prop · GM0360 · 1999-01-01 00:00:00 — Som exempel på konkreta frågor som tagits upp på initiativ av LO kan nämnas behovet av en samordnad expansiv ekonomisk politik samt lönebildningens betydelse i samband med EMU. Publikationer ESK ger ut och distribuerar ett antal publikationer, bland annat kommitténs viktigaste yttranden i broschyrform, en månatlig publikation om verksamheten (CES Info. ), en månatlig bulletin som beskriver alla yttranden som antagits av plenarsessionen samt en årsrapport. 39.7 Funktion I finns representanter för olika regionala och lokala organ i de femton medlemsstaterna. Ledamöterna är 222 till antalet och utsedda . Kommittén håller ett antal plenarsessioner . De svenska ledamöterna i nomineras av och . Regeringen föreslår sedan att utnämna ledamöterna. har en ny mandatperiod påbörjats vilken upphör . En förteckning över de ledamöter som har representerat under större delen av året återfinns i bilaga 17 Svenska ledamöter i . har haft sex plenarmöten . Den svenska delegationen har svarat för sju rapportörskap, dvs. yttranden som antagits av plenarsessionen. Rapportörskapen har exempelvis gällt en hållbar transportstrategi för regionala och lokala myndigheter och EU, ramavtalet om deltidsarbete, ideella föreningars roll som bidragande till ett europeiskt samhälle, och ett samordnat införande av system för mobil och trådlös telekommunikation (UMTS) i gemenskapen. En viktig del av kommitténs arbete har varit arbetet med yttranden kring Agenda 2000. Även kommitténs roll i EU:s pågående utvidgningsprocess har intensifierats, framför allt genom etableringen av arbetsgruppen ReK/CEÖ-Cypern-gruppen. Arbetsgruppen engagerar och inhämtar synpunkter från den lokala och regionala nivån i kandidatländerna inför deras EU-medlemskapsförhandlingar. Arbetet har bl.a. skett i form av konferenser tillsammans med lokala och regionala företrädare i kandidatländerna. 39.8 Europeiska monetära institutet och Europeiska Europeiska monetära institutet () fortsatte sina förberedelser av det rättsliga, organisatoriska och logistiska regelverk som skall användas i () och inom Europeiska centralbankssystemet (ECBS) under den tredje etappen. Till stöd för i första hand intressenter i den finansiella sektorn publicerade ett antal rapporter om uppbyggnaden av betalningssystemet Target, hanteringen av värdepapperstransaktioner i anslutning till detta samt detaljer om statistikrapporteringen. I enlighet med artikel 109j.1 i fördraget lade fram en rapport för att belysa i vad mån som medlemsstaterna uppnått en hög grad av varaktig ekonomisk konvergens enligt de kriterier som anges i fördraget. Rapporten redovisade även i vad mån den nationella lagstiftningen för centralbankerna i medlemsstaterna gjorts förenlig med fördraget inför upprättandet av ECBS och starten av etapp tre. Denna rapport ingick tillsammans med en rapport från kommissionen i underlaget för stats- och regeringschefernas beslut om vilka länder som skall anses uppfylla de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan från starten av etapp tre. Efter beslutet om vilka medlemsstater som kvalificerar för deltagande i den monetära unionen utsåg stats- och regeringscheferna i de deltagande staterna ledamöterna i direktion. Därmed upprättades ECB per , och trädde i likvidation. ECB övertog därvid de uppgifter för penningpolitisk samordning inom EG och fortsatt granskning av konvergensutvecklingen som skall utföras så länge det finns medlemsstater med undantag. beslutade om den interna organisationen inom ECBS och fattade en rad bindande beslut om regelverket för ECBS verksamhet på basis av förberedelserna inom . ECB:s mål i fördraget om att upprätthålla prisstabilitet preciserades sålunda till att inflationstakten i euro-området skall understiga i ett medelfristigt perspektiv. lade vidare fast en penningpolitisk strategi för att förverkliga detta samt de instrument och förfaranden som därvid skall komma till användning. Den rättsliga och organisatoriska grunden för betalningssystemet Target lades också fast, inklusive villkoren för deltagande från centralbanker i EU- medlemsstaterna utanför euro-området. Alla system testades för att kunna träda i funktion på avsett sätt i och med starten av etapp tre. var vidare ett forum för samråd om penningpolitiken i de blivande under slutfasen av etapp två, vilket bl.a. ledde till en samordnad räntesänkning i dessa länder . 39.9 Europeiska investeringsbanken investeringsbanken (EIB) är EU:s husbank med uppgift att erbjuda finansiering till projekt som syftar till att främja europeisk integration. EIB:s huvudsakliga uppgift är att finansiera projekt inom unionen, men banken gör även insatser i tredje land (se avsnitt 32.11). EIB:s samlade utlåning uppgick till ca 30 miljarder ecu, varav gick till projekt utanför unionen. finansierade banken 17 projekt i och utlåningen dit uppgick till ca 650 miljoner ecu. De viktigaste låntagarna var , Öresundskonsortiet/och . bestämmer de generella riktlinjerna för bankens utlåning och fattar beslut om finansiering av enskilda projekt. Styrelsen består av representanter för samtliga medlemsländer. är bankens högsta beslutande organ och representeras där av finansminister . Vid årsmötet tog över ordförandeskapet i guvernörsrådet framåt. 39.10 Europeiska investeringsfonden Europeiska investeringsfonden (EIF), som upprättades , har till uppgift att lämna garantier för utlåning till infrastrukturprojekt samt till små och medelstora företag. EIF ägs av , kommissionen och finansiella institutioner i medlemsstaterna, och dess totala kapital uppgår till 2 miljarder ecu. har fonden givit garantier för ca 500 miljoner ecu, huvudsakligen till projekt inom ramen för de transeuropeiska näten (se avsnitt 13.5). 39.11 Kommissionens förslag till kommittéväsende (kommittologi) Enligt artikel 145 i EG-fördraget skall rådet i de rättsakter som det antar ge kommissionen befogenhet att genomföra de regler som rådet beslutar. Enligt artikel 155 fjärde stycket i EG-fördraget skall kommissionen utöva de befogenheter som rådet ger kommissionen för att genomföra de regler som fastställts av rådet. För att uppfylla vad EG-fördraget föreskriver har man skapat systemet med kommissionens verkställighetskommittéer. Målet med dessa är att effektivisera gemenskapens beslutsfattande. Detta sker alltså genom att lagstiftaren, dvs. rådet eller rådet och i med- beslutande, delegerar rätten att verkställa gemenskapslagstiftningen till kommissionen. Systemet med kommissionens verkställighetskommittéer, även kallat kommittologin, utgörs av en konstitutionell kompromiss mellan å ena sidan behovet av att effektivisera gemenskapens beslutsfattande och å andra sidan medlemsstaternas önskan att behålla viss kontroll över utformningen av verkställighetsföreskrifter samt kommissionens behov av specialistkompetens i sitt beslutsfattande. I kommittéerna är medlemsstaterna representerade med kommissionen som ordförande. Delegering av viss verkställighet till kommissionen har förekommit ända . Systemet fördragsfästes 1987 när enhetsakten trädde i kraft. Avsikten var att kodifiera och förenkla redan existerande praxis för verkställighet genom beslut i kommittologi-kommittéer. Detta skulle ske genom att man effektiviserade och stramade upp mångfalden av redan existerande kommittétyper till tre etablerade förfaranden, nämligen det rådgivande, förvaltande och föreskrivande förfarandet, vilka i sin tur varit uppdelade i underavdelningar och kompletterats med ett förfarande för s.k. skyddsåtgärder så att sammanlagt sju olika förfaranden skapats. Ett beslut antogs : rådets beslut 373/86/EEG om förfarande för utövning av den verkställighets- befogenhet som är tilldelad kommissionen. träffades en kompromiss i syfte att få in synpunkter från om arbetet i verkställighetskommittéerna rörande åtgärder enligt rättsakter som antagits i medbeslutande (den s.k. Modus- vivendi-lösningen) dock utan att ge EP formell vetorätt. I en förklaring (nr 31) som fogades till slutakten till Amsterdam- fördraget anmodade medlemsstaterna kommissionen att lägga fram ett reviderat förslag om kommittéväsendet. Kommissionens förslag (KOM(1998) 380 slutlig) lades fram . Syftet med förslaget är att förenkla nuvarande förfarande som består av sju olika typer av verkställighetskommittéer, att säkra att politiskt känsliga frågor blir föremål för ordinarie lagstiftningsförfarande, att ge en möjlighet att resa invändningar då man anser att en verkställighetskommitté överskridit sina befogenheter (Statement A). Tre verkställighetskommittéer Kommissionen föreslår tre huvudtyper av verkställighetskommittéer och en speciell kommitté för skyddsåtgärder, dvs. sammanlagt fyra typer jämfört med dagens sju. De tre föreslagna typerna av verkställighets- kommittéer är rådgivande, förvaltande och föreskrivande. Vängruppen för kommittologi har sammanträtt en dryg handfull gånger . Rådets rättstjänst har på begäran från gruppen lagt fram ett yttrande (rådsdok. 11987/98) över kommissionens förslag. Yttrandet är mycket kritiskt gentemot kommissionens ursprungliga förslag. Kommissionens rättstjänst har kontrat med ett yttrande där man försvarar förslaget. välkomnar kommissionens förslag som syftar till att förenkla verkställighetsförfarandet. Kommissionens förslag utgör en god grund för djupgående analys och diskussioner. En revidering av nuvarande system är angelägen då systemet är komplext och svårbegripligt. anser det vara av särskild vikt att regelverket tolkas och tillämpas på ett enhetligt sätt inom hela unionen. Detta framgår av regeringens skrivelse 1995/96:190 (bet. 1995/96:UU13, rskr. 1995/96:30) om . En enhetlig tillämpning av det gemensamma regelverket förutsätter starka, effektiva och oberoende institutioner för verkställighet, kontroll och revision, tvistlösning samt beivrande av brott mot gemenskapsrätten och missbruk av gemenskapens medel. Av detta följer att bör slå vakt om en fortsatt stark roll för kommissionen inom EU-samarbetet. verkar för att tillförsäkra öppenhet och insyn i kommittologin, bl.a. genom att allmänheten garanteras tillgång till kommittéernas handlingar enligt samma regler och principer som gäller för kommissionen i övrigt. 39.12 Personalpolitik i EU-institutionerna Ur svenskt perspektiv finns det skäl att ägna frågan om EU- administrationens personalpolitik särskilt intresse . Ett nytt system för revision av de EU-anställdas löner skall förhandlas fram och ersätta nuvarande överenskommelse som upphör att gälla . Frågan om utformningen av övriga förmåner, som lönetillägg, pensioner m.m., kommer också att aktualiseras med anledning av dessa förhandlingar. Området som är mycket känsligt (motsvarande för- handlingar och 1991 ledde till omfattande strejker och masknings- aktioner) kommer av allt att döma att behandlas i samband med det svenska ordförandeskapet. Mot denna bakgrund har en promemoria med förslag till inriktning för svenskt agerande , avseende de EU-anställdas löne- och förmånsvillkor, sammanställts och delats inom . Här poängteras bl.a. vikten av att förhandlingar i villkors- frågorna kommer i gång . Av denna anledning har agerat kraftfullt för att förmå kommissionen att presentera förslag som är förknippade med utarbetandet av en ny metod för lönerevision. Som en direkt följd av initiativ från har kommissionen förbundit sig att lägga fram en tidsplan för när underlag, rapporter m.m. på området skall presenteras. Tidsplanen syftar till att reella framsteg skall nås samt att alla relevanta förslag skall finnas på bordet . Även på jämställdhetsområdet kan noteras en svensk framgång . Det gäller ett förslag till ändringar i tjänsteföreskrifterna om lika behandling vid rekrytering och befordran. drev, och fick igenom, att förslaget förtydligades genom att de klargörande skrivningarna om positiv särbehandling i artikel 141 (tidigare 119) punkt 4 i Amsterdamfördraget lyftes in. medverkade också till att rådet, i ett uttalande fogat till rådets protokoll, uppmanar kommissionen att undersöka frågan om likabehandling av funktionshindrade och erkännande av registrerade partnerskap, samt att komma med förslag inom dessa områden. 39.13 Öppenhet och insyn Enligt den nya artikeln i om handlingsoffentlighet skall allmänheten ha rätt till tillgång till , rådets och kommissionens handlingar. Allmänna principer och nödvändiga sekretessregler skall beslutas av rådet i en rättsakt som skall gälla alla tre institutionerna. Rättsakten skall antas från det Amsterdam- fördraget trätt i kraft, vilket kan antas ske . Den skall beslutas enligt medbeslutandeförfarandet, vilket innebär att rådet skall fatta beslut tillsammans med på förslag av kommissionen. För att tidsfristen skall kunna hållas är det nödvändigt att kommissionen lämnar ett förslag till rättsakt till rådet efter fördragets ikraftträdande. För är det angeläget att försöka få inflytande på rättsaktens utformning redan under utarbetandefasen i kommissionen. Som ett första led i detta har inom utarbetats en promemoria som överlämnats bl.a. till rådet, kommissionen och Europa- parlamentet. I promemorian redovisas inställning till fem principfrågor som kommissionen har att ta ställning till vid utarbetandet av sitt förslag. Principfrågorna gäller valet av instrument för rättsakten, vilka handlingar som skall omfattas av den, hur nödvändiga begränsningar av rätten till att ta del av handlingar bör åstadkommas, hur framställningar om utfående av handlingar bör hanteras inom institutionerna samt registrering av institutionernas handlingar. Rådets nuvarande regler om handlingsoffentlighet finns i ett rådsbeslut . Genomförandet av beslutet har granskats av rådets generalsekretariat, som avgett två rapporter härom, varav den senaste är och avser tiden 1997. I denna konstateras bl.a. att antalet begärda och utlämnade dokument har ökat. påbörjade inför genomförandet av Amsterdam- fördragets öppenhetsregler arbetet med ett betänkande i vilket parlamentets åsikter och idéer presenteras om de principer det förväntar sig skall uppfyllas när kommissionen lägger fram sitt förslag till rådet. I målet mot rådet, T-174/95, intervenerade tillsammans med och till stöd för , medan och intervenerade till stöd för rådet. I sin dom biföll förstainstansrätten talan och ogiltigförklarade rådets beslut att vägra att lämna ut vissa handlingar till förbundet. Domstolen fann bl.a. att rådets beslut inte uppfyllde EG-rättens krav på motivering av beslut. har också intervenerat på klagandenas sida i två pågående mål som gäller handlingsoffentlighet (m.fl. mot rådet, T-610/97, och mot rådet, T-14/98). Europeiska ombudsmannen har meddelat flera beslut som rör institutionernas behandling av framställningar om att få del av handlingar. Ombudsmannen har i några beslut uttalat kritik mot institutionerna och bl.a. betonat vikten av välmotiverade beslut i fall då en institution vägrat att lämna ut en handling med hänvisning till sekretess. 39.14 Gemenskapslagstiftningens redaktionella kvalitet I förklaring 39 i bilagan till Amsterdamfördragets slutakt uppmanade regeringskonferensen , rådet och kommissionen att i samförstånd lägga fast riktlinjer för att förbättra gemenskaps- lagstiftningens redaktionella kvalitet och att följa dessa riktlinjer när de granskar förslag eller utkast till gemenskapslagstiftning, som de vidtar interna organisatoriska åtgärder som de anser nödvändiga för att säkerställa att riktlinjerna tillämpas på ett riktigt sätt. På uppmaning av rådets juridiska avdelning inrättade Coreper II en ad hoc-arbetsgrupp för redaktionell kvalitet med uppgift att lämna hjälp och råd vid utarbetandet av riktlinjerna och kommentarerna samt att utföra förberedande arbete inför rådets antagande av riktlinjerna. Ad hoc- gruppen består av företrädare för medlemsstaterna som är engagerade i arbetet med att överföra gemenskapslagstiftningen till nationell rätt. Gruppen har behandlat ett utkast till gemensamma riktlinjer som utarbetats av de tre institutionernas rättstjänster. Efter avslutande förhandlingar har ett interinstitutionellt avtal av slutits om gemensamma riktlinjer för gemenskapslagstiftningens redaktionella kvalitet. Riktlinjerna, som inte är rättsligen bindande, består av 22 kortfattade punkter. Punkterna syftar till att ge vägledning för att gemenskapens rättsakter skall utformas på ett klart, enkelt och exakt sätt. Det förutsätts att riktlinjerna skall åtföljas av handledningar med närmare anvisningar om hur lagstiftningen bör utformas. Dessa handledningar skall varje institution besluta om för egen del. Från svensk sida har ambitionen varit att medverka till så långtgående riktlinjer som möjligt för att höja gemenskapslagstiftningens redaktionella kvalitet. De antagna riktlinjerna innebär att man kommit ett stycke på den vägen även om mycket fortfarande återstår. Man skulle exempelvis kunna förbättra tekniken för ändringar av rättsakter och för hänvisningar ytterligare, dvs. att ändra eller hänvisa till stycke i stället för till mening. Detta skulle öppna möjligheten att luckra upp den s.k. punktregeln, som innebär att en mening på källspråket måste motsvaras av en mening på alla de språk som texten översätts till. För svenskans del leder punktregeln ofta till långa och komplicerat byggda meningar, som har varit svåra att översätta och sedan blir svåra att läsa och förstå. 39.15 Överträdelseärenden Kommissionen har som uppgift att övervaka att medlemsstaterna tillämpar och genomför EG-rätten på ett riktigt sätt (artikel 155 i EG- fördraget). Till kommissionen kommer det in klagomål från enskilda eller andra medlemsstater om påstådda överträdelser av EG-rätten. Kommissionen kan också på eget initiativ ta upp sådana frågor. Om kommissionen anser att en medlemsstat inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt EG-fördraget kan kommissionen inleda ett s.k. överträdelseförfarande enligt artikel 169 i EG-fördraget. Överträdelse- ärendena kan delas in i två grupper. Den första gruppen avser utebliven anmälan till kommissionen om fullständigt genomförande av EG- direktiv, och den andra gruppen avser felaktig tillämpning av EG-rätten. Det formella överträdelseförfarandet är indelat i tre faser. I den första fasen beslutar kommissionen om en formell underrättelse till medlemsstaten i vilken den berörda medlemsstaten lämnas tillfälle att inom en viss angiven tid komma in med synpunkter på den ifrågasatta överträdelsen. Om kommissionen därefter fortfarande anser att det är fråga om en överträdelse, kan kommissionen i ett andra steg avge ett motiverat yttrande i vilket medlemsstaterna föreläggs att rätta sig inom en viss angiven tid (normalt ). Om den berörda medlemsstaten inte rättar sig kan kommissionen i den tredje fasen besluta att föra ärendet vidare till . Formella underrättelser har mottagit 57 formella underrättelser från kommissionen. Det stora flertalet av dessa gäller utebliven anmälan om fullständigt genomförande av EG-direktiv. I några fall rör det sig om felaktig tillämpning av EG-rätten. Ett ärende avser hinder mot import av alkoholdrycker och kravet på partihandelstillstånd för att få importera alkohol. Två ärenden rör offentlig upphandling. Övriga ärenden gäller svenska regler om val till , oskäliga villkor i konsumentavtal, patentombud, arbetstillstånd för tredjelandsmedborgare, arbetstagares säkerhet och hälsa samt anmälan av kommunala avfallsplaner. Motiverade yttranden Kommissionen har lämnat över 15 motiverade yttranden till . Åtta ärenden avser utebliven anmälan om fullständigt genomförande av EG-direktiv. Sju ärenden gäller felaktig tillämpning av EG-rätten. Ärendena omfattar svenska avgifter för läkemedel, krav på regelbundna läkarundersökningar för vissa körkortshavare, avfallsplaner, oskäliga villkor i konsumentavtal, luftfartsavtal med (se nedan) samt svenska särkrav på tryckkärl och kofferdammar. Ärende till har beslutat att föra ett ärende mot vidare till . Ärendet gäller bilaterala luftfartsavtal med . Kommissionen anser att avtalet påverkar gemenskapens lagstiftning inom flygtransportsektorn och att det inte finns någon nationell behörighet att sluta sådana avtal. Åtta andra medlemsstater har motsvarande avtal med . Kommissionen har av samma anledning beslutat att också stämma in dessa medlemsstater till . 40 Förberedelser för ordförandeskap i , svenska språket samt rekrytering av svenskar 40.1 Förberedelserna inför ordförandeskap i Som sista nya medlemsstat av de tre som inträdde i unionen 1995 innehar ordförandeskapet i . Ordförandeskapet innebär att skall leda arbetet i ministerrådet och representera rådet gentemot andra EU-institutioner, internationella organisationer samt länder utanför EU. Ordförande- skapets viktigaste uppgift är att föra EU:s gemensamma dagordning framåt. Ett mindre utrymme ges dock till att lyfta fram svenska profilfrågor. 40.1.1 Förberedelsearbetets inledande fas Arbetet inleddes på allvar , då fick Statsrådsberedningens uppdrag att initiera och samordna förberedelserna i . Departementen informerades om ordförandeskapets förutsättningar. En stor enkätundersökning genomfördes för att inhämta departementens synpunkter på uppläggningen av förberedelse- och genomförandearbetet. Vidare gjordes en första inventering av rekryteringsunderlaget för nyckelfunktioner under ordförandeskapet. Forum genomförde omfattande utbildningsinsatser med inriktning på EU- kunskap, förhandlingar och språk. fastställdes också att Europeiska rådets möte förläggs till . 40.1.2 Förberedelsearbetet Ambitionen har varit att i största möjliga mån bedriva förberedelsearbetet i ordinarie organisations- och beredningsformer. EU- sekretariatet har under Statsrådsberedningen hållit i samordningen. En interdepartemental kontaktgrupp har inrättats, för informationsutbyte och regelbundna avstämningar. har arbetet varit inriktat på kartläggning och analys i frågor som rör ordförandeskapets arbetsprogram, personal och kompetens- utveckling, press-, informations- och kultursatsningar, mötesverk- samheten , budget samt organisationsfrågor. Ordförandeskapets arbetsprogram En första inventering av sakfrågor som bedöms komma att stå på EU:s dagordning under det svenska ordförandeskapet har gjorts. Samman- ställningen är bl.a. tänkt att utgöra underlag i arbetet med att närmare precisera det svenska ordförandeskapets prioriteringar. I arbetet med arbetsprogrammet ingår också att utarbeta ett möteskalendarium för de ca 1 500 möten som kommer att äga rum inom ramen för rådets verksamhet. Personal, bemanning och kompetensutveckling Departementen har påbörjat bemanningsplaneringen inför ordförande- skapet, med målsättningen att samtliga rådsarbetsgruppsordförande och deras ställföreträdare skall vara utsedda . skall dessa nyckelpersoner beredas möjlighet att förbereda sig inför ordförandeuppdraget. Särskilda kompetensutvecklingsinsatser riktade till denna grupp kommer att genomföras i Forum regi. Press-, informations- och kultursatsningar Ordförandeskapet innebär goda möjligheter att öka intresset för EU- frågor hos den svenska allmänheten. Det ger också tillfälle för att synas utåt, inte minst i andra EU-länder. Som ordförande kommer att föra EU:s talan och informera medierna om vilka beslut som ministerrådet fattat. Den presstekniska hanteringen är en omfattande och integrerad del av mötesverksamheten. har behovet av insatser inom området analyserats. Mötesverksamheten i Uppemot ett 100-tal informella möten kan komma att förläggas till under ordförandeskapet. Det rör sig om ett till två möten i , informella ministermöten, internationella möten med ministernärvaro, tjänstemannamöten samt seminarier och konferenser. Regeringens ambition är att dessa möten ges en bred spridning i landet. Ett omfattande kartläggningsarbete har genomförts , som en förberedelse inför planeringen av dessa möten. Budgeten I vårpropositionen 1998 har budgetramar angivits 2001 avseende förberedelserna och genomförandet av ordförandeskapet. Merparten av de resursförstärkningar som kommer att behövas är avsatt för för att finansiera mötesverksamheten i .