prop · GM03119 · 1999-01-01 00:00:00 — Socialförsäkringen skall således delas i två delar, en del som grun- das på bosättning här i landet (den bosättningsbaserade försäkringen) och en del som grundas på arbete här (den arbetsbaserade försäkringen). Dessa delar skall i princip vara oberoende av varandra. Förslaget har ut- vecklats i avsnitt 5.2. Det innebär i korthet att en person för att kunna få rätt till vissa typer av socialförsäkringsförmåner, t.ex. barnbidrag, måste vara bosatt i , medan han för rätt till andra förmåner såsom sjuk- penning skall ha ett förvärvsarbete här. På Lagrådets inrådan har en ny andra mening i första stycket införts. I denna mening avgränsas lagens tillämpningsområde. Stadgandet om inte något annat särskilt anges har införts på grund av att en person i några speciella situationer kan vara försäkrad för i grunden arbetsbaserade förmåner trots att något direkt arbete inte har utförts (se 3 kap. 12 15 §§ SofL). 2 § I de författningar som anges i 3 kap. finns närmare bestämmelser om rätt till förmåner m.m. I paragrafen hänvisas till 3 kap. I de författningar som anges där finns närmare bestämmelser om rätten till de aktuella förmånerna. 3 § Frågor om förmåner inom socialförsäkringen handhas av Riksförsäk- ringsverket, och de allmänna försäkrings- kassorna. I paragrafen anges vilka myndigheter och andra organ som handhar de olika förmånerna i enlighet med respektive författning. 4 § Gemenskapsrätten inom Europeiska unionen (EU) eller inom Euro- peiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller avtal om social trygg- het som ingåtts med andra stater, kan medföra begränsningar i tillämplig- heten av bestämmelserna i denna lag. Paragrafen är en ren upplysningsparagraf. I paragrafen anges att tillämp- ningen av bestämmelserna i kan komma att begränsas när annat följer av gemenskapsrätten inom Europeiska unionen (EU) eller Euro- peiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Detsamma gäller när ingått avtal om social trygghet med andra stater. Paragrafen har justerats i enlighet med vad Lagrådet anfört. En redogörelse för EG- rätten på socialförsäkringsområdet har lämnats i kapitel 12. Den gemen- skapsrätt som avses är i första hand och förordningarna (EEG) nr 1408/71 och 1612/68. I kapitel 12 har det även redogjorts för vilka konsekvenser lagförslaget får inom tillämpningsområdet för EG- rätten. Dessa konsekvenser behandlas därför inte här. Som framgått av de angivna avsnitten innebär förslaget i viss mån en anpassning till vad som gäller inom tillämpningsområdet för EG-rätten. Någon fullständig an- passning är det emellertid inte fråga om, och det kan därför i vissa fall uppkomma situationer då bestämmelserna i inte skall tillämpas. Bosättning och arbete i Bosättning i 1 § Vid tillämpningen av denna lag skall en person anses vara bosatt i , om han eller hon har sitt egentliga hemvist här i landet. Den som kommer till och kan antas komma att vistas här skall anses vara bosatt här. Detta gäller dock inte om synnerliga skäl talar mot det. En i bosatt person som lämnar landet skall fortfarande anses vara bosatt här om utlandsvistelsen kan antas vara längst . I denna paragraf anges vad som vid tillämpningen av SofL i allmänhet skall avses med bosättning i . Innehållet motsvarar i stort sett re- dan gällande rätt. Ändringarna har motiverats i avsnitt 6.1 och 6.2. I de följande fem paragraferna finns särskilda regler i bosättningsfrågan för vissa personkategorier. För personer som inte tillhör någon av dessa per- sonkategorier skall således frågan avgöras med tillämpning av enbart förevarande paragraf. Bestämmelserna i första och andra styckena motsvaras delvis av 3 § i RFV:s föreskrifter (RFFS 1985:16) om inskrivning och avregistrering hos allmän försäkringskassa. I första stycket anges huvudregeln, näm- ligen att en person skall anses bosatt i , om han eller hon har sitt egentliga hemvist här i landet. Bestämmelsen i andra stycket första meningen innebär att den som kommer till och kan antas komma att vistas här skall anses bosatt här även om han eller hon skulle kunna anses ha sitt egentliga hemvist i något annat land. Den innebär att den som kommer hit utan att det kan antas att han eller hon kommer att vistas här än inte skall anses vara bosatt här. Om synnerliga skäl föreligger skall en person som kommer hit och kan antas komma att vistas här i landet ändå inte anses vara bosatt i . Härmed avses främst personer som döms för brott och som kommer att stanna här i landet enbart för att avtjäna fängelsestraff. Förutom dessa "fängelsefall" kan eventuellt andra undantag göras, t.ex. för personer som vistas här i landet på grund av att de erhåller sjukvård av något slag. I tredje stycket finns den s.k. ettårsregeln, vilken innebär att en i bosatt person som lämnar landet fortfarande skall anses bosatt här, om utlandsvistelsen kan antas vara längst . Liknande be- stämmelse finns i 1 kap. 3 § första stycket AFL. Särskilda bestämmelser Statsanställda 2 § Den som av en statlig arbetsgivare sänds till ett annat land för arbete för arbetsgivarens räkning skall anses vara bosatt i om han eller hon tidigare varit bosatt i . När en annan stat som arbetsgivare sänder en person till för arbete för arbetsgivarens räkning skall den personen inte anses vara bosatt i . Paragrafens första stycke motsvarar i huvudsak nuvarande bestämmelser om statsanställdas socialförsäkringsskydd i 1 kap. 3 § fjärde stycket AFL. Bestämmelsen tillämpas på såväl de som sänds från som på de som varit utsända och inte återvänder till före det att de sänds ut på nytt direkt från det land de vistas i, s.k. direktutsända. Det har tidigare inte stadgats att den utsände skall ha varit bosatt i . Detta krav har dock lagts till . Bestämmelsen i första stycket är endast tillämplig på personer som anställs av en myndighet i men placeras utomlands. Den är således inte tillämplig på lokalanställda av svenska staten utomlands, dvs. personal som har anställts av en svensk utlandsmyndighet, såsom beskickning, delegationer vid internationella organisationer och karriärkonsulat. För att uppnå en ömsesidighet i systemet har vidare i andra stycket föreskrivits att en person som av en annan stat sänds till för arbete inte skall anses bosatt här. Detta gäller oberoende av utsändningstidens längd. Frågor om statsanställdas socialförsäkringsskydd behandlas i avsnitt 8.3. Diplomater m.fl. 3 § En person som tillhör en annan stats beskickning eller karriärkonsulat eller dess betjäning skall anses vara bosatt i endast om det är för- enligt med bestämmelserna om immunitet och privilegier i de konventio- ner som anges i 2 och 3 §§ lagen (1976:661) om immunitet och privile- gier i vissa fall. Detta gäller även en sådan persons privattjänare. En person som på grund av anknytning till en internationell organisa- tion omfattas av bestämmelserna i 4 § lagen om immunitet och privilegier i vissa fall skall anses vara bosatt i endast i den mån det är förenligt med vad som följer av tillämplig stadga eller avtal som anges i bilagan till den lagen. Frågor om socialförsäkringstillhörigheten för anställda vid ambassader och karriärkonsulat särskilt vad gäller lokalanställd personal behand- las utförligt i avsnitt 8.4. Som framgått där åtnjuter viss personal på ut- ländska beskickningar och karriärkonsulat här i landet privilegier och immunitet. Det gäller dels den diplomatiska personalen men också an- ställd tjänstepersonal m.fl. I paragrafen klargörs att även s.k. privattjänare vid utländska ambassader m.m. här i landet skall omfattas av bestämmelsen. Vid bedömningen av vilka kategorier som skall omfattas av svensk socialförsäkring skall konventionernas bestämmelser beaktas. I andra stycket anges förutsättningarna för att en person som har an- knytning till en sådan internationell organisation som avses i 4 § lagen om immunitet och privilegier i vissa fall skall anses bosatt i under vissa förutsättningar. har ingått särskilda avtal som berör internationell verksamhet här i landet. De internationella organisationer- na och de personer som har anknytning till dessa har regelmässigt immu- nitet och privilegier. I några av avtalen finns det särskilda bestämmelser avseende socialförsäkringen för den vid organet anställda personalen. Som ett exempel på ett sådant avtal kan nämnas den s. k. IMO-konven- tionen (Överenskommelse med internationella sjöfartsorganisationen [IMO] angående världssjöfartsuniversitetet, se SÖ1983:48). Detta avtal innehåller bestämmelser om att universitetstjänstemän och deras familjemedlemmar skall omfattas av särskilda socialförsäkringsarrange- mang som ombesörjs av IMO och därför skall vara undantagna från den svenska socialförsäkringen. Undantag från denna regel gäller för familjemedlemmar som var bosatta i före tjänste- mannens anställning vid . Denna senare kategori är enligt avtalet berättigad till svenska socialförsäkringsförmåner med undantag för barnbidrag. I andra avtal uttalas att den verksamma personalen jämte familjemed- lemmar skall åtnjuta samma rättigheter, privilegier och immunitet som föreskrivs i om diplomatiska förbindelser. Biståndsarbetare m.fl. 4 § En i bosatt person som lämnar landet för arbete för arbets- givarens räkning skall fortfarande anses vara bosatt här, om han eller hon är anställd av 1. ett svenskt trossamfund eller ett organ som är knutet till ett sådant samfund eller 2. en svensk ideell organisation som bedriver biståndsverksamhet. Första stycket gäller endast om utlandsvistelsen kan antas vara längst . I paragrafen regleras vad som skall gälla i fråga om bosättning här i landet för personer som arbetar med biståndsarbete och liknande. I gällande rätt regleras bosättningen för dessa kategorier i lagen (1962:381) om allmän försäkring, lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag och i lagen (1998:702) om garantipension. Utifrån gällande rätt har en förlängning av utlandsvistelsen gjorts med och den kan enligt den föreslagna lydelsen nu vara längst . Frågan behandlas i avsnitt 8.5. Utlandsstuderande m.fl. 5 § En i bosatt person som lämnar landet för att studera i ett an- nat land skall fortfarande anses vara bosatt i så länge han eller hon genomgår en studiestödsberättigande utbildning eller har utbild- ningsbidrag för doktorander. Den som kommer till för att studera skall inte anses vara bosatt här. Detta gäller dock inte den som har utbildningsbidrag för doktoran- der. I paragrafen regleras vad som skall gälla om bosättning här i landet för vissa grupper av studerande. I första stycket finns en bestämmelse om fortsatt bosättning i för personer som lämnar landet för att stu- dera i ett annat land. Bestämmelsen har motiverats utförligt i avsnitt 8.2. Enligt reglerna i 1 § skall en person som kommer till och kan antas komma att vistas här anses bosatt här. När det gäller en person som kommer hit i syfte att studera skall detta dock vilket framgår av paragrafens andra stycke gälla endast under förutsätt- ning att den enskilde har rätt till utbildningsbidrag för doktorander. Även denna fråga har behandlats i avsnitten 8.2. Lagrådet har pekat på det för- hållandet att det kan förekomma att en person kommer till för att studera men lyckas finansiera sina studier genom att erhålla anställning som doktorand. Lagrådet har också påpekat att det motsatta förhållandet kan föreligga, dvs. att en svensk forskarstuderande reser utomlands för att studera men erhåller anställning som doktorand. Vid de av Lagrådet angivna förhållandena kommer huvudregeln att bli direkt tillämplig. Den som kommer till som forskarstuderande eller reser ut ur landet som en sådan och därefter erhåller anställning skall ses som en vanlig arbetstagare. Huvudregeln i 1 § andra eller tredje stycket blir då direkt tillämplig. Om en forskarstuderande innehar anställning som doktorand redan vid utresan från kan även den särskilda bestämmelsen i 2 § första stycket kunna komma ifråga. Frågan blir då om doktoranden har sänts ut av en statlig arbetsgivare eller inte. Familjemedlemmar 6 § Vad som sägs om personer som avses i 2 5 §§ gäller även medföljan- de make samt barn som inte fyllt . Med make likställs den som utan att vara gift med den utsände lever tillsammans med denne, om de har varit gifta eller gemensamt har eller har haft barn. I paragrafen finns bestämmelser om bosättning här i landet för familje- medlemmar till en person som tillhör någon av de i 2 5 §§ behandlade personkategorierna. Det innebär att medföljande make och därmed lik- ställda samt barn som inte fyllt skall anses bosatta i när den statsanställde, m.fl. själv skall anses bosatt här. Arbete i 7 § Med arbete i avses vid tillämpning av denna lag förvärvs- arbete i verksamhet här i landet. Om en fysisk person som bedriver näringsverksamhet har sådant fast driftställe i som avses i punkt 3 av anvisningarna till 53 § kom- munalskattelagen (1928:370) skall verksamhet hänförlig dit anses be- driven här i landet. I denna paragraf anges vad som vid tillämpningen av SofL i allmänhet skall avses med arbete i . Uttrycket arbete i är i sig ett begrepp och skall användas vid bedömningen av om en person är försäk- rad för arbetsrelaterade förmåner eller ej. I de följande tre paragraferna finns särskilda regler om arbete på fartyg, utsändning och utbildning m.m. Frågor om vad som skall avses med arbete i behandlas även i avsnitt 7.2. I första stycket anges att med arbete i avses förvärvsarbete i verksamhet här i landet. Härmed avses arbete/verksamhet som arbets- tagare, uppdragstagare eller egenföretagare. Bestämmelsen kan jämföras med 1 kap. 1 § första stycket LAF i dess gällande lydelse. Med förvärvs- arbete här i landet inbegrips givetvis ett arbete som utförs av en arbets- tagare utom riket under en tjänsteresa. Bestämmelsen i andra stycket har ändrats i enlighet med vad Lagrådet anfört. Bestämmelsen innebär att om en fysisk person som bedriver näringsverksamheten har ett fast driftställe i på sådant sätt som anges i nämnda anvisningspunkt i kommunalskattelagen skall ett för- värvsarbete hänförligt dit anses bedrivet i . Som utvecklats i av- snitt 7.2 innebär detta att, förutom arbete som rent fysiskt bedrivs i , även tillfälligt arbete utomlands kan anses som arbete i om det utförs som ett led i arbete vid ett fast driftställe i . Det kan t.ex. röra sig om arbete som en egenföretagare tillfälligt bedriver i utlan- det under förutsättning att detta inte kan anses självständigt i förhållande till arbetet vid det fasta driftstället i . Särskilda bestämmelser Arbete på fartyg 8 § Arbete som på svenskt handelsfartyg anses som arbete i . Detta gäller även om arbetet utförs 1. i anställning på utländskt handelsfartyg som en svensk redare hyr i huvudsak obemannat, om anställningen sker hos redaren eller hos någon arbetsgivare som redaren har anlitat, eller 2. i anställning hos ägaren till ett svensk handelsfartyg eller hos någon arbetsgivare som anlitats av ägaren, om fartyget hyrs ut till en utländsk redare i huvudsak obemannat. Med avses den som enligt sjömanslagen (1973:282) skall anses som . I paragrafens första stycke anges först att arbete som på svenskt handelsfartyg skall anses som arbete i . Bestämmelsen har sitt ursprung i de regler om försäkring för bl.a. arbetsskada och tilläggspen- sion som uttryckligen eller enligt praxis gäller . Dessutom skall en- ligt första stycket 2 även anställning vid s.k. bare-boat charter anses som arbete i . Den regeln har sitt ursprung i 20 kap. 1 § tredje stycket AFL. Liksom enligt AFL (20 kap. 1 § andra stycket) skall vid tillämp- ningen av paragrafen den anses som som enligt sjömanslagen skall anses som . Detta anges i paragrafens andra stycke. Utsändning m.m. 9 § Arbete utomlands för en arbetsgivare med verksamhet i skall anses som arbete här i landet, om arbetstagaren är utsänd av arbetsgiva- ren och arbetet kan antas vara längst . När en utländsk arbetsgivare under motsvarande förhållande sänder någon till för arbete skall arbete i inte anses föreligga. I fall som anges i 2 § gäller första och andra styckena även om utsänd- ningstiden kan antas vara längre än . Som framgår av kommentaren till 7 § är det inte endast arbete som rent fysiskt bedrivs i som vid tillämpningen av SofL skall anses som arbete i . Även arbete som utsänd arbetstagare kan under vissa förutsättningar vara att anse som arbete i . I första stycket har in- förts en allmän utsändningsregel. En uttrycklig sådan regel finns endast i 1 kap. 1 § fjärde stycket LAF, även om reglerna i 1 kap. 3 § AFL får samma faktiska konsekvenser i ett utsändningsfall. En skillnad i för- hållande till nuvarande regler är dock att det här sägs att arbetet utom- lands skall anses bedrivet i om det kan antas vara längst (jfr avsnitt 7.2). Den praktiska konsekvensen av denna skillnad gentemot nuvarande regel att arbetet skall avses vara längst , är att arbetstaga- rens egna uppgifter om arbetets varaktighet inte utan vidare måste tas för goda utan dessa bör stödjas av andra omständigheter, t.ex. ett anställ- ningsavtal eller ett intyg från arbetsgivaren. I LAF finns även en bestämmelse (1 kap. 1 § femte stycket) rö- rande personer som sänds till för arbete här. En arbetstagare som av en utländsk arbetsgivare sänds till för arbete här omfattas av arbetsskadeförsäkringen endast om arbetet är avsett att vara längre än . I förevarande paragrafs andra stycke finns en motsvarande bestäm- melse. Det innebär att en "omvänd" utsändningsregel som motsvarar den nuvarande i LAF kommer att gälla inte bara inom arbetsskade- försäkringen utan inom hela den arbetsbaserade delen av socialförsäk- ringen sådan denna definieras enligt SofL. I likhet med den rättvända utsändningsregeln i första stycket ersätts avsiktsvillkoret med ett an- tagandevillkor angående innebörden därav se avsnitt 7.2. I tredje stycket finns bestämmelser om utsträckt utsändningstid i vissa fall. Den som sänds ut av en statlig arbetsgivare för arbete i annat land skall anses utföra arbete i , även om överstiger ; jfr nuvarande 1 kap. 1 § fjärde stycket LAF samt avsnitt 8.3. En person som av en utländsk stat sänds till för arbete här skall på motsvarande sätt anses utföra arbete i det sändande landet . Diplomater m.fl. 10 § Arbete som utförs av en person som tillhör en annan stats beskick- ning eller karriärkonsulat skall anses som arbete i endast om det är förenligt med bestämmelserna om immunitet och privilegier i de kon- ventioner som anges i 2 och 3 §§ lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. Detta gäller även en sådan persons privattjänare. Ett sådant arbete som medför att en person på grund av anknytning till en internationell organisation omfattas av bestämmelserna i 4 § lagen om immunitet och privilegier i vissa fall skall anses som arbete i en- dast i den mån det är förenligt med vad som följer av tillämplig stadga eller avtal som anges i bilagan till den lagen. I paragrafens första stycke anges att sådant arbete som utförs av am- bassadpersonal m.fl. skall anses som arbete i om det är förenligt med bestämmelserna om immunitet och privilegier i de konventioner som anges i 2 och 3 §§ lagen om immunitet och privilegier i vissa fall. Detta innebär att bedömningen av vilka personer som skall omfattas av socialförsäkringen skall göras utifrån konventionerna, som därför skall läggas till grund för bedömningen av om den enskilde vid tillämpning av denna lag skall anses ha arbete i . Den som enligt denna bestämmelse anses ha arbete i kommer att omfattas av den arbetsbaserade försäkringen i dess helhet, dvs. även av arbetsskadeförsäkringen. Se även vad som anförts i avsnitt 8.5. I andra stycket stadgas att ett arbete som en person utför för en särskild internationell organisation och som omfattas av bestämmelserna i 4 § lagen om immunitet och privilegier i vissa fall skall anses vara utfört i . har ingått särskilda avtal som berör internationell verk- samhet här i landet. De internationella organisationerna och de personer som har anknytning till dessa har regelmässigt immunitet och privilegier. I några av avtalen finns det särskilda bestämmelser avseende socialför- säkringen för den vid organisationen . Som ett exem- pel på ett sådant avtal kan nämnas den s. k. (se kommentaren till 3 §). Vidare kan tilläggas vad gäller detta avtal att så- dant arbete som utförs av den som omfattas av avtalet skall omfattas av den svenska socialförsäkringen med avseende på socialförsäkringsförmå- ner som hänför sig till arbete i utanför den organisation som av- talet avser. I andra avtal uttalas att den verksamma personalen jämte familjemed- lemmar skall åtnjuta samma rättigheter, privilegier och immunitet som föreskrivs i om diplomatiska förbindelser. 3 kap. Socialförsäkringsskyddet Bosättningsbaserad försäkring 1§ Den som är bosatt i är försäkrad för följande förmåner som anges i lagen (1962:381) om allmän försäkring: 1. ersättning för sjukvård m.m. enligt 2 kap. i fråga om förmåner som beslutas av de allmänna försäkringskassorna, 2. föräldrapenning på garantinivå, 3. folkpension i form av förtidspension och efterlevandepension be- räknad i förhållande till det antal år som har tillgodoräknats som bosätt- ningstid i , samt 4. rehabilitering och särskilt bidrag enligt 22 kap. i fråga om förmåner som beslutas av de allmänna försäkringskassorna. 2 § Den som är bosatt i omfattas även av 1. lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag, 2. lagen (1969:205) om pensionstillskott, 3. lagen (1986:378) om förlängt barnbidrag, 4. lagen (1988:360) om handläggning av ärenden om bilstöd till handi- kappade, 5. lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska barn, 6. lagen (1990:773) om särskilt pensionstillägg till ålderspension för långvarig vård av sjukt eller handikappat barn, 7. lagen (1993:389) om assistansersättning, 8. lagen (1993:737) om bostadsbidrag, 9. lagen (1994:308) om bostadstillägg till pensionärer, 10. lagen (1996:1030) om underhållsstöd, 11. lagen (1998:702) om garantipension, och 12. lagen (1998:703) om handikappersättning och vårdbidrag. I dessa båda paragrafer anges dels de förmåner enligt AFL som en här i landet bosatt person är försäkrad för på grund av bosättningen (1 §), dels den övriga lagstiftning om bosättningsbaserade socialförsäkringsför- måner som en bosatt person omfattas av (2 §). I de författningar som räk- nas upp i 2 § används inte, såsom i AFL, begreppet försäkrad men denna skillnad är närmast teknisk. Innebörden av att en person är försäkrad för förmåner enligt AFL respektive omfattad av lagstiftningen är densamma; personen i fråga uppfyller det grundläggande anknytningsmomentet till det aktuella förmånssystemet (jfr avsnitt 6.1). I den bosättningsbaserade delen av socialförsäkringen är det grundläggande anknytningsmomentet bosättning här i landet. Vad som avses med bosättning i har defi- nierats i 2 kap. denna lag. Omfattningen av den bosättningsbaserade försäkringen har behandlats i avsnitt 6.3. Uppräkningen i paragraferna utgår från nu gällande lagstift- ning och kan justeras efter hand som nya förmånsformer till- kommer. Ett förtydligande beträffande folkpensionsförmånerna har gjorts efter Lagrådets granskning. Till 2 kap. AFL är knutet en mängd olika författningar som berör rätt till sjukvård och rätt till olika ersättningar för kostnader som uppkommer i samband med att någon erhåller vård. Vissa av dessa förmåner handhas av försäkringskassorna men de flesta handhas av landstingen. SofL om- fattar emellertid inte vilket framgår av 1 kap. 3 § de landstingsan- knutna förmånerna, och därför har i 1 § 1 här gjorts den begränsningen att försäkringen med anknytning till 2 kap. AFL omfattar endast därtill hörande förmåner som beslutas av försäkringskassorna. I och med att kravet på inskrivning i har tagits bort och ersatts med ett krav på bosättning innebär detta att även bidragsmot- tagaren (se även ändringarna i de lagar som anges i 2 § 1 och 3) skall vara bosatt i .