prop · GM0383 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1998/99:83 Avdrag för ökade levnadskostnader vid tillfälligt arbete Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås att tvåårsgränsen för avdrag för ökade levnads- kostnader vid tillfälligt arbete utanför bostadsorten slopas. I stället skall avdrag medges så länge det tillfälliga arbetet pågår och förutsättningarna i övrigt för avdrag är uppfyllda. Om traktamente betalats ut när arbetet pågått än på samma ort skall den avdragsgilla merutgif- ten för måltider och diverse småutgifter schablonmässigt beräknas till högst av maximi- eller normalbeloppet per dag. I fråga om logikostnader föreslås att kostnaderna skall få beräknas schablonmässigt också när arbetsgivaren inte betalar ut nattraktamente. Förslaget föreslås träda i kraft och tillämpas första gången redan vid taxering. I propositionen föreslås också en justering av skattebetalningslagens regler om befrielse från mervärdesskatt. Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Lagtext 4 2.1 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) 4 2.2 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) 9 3 Ärendet och dess beredning 11 4 Avdrag för ökade levnadskostnader 12 4.1 Inkomsttaxeringen 12 4.1.1 Den vanliga verksamhetsorten 12 4.1.2 Tjänsteresor 13 4.1.3 Tillfälligt arbete utanför bostadsorten 14 4.2 Avdrag för preliminär skatt 15 4.3 Arbetsgivaravgifter 15 4.4 Kontrolluppgifter 15 5 En utvidgad avdragsrätt vid tillfälligt arbete 16 5.1 Tvåårsgränsen 16 5.2 Måltider och småutgifter 20 5.3 Kostnader för logi 23 6 Befrielse från mervärdesskatt vid import 25 7 Ekonomiska konsekvenser och ikraftträdande 25 7.1 Ekonomiska konsekvenser 25 7.2 Ikraftträdande 26 8 Författningskommentar 28 8.1 Lagen om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) 28 8.2 Lagen om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) 29 Bilaga 1 Sammanfattning av delbetänkandet Avdrag för ökade levnadskostnader vid tjänsteresa och tillfälligt arbete (SOU 1998:56) 31 Bilaga 2 Delbetänkandets lagförslag 32 Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser till delbetänkandet Avdrag för ökade levnadskostnader vid tjänsteresa och tillfälligt arbete (SOU 1998:56) 38 Bilaga 4 Lagrådsremissens förslag till lagtext 39 Bilaga 5 Lagrådets yttrande 45 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 46 Rättsdatablad 47 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), 2. lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483). 2 Lagtext 2.1 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Härigenom föreskrivs att punkterna 3 och 3 a av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Anvisningar till 33 § 3. Har skattskyldig i sitt arbete företagit resor som varit förenade med övernattning utom den vanliga verksamhetsorten, äger han rätt till avdrag för den ökning i levnadskostnaden, som han har haft på grund av att han vistats utom sin vanliga verksamhetsort. Den vanliga verksamhetsorten utgörs av ett område inom ett avstånd av från den skattskyldiges tjänsteställe. Med vanlig verk- samhetsort likställs ett område inom ett avstånd av från den skattskyldiges bostad. Tjänsteställe är den plats där en arbetstagare full- gör huvuddelen av sitt arbete. Om detta sker under förflyttning eller på arbetsplatser som växlar, anses som tjänsteställe i regel den plats där arbetstagaren fullgör en del av sitt arbete, såsom att hämta och lämna arbetsmaterial eller utföra förberedande och avslutande arbetsupp- gifter. Om arbetet på varje arbetsplats pågår begränsad tid enligt de vill- kor som gäller för vissa arbetstagare inom byggnads- och anläggnings- branschen eller därmed jämförliga branscher skall den skattskyldiges bostad anses som tjänsteställe. För reservofficerare skall bostaden anses som tjänsteställe. Detsamma skall gälla för nämndemän, jurymän och andra liknande uppdragstagare i allmän domstol, allmän förvaltnings- domstol, hyresnämnd, arrendenämnd eller skattenämnd. En skattskyldig som arbetar vid någon av Europeiska unionens in- stitutioner eller organ eller vid Europaskolorna men får den huvudsakliga delen av lönen för arbetet från annan arbetsgivare skall, under längst , anses ha sitt tjänsteställe hos den arbetsgivare som betalar den huvud- sakliga delen av lönen, om den skattskyldige begär det. Om bostaden på arbetsorten är tillfällig och beror enbart på tjänsteutövningen, skall den inte anses som sådan bostad som avses i andra meningen, under förut- sättning att den skattskyldige har annan permanent bostad. Kostnadsökning enligt första stycket kan avse utlägg för logi, merkost- nad för måltider samt diverse småutgifter. Har arbetsgivare för förrättning inom riket utgivit ersättning för att täcka kostnadsökningen för mål- tider och småutgifter (dagtrakta- mente) och visar den skattskyldige inte större kostnadsökning, med- ges avdrag med belopp mot- svarande den uppburna ersätt- ningen, dock för varje hel dag som tagits i anspråk för resan högst med ett belopp som motsvarar av det för beskattningsåret gällande basbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring avrundat till närmaste tiotal kronor (helt maximibelopp) och för varje halv dag högst med ett halvt maximibelopp. Har arbetsgivare för förrättning inom riket utgivit ersättning för att täcka kostnadsökningen för mål- tider och småutgifter (dagtrakta- mente) och visar den skattskyldige inte större kostnadsökning, med- ges avdrag med belopp mot- svarande den uppburna ersätt- ningen, dock för varje hel dag som tagits i anspråk för resan högst med ett belopp som motsvarar av det för beskattningsåret gällande prisbasbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring avrundat till närmaste tiotal kronor (helt max- imibelopp) och för varje halv dag högst med ett halvt maximibelopp. Har arbetsgivare för förrättning utom riket utgivit dagtraktamente, och visar den skattskyldige inte större kostnadsökning, medges avdrag med belopp motsvarande den uppburna ersättningen, dock för varje hel dag som tagits i anspråk för resan högst med belopp som kan anses motsvara den normala ökningen i levnadskostnaderna i respektive förrättningsland (helt normalbelopp) och för varje halv dag högst med ett halvt normalbelopp. Helt normalbelopp avser kostnadsökning för frukost, för lunch och middag bestående av en rätt på restaurang av normal stan- dard samt för småutgifter under varje hel dag som har tagits i anspråk för resan. Föreligger särskilda skäl får normalbeloppet avse kostnadsökning för måltider på restaurang av bättre standard. Uppehåller sig den an- ställde under tjänsteresa i mer än ett land bestäms det högsta beloppet för avdrag med hänsyn till det land där han har uppehållit sig den längsta tiden av dagen (06.00 24.00). Som hel dag anses även avresedag om resan påbörjats före och hemkomstdag om resan avslutats efter . Som halv dag anses avresedag om resan påbörjats eller senare och hemkomstdag om resan har avslutats eller tidigare. Vill skattskyldig visa att kostnadsökningen under förrättning som varit förenad med övernattning inom riket i en och samma anställning varit större än avdrag som beräknats i enlighet med vad som sägs i fjärde stycket, skall utredningen avse hans samtliga förrättningar i nämnda an- ställning under beskattningsåret. Vill skattskyldig visa att kostnads- ökningen under förrättning som varit förenad med övernattning på ut- rikes ort i en och samma anställning varit större än avdrag som beräknats enligt femte stycket, får kostnadsökningen beräknas för varje förrättning för sig. Om den skattskyldige inte fått ersättning från arbetsgivaren för att täcka kostnadsökning för måltider och småutgifter men gör sannolikt att han haft sådana merkostnader medges avdrag vid förrättning inom riket enligt schablon med ett halvt maximibelopp och vid förrättning utom riket enligt schablon med ett halvt normalbelopp per dag. Avdrag för kostnad för logi medges med belopp motsvarande den faktiska utgiften. Kan den skattskyldige inte visa logikostna- den medges avdrag med belopp motsvarande ersättning som upp- burits från arbetsgivaren (natt- traktamente). Detta avdrag får dock inte överstiga vid förrättning inom riket ett halvt maximibelopp och vid förrättning utom riket ett halvt normalbelopp per natt. Avdrag för kostnad för logi medges med belopp motsvarande den faktiska utgiften. Kan den skattskyldige inte visa logikostna- den medges avdrag vid förrättning inom riket med ett halvt maximi- belopp per natt och vid förrättning utom riket med ett halvt normal- belopp per natt. Har skattskyldig som har rätt till avdrag för ökade levnadskostnader enligt denna punkt tillhandahållits kostförmån skall avdraget reduceras med hänsyn härtill, såvida inte förmånen avser fri kost som tillhandahål- lits på allmänna transportmedel vid tjänsteresa och som inte utgör skatte- pliktig intäkt. När arbete utom den vanliga verksamhetsorten varit förlagt till en och samma ort i en följd bedöms rätten till avdrag och beräknas detta enligt bestämmelserna i punkt 3 a. En löpande förrättning anses bruten endast av uppehåll som beror på att arbetet för- läggs till annan ort . Med arbetsgivare jämställs annan utbetalare av traktamente om den huvudsakliga delen av arbetet utförs för denne. En avdragsgill fördyring avseende ökade levnadskostnader kan inte anses föreligga enbart av den anledningen att den skattskyldige ar- betar på annan ort än den där han har sin bostad. Avdrag medges dock i följande fall, nämligen om arbetet avser endast , arbetet visserligen inte kan betecknas som kortvarigt men ändå typiskt sett är tidsbegränsat till sin natur eller sådant att en fast anknytning till den tidigare bostadsorten krävs, arbetet skall bedrivas på flera olika platser eller det av annan anledning inte skäligen kan ifrågasättas att flyttning bör ske till arbetsorten. Oavsett vad som ovan sagts har en skattskyldig, som på grund av sitt arbete flyttar till ny bostadsort, rätt till avdrag för ökade levnadskostna- der om bostad för den skattskyldige, dennes make, sambo eller familj behållits på den tidigare bostadsorten och sådan dubbel bosättning är skälig på grund av makes eller sambos förvärvsverksamhet, svårighet att anskaffa fast bostad på verksamhetsorten eller annan särskild omständighet. Avdrag enligt denna punkt medges endast om övernattning på arbets- orten äger rum. Avdrag medges endast om avståndet mellan bostadsorten och arbets- orten är längre än . Avdrag enligt första stycket medges under längst och i övrigt under längst för gifta eller samboende par och under längst för ensamstående skattskyldiga. I den angivna tiden skall inräknas tid under vilken avdrag för samma förrättning medgetts enligt punkt 3. Avdrag medges dock än som sagts , om anställningens natur eller andra särskilda skäl talar för det. Avdrag för kostnad för logi be- räknas till belopp motsvarande den faktiska utgiften. För skattskyldiga som avses i punkt 3 ovan medges dock avdrag enligt bestämmel- serna i punkt 3 nionde stycket. Ökningen i kostnaderna för mål- tider och småutgifter på arbets- orten beräknas antingen enligt ut- redning om den faktiska kostnads- ökningens storlek eller schablon- mässigt. Den schablonmässiga ökningen beräknas 1. för skattskyldig som av bortovaron medgivits avdrag enligt punkt 3 ovan och som alltjämt uppbär kostnadsersättning från arbetsgiva- ren, till per dag av helt maximibelopp när arbetsorten är belägen inom riket och av helt normalbelopp när arbets- orten är belägen utom riket, Avdrag enligt andra stycket medges under längst för gifta eller samboende par och under längst för ensamstående skattskyldiga. Avdrag medges dock , om särskilda skäl talar för det. Avdrag för kostnad för logi be- räknas till belopp motsvarande den faktiska utgiften. Kan skattskyldig, som medges avdrag enligt första stycket, inte visa logikostnaden medges avdrag vid arbete inom riket med ett halvt maximibelopp per natt och vid arbete utom riket med ett halvt normalbelopp per natt. Ökningen i kostnaderna för måltider och småutgifter på arbetsorten beräknas antingen enligt utredning om den faktiska kostnadsökningens storlek eller schablonmässigt. Den schablon- mässiga ökningen beräknas 1. för skattskyldig som av bortovaron medgivits avdrag enligt punkt 3 ovan och som alltjämt uppbär kostnadsersättning från arbetsgiva- ren, till ett belopp som motsvarar denna ersättning, dock till högst av helt maximibelopp per dag när arbetsorten är belägen inom riket och av helt normalbelopp per dag när arbets- orten är belägen utom riket för tid fram till bortovaro och för tid därefter, till högst av helt maximibelopp per dag när arbetsorten är belägen inom riket och av helt normal- belopp per dag när arbetsorten är belägen utom riket, 2. för skattskyldig med arbetsort belägen inom riket som medges av- drag enligt första stycket till ett halvt maximibelopp per dag av bortovaron och till av helt maximi- belopp för tid därefter, 3. för skattskyldig med arbetsort belägen utom riket som medges av- drag enligt första stycket, till ett halvt normalbelopp per dag av bortovaron och till av helt normalbe- lopp för tid därefter, 4. för skattskyldig som medges avdrag enligt andra stycket, till ett be- lopp per dag som utgör av maximibeloppet eller normalbe- loppet. I de angivna tiderna skall inräk- nas tid under vilken avdrag för samma förrättning medgetts enligt punkt 3. Har skattskyldig som har rätt till avdrag för ökade levnadskostnader enligt denna punkt tillhandahållits kostförmån skall avdraget reduceras med hänsyn härtill, såvida inte förmånen avser fri kost som tillhandahål- lits på allmänna transportmedel vid tjänsteresa och som inte utgör skatte- pliktig intäkt. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. De nya bestämmelserna tillämpas i fråga om utgifter som uppkom- mit efter utgången av . Äldre bestämmelser skall tillämpas vid 1999 och taxeringar om dessa är förmånligare för den skattskyldige. 2.2 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 §, 8 kap. 19 § och 13 kap. 1 § skatte- betalningslagen (1997:483) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 1 §1 Denna lag gäller vid bestämmande, debitering, redovisning och betal- ning av 1. sådan skatt eller avgift som avses i 1 kap. 1 § första stycket taxe- ringslagen (1990:324), 2. avgift enligt lagen (1981:691) om socialavgifter, 3. skatt enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa för- värvsinkomster, 4. skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200), 5. avgift enligt lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, 6. skattetillägg och förseningsavgift i fråga om sådan skatt eller avgift som avses i 1-5, förseningsavgift enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152) samt kontrollavgift enligt lagen (1998:514) om särskild skattekontroll av torg- och marknadshandel m.m., och 7. ränta på skatt, skattetillägg eller avgift som avses i 1-6. Lagen gäller inte när skatt en- ligt mervärdesskattelagen skall tas ut för varor vid import. I sådant fall gäller tullagen (1994:1550). Om inte annat särskilt anges gäller lagen inte när skatt skall tas ut enligt mervärdesskattelagen vid import av varor. I sådant fall gäl- ler tullagen (1994:1550). 8 kap. 19 §2 Från ersättning för ökade levnadskostnader som lämnas vid sådan tjänsteresa som avses i punkt 3 av anvisningarna till 33 § kommunal- skattelagen (1928:370) skall skatteavdrag göras endast till den del ersätt- ningen överstiger de schablonbelopp som anges i punkt 3 respektive 3 a eller, när det gäller kostnad för logi, den faktiska utgiften. Om en tjänsteresa som avses i punkt 3 elfte stycket av anvisning- arna till 33 § kommunalskatte- lagen varar på samma ort eller, i fall som avses i punkt 3 andra stycket åttonde och nionde meningarna av samma an- visningar, på samma ort, skall skatteavdraget beräknas på hela ersättningen. Skattemyndig- heten får dock, efter ansökan av den som betalar ut ersättningen, besluta att skatteavdrag skall gö- ras enligt första stycket även un- der en viss . 13 kap. 1 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får helt eller delvis befria en skattskyldig från skyldigheten att göra skatteavdrag eller att betala arbetsgivaravgifter eller mervärdesskatt, om det finns syn- nerliga skäl. Första stycket gäller även när skatt skall tas ut enligt mervärdes- skattelagen (1994:200) vid import av varor. Om beslut om befrielse fattas enligt första stycket får motsvarande be- frielse medges beträffande skattetillägg, förseningsavgift och ränta. Denna lag träder i kraft . Bestämmelserna i 8 kap. 19 § gäller i fråga om skatteavdrag och arbetsgivaravgifter som avser . Bestämmelserna i 1 kap. 1 § och 13 kap. 1 § skall tillämpas för tid i de delar bestämmelserna reglerar möj- ligheten att medge befrielse från att betala sådan skatt som enligt mer- värdesskattelagen (1994:200) skall tas ut för varor vid import. 3 Ärendet och dess beredning tillkallades en särskild utredare med uppdrag att bl.a. se över reglerna om avdrag för ökade levnadskostnader vid tjänsteresa, till- fälligt arbete utanför bostadsorten och dubbel bosättning. Utredningen, som antog namnet Utredningen om ökade levnadskostnader m.m., över- lämnade sitt delbetänkande Avdrag för ökade levnads- kostnader vid tjänsteresa och tillfälligt arbete (SOU 1998:56). En sam- manfattning av utredningens förslag finns i bilaga 1 och utredningens lagförslag i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En remissammanställning finns tillgänglig i (Fi98/1479). Regeringen tar i detta ärende upp utredningens föreslagna ändringar i reglerna om av- drag för ökade levnadskostnader vid tjänsteresor och tillfälliga arbeten utanför bostadsorten. I ärendet behandlar regeringen också en ändring i skattebetalnings- lagen (1997:483) vad gäller möjligheten att medge befrielse från mervär- desskatt vid import. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bi- laga 5. Förslaget i skattebetalningslagen om befrielse från mervärdesskatt vid import har tillkommit efter det att regeringen beslutat att inhämta Lag- rådets yttrande över lagförslagen i bilaga 4. Ändringen består av att den av förbiseende slopade möjligheten att medge befrielse från mervärdes- skatt som skall tas ut för varor vid import återinförs. Ändringen är av enkel beskaffenhet. Regeringen anser därför att Lagrådets hörande kan underlåtas. 4 Avdrag för ökade levnadskostnader Huvudregeln vid inkomsttaxeringen är, enligt 20 § andra stycket kom- munalskattelagen (1928:370, KL), att avdrag inte får göras för levnads- kostnader och liknande utgifter. I vissa fall får dock avdrag göras för ökade levnadskostnader, nämligen vid resa i tjänsten utom den vanliga verksamhetsorten, tillfälligt arbete utanför bostadsorten och dubbel bo- sättning. Bestämmelserna om avdrag för ökade levnadskostnader finns i punkterna 3 och 3 a av anvisningarna till 33 § KL. Den gemensamma utgångspunkten för bestämmelserna är att en ök- ning av levnadskostnaderna på grund av att den skattskyldige arbetar på annan ort än den vanliga verksamhetsorten eller bostadsorten under vissa förutsättningar är avdragsgill. Kostnadsökningen kan avse utlägg för logi, merkostnad för måltider och diverse småutgifter. Merkostnaderna för måltider och småutgifter beräknas som regel schablonmässigt i form av maximibelopp (inrikes resor) respektive normalbelopp (utrikes resor). Kostnaden för logi beräknas däremot som regel till belopp som motsva- rar den faktiska utgiften. En grundläggande förutsättning för rätten till avdrag är att övernattning skett vid vistelsen utanför den vanliga verksamhetsorten eller bostads- orten. Bestämmelserna vid inkomsttaxeringen har också betydelse för skyl- digheten för arbetsgivare att göra skatteavdrag och betala arbetsgivar- avgifter samt för skyldigheten att lämna kontrolluppgifter. 4.1 Inkomsttaxeringen 4.1.1 Den vanliga verksamhetsorten Rätten till avdrag för ökade levnadskostnader vid resor i tjänsten förut- sätter att resan inneburit övernattning utom den vanliga verksamhets- orten. Den vanliga verksamhetsorten utgörs av ett område inom ett avstånd av från den skattskyldiges tjänsteställe. Med vanlig verk- samhetsort likställs ett område inom ett avstånd av från den skattskyldiges bostad. Tjänsteställe är den plats där en arbetstagare full- gör huvuddelen av sitt arbete. I vissa fall kan bostaden anses som tjänste- ställe. Det gäller bl.a. om arbetet på varje arbetsplats pågår begränsad tid enligt de villkor som gäller för vissa arbetstagare inom byggnads- och anläggningsbranschen eller därmed jämförliga branscher. För dem som arbetar vid Europeiska unionens institutioner eller organ eller vid Europaskolorna men får den huvudsak- liga delen av lönen för arbetet från annan arbetsgivare gäller särskilda regler i fråga om tjänsteställe. De skall, om de begär det, under längst anses ha sitt tjänsteställe hos den arbetsgivare som betalar den huvud- sakliga delen av lönen. För en sådan person gäller vidare att, om bosta- den på arbetsorten är tillfällig och beror enbart på tjänsteutövningen, den inte anses som sådan bostad som avses vid bestämmandet av vad som utgör den vanliga verksamhetsorten, under förutsättning att han eller hon har en annan permanent bostad. 4.1.2 Tjänsteresor Den som i sitt arbete gjort resor med övernattning utom den vanliga verksamhetsorten har rätt till avdrag för den ökning i levnadskostnaden, som han eller hon har haft på grund av vistelsen utanför sin vanliga verksamhetsort. Som nämnts tidigare kan kostnadsökningen avse logi- kostnader och merkostnader för måltider och diverse småutgifter. Storleken på avdraget för merkostnader för måltider och småutgifter beror på om arbetsgivaren betalat ut ersättning för att täcka kostnads- ökningen (dagtraktamente) eller inte. Har arbetsgivaren betalat ut trakta- mente och visar den skattskyldige inte större kostnadsökning, medges avdrag med belopp motsvarande det uppburna traktamentet. Avdraget får dock inte överstiga ett helt maximibelopp för hel dag och ett halvt maximibelopp för halv dag. Vid tjänsteresa utomlands gäller i stället för maximibelopp det normalbelopp som bestämt skall gälla för vistelse i respektive land. Maximibeloppet, dvs. det belopp som gäller för tjänsteresor i , motsvarar en halv procent av basbeloppet för beskattningsåret. Vid taxering är ett helt maximibelopp . Särskilda bestämmelser gäller för det fall en skattskyldig vill visa att kostnadsökningen under en tjänsteresa varit större än det schablonmäs- sigt beräknade avdraget. Om arbetsgivaren inte betalat ut dagtraktamente vid en resa i tjänsten men det är sannolikt att merkostnader för måltider och småutgifter har uppkommit vid resan, medges avdrag med ett halvt maximi- eller nor- malbelopp, dvs. med per dag vid resa inom . Avdrag för kostnad för logi medges med den faktiska utgiften. Om lo- gikostnaden inte kan visas, medges avdrag med ett belopp som motsvarar den ersättning som arbetsgivaren har betalat ut (nattraktamente), dock högst ett halvt maximi eller normalbelopp per natt. Bestämmelserna om avdrag för ökade levnadskostnader vid tjänsteresa gäller så länge resan inte varar mer än på samma ort. En på- gående tjänsteresa anses bruten endast av uppehåll som beror på att ar- betet förläggs till annan ort . När arbete utom den vanliga verksamhetsorten pågått än på samma ort bedöms rätten till avdrag och beräknas detta enligt de bestämmelser som gäller för avdrag för ökade levnadskostnader vid bl.a. tillfälligt arbete utanför bostadsorten, dvs. enligt bestämmelserna i punkt 3 a av anvis- ningarna till 33 § KL.