prop · GM03100D1 · 1999-01-01 00:00:00 — 1998 1997 1998 1999 2000 Byggnadsinvesteringar 109 13,2 5,0 6,3 7,9 Näringslivet 61 5,2 6,6 5,3 5,1 Myndigheter 22 16,2 0,2 2,5 3,2 Bostäder 25 25,7 5,1 12,1 17,8 Reparation och underhåll 1,6 Totalt 196 6,6 3,6 4,0 5,3 Källor: och Näringslivets bygginvesteringar ökade inom de flesta sektorer , delvis till följd av den förhållandevis snabba produktionsökningen i näringslivet som har ställt krav på en betydande utbyggnad av kapaciteten. Industrins byggande minskade dock något. Konsumtionsökningen samt den positiva sysselsättningsutvecklingen har inneburit att andelen lediga kommersiella lokaler halverats i expansiva storstadsområden. Därvid har priserna på kommersiella lokaler ökat i en sådan omfattning att nyproduktion numera är lönsam i dessa områden. ökade bygginvesteringarna i varuhandeln med och i fastighetsförvaltning . Orderingången till arkitekter har gradvis ökat och den senaste konjunkturbarometern indikerar en ansenlig ökning av byggandet av kommersiella lokaler framöver. En förbättring av konjunkturläget för arkitekter leder normalt sett till ökning av investeringar i realkapital med 6 till 12 månaders eftersläpning. Bygginvesteringarna inom näringslivet bedöms öka relativt kraftigt under såväl som . Den fortsatta positiva konsumtions- och sysselsättningsutvecklingen bör innebära att nyproduktionen av affärs- och kontorslokaler gradvis stiger framöver under det att låga räntenivåer bidrar till en fortsatt god lönsamhet. beräknas också bygginvesteringarna inom energisektorn expandera dels till följd av pågående strukturförändringar, dels genom det statliga omställningsprogrammet för energieffektivisering. Bostadsbyggandet har till följd av obalanser på bostadsmarknaden legat på extremt låga nivåer . Utvecklingen indikerar dock att en återhämtning av bostadsbyggandet är nära förestående. har vakansgraden, dvs. andelen outhyrda lägenheter i förhållande till beståndet, minskat i tillväxtregioner medan den i stort varit oförändrad i övriga delar av riket. Vakansgraden låg exempelvis inom på mycket låga . har priserna på småhus stigit för riket som helhet. Därmed har skillnaden mellan priserna på andrahandsmarknaden och nyproduktionskostnaden nu i stort försvunnit vilket stimulerar bostadsbyggandet. förutses en god arbetsmarknad tillsammans med en gynnsam utveckling av hushållens disponibla inkomster medföra en hög bostadsefterfrågan som bidrar till en sjunkande vakansgrad och ökad nyproduktion av bostäder. Enligt byggbarometer har orderstocken för bostadsbyggande förbättrats avsevärt . Den tidigare låga lönsamheten hos bostads- företagen kan sannolikt förklara den låga nivån på ombyggnadsinvesteringarna . De låga räntorna i kombination med en stark inkomstutveckling hos hushållen bör dock innebära att ombyggnadsvolymerna närmar sig en mer långsiktig jämviktsnivå. Därtill bör stöden inom ramen för de lokala investeringsprogrammen bidra till att stimulera ombyggnadsverksamheten. Volymerna för reparationer och underhåll har ökat betydligt mer än den långsiktiga trenden. Det kan förklaras av att en del nödvändiga ombyggnadsinvesteringar inom både bostadssektorn och näringslivet till följd av en svag finansiell situation inte kunnat genomföras vilket har inneburit att reparationerna istället ökat. Framöver förväntas byggreparationerna öka i betydligt lugnare takt än . Det kan förklaras av bland annat borttagandet av skattereduktionen för ombyggnad av bostäder. 6 Arbetsmarknad Arbetsmarknadsläget har förbättrats successivt . Sysselsättningen har stigit med ca 120 000 personer och den öppna arbetslösheten har fallit med , rensat för säsongvariationer. Det är främst inom privat tjänstesektor och inom kommunerna som antalet sysselsatta har ökat. Mot slutet av innevarande år antas sysselsättningsutvecklingen dämpas något till följd av avmattningen i ekonomin. förväntas konjunkturen, och därmed sysselsättningsutvecklingen, successivt stärkas. väntas en fortsatt god tillväxt och en relativt snabb sysselsättningsökning. Sammantaget bedöms sysselsättningen stiga med 150 000 personer mellan och . Därmed beräknas den reguljära sysselsättningsgraden för personer i åldern 20 64 öka från till . Enligt det sysselsättningsmål som regeringen presenterade i budgetpropositionen och som senare ställde sig bakom skall denna sysselsättningsgrad uppgå till . Tabell 6.1 Arbetsmarknad Årlig procentuell förändring 1998 1999 2000 2001 2002 BNP, producentpris 2,8 2,2 2,6 2,4 2,3 Produktivitet 1,7 1,0 2,1 1,6 1,6 Arbetade timmar 1,3 1,2 0,5 0,8 0,7 Medelarbetstid 0,2 0,2 0,1 0,1 0,1 Antal sysselsatta 1,5 1,4 0,6 0,9 0,8 Reguljär sysselsättningsgrad, 20 64 år1 76,5 Arbetskraft 0,2 0,7 0,2 0,6 0,7 Öppen arbetslöshet2 6,5 5,8 5,4 5,1 5,0 Åtgärder3 3,9 3,6 3,6 3,5 3,5 1 Antalet sysselsatta i åldern 20 , exklusive sysselsatta i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder, i procent av befolkningen i den åldersgruppen 2 I procent av arbetskraften 3 Antalet konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder i procent av arbetskraften Källor: , och I samband med att sysselsättningen ökar väntas också arbetskraftsutbudet stiga. Antalet konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder samt antalet platser inom vuxenutbildningen minskar , vilket bidrar till ett ökat arbetskraftsutbud. Uppgången motverkas dock till viss del av att antalet platser vid högskolor och universitet utökas. Sammantaget innebär utvecklingen av sysselsättningen och arbetskraftsutbudet att den öppna arbetslösheten bedöms falla till och med mellan och . Förutsättningarna för att BNP skall kunna öka med och sysselsättningen med , vilket är en starkare tillväxt och en snabbare sysselsättningsökning än den långsiktiga trenden, är att arbetsmarknaden och lönebildningen fungerar väl så att det inte uppstår lönedrivande matchningsproblem på arbetsmarknaden. Sysselsatta antas sysselsättningen fortsätta att stiga relativt snabbt. antas dock sysselsättningsutvecklingen mattas av till följd av det svagare konjunktur- läget. förväntas sysselsättningen successivt stärkas när produktionen tar fart igen. Mätt som årsgenomsnitt stiger sysselsättningen totalt sett med 56 000 personer och med 24 000 personer . Den största uppgången bedöms ske inom den privata tjänstesektorn. Utvecklingen av antalet nyanmälda lediga platser, som historiskt sett har varit en bra indikator på sysselsättningsutvecklingen, steg under i stort sett hela 1998. Det stödjer förväntningarna om att efterfrågan på arbetskraft kan bli fortsatt stark . Sysselsättningen brukar följa antalet nyanmälda lediga platser med viss eftersläpning. har antalet nyanmälningar tenderat att avta. Utvecklingen varierar dock relativt kraftigt mellan olika branscher. Diagram 6.1 Antal nyanmälda lediga platser och antal sysselsatta Årlig procentuell förändring Avmattningen inom industrin väntas leda till att sysselsättningen inom denna sektor minskar med 4 000 personer , vilket är i linje med utvecklingen av antalet nyanmälda lediga platser som har minskat ända inom denna sektor. Försvagningen av industrikonjunkturen bedöms dock bli kortvarig och redan i slutet av innevarande år väntas produktionen ta fart igen. Efterfrågan på arbetskraft antas emellertid bli svag inledningsvis vilket innebär att sysselsättningen inom industrin minskar mätt som årsgenomsnitt även . En kraftigt ökad byggproduktion innebär att efterfrågan på arbetskraft inom byggsektorn fortsätter att stiga. Inom den privata tjänstesektorn förutses en fortsatt snabb sysselsättningsökning . Mot slutet av innevarande år och antas dock sysselsättningsutvecklingen dämpas något i samband med att avmattningen inom industrin får genomslag på de industrirelaterade tjänstesektorerna samt att den privata konsumtionen ökar något långsammare. Sammantaget antas sysselsättningen i näringslivet stiga med 56 000 personer . Tabell 6.2 Sysselsättning, branschfördelat Tusental personer 1998 1999 2000 2001 2002 Privat sektor 2735 2779 2790 2813 2843 Jord- och skogsbruk 102 100 100 Industri 803 799 794 Byggnadsverksamhet 220 224 230 Privat tjänstesektor 1610 1658 1666 Offentliga myndigheter 1240 1252 1265 1279 1282 Staten 188 189 190 Kommunerna 1053 1063 1076 Totalt 3979 4035 4059 4096 4129 Arbetskraft, totalt 4255 4284 4290 4316 4346 Källor: () och Inom kommunala myndigheter väntas sysselsättningen fortsätta att stiga till följd av ett ökat behov av främst vårdpersonal och lärare. Jämfört med i decemberprognosen förväntas antalet sysselsatta inom kommunerna vara ca 10 000 fler . Det är en effekt av att regeringen föreslår att kommunerna skall tilldelas högre statsbidrag samt att sektorns skatteinkomster har reviderats upp. Inom statliga myndigheter antas sysselsättningen öka svagt. beräknas BNP stiga med . Förutsättningen för den relativt starka BNP-ökningen är att arbetsmarknaden och speciellt lönebildningen fungerar väl, så att sysselsättningen kan fortsätta att stiga i god takt utan att det uppstår inflationsdrivande löneökningar. Mot bakgrund av den relativt höga tillväxten i ekonomin bedöms sysselsättningen kunna öka med ytterligare ca 70 000 personer mellan och . Liksom sker den största sysselsättningsuppgången inom den privata tjänstesektorn. Den reguljära sysselsättningsgraden för befolkningen i åldern 20 beräknas öka från till . Diagram 6.2 Sysselsättning och arbetskraftsutbud Tusental personer Medelarbetstid Medelarbetstiden föll . Den främsta anledningen var att sjukfrånvaron, som föll kraftigt i början av 1990- talet, ökade igen. Ökad frånvaro till följd av studier bidrog också till att sänka medelarbetstiden medan ökad övertid och större andel sysselsatta som arbetar motverkade nedgången. antas medelarbetstiden fortsatta att minska något, främst till följd av den successiva arbetstidsförkortning som inkluderades i flertalet löneavtal som slöts . Produktivitet Produktionen förutses mattas av medan effekten på sysselsättningen av det svagare konjunkturläget uppkommer med viss eftersläpning. Det innebär att produktivitetstillväxten av konjunkturskäl blir relativt låg . blir dock utvecklingen den omvända, produktionen tar fart redan under inledningen av året medan sysselsättningen stiger med viss eftersläpning. Produktivitetstillväxten blir därmed betydligt högre . Sammantaget 2002 antas produktiviteten öka långsammare än vad historiska samband indikerar vid en BNP tillväxt på . En av orsakerna till det är att den privata tjänstesektorn, där produktiviteten är lägre än inom industrin, står för en större del av produktionsuppgången än den gjort historiskt. Rationaliseringspotentialen är sannolikt betydligt lägre än i början av 1990- talet eftersom produktivitetstillväxten var mycket hög 1995. Den snabba produktivitetsökningen under dessa år orsakades sannolikt av en mängd samverkande faktorer. Efter överhettningsåren fanns det behov av en kraftigt förbättrad produktivitet för att återställa företagens lönsamhet och konkurrenskraft. Framsteg inom informationsteknologin samt avregleringar inom vissa näringar bidrog sannolikt också till den höga produktivitetstillväxten. Till följd av de omfattande rationaliseringarna är vinstnivåerna i näringslivet relativt höga i ett historiskt perspektiv och lönsamheten i den konkurrensutsatta sektorn är ungefär densamma som i viktigaste konkurrentländer. Därmed är förutsättningarna goda för en stark sysselsättningsutveckling framöver. Jämfört med decemberprognosen har dock förutsättningarna försämrats något eftersom reallönerna nu beräknas öka snabbare, vilket dels beror på något högre nominella löneökningar, dels på svagare prisutveckling. Åtgärder inom arbetsmarknads- och utbildningspolitiken Regeringen föreslår i vårpropositionen förändringar inom både arbetsmarknads- och utbildningspolitiken. Anslaget för de konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärderna reduceras till följd av att konjunkturen förbättras. Det totala antalet personer i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder antas därmed minska med 13 000 . uppgår därmed volymen till 152 000 personer. Antalet platser i ökar med 5 000 och ligger då som högst på drygt 130 000. Därefter beräknas antalet platser minska till ca 110 2002. Inom högskolor och universitet sker det en successiv utökning av antalet permanenta platser. kommer de att ha ökat med ca 80 000 jämfört med . Regeringen föreslår också ett förstärkt anställningsstöd för arbetslösa personer som varit inskrivna vid arbetsförmedlingen . Tabell 6.3 Konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder Tusental personer 1997 1998 1999 2000 2001 2002 I arbetskraften 32 37 42 37 37 37 Beredskapsarbete 7 1 Ej i arbetskraften 152 128 113 116 115 115 Arbetsmarknads- utbildning Kommunalt uppföljningsansvar 14 12 Totalt 185 165 155 153 152 152 Anm: slogs beredskapsarbete, rekryteringsstöd och utbildningsvikariat ihop till individuellt anställningsstöd, vilket i sin tur kommer att ersättas av det nya förslaget om förstärkt anställningsstöd för långtidsarbetslösa. ersattes arbetslivsutveckling och arbetsplatsintroduktion av arbetspraktik. Observera att antalet personer registrerade vid , som AMS inkluderar i de konjunkturberoende åtgärderna, inte ingår i tabellen ovan. kommer arbetsgivare som anställer en person som är långtidsarbetslös samt varit inskriven vid arbetsförmedlingen , att ges möjlighet att få kompensation med motsvarande av den totala arbetskraftskostnaden (på en arbetskraftskostnad som uppgår till max ) . Under de därpå följande 18 månaderna kompenseras de . De arbetsgivare som anställer personer som varit inskrivna vid arbetsförmedlingen kompenseras . Stödet kommer att ges genom en kreditering av arbetsgivarens skattekonto. Detta förstärkta anställningsstöd ersätter den befintliga åtgärden individuellt anställningsstöd och har inkluderats i beräkningarna av antalet personer i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Arbetskraftsutbud I samband med sysselsättningsuppgången steg även arbetskraftsutbudet under loppet av 1998. Mätt som årsgenomsnitt minskade det dock något på grund av den kraftiga nedgång som skedde . Till följd av den förväntade sysselsättningsökningen under innevarande år och antas utbudet på arbetskraft fortsätta att öka. Minskningen av antalet platser i de konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärderna samt inom vuxenutbildningen bidrar till ett ökat arbetskraftsutbud. Uppgången motverkas dock av utökningen av antalet platser vid högskolor och universitet. Sammantaget antas arbetskraftsutbudet stiga med 91 000 personer som det beräknas tillkomma ca 70 000 personer, netto, till den arbetsföra befolkningen. Det innebär att arbetskraftstalet, dvs. arbetskraften som andel av befolkningen, stiger från till . Det är fortfarande lägre än , då arbetskraftstalet låg på en rekordhög nivå. Det finns flera anledningar till det. Förutom att det finns en större grupp personer utanför arbetskraften som betraktar sig som arbetssökande, men inte uppfyller de standardiserade villkoren för att betraktas som öppet arbetslösa, har antalet tjänste- och avtalspensionärer samt de som enligt SCB räknas som sjuka (bland annat förtidspensionärer) ökat. Det är delvis en effekt av att andelen personer i befolkningen har ökat . Andelen studerande har också stigit, dels till följd av att 16-19-åringar studerar i större utsträckning än tidigare, dels till följd av att fler deltar i arbetsmarknadspolitiska åtgärder samt i vuxenutbildning. Lägger man till den ökning som har skett av antalet tillfälliga studieplatser inom vuxenutbildningen och av antalet arbetsmarknadspolitiska åtgärder utanför arbetskraften fås ett bredare mått på arbetsutbudet. Detta bredare mått ökar från av befolkningen till men ligger, som framgår av diagram 6.3, fortfarande lägre än . kommer dessutom antalet permanenta platser inom högskolor och universitet att ha ökat med ca 85 000, motsvarande av befolkningen, jämfört med . Diagram 6.3 Befolkning i åldern 16 uppdelad på olika grupper Procent av den arbetsföra befolkningen Öppen arbetslöshet föll den öppna arbetslösheten från av arbetskraften till . antas den relativt snabba sysselsättningsuppgången, i kombination med en dämpad utveckling av arbetskraftsutbudet, leda till att den öppna arbetslösheten faller till . De konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärderna uppgår då till av arbetskraften. Diagram 6.4 Öppet arbetslösa och personer i konjunktur- beroende arbetsmarknadspolitiska åtgärder Procent av arbetskraften Osäkerheter i prognosen Det finns en rad osäkerheter beträffande utvecklingen på arbetsmarknaden åren 1999 2002. Den inhemska efterfrågan kan bli högre än prognostiserat . Exempelvis förväntas uppgången i den privata konsumtionen bli relativt måttlig. Mot bakgrund av de låga räntorna, hushållens optimism om den egna ekonomin samt deras goda förmögenhetsställning skulle den privata konsumtionen kunna öka något mer. Därmed kan sysselsättningen på kort sikt öka snabbare och den öppna arbetslösheten bli lägre än vad som antas i prognosen. Även om inte tillväxten i ekonomin blir starkare än väntat kan sysselsättningen på kort sikt öka snabbare och den öppna arbetslösheten bli lägre än prognostiserat. I prognosen har antagits en relativt svag sysselsättningsutvecklingen under loppet av året trots att vissa indikatorer, som exempelvis nyanmälda lediga platser, så sent som fortfarande såg starka ut. Den kraftiga sysselsättningsuppgången kan tyda på att arbetsmarknaden och lönebildningen fungerar bättre än vad som förutses i prognosen. Om så är fallet kan sysselsättnings nivån bli högre än prognostiserat. Det finns även faktorer som talar för en sämre sysselsättningsutveckling och högre öppen arbetslöshet än kalkylerat. En förutsättning för att den öppna arbetslösheten skall minska till är att utbildningssatsningarna riktas till personer som annars skulle vara öppet arbetslösa samt att antalet personer i utbildning kan öka som planerat. Enligt SCB:s arbetskraftsundersökning, , har den ökning av antalet studerande som har skett noterats bland dem som är sysselsatta som de studerar. Fortsätter den utvecklingen riskerar den öppna arbetslösheten att bli högre än . En annan risk är att löneökningarna kan bli högre än kalkylerat. Detta problem kan uppkomma om företagen, trots relativt hög arbetslöshet, inte kan rekrytera tillräckligt kompetent arbetskraft eller om det uppstår andra matchningsproblem på arbetsmarknaden till följd av bristande geografisk, yrkesmässig eller branschmässig rörlighet. Det kan leda till högre löneglidning och därmed svagare tillväxt och sämre sysselsättningsutveckling än vad som förutses i prognosen. finns det tecken på att det är brist på vissa typer av arbetskraft. Enligt , , rapport , som redovisar arbetsförmedlingarnas senaste företagsundersökning, ökade andelen företag som upplever att det råder brist på arbetskraft mellan våren och . I den senaste undersökningen angav av företagen brist på utbildad och yrkeserfaren arbetskraft och av dessa företag upplevde att bristen var en flaskhals, dvs. hindrade en expansion av arbetsstället. Rekryteringsproblemen framöver väntas vara störst inom den privata tjänstesektorn, främst avseende ingenjörer, tekniker och dataspecialister. Även den kommunala sektorn väntas få svårt att rekrytera personal. Framför allt gäller det sjuksköterskor och undersköterskor inom hälso- och sjukvården samt äldreomsorgen men det råder även stor brist på lärare. Även barometer för såväl industrin som tjänstesektorn indikerar brist på arbetskraft inom vissa sektorer, främst tekniska tjänstemän och branschspecifik kompetens inom framför allt uppdragsverksamhet. Matchningsproblemen på arbetsmarknaden kan illustreras av en s.k. Beveridgekurva, som visar förhållandet mellan de arbetssökande, som här har definierats som summan av öppet arbetslösa och personer i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder, och nivån på antalet kvarstående lediga platser (se diagram 6.6). Rörelser utmed kurvan avspeglar konjunkturella förändringar medan skift uppåt i kurvan tolkas som bristande matchningseffektivitet. Noteringen visar att antalet kvarstående lediga platser har ökat som summan av arbetslösa och personer i åtgärder har minskat, men antalet kvarstående lediga platser är högre än tidigare vid en given nivå för summan av personer i åtgärder och arbetslösa. Detta tyder på att det är svårare att tillsätta de lediga platserna , dvs. matchningsproblemen verkar ha ökat. 7 Löner Det preliminära löneutfallet , enligt SCB:s konjunkturstatistik, registrerar en ökning av timlönerna på . Avtalen har beräknats till , vilket innebär en löneglidning på . De lokala avtalsförhandlingarna har dock försenats och avtalade löneökningar för ett stort antal löntagare har ännu inte registrerats i statistiken. Särskilt tydligt är detta inom offentliga myndigheter där den registrerade löneglidningen är negativ. De slutliga löneökningarna 1998 antas därför överstiga de registrerade och uppgå till . Löneglidningen beräknas därmed till i genomsnitt , vilket är en högre löneglidningstakt än vad som antagits i de senaste prognoserna. Löneglidningen förutsattes då begränsas till , vilket var förenligt med de uppskattningar som parterna eller de oberoende ordförandena inom vissa avtalsområden redovisade i samband med avtalsrörelse. Innevarande år antas löneglidningen bli . Året därpå förutsätts fortfarande att löneglidningen begränsas till . och 2002 finns det endast ett fåtal avtal. Lönerna antas då stiga . Avtalen Löneavtal för åren 1999 2000 är slutna för i stort sett hela arbetsmarknaden. De flesta avtal löper . I flera fall är dock det sista avtalsåret uppsägningsbart. För ekonomin som helhet beräknas avtalen ge löneökningar på och . Att de avtalade löneökningarna blir lägre än beror på att avtalsrevisionerna inom vissa avtalsområden sker och . Det innebär att löneökningarna mätta som årsgenomsnitt blir låga . Avtalsrörelsen resulterade för åren 1998 2000 i lägre avtal än vad avtalsrörelse resulterade i för åren 1995 1997. Flera faktorer samverkade sannolikt till det. Inflationsförväntningarna var betydligt lägre 1998 än 1995. Samsynen bland arbetsmarknadens parter vad gäller lönebildningens betydelse för sysselsättningsutvecklingen verkar också ha ökat och inom den konkurrensutsatta industrin bedrevs förhandlingarna utifrån en ny, mer strukturerad förhandlingsordning. Arbetsgivarna koordinerade dessutom avtalsrörelsen i större utsträckning än tidigare och på arbetstagarsidan enades alla kring ett samordnat lönekrav. Tabell 7.1 Timlöner Årlig procentuell förändring 1997 1998 1999 2000 2001 2002 Industri 4,5 3,9 Avtal 3,1 2,9 1,5 2,4 Avtal 3,8 3,1 2,2 2,3 Privata tjänster 4,4 3,9 Avtal 3,6 3,0 2,7 2,5 Statliga myndigheter 4,3 2,4 Avtal 3,5 1,9 2,5 2,5 Kommunala myndigheter 4,8 3,2 Avtal 4,7 2,7 2,8 3,5 Totalt 4,5 3,6 3,0 3,2 3,0 3,0 Avtal 3,8 2,8 2,4 2,7 Löneglidning 0,7 0,8 0,6 0,5 I flera av de avtal som slöts förstärktes den inledda utvecklingen mot friare lönesättning på lokal nivå. I några avtal finns inga centralt fastställda löneökningar. Inom flera andra avtalsområden är det endast fastställt vilka generella lönepåslag som skall gälla om man inte kommer överens på lokal nivå. Det betyder att det är svårare att avgöra vad som är avtalade löneökningar och vad som är löneglidning. För merparten av de kommunalt anställda har det endast fastställts ett s.k. lägsta utrymme för löneökningarna, vilket innebär att det råder stor osäkerhet om de slutliga löneökningarnas storlek. Ett inslag i avtalen som är gemensamt för flera områden är att det, inom ramen för de totala avtalade löneökningarna, avsätts ett visst löneutrymme för arbetstidsförkortning. Löneglidning har löneglidningen uppgått till i genomsnitt . har dock löneglidningen varit något lägre än det historiska genomsnittet, . Det måste ändå betraktas som en förhållandevis hög löneglidning mot bakgrund av det svaga arbetsmarknadsläget och de relativt höga avtalade löneökningarna. Inflationen har dessutom varit mycket låg , betydligt lägre än inflationsförväntningarna 1995.