prop · GM0333 · 1999-01-01 00:00:00 — Det är sedan en uppgift för dessa företag att på sina leverantörer av tjänster för utsändning och programinsamling ställa de krav som är nödvändiga för att uppfylla de säkerhets- och beredskapskrav som företagen åläggs av regeringen. Finansiering av beredskapsåtgärder på radio- och TV-området bekostas av medieföretagen själva. Public service-företagens beredskapsåtgärder finansieras av TV-avgiftsmedel, inom ramen för ordinarie medelstill- delning. AB:s beredskapsåtgärder finansieras via avgifter som tas ut av de programföretag som använder sig av för distributionstjänster och liknande. Regeringen har beslutat om tillägg till sändnings- tillstånden för , och med villkor för verksamheten under höjd beredskap och vid svåra påfrestningar på samhället i fred. Om högsta beredskap råder i landet skall företagen utgöra en självständig organisation med totalförsvarsuppgifter och lyda direkt under regeringen. En hög säkerhet och uthållighet i distributionen av radio och TV skall eftersträvas. Företagen skall vidare, efter samråd med , Styrelsen för psykologiskt försvar och andra berörda myndigheter utarbeta erforderliga beredskapsplaner för verksamheten under höjd beredskap och vid svåra påfrestningar på samhället i fred. Beredskapsplanerna skall före lämnas till regeringen () och till Styrelsen för psykologiskt försvar för kännedom. I företagens sändningstillstånd finns krav på att hålla en hög teknisk kvalitet på sändningarna. Vidare skall sändningarna ske med så god säkerhet att eventuella sändningsavbrott blir så korta som möjligt. finns också ett krav i företagens sändningstillstånd att kostnads- fritt sända meddelanden som är av vikt för allmänheten om en myndighet begär det. Det är programföretagens ansvar att på sina leverantörer av tjänster för utsändning och programinsamling m.m. ställa de krav som är nödvändiga för att uppfylla de säkerhets- och beredskapskrav som företagen åläggs av regeringen. Staten har träffat avtal med om verksamheten under höjd beredskap och vid svåra påfrestningar på samhället i fred. skall ha en beredskap för verksamheten under sådana situationer. Vid tillämpningen av beredskapsförordningen (1993:242) skall i tillämpliga delar jämställas med myndighet. Om höjd beredskap råder i landet skall följa de närmare anvisningar regeringen meddelar i fråga om totalförsvar och beredskapsplanering. skall i samråd med berörda statliga myndigheter och public service-företagen utarbeta beredskapsplaner för verksamheten. Beredskapsplanerna skall innehålla bedöm- ningar av de hot och risker som kan föreligga för verksamheten under nämnda situationer samt de åtgärder bolaget vidtagit eller avser vidta med anledning därav. Planerna skall lämnas till regeringen () och till Styrelsen för psykologiskt försvar. Styrelsen för psykologiskt försvar Styrelsen för psykologiskt försvar har till uppgift att i samråd med statliga myndigheter och samhällsviktiga företag inom press, radio och TV följa och analysera utvecklingen av beredskapen på massmedie- området samt utarbeta underlag för statsmakternas beslut om beredskapen för området. I uppgiften ingår att bedöma mediernas föremåga att fungera vid såväl svåra påfrestningar på samhället i fredstid som vid höjd beredskap. Till sin hjälp har styrelsen ett särskilt rådgivande organ för samråd mellan berörda parter. Styrelsen för psykologiskt försvar skall även följa utvecklingen när det gäller den successiva övergången till digital distributionsteknik samt annan distributionsteknik än den markbundna och dess konsekvenser för beredskapsplaneringen på radio- och TV-området. Läget för beredskapen och åtgärder Såväl som public service-företagens beredskapsplanering utgår från ett antal tänkbara hotbilder mot systemen för produktion samt överföring och utsändning av radio- och TV-program. Under höjd beredskap bedöms vad gäller sändningsnäten hotet från sabotageförband vara starkast. Exempel på fredstida hotbilder är större elavbrott, brand, sabotage och skadegörelse. nät för utsändning av radio och TV består av 54 större FM/samt över 600 mindre stationer. Från programföretagen till de större sändarstationerna överförs programmen via radiolänk. De mindre stationerna återutsänder sedan de större sändarstationernas program. Riksprogrammen distribueras via kopplingscentral i i . För övervakning av nät finns i en driftcentral. finns en planering för att hantera fredstida katastrofer och andra händelser som kan orsaka störningar i såväl produktion som överföring och utsändning. Såväl som public service-företagen har utifrån de nya förutsättningarna som redovisats i det föregående anpassat sina beredskapsplaner till att omfatta en beredskap för verksamheten såväl under höjd beredskap som vid svåra påfrestningar på samhället under fred. Detta innebär att befintlig planering ses över och vid behov byggs ut. Särskild uppmärksamhet ägnas åt anpassning av beredskapsåtgärderna inför införandet av digital teknik. Exempel på åtgärder som vidtas är säkerställande av alternativa sändningsplatser för centrala nyhetsredaktioner, anläggningsskydd, IT- säkerhet, kompletteringar i installationer på skyddade produktionsplatser samt fortsatt upprättande av alternativa sändningsvägar och reservfunk- tioner såsom reservelverk, programmatning via satellit och mobila reservutrustningar. Så gott som samtliga större sändar- och radiolänk- stationer är skyddsobjekt. Fortsatta utbildnings- och övningsinsatser för personalen är en viktig förutsättning för en effektiv beredskaps- organisation. , och har tillsammans inlett en serie beredskapsseminarier där syftet är att kring tänkbara scenarier identifiera svagheter i sändarnätet och diskutera vilka åtgärder som eventuellt behöver vidtas. Företagens bedömningar redovisas i beredskapsplaner till regeringen. 11 Översvämningar och dammbrott (Försvars- samt Närings- och ) Sammanfattning: Enligt regeringens bedömning är dammsäkerheten och beredskapen för höga flöden godtagbar. Regeringen bedömer att de vidtagna och planerade åtgärderna är viktiga för att beredskapen mot dammbrott och översvämningar skall kunna vidmakthållas på en hög nivå och höjas ytterligare. Åtgärder bör bl.a. vidtas beträffande älvvis samordning, incidentuppföljning, forskning, kunskapsupp- byggnad hos berörda myndigheter och företag samt riktlinjer för den fysiska planeringen. har till uppgift att följa utvecklingen vad avser dammsäkerheten i landet och att verka för att höga flöden som kan orsaka skador begränsas vid driften av dammar. skall rapportera till regeringen om utvecklingen på området och när det är påkallat lämna förslag till åtgärder som behövs för att förbättra dammsäkerheten och säkerställa att dammar kan regleras på ett sådant sätt att höga flöden undviks. skall också uppmärksamma behovet av forskning. , som organiseras på frivillig basis och finansieras av , har en rådgivande funktion och inte myndighetsstatus. Nämnden skall bl.a. följa utvecklingen på dammsäkerhetsområdet, informera och i övrigt ta initiativ för att uppnå en tillfredsställande dammsäkerhet. Vidare skall nämnden bl.a. ta fram allmänna riktlinjer för underhåll, drift och tillsyn av dammanläggningar. På central nivå har följande myndigheter ansvar. är central myndighet för bl.a. frågor om räddnings- tjänst. sammanställer och ger ut information om vattenstånd och flöden samt utarbetar riskzonkartor. har en allmän uppsikt över hushållningen med mark och vatten samt utarbetar allmänna principer för planering av mark- och vattenområden. Allmänt om översvämningar och dammbrott Dammbrott har varit få och som regel inte särskilt omfattande. Målet är att dammhaverier och därmed sammanhängande översväm- ningar som orsakar personskador eller mer omfattande egendomsskador inte skall inträffa. Beträffande översvämningar och höga flöden till följd av skeenden i naturen skall förberedelser vidtas för att förebygga och begränsa skador på människor och egendom. Målet är att samhällets resurser effektivt för att begränsa skador när översvämningar inträffar. En beredskap skall finnas för en ändamålsenlig användning av ledningsorganisation, personal och material. Svåra översvämningar och höga flöden har drabbat stora områden längs flera älvsystem och andra vattendrag i landet. Senast skedde detta i flera till följd av exceptionellt stor nederbörd. Översvämningar kan vara en följd av antingen dammbrott eller skeenden i naturen, exempelvis stark vårflod eller mycket nederbörd. Risken för översvämningar är störst i oreglerade vattendrag, medan det i reglerade vattendrag finns större möjligheter att påverka vattenflödena. Det finns enligt myndigheternas bedömningar ca 10 000 dammar av varierande storlek och ålder. Av dessa är ca 140 stycken s.k. höga dammar med en höjd överstigande . Dessa är huvudsakligen kraftverks- och regleringsdammar. Det finns dessutom ett stort antal små och äldre dammar med i vissa fall oklara ägandeförhållanden. Principiellt kan dammsäkerheten indelas i tre områden: 1. Förebyggande åtgärder i dammanläggningar med tillhörande regelverk 2. Förebyggande åtgärder nedströms dammar och längst oreglerade vattendrag med tillhörande regelverk 3. Planering för och genomförande av skadebegränsande åtgärder enligt räddningstjänstlagen i samband med dammhaverier och höga flöden Den viktigaste regleringen för den förebyggande säkerheten i dammanläggningar finns i vattenlagen (1983:291). I samband med tillståndsprövning enligt vattenlagen meddelas de bestämmelser som behövs beträffande bl.a. dammsäkerheten. Det gäller exempelvis dammens konstruktion och hållfasthet. Vid försummelse av underhåll av dammanläggningar kan tillståndet för anläggningen återkallas. Dammägaren har det formella och praktiska ansvaret för dammens drift underhåll och tillförlitlighet. De formella kraven framgår av vattenlagen och räddningstjänstlagen. Den som är skyldig att underhålla en dammanläggning är strikt ansvarig för skador som orsakas vid ett dammhaveri. utövar tillsyn över dammanläggningar och vattenföretag enligt vattenlagen. Räddningsinsatser i samband med dammolyckor och höga flöden omfattas av räddningstjänstlagen (1986:1102). Den kommunala räddningstjänsten ansvarar för att räddningsinsatser förbereds för att begränsa konsekvenserna av dammbrott. Vid omfattande insatser skall svara för räddningstjänsten i de kommuner som berörs av insatserna. Anläggningar som vid olyckor kan orsaka allvarliga skador på människor eller miljön, klassas enligt räddningstjänstlagen som s.k. 43 §- anläggningar. För sådana anläggningar ställs särskilda krav på ägaren beträffande åtgärder för att förhindra och begränsa olyckor. De dammar som klassats som 43 §-anläggningar är nästan uteslutande kraftverks- eller regleringsdammar. bedömer i en rapport som lämnats till regeringen att mot bakgrund av tillgängliga fakta att de större dammarna har en god säkerhet. Det är emellertid känt att tillbud till dammbrott inträffar även vid dessa dammar. Någon officiell tillbudsrapportering finns inte. Det är därför enligt svårt att bedöma hur allvarliga dessa tillbud är. har på regeringens uppdrag redovisat en bedömning av läget beträffande dammsäkerheten. Redovisningen bygger bl.a. på ett underlag från länsstyrelserna om eventuella riskobjekt inom dammområdet. Enligt har länsstyrelserna inte identifierat några dammar som bedöms utgöra särskilda riskobjekt. Både och konstaterar dock att det finns ett antal äldre dammar av mindre storlek som under ogynnsamma förhållanden skulle kunna utvecklas till lokala riskobjekt. I vissa fall är ägarförhållandena till dessa oklara, vilket bl.a. kan leda till eftersatt underhåll och oklara ansvarsförhållanden. Enligt bedömer vissa länsstyrelser att en del av dessa dammar antingen borde rivas eller restaureras. Dessa frågor bör enligt analyseras inom ramen för verksamhet. framhåller risken för höga flöden i reglerade vattendrag utan koppling till dammbrott. Enligt kan i sådana situationer vattenflödena få i princip samma utbredning som före regleringen. Verket betonar att dessa förhållanden måste beaktas vid etablering av bebyggelse vid reglerade vattendrag. Flera slags åtgärder vidtas kontinuerligt i syfte att minska riskerna för dammbrott och översvämningar. Ägarna till dammar eller översväm- ningshotade markområden skall indentifiera och värdera riskerna samt vidta åtgärder som eliminerar eller begränsar dessa. Samhället kontrollerar genom myndigheterna att riskägare fullgör sina skyldigheter. Kraftindustrin har gemensamt tagit fram riktlinjer för driften av dammar vid höga flöden och andra kritiska situationer. Det pågår ett långsiktigt arbete inom kraftindustrin med syfte att förbättra dammsäkerheten med hänsyn till risken för höga flöden. framhåller i sin rapport att riskägare och myndigheter noga måste följa utvecklingen på området, så att de kan vidta erforderliga säkerhetshöjande åtgärder. Incidentrapporteringen och uppföljningen bör förbättras för att öka kunskapsöverföringen. För de små dammarna bör enligt tillsynen intensi- fieras och ägarförhållandena klarläggas. Länsstyrelserna bör avsätta resurser för denna verksamhet. I syfte att få enhetliga bedömningar bör en central myndighet få tillsynsansvar enligt 18 kap vattenlagen. föreslår att systemet för varningar till allmänheten vid översvämningar och dammbrott byggs ut. föreslår åtgärder för att höja kompetensen inom främst länsstyrelserna på dammsäkerhetsområdet. Inom pågår arbetet med att ta fram en rapport rörande översvämningsrisker i fysisk planering. Syftet är vidare att beskriva samordningsbehovet vid tillämpning av lagens bestämmelser på området. Rapporten kommer också att innehålla rekommendationer till kommuner och länsstyrelser om hur de i planeringssituationer skall hantera riskerna för översvämningar. Enligt vad regeringen har inhämtat avser att redovisa principer rörande restriktioner för ny bebyggelse och åtgärder i befintlig bebyggelse. har på regeringens uppdrag tillsammans med berörda länsstyrelser vidtagit åtgärder för att bilda älvvisa samordningsgrupper. En handbok rörande myndigheternas ansvar och arbete och lagstiftning har tagits fram i detta sammanhang. och har inlett ett arbete med att förbätra innehållet och informationsöverföringen i Meteoro- logiska och Hydrologiska Instituts prognoser rörande höga flöden. föreslår vidare att flodvågsstudier bör genomföras för samtliga utbyggda älvar. har sådana studier genomförts för de fyra största utbyggda älvarna i landet. Statliga bidrag för säkerhetshöjande åtgärder är ett viktigt medel för att minska riskerna för störningar. Sådana bidrag har i flera fall utbetalats för anläggningsarbeten avsedda att förhindra översvämningar. Utarbetande av s.k. riskzonkartor för översvämningar är en grundläggande åtgärd för att beredskapen mot översvämningar skall kunna förbättras. Erfarenheterna visar att sådana kartor kan användas både i den fysiska planeringen och i samband med räddningstjänst- insatser. Enligt myndigheterna kommer det att finnas kartor tillgängliga för samtliga översvämningshotade områden i landet där det finns eller kan väntas bebyggelse och annan infrastruktur och där det kan komma att fordras särskilda räddningtjänstsinsatser. Regeringen delar myndigheternas bedömning att detta är en rimlig tidsplan. Resurser för inom den strukturen också kunna avdelas för de flodvågsstudier som enligt bör tas fram. Huvuddelen av dessa studier bör genomföras av dammägarna inom ramen för räddningtjänstlagens 43 §. kommande rapport om översvämningsrisker i fysisk plane- ring är ett annat viktigt underlag för en förbättring av de förebyggande åtgärderna. Det är viktigt att kommunernas och länsstyrelsernas roller i detta sammanhang blir klarlagda. Översvämningar drabbar som regel geografiskt stora områden och berör flera kommuner och ibland stora delar av län. De älvsvisa samord- ningsgrupperna är viktiga instrument för den regionala samordning som erfordras. Regeringen anser att det är angeläget att de centrala myndig- heterna inom området och stöder grupperna. Det ankommer på att samordna utvecklingen av verksamheten. Forsknings- och utvecklingsarbetet inom området måste bedrivas med bredd och effektivitet. Kunskaper och erfarenheter om förebyggande och skadeavhjälpande åtgärder bör inhämtas från omvärlden. Bl.a. bör det forskningsprogram som genomförs i uppmärksammas liksom verksamhet inom EU. Det är en uppgift för att ta fram ett program för FoU-insatserna. Det är angeläget att länsstyrelserna har en god kännedom om förhållandenan när det gäller dammsäkerhet om om utveckligen på området. Det är en uppgift för att i samverkan med berörda myndigheter genomföra de informations- och utbildningsinsatser som erfordras. Regeringen anser att statliga medel även i fortsättningen bör kunna användas för åtgärder som syftar till att förhindra översvämningar längs vattendrag som ofta drabbas av höga flöden. Enligt regeringens bedömning är dammsäkerheten och beredskapen för höga flöden godtagbar. De stora påfrestningar som sådana störningar innebär gör att detta måste tryggas även . Regeringen bedömer att de vidtagna och planerade åtgärderna är viktiga för att beredskapen mot dammbrott och översvämningar skall kunna vidmakthållas på en hög nivå och höjas ytterligare. 12 Massflykt av asyl- och hjälpsökande till () En mycket omfattande och plötslig tillströmning av flyktingar är i nuvarande omvärldsläge osannolik men ställer, om den inträffar, stora plötsliga krav på myndigheter och andra berörda organ om mottagandet skall kunna ske på ett bra sätt. Regeringen vill understryka att massflykt, till skillnad mot andra områden av svåra påfrestningar som mer direkt drabbar det svenska samhället, handlar om att på olika sätt kunna möta och bistå människor som av olika skäl kommit till undan en extrem situation i ett annat land Sammanfattning: Regeringen har i prop. 1996/97:11 gjort bedöm- ningen att i fredstid har en organisation med betydande kapacitet och flexibilitet för mottagande av flyktingar och asylsökande. Regeringen gör inte nu någon annan bedömning utom såvitt gäller en omfattande tillströmning av flyktingar. möj- ligheter att snabbt kunna anpassa sin mottagningsvolym är nämligen begränsad genom att verkets resurser minskat på grund av att antalet asylsökande kraftigt minskat. I syfte att initialt kunna tillgodose flyktingarnas behov av omhänder- tagande vid en omfattande tillströmning bereds ett förslag inom som innebär att staten i efterhand skulle kunna ersätta kommuner för de kostnader som normalt åvilar verket och som uppstår i avvaktan på att tar över mottagningsarbetet. Regeringen avser att senare återkomma till i denna fråga. ansvarar för att flyktingar och asylsökande skall kunna tas emot såväl i krig som fred. Vid krigsfara eller krig har regeringen möjlighet att enligt utlänningslagen (1989:529) utfärda särskilda föreskrifter. Regeringen har i propositionen Beredskapen mot svåra påfrestningar på samhället i fred angivit inriktningen att flyktingverksamheten snabbt skall kunna anpassas till oväntade och kraftiga förändringar i den tillströmning som bl.a. en massflyktsituation kan komma att innebära. Under har migrationsströmmar som orsakas av krig, politiskt förtryck, oroligheter, ekonomisk utarmning eller natur- katastrofer blivit allt större i världen. har det blivit allt vanligare med inbördeskrig med etniska förtecken. Det finns anledning att räkna med att denna utveckling kommer att fortsätta. Bedömningar av migrationspotentialer är dock svåra att göra. Exempelvis kan nämnas den befarade migrationsströmmen från öst som en konsekvens av att det s.k. upphörde. Denna inträffade aldrig. I har de senaste årens oroligheter och krig, främst i f.d. , emellertid skapat flera miljoner nya flyktingar. Den pågående krisen i Kosovo innebär en ny europeisk flyktingkris. Konflikten i f.d. förorsakade en massflyktsituation i utan motstycke efter . Uppskattningsvis ca 800 000 personer från sökte skydd i länder inom EU. De flesta uppfyllde inte kriterierna för flyktingstatus enligt . De flesta dåvarande EU-staterna valde att tillämpa någon form av tillfälligt skydd. Även andra länder i bl.a. , och hade särskilda ordningar för tillfälligt skydd. valde att ge flertalet flyktingar från före detta permanent uppehållstillstånd. I detta sammanhang kan nämnas att regeringen genom en lagändring som trätt i kraft (prop 1996/97:25 s 125 ff) enligt 2 kap. 4 a § utlänningslagen (1989:529) kan meddela föreskrifter om att tidsbegränsat uppehållstillstånd får beviljas i en situation med massflykt när ett mycket stort antal skyddssökande lämnar sitt land. Tillståndet får gälla i högst . Om ett program för återvändande inletts skall kunna förlängas . Någon sådan föreskrift har dock ännu inte lämnats av regeringen. Här kan också nämnas att Europeiska kommissionen dels lämnat förslag om gemensamma åtgärder angående tillfälligt skydd för fördrivna personer, dels om solidaritet vad avser mottagandet av fördrivna personer som omfattas av tillfälligt skydd och om uppehälle för sådana personer. Förslagen bereds nu inom EU.s olika organ. Läget för beredskapen och åtgärder har i fredstid en organisation för mottagande av flyktingar och asylsökande. visade i samband med Jugoslavienkrisen en god förmåga att snabbt kunna anpassa verksamheten till den kraftiga inströmningen av asylsökande. Det kan emellertid inträffa att omfattningen av tillströmningen av flyktingar till i fred skulle kunna bli så stor att det krävs en särskilt stor insats från samhällets sida för att initialt kunna tillgodose flyktingarnas behov av omhändertagande, medicinsk vård och personliga säkerhet. I ett sådant extremt läge bedömer regeringen verkets möjligheter att snabbt kunna anpassa sin mottagningsvolym som begränsad. Anledningen till detta är bl.a. att verkets resurser minskat på grund av att antalet asylsökande kraftigt minskat . Regeringen gav i regleringsbrevet för i uppdrag att redovisa verkets förmåga att begränsa konsekvenserna för samhället i en situation med massflykt till . Dessutom skulle verket bedöma kommunernas möjligheter att, i avvaktan på att verket kan ta sitt fulla ansvar för mottagandet, svara för att de sökande ges det bistånd som kan bedömas vara skäligt med hänsyn tagen till den rådande situationen. Verket gör i redovisningen den bedömningen att om tillströmningen av asylsökande uppgår till en sådan volym eller intensitet att situationen skall uppfattas som en svår påfrestning på samhället i fred. är verkets resurser och flexibilitet till fullo utnyttjade och andra aktörer och rutiner måste till. Verkets förmåga att begränsa konsekvenserna på samhället vid en massflyktsituation bör därför, enligt verkets mening, inriktas mot att genom medverkan i planläggning, utbildning och övning stödja länsstyrelser och kommuner i förberedelserna för deras väntade roller. Efter en översiktlig inventering av kommunernas mottagningsmöjligheter kan verket konstatera att huvuddelen av landets kommuner har en planering för att kunna ta emot en volym motsvarande av deras invånarantal. anser vidare att den största bristen i en sådan situation är avsaknad av författningsreglering för ansvarsfördelning mellan statliga och kommunala myndigheter. Regeringen har i prop. 1996/97:11 gjort bedömningen att det i inledningsskedet bör vara kommunerna som svarar för att den enskilde utlänningen erhåller den omsorg som bedöms skälig med hänsyn tagen till den rådande situationen. Enligt regeringens bedömning bör därför bemyndiga regeringen att kunna meddela föreskrifter som avviker från lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. vid en massflyktsituation till . Regeringen skulle därmed ges möjlighet att kunna meddela särskilda föreskrifter som innebär att Staten i efterhand kan ersätta t.ex. kommuner för de kostnader som normalt åvilar och som uppstår i avvaktan på att verket tar över mottagningsarbetet. Ett liknande förslag bereds inom och regeringen avser att senare återkomma till i denna fråga.