prop · GM03126 · 1999-01-01 00:00:00 — En annan modell för att motverka en eventuell prisstegring är en förvärvslag där kriteriet för tillstånd utgör den enskilde förvärvarens behov av fastigheten eller det allmänna intresset av att viss bosättning sker på fastigheten. Även en sådan lag skulle kunna begränsas till förvärv inom vissa i förväg angivna områden. Behovet skulle kunna knytas till särskilda förhållanden, t.ex. fastighetens nuvarande användning jämförd med hur förvärvaren avser att använda den. Modellen har den fördelen att den sannolikt också skulle motverka att permanentbostäder omvandlas till fritidsbostäder; reglerna skulle t.ex. kunna utformas så att förvärvstillstånd skulle nekas i fråga om fastigheter som används för permanentboende om det fanns anledning att anta att förvärvaren skulle använda den enbart för fritidsboende (jfr jordförvärvslagen samt Ds 1989:78). Däremot torde den bli mera vansklig att tillämpa på sådan bebyggelse som redan används för fritidsboende. I sådana fall skulle det sannolikt vara svårt att utforma bestämmelserna på ett sådant sätt att de allmänt uppfattades som rättvisa. Vilka kriterier skall tillämpas vid prövningen av om tillstånd skall ges eller vägras? Att knyta reglerna till förvärvarens medborgarskap eller till vilket land han eller hon är bosatt i kan, som har konstaterats, inte komma i fråga. Också en bestämmelse som utan att kräva bosättning i krävde att förvärvaren har sin permanenta bosättning inom visst avstånd från platsen för fritidshuset skulle sannolikt stå i strid med EG-rätten. Den skulle också ställa tillämpande myndigheter inför svåra avgränsnings- problem. Även denna modell kan dessutom kritiseras som byråkratisk och kostnadskrävande. Gemensamt för ett system med priskontroll och ett system med krav på bosättning är att det skulle bli mycket svårt att vinna förståelse för en sådan ordning hos den svenska allmänheten, som torde betrakta det som en självklar rättighet att få förvärva en på marknaden utbjuden fritidsfastighet utan att bli prövad på detta sätt av myndigheterna. Regeringen anser sig mot denna bakgrund att det inte är lämpligt att införa några kompletterande regler i syfte att motverka prisstegring på fritidsfastigheter. Vad särskilt gäller problemet med att permanentbostäder omvandlas till fritidsbostäder kan detta, som redan nämnts, i vissa kommuner motverkas genom förköpslagens bestämmelser om utvidgad förköpsrätt. Denna möjlighet står bl.a. öppen inom vissa delar av och . Det har i annat sammanhang diskuterats om skulle kunna ändras så att kommunen i planer kunde förbjuda att bostäder används för fritidsändamål (se redogörelsen i Ds 1989:78 s. 24 f.). har förordat en lösning av detta slag. En sådan ordning har dock tidigare av flera skäl bedömts som mindre lämplig, bl.a. därför att fastställandet av nya planer skulle vara omständligt och kostnadskrävande (se vidare Ds 1989:78 s. 24 f.). Regeringen är därför . inte beredd att föreslå regler av detta slag. har det även diskuterats om problemet att permanentbostäder omvandlas till fritidsbostäder kan motverkas genom en allmänt utökad förköpsrätt (jfr Ds 1989:78 s. 25). Detta skulle dock knappast vara någon framkomlig väg för att kompensera bortfallet av lag, särskilt med hänsyn till att de kommuner som i första hand berörs vanligen har mycket begränsade ekonomiska möjligheter att över huvud taget ta på sig de kostnader som en utvidgad tillämpning av förköpslagen för med sig. Enligt regeringens mening bör inte heller denna väg väljas. Slutsatser Ett upphävande av lag kan inte antas få några större effekter för den svenska fritidshusmarknaden. Det kan visserligen inte uteslutas att lagens upphävande kan förstärka vissa negativa effekter av fritidsboende. Dessa effekter kan emellertid i allt väsentligt avhjälpas inom ramen för annan befintlig lagstiftning och balanseras dessutom av de positiva effekter som utlänningars fritidsboende kan få för . En annan effekt av lagens upphävande som inte kan uteslutas är en viss prisstegring på fritidsfastigheter i, framför allt, . En lagstiftning som förhindrar detta skulle emellertid bli kostnadskrävande och byråkratisk och bör därför inte införas. 7 Ikraftträdande och kostnader lag bör upphöra att gälla vid utgången av . Förslagen innebär att den tillståndsprövning som enligt lag sker av länsstyrelserna och, efter överklagande, av allmänna förvalt- ningsdomstolar upphör efter utgången av . Detta innebär minskade kostnader, framför allt hos länsstyrelserna. Förslagen leder också till besparingar och minskad byråkrati för enskilda. 8 Författningskommentar 8.1 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom Härigenom föreskrivs att lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom skall upphöra att gälla vid utgången av . Ett förvärv som omfattas av lagen om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom och som vid utgången av inte blivit slutligt prövat skall, om det är tillståndspliktigt enligt jordförvärvslagen (1979:230) i dess lydelse , prövas enligt den lagen. Görs inte ansökan om förvärvstillstånd inom föreskriven tid, gäller 13 § jordförvärvslagen. Det föreslås att lagen om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom skall upphöra att gälla vid utgången av . Skälen till det har behandlats i avsnitt 5. Verkan av att lagen upphävs för annan fast egendom än lantbruk Enligt de nuvarande bestämmelserna skall förvärvstillstånd sökas från förvärvet. Görs inte det, är förvärvet ogiltigt. Detta betyder att tillstånd alltid måste sökas för förvärv som sker mer än lagen upphör att gälla för att undvika ogiltighet. När det gäller förvärv som sker mindre än lagen upphör får det däremot inte någon konsekvens om tillstånd inte söks, då ogiltighet annars skulle ha inträtt har lagen ju upphört att gälla. Om en ansökan om förvärvstillstånd har ingetts före utgången av , kommer en prövning därefter inte att tjäna något syfte (jfr RÅ 1988 ref. 132). I ett sådant fall bör sökanden i stället underrättas om att något förvärvstillstånd inte behövs. Verkan av att lagen upphävs för lantbruk Vid förvärv av en fastighet som är taxerad som lantbruksenhet skall man i tillståndsärendet, enligt hänvisningar lag (se 8 § och avsnitt 3.2) till jordförvärvslagen (1979:230), göra en prövning enligt såväl lag som jordförvärvslagen (se avsnitt 3.2). Det bör säkerställas att en prövning enligt sistnämnda lag inte rubbas av att lag upphävs. Om ett förvärv av en sådan fastighet sker efter upphävandet, uppstår det inte några problem; jordförvärvslagen blir naturligtvis direkt tillämplig. Om ett enligt lag tillståndspliktigt förvärv däremot har skett före upphävandet torde, såsom jordförvärvslagen har varit utformad, en prövning enligt jordförvärvslagen inte kunna ske därefter, eftersom förvärvet vid förvärvstidpunkten inte var tillståndspliktigt enligt den lagen (se 3 § 6 jordförvärvslagen). Förslaget har därför utformats så att en prövning enligt jordförvärvslagen kommer till stånd även om förvärvet har skett före utgången av . Detta innebär att rättsläget när det gäller dessa fastigheter är oförändrat efter upphävandet av lag. Således måste förvärvstillstånd alltid sökas för att undvika ogiltighet. Om förvärvstillstånd har sökts enligt lag, bör ansökningen efter lagens upphävande i stället anses som en ansökan om tillstånd enligt jordförvärvslagen. Förslaget har utformats i enlighet härmed. Av detta följer att skall överlämna aktuella ansökningar enligt lag till med eget yttrande om förvärvaren är en annan juridisk person än sambruksförening och egendomens värde uppen- barligen överstiger (se 7 § jordförvärvsförordningen [1991:736]). 8.2 Övriga lagförslag De föreslagna ändringarna innebär att hänvisningar i andra lagar till lag upphör att gälla. Ändringarna utgör konsekvensändringar med anledning av att lag upphävs. Vidare har 7 § förköpslagen (1967:868) moderniserats språkligt. Slutligen har 7 § bulvanlagen (1985:277) anpassats till den föreslagna nya lydelsen av 1 § i samma lag. Promemorians lagförslag Förslag till lag om upphävande av lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom Härigenom föreskrivs att lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom skall upphöra att gälla vid utgången av . Ett förvärv som omfattas av lagen om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom och som vid utgången av inte blivit slutligt prövat skall, om det är tillståndspliktigt enligt jordförvärvslagen (1979:230) i dess lydelse , prövas enligt den lagen. Görs inte ansökan om förvärvstillstånd inom föreskriven tid, gäller 13 § jordförvärvslagen. Förslag till lag om ändring i förköpslagen (1967:868) Härigenom föreskrivs att 7 och 12 §§ förköpslagen (1967:868) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 7 §1 Förköpsrätten utövas genom att kommun inom tid som anges i andra stycket underrättar säljare och köpare om beslut att utöva förköpsrätt samt anmäler detta beslut till inskrivningsmyndigheten med företeende av bevis om underrättelserna. Avser beslutet fastighet inom annan kommuns område, gäller vad som sagts om underrättelse till säljare och köpare också den andra kommunen. Beslutet skall antecknas i fastig- hetsboken för varje fastighet som ingår i försäljningen. Förköpsrätten skall utövas sist på den inskrivningsdag som infaller närmast från det lagfart söktes på köpa- rens förvärv eller, om förvärvs- tillstånd fordras enligt jord- förvärvslagen (1979:230) eller lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom, från det tillstånd söktes. Om säljaren eller köparen, med överlämnande av styrkt avskrift av köpehand- lingen, innan lagfart eller tillstånd sökts, anmäler försäljningen till den eller de kommuner där den fasta egendomen är belägen, räknas tiden i stället från det kommunen mottog sådan anmälan. Skall försäljningen anmälas till kommunen enligt 3 § första stycket lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m., räknas tiden alltid från det kommunen mottog anmälan om försäljningen. Var avskrift av köpehandlingen ej bifogad an- sökan eller anmälan, räknas tiden först från det kommunen mottog sådan handling. Förköpsrätten skall utövas senast på den inskrivningsdag som infaller närmast från det lagfart söktes på köparens förvärv eller, om det krävs förvärvstillstånd enligt jordför- värvslagen (1979:230), från det tillstånd söktes. Om säljaren eller köparen, innan lagfart eller tillstånd har sökts, anmäler försäljningen till den eller de kommuner där den fasta egen- domen är belägen och därvid överlämnar en bestyrkt kopia av köpehandlingen, räknas tiden i stället från det kommunen mottog en sådan anmälan. Skall försälj- ningen anmälas till kommunen enligt 3 § första stycket lagen (1975:1132) om förvärv av hyres- fastighet m.m., räknas tiden alltid från det kommunen mottog anmälan om försäljningen. Om någon kopia av köpehandlingen inte var bifogad ansökan eller anmälan, räknas tiden först från det kommunen mottog en sådan handling. Utövas förköpsrätten ej inom föreskriven tid, är förköpsrätten förlorad. 12 §2 Köp av fast egendom är för sin giltighet beroende av att förköp ej sker. Har lagfart för köparen beviljats i strid med 20 kap. 7 § 12 jordabalken, är förköpsrätten för- lorad. Har förköp skett, är det utan verkan. Motsvarande gäller när förvärvstillstånd har meddelats i strid med 12 § tredje stycket jordförvärvslagen (1979:230) eller i strid med 6 § lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom eller i strid med 16 b § fjärde stycket lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder. Har lagfart för köparen beviljats i strid med 20 kap. 7 § 12 jordabalken, är förköpsrätten för- lorad. Har förköp skett, är det utan verkan. Motsvarande gäller när förvärvstillstånd har meddelats i strid med 12 § tredje stycket jordförvärvslagen (1979:230) eller i strid med 16 b § fjärde stycket lagen (1973:188) om arrende- nämnder och hyresnämnder. När förköpet fullbordats, skall köparen till kommunen överlämna de handlingar angående fastigheten som köparen innehar och som är av betydelse för kommunen såsom ägare av fastigheten. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i jordförvärvslagen (1979:230) Härigenom föreskrivs att 3 § jordförvärvslagen (1979:230)1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 §2 Lagen gäller inte 1. om egendomen förvärvas från staten genom överlåtelse av regeringen, eller 2. om egendomen förvärvats av staten genom annan myndighet än statens affärsdrivande verk 3. om kommun förvärvar egendomen från staten eller utövar förköpsrätt enligt förköpslagen (1967:868) 4. om egendomen förvärvas av kreditinrättning som enligt lag eller enligt reglemente eller bolagsordning, som regeringen har fastställt, är skyldig att åter avyttra egendomen 5. om förvärvaren är gift med överlåtaren och inte heller om förvärvaren eller, när makar förvärvar gemensamt, någon av dem är överlåtarens avkomling, allt under förutsättning att överlåtaren inte är skyldig att avyttra egendomen enligt 16 §, 6. om förvärvet skall prövas enligt lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fast egendom, 7. om egendomen enligt detalj- plan eller områdesbestämmelser är avsedd för annat ändamål än jordbruk eller skogsbruk, 8. om förvärvet omfattar område som är avsett för annat ändamål än jordbruk eller skogsbruk eller sådan fastighet som har nybildats för annat ändamål än jordbruk eller skogsbruk och som därefter inte har undergått taxering, 9. om andel i fastighet förvärvas av någon som redan äger till samma taxeringsenhet hörande andel i fastigheten och som inte är skyldig att avyttra sistnämnda andel enligt 16 §. 6. om egendomen enligt detaljplan eller områdesbestäm- melser är avsedd för annat ända- mål än jordbruk eller skogsbruk, 7. om förvärvet omfattar område som är avsett för annat ändamål än jordbruk eller skogsbruk eller sådan fastighet som har nybildats för annat ändamål än jordbruk eller skogsbruk och som därefter inte har undergått taxering, 8. om andel i fastighet förvärvas av någon som redan äger till samma taxeringsenhet hörande andel i fastigheten och som inte är skyldig att avyttra sistnämnda andel enligt 16 §. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1985:277) om vissa bulvanförhållanden Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1985:277) om vissa bulvan- förhållanden skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 §1 Denna lag gäller när ett bulvanförhållande används för att kringgå ett sådant hinder mot att förvärva eller behålla viss egendom eller rättighet som uppställs i 1. lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m. m., 2. jordförvärvslagen (1979:230), eller 3. lagen (1992:1368) om till- stånd till vissa förvärv av fast egendom. 1. lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m. m., eller 2. jordförvärvslagen (1979:230). Med ett bulvanförhållande avses i lagen att någon (bulvanen) utåt framstår som ägare av viss egendom eller innehavare av viss rättighet men i verkligheten innehar egendomen eller rättigheten huvudsakligen för annans (huvudmannens) räkning. Vad som sägs i det följande om egendom som ett bulvanförhållande avser har tillämpning också på rättigheter. Denna lag träder i kraft . Förteckning över remissinstanser Remissyttranden över departementspromemorian (Ds 1999:11) Utländska förvärv av fritidsfastigheter i har avgetts av Hovrätten för , Kammarrätten i , , , , vid , , , Turistdele- gationen, , , i , i , i , i län, i län, i , , , kommun, , , , , och Fritidsbyar, och . i har till sitt remissyttrande bifogat ett yttrande från i . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet ordförande, samt statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1998/99:126 Utländska förvärv av fritidsfastigheter i 1 Snaste lydelse 1992:1369. 1 Lagen omtryckt 1991:670. 2 Senaste lydelse 1992:1371. Senaste lydelse 1990:1492. 1 Senaste lydelse 1998:1506. Senaste lydelse 1991:1893. 1 Senaste lydelse 1992:1369. 2 Senaste lydelse 1992:1369. 1 Omtryck 1991:670. 2 Senaste lydelse 1992:1371. 1 Senaste lydelse 1998:1506. 1998/99:126 Bilaga 1 1998/99:126 Bilaga 1 1998/99:126 Bilaga 2