt program (Ds 1998:27), konstaterat att kvaliteten på utbildningen skiftar mycket mellan olika kommuner. I flera kommuner har den pedagogiska utvecklingen kommit långt. Eleverna upplever att de får stöd, blir sedda och får en undervisning som är anpassad till deras egen nivå. I många kommuner behöver dock kvaliteten på det individuella programmet höjas. Om kvaliteten på utbildningen höjs ökar möjligheterna för fler elever att studera vidare. I syfte att bl.a. öka förutsättningarna för fler elever att gå över till studier på ett nationellt program och för att stärka elevernas motivation till studier samt höja statusen på det individuella programmet, har regeringen beslutat att betyg skall kunna sättas på grundskoleämnen av lärare på det individuella programmet och att dessa betyg skall tillgodoräknas eleven när denne söker till ett nationellt program. Nuvarande bestämmelser Bestämmelser om det individuella programmet finns i 5 kap. skollagen (1985:1100) och i gymnasieförordningen (1992:394). Enligt 5 kap. skollagen är varje kommun skyldig att erbjuda utbildning på nationella, specialutformade eller individuella program i gymnasieskolan för samtliga ungdomar som är bosatta i kommunen och som avslutat grundskoleutbildning eller motsvarande utbildning. Enligt nuvarande bestämmelser kan det individuella programmet syfta till att stimulera eleven att senare gå över till ett nationellt eller specialutformat program eller att göra det möjligt för en elev att genom lärlingsutbildning förena en anställning som syftar till yrkesutbildning med studier av vissa ämnen i gymnasieskolan. Programmet kan också användas för utbildningar för udda yrken samt för att möta elevers speciella behov. Bestämmelserna behöver förtydligas I syfte att stödja en utveckling där fler elever på det individuella programmet går över till studier på ett nationellt eller specialutformat program, anser regeringen att bestämmelserna om det individuella programmet i 5 kap. 4 b § skollagen bör renodlas och förtydligas. Regeringen anser, i likhet med arbetsgruppen, att det individuella programmets huvudsyfte, att förbereda eleverna för studier på ett nationellt eller specialutformat program, bör tydliggöras i skollagen. Detta får stöd av nästan samtliga remissinstanser, bl.a. . Skolledarna menar att tydlighet och struktur är särskilt viktigt för det individuella programmet. tillstyrker också att preparandsyftet markeras, eftersom det finns en risk för att det individuella programmet först och främst ses som ett alternativ till de nationella programmen för vissa elevgrupper. Vidare anser regeringen, i likhet med arbetsgruppen och flera remissinstanser, att bestämmelsen i skollagen om udda yrken skall slopas. Bestämmelsen kom till innan möjligheten till utbildning på specialutformade program infördes. Utbildningar för udda yrken anordnas huvudsakligen antingen inom specialutformade program inom hantverksprogrammet eller som en variant av det individuella programmets lärlingsutbildning och den nya moderna lärlingsutbildningen. Bestämmelsen saknar därför aktualitet. (SiS) menar dock att möjligheten att anordna utbildning för udda yrken bör finnas kvar med tanke på den utbildning med speciell yrkesinriktning som ändå bedrivs inom ramen för det individuella programmet. Regeringen anser att den utbildning med mycket speciell yrkesinriktning som fortfarande anordnas inom det individuella programmets ram och inte räknas som vare sig lärlingsutbildning eller specialutformat program, täcks in av 5 kap. 4 b § femte punkten skollagen (lydelse enligt SFS 1999:180). Regeringen anser vidare att skollagens bestämmelse om att det individuella programmet kan möta elevers speciella behov skall ändras med innebörden att det främst är speciella utbildningsbehov som skall tillgodoses. Regeringen vill betona att det individuella programmets funktion är att möta varje elevs speciella behov. På programmet går dessutom ett antal elever som av olika skäl aldrig går över till ett nationellt eller specialutformat program. Regeringen vill understryka vikten av att även dessa elever får en utbildning av hög kvalitet som så långt som möjligt motsvarar de kunskapskrav som arbetsmarknad och samhälle ställer. Inom det individuella programmet finns bl.a. elever från särskolan, elever med stora inlärningssvårigheter och elever med någon form av funktionshinder. Regeringen anser generellt att dessa grupper och den utbildning som de erbjuds framöver bör ägnas större uppmärksamhet. har fått i uppdrag att särskilt följa upp vilka konsekvenser de nya behörighetsreglerna fått och bl.a. se över vilka alternativa studier som erbjudits de elever som inte nått betyget Godkänd i de behörighetsgivande ämnena. Regeringen vill i sammanhanget understryka betydelsen av att den individuella studieplan som skall upprättas för varje elev på det individuella programmet, verkligen utformas utifrån varje elevs behov och följs upp och utvärderas samt revideras vid behov och att detta sker tillsammans med eleven och i förekommande fall elevens vårdnadshavare. Av planen bör bl.a. framgå utbildningens syfte och mål samt vilka kurser och vilken praktik som eleven skall följa. Förutom betyg i avklarade ämnen och nationella kurser, skall ett intyg som visar vad studieplanen innehållit och omdöme om resultaten ges eleven efter genomgången utbildning. För de elever som inte går vidare till ett nationellt program måste det finnas okonventionella utbildningsalternativ som så långt som möjligt möter den enskilde elevens behov och förutsättningar. Betydelsen av detta understryks också av många remissinstanser. Begreppet speciella behov förväxlas dock ofta med särskilda behov och det finns exempel på individuella program som nästan helt saknar utbildningsinslag. För att tydliggöra att det individuella programmet främst skall erbjuda utbildning och därmed möta speciella utbildningsbehov som inte kan tillgodoses inom ramen för de nationella eller specialutformade programmen, föreslår regeringen att bestämmelsen om speciella behov ändras. Förslaget får stöd från bl.a. kommun och . Regeringen vill dock betona att denna nya formulering även kan inrymma verksamhet av mer socialt stödjande karaktär i kombination med utbildning. Vad gäller den lärlingsutbildning med dubbelt huvudmannaskap som kan anordnas inom ramen för det individuella programmet, vill regeringen hänvisa till det pågående pilotprojektet om en ny modern lärlingsutbildning som införs i gymnasieskolan som en alternativ studiemöjlighet inom nationella och specialutformade program. Den arbetsgrupp som tillsatts inom för att behandla frågor om samverkan mellan skola och arbetsliv, kommer fram till dess att, i enlighet med beslut med anledning av propositionen Gymnasieskola i utveckling kvalitet och likvärdighet (prop. 1997/98:169, bet. 1998/99:UbU3, rskr. 1998/99:160), ytterligare bereda lärlingsutbildningens innehåll och struktur. Arbetsgruppen kommer i detta sammanhang även att diskutera den lärlingsutbildning som anordnas inom ramen för det individuella programmet. Möjlighet för landsting att anordna individuella program Av 5 kap. 6 § skollagen framgår att landstingen får anordna utbildning på sådana nationella program som avser naturbruk och omvårdnad. Efter överenskommelse med en kommun får ett landsting även anordna utbildning på andra nationella program. Vidare kan ett landsting enligt 5 kap. 13 a § skollagen efter överenskommelse med en kommun anordna utbildning på specialutformade program. Regeringen har erfarit att det finns behov av att anordna programinriktat individuellt program (PRIV) inom naturbruksområdet. i län understryker värdet av att kunna anordna individuella program inom naturbruksgymnasierna, där också goda möjligheter finns att anordna arbetsplatsförlagd utbildning (APU). Möjligheterna för ett landsting att anordna utbildning inom ramen för ett individuellt program är dock mycket begränsade. Av skollagen framgår att ett individuellt program anordnas av hemkommunen eller annan kommun, eller om utbildningen är avsedd för en grupp elever, en annan kommun i samverkansområdet. Med hänsyn till eleven och dennes önskemål om utbildning, anser regeringen att utbildning inom ramen för ett individuellt program skall kunna bedrivas även av ett landsting. Därför skall ett landsting efter överenskommelse med en kommun få anordna utbildning på det individuella programmet. För att detta skall bli möjligt krävs ändring av 13 a § skollagen. Möjlighet till indelning av omfattande kurser i delkurser Vissa nationella kurser upplevs av många elever på det individuella programmet som långa med följden att de ibland avstår från att läsa kursen helt och hållet. Ofta handlar det inte om att eleverna inte skulle klara kursernas innehåll i sig, utan om att eleverna av olika skäl behöver betydligt än den som ges och mer överblickbara mål. Arbetsgruppen föreslog därför att längre nationella kurser skall kunna delas upp i delkurser på det individuella programmet. Den individuella studieplan som skall upprättas för varje elev på ett individuellt program kan innehålla både praktik och studier i ämnen på grundskolenivå samt studier enligt såväl nationellt fastställda kurser som lokalt fastställda kurser. En förutsättning för att kunna tillgodoräkna erhållna gymnasiepoäng vid senare studier på nationellt program är att poängen avser kurser som kan ingå i ett nationellt program. De nationellt fastställda kurser som gäller för nationella program kan inte delas upp i delkurser, något som också framför i sitt remissyttrande. Delkurser, och betyg på dessa, bör enligt regeringens uppfattning således inte införas på det individuella programmet. Regeringen vill i sammanhanget nämna att , i enlighet med beslut att möjligheterna bör prövas för en etappindelning av kärnämnena med anledning av propositionen Gymnasieskola i utveckling kvalitet och likvärdighet, fått i uppdrag att dela upp nationella kurser i moduler samt att pröva en uppdelning av kurserna i kärnämnena svenska, engelska och matematik i kortare kurser om lägst 50 gymnasiepoäng. Syftet med arbetsgruppens förslag kan dock uppnås genom att det i elevens individuella studieplan anges vilka delar av en nationell kursplan som skall ingå liksom om kunskaper för detta skall inhämtas på en arbetsplats eller i gymnasieskolan. Regeringen vill återigen understryka betydelsen av att den individuella studieplanen verkligen är individuellt anpassad och används som ett levande planeringsunderlag för verksamheten. Vidare skall ett intyg utfärdas som följer eleven till det nationella programmet. Intyget skall ange vilka mål eleven klarat av inom ramen för en kurs samt omfatta ett omdöme om elevens prestation. Det bör ankomma på regeringen att meddela föreskrifter med denna innebörd. 6.2 Utvecklingen av programinriktade individuella program PRIV Regeringens förslag: En elev skall kunna söka sådan utbildning som särskilt inriktas mot studier på ett nationellt eller specialutformat program. Regeringens bedömningar: De programinriktade individuella program som bör erbjudas elever inom ramen för det individuella programmet skall, förutom studier i grundskoleämnen och kärnämnen, innehålla gymnasiekurser i främst yrkesämnen. Elever som tar del av nationella kurser i yrkesämnen skall erbjudas arbetsplatsförlagd utbildning (APU). Styrelsen för utbildningen skall bestämma omfattningen av APU för varje elev. Förslaget om utformning av programinriktade individuella program, liksom förslaget att elever skall erbjudas APU, medför ändringar i gymnasieförordningen (1992:394). Regeringen planerar att stödja och stimulera utvecklingen av programinriktade alternativ inom det individuella programmet. Arbetsgruppens förslag: Sammanfaller med regeringens förslag. Remissinstanserna: Nästan samtliga instanser tillstyrker förslaget om att elever skall kunna söka programinriktade studievägar inom det individuella programmet samt vad sådana studievägar skall innehålla. Särskilt positiva är kommunerna som pekar på att förslagen ligger väl i linje med utvecklingen lokalt. Några instanser, bl.a. , framhåller att det är viktigt att kunna erbjuda eleverna både praktik och APU. TCO, LR och är de instanser som är negativa till PRIV. De menar att förslagen medför en risk för att det individuella programmet tar över ansvaret från för elevernas grundskoleresultat. Skälen för regeringens förslag och bedömningar: Regeringen vill understryka skyldighet att tidigt uppmärksamma de elever som är i behov av särskilt stöd. användning av åtgärdsprogram behöver utvecklas. Regeringen anser att det är angeläget att de elever som inte når upp till betyget Godkänd i matematik, svenska alternativt svenska som andraspråk och engelska i årskurs 9, noggrant följs upp och att de insatser som vidtagit utvärderas. En elev som inte får betyg i ett grundskoleämne har rätt till ett skriftligt omdöme som beskriver elevens arbete och utveckling. Ett sådant dokument är viktigt för eleven och kan bidra till att förmedla information till den mottagande gymnasieskolan och utgöra ett värdefullt underlag till den individuella studieplan som skall upprättas för varje elev på det individuella programmet. Gymnasieskolan måste kunna möta även de elever som av olika skäl inte nått upp till behörighetsbestämmelserna för att kunna tas in på ett nationellt eller specialutformat program. Att utveckla det individuella programmet är således inte ett sätt att frånta dess ansvar utan ett sätt att utveckla kvaliteten inom gymnasieskolan. I syfte att öka andelen elever som går över från ett individuellt program till ett nationellt eller specialutformat program, bör kommunerna erbjuda eleverna programinriktade individuella program, PRIV, inom ramen för det individuella programmet. beslut med anledning av förslag i propositionen Gymnasieskola i utveckling kvalitet och likvärdighet, innebär en ändring av 5 kap. 4 b § skollagen så att det nu tydligt visas på möjligheten att särskilt inrikta undervisningen inom ett individuellt program mot ett nationellt eller specialutformat program. Ändringen träder i kraft . Utöver det som nämnts i ovan nämnda proposition om programinriktade individuella program PRIV vill regeringen anföra följande. En elev skall kunna söka utbildningen, vilket ställer krav på tydliga mål och tydlig struktur liksom på god information samt studie- och yrkesvägledning. Genom att söka PRIV kan eleverna tydligt se utbildningen som ett led i en studieväg. Vidare ökar möjligheterna till en bra planering för skolan. Att en elev skall kunna söka PRIV uttrycks i lagförslaget som att utbildningen skall utformas för en grupp elever. Regeringen vill i detta sammanhang betona att PRIV skall anpassas individuellt, efter varje elevs intresse, behov och förutsättningar. PRIV riktar sig främst till elever som saknar behörighet till de nationella programmen i gymnasieskolan och som har för avsikt att söka sig till ett nationellt eller specialutformat program med yrkesämnen. Även elev som har nått behörighet, kan av olika skäl vara en målgrupp för PRIV, vilket framhållits av flera remissinstanser. Elever som går ett PRIV skall utöver studier i grundskoleämnen och kärnämnen ges möjlighet att studera gymnasiekurser i främst yrkesämnen från respektive nationellt program. Det är viktigt att eleven får möjlighet att ta del av kurser inom yrkesämnena för att komma en bit på väg in på ett nationellt program. Eleven skall ha möjlighet att läsa hela eller delar av gymnasiekurser (se ovan), som sedan kan tillgodoräknas eleven när denne kommer in på det nationella programmet. I sammanhanget vill regeringen understryka att den individuella studieplanen också skall användas för elever på ett programinriktat alternativ. Av planen bör framgå syftet med utbildningen, vilka kurser eleven skall följa, vilken praktik och/eller APU som ingår och var denna äger rum, samt de mål som skall uppnås efter genomgången utbildning.