prop · GM0388 · 1999-01-01 00:00:00 — Paragrafen anger vilka som efter beslut av myndighet som regeringen bestämmer skall ställa lokal, redskap och annan utrustning samt arbetskraft till förfogande för att förebygga och bekämpa epizootiska sjukdomar. Den materiel som främst kommer att behövas är grävmaskiner och utrustning för smittrening. Begreppet epizootislakt används inte längre. Innehavare av slakteriinrättning är skyldig att utföra slakt eller annan avlivning också av djur som är eller misstänks vara smittade. gäller skyldigheten bara friska djur. Vissa djursjukdomar, t.ex. BSE, innebär att djuren inte kan avlivas vid vanliga slakterier utan måste destrueras vid särskilda anläggningar. Av det skälet har den skyldighet som åvilar innehavare av slakterier vidgats till att gälla också innehavare av bearbetningsanläggningar. Paragrafen har utformats efter förslag av Lagrådet. 10 § Paragrafen saknar motsvarighet i nuvarande epizootilag. Paragrafen ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer en möjlighet att besluta att bekämpningen skall upphöra om det blivit klarlagt att en epizootisk sjukdom kan bekämpas med rimliga insatser. Bekämpningsreglerna i epizootilagen syftar till att utrota sjukdomen i landet. Sålunda skall bekämpningen pågå till dess landet är fritt från sjukdomen. För de fall där det trots stora bekämpningsinsatser står klart att det målet inte kan nås bör en möjlighet finnas att avbryta bekämpningen. Omfattas sjukdomen av EG:s bekämpningslagstiftning kan dock inte en svensk myndighet besluta om ett sådant avbrott, om inte ett motsvarande beslut först fattas inom EU. Tillsyn 11 § Paragrafen motsvarar i huvudsak 9 § i gällande lag. Tillsynsbestämmelsen har utformats med hänsyn till att bemyndigandena i 8 § inte bara avser föreskrifter utan också beslut i enskilda fall. 12 § Paragrafen motsvarar delvis 9 § i gällande lag. Paragrafen reglerar tillsynsmyndighetens rättigheter vid tillsynen. De befogenheter som tillkommer tillsynsmyndigheterna tillkommer också EG:s institutioner och av institutionerna utsedda inspektörer och experter. Bestämmelsen behövs för att genomföra de EG-direktiv som finns på området. 13 § Paragrafen motsvarar delvis 9 § i gällande lag. Paragrafen innehåller bestämmelser om tillsynsmyndighetens möjligheter att meddela förelägganden eller förbud som behövs för att lagen eller föreskrifter eller beslut meddelade med stöd av lagen skall efterlevas. får dessutom möjlighet att sätta ut vite och besluta om rättelse på bekostnad av den som inte fullgör sina skyldigheter. Enligt gällande lag tillkommer dessa befogenheter enbart . 14 § Paragrafen motsvarar 13 § i den nuvarande lagen. Ersättning 15 § Gällande bestämmelser om rätt till ersättning finns i 10 § epizootilagen. Den föreslagna paragrafen innehåller bestämmelser om den ersättning som lämnas till den som på grund av föreskrifter eller beslut drabbats av kostnader eller förluster. Efter påpekande av Lagrådet har paragrafen formulerats så att det framgår att grund för ersättning kan vara en föreskrift meddelad med stöd av lagen eller ett beslut enligt en sådan föreskrift eller enligt lagen. I första stycket finns en uppräkning av de kostnader och förluster som staten lämnar ersättning för. Uttrycket kostnad eller förlust genom intrång i näringsverksamhet i gällande lag har ersatts med begreppen produktionsbortfall och kostnader på grund av saneringsåtgärder. Någon ändring i sak är inte avsedd. I förhållande till nuvarande lag har ett förtydligande skett i och med att det nu uttryckligen anges att ersättning lämnas för kostnader för saneringsåtgärder. Beträffande principerna för att bestämma vad som skall vara ersättningsgillt hänvisas till den allmänna motiveringen. Andra stycket anger ersättningens storlek. Tredje stycket innehåller en möjlighet för regeringen att föreskriva om full ersättning för produktionsbortfall vid utbrott av särskilt allvarliga epizootiska sjukdomar. 16 § Bestämmelser om jämkning av ersättningen återfinns i 10 § i den nu gällande lagen. Bestämmelsen anger i vilka fall det finns anledning till jämkning. För att markera vikten av att anmäla misstanke om en epizootisk sjukdom kan jämkning ske om den ersättningsberättigade avsiktligt eller genom vårdslöshet, som inte behöver vara grov, själv har medverkat till kostnaden eller förlusten. För att skapa ett ekonomiskt incitament för den enskilde djurägaren att samarbeta med myndigheterna vid bekämpning av en epizootisk sjukdom har ytterligare en grund för jämkning införts. Ersättningen kan jämkas även för det fall den ersättningsberättigade vägrar att efterkomma ett beslut enligt lagen eller med stöd av lagen meddelade föreskrifter. De beslut som avses är t. ex. beslut om avlivning av djur och beslut om transportförbud. Bestämmelsen inverkar inte på den enskildes rätt att överklaga beslut och begära inhibition. 17 § Paragrafen saknar motsvarighet i gällande lag. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas att meddela ersättningsföreskrifter i tre avseenden. Enligt punkt 1 får föreskrifter meddelas om att ersättning inte lämnas för kontrollåtgärder eller förebyggande åtgärder som vidtas enligt lagen eller med stöd av lagen meddelade föreskrifter. De förebyggande åtgärder som avses kan vara generella åtgärder som syftar till att hindra ett utbrott av epizootiska sjukdomar i landet eller som hindrar spridning av en redan inträffad sjukdom. Det kan avse förbud mot utfodring av djur med matavfall som härrör från internationella transporter eller mot besök i djurbesättningar av personer som kommer direkt från ett område där epizootisk smitta förekommer. För vissa sjukdomar kan åtgärder av mer ingripande natur bli aktuella, såsom regler för livdjurshandeln. Det rör sig om sådana sjukdomar där spridningstakten är något lägre och där generella åtgärder i form av kontrollprogram är av stort värde för att kunna bekämpa sjukdomen. De sjukdomar som avses saknar därtill normalt internationell reglering och möjligheter att skydda sig mot sjukdomen genom gränsskydd och liknande är mycket begränsade. Det finns därmed en beaktansvärd risk för att sjukdomen förs in i landet genom import av djur eller djurprodukter och att den inhemska handeln bidrar till att smittan sprids. De kontrollåtgärder som avses är främst sådana som framgår av om regionalisering och zonindelning. Genom sådana åtgärder får medborgarna tåla viss inskränkning i rörelsefriheten. Det kan bl.a. gälla restriktioner för handeln liksom för utställnings- och tävlingsverksamheten. Bestämmelsen ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att för varje åtgärd bestämma om den eller de som beslutet riktar sig mot skall ges ersättning för sina kostnader eller förluster. Frågan om en förebyggande åtgärd eller kontrollåtgärd skall berättiga till full ersättning, viss ersättning eller ingen ersättning alls får avgöras efter en bedömning av åtgärdens syfte och det intrång i den enskildes verksamhet som blir följden. Enligt punkt 2 får föreskrifter meddelas om visst högsta ersättningsgrundande värde för avlivade husdjur eller för husdjur som dött till följd av skyddsympning eller annan behandling. Vissa djur betingar mycket höga värden, t. ex djur av vissa ovanliga raser. Avlivning av sådana djur medför mycket stora kostnader för staten och det är ofta svårt att på ett rättvist sätt värdera djuret. En föreskrift som meddelas med stöd av bemyndigandet skall således ange det högsta värde som kan läggas till grund för den ersättning som lämnas för nötkreatur, svin o.s.v. Föreskrifter om visst högsta ersättningsgrundande värde får också avse kostnad med anledning av saneringsåtgärder. Det blir därigenom möjligt att begränsa ersättningen för embryon, sperma och ägg avsedda för reproduktion som förstörts vid sanering. På samma sätt som djur av vissa raser kan sådana ägg och sperma representera mycket höga värden. Bestämmelsen har formulerats i enlighet med Lagrådets förslag. Enligt punkt 3 får det föreskrivas att ersättning för kostnad med anledning av saneringsåtgärder och för produktionsbortfall får lämnas enligt en viss angiven schablon. Bestämmelsen har tillkommit för att möjliggöra en förenkling av den administrativa hanteringen av ersättningsärendena enligt lagen. En schablonberäkning skall komma i fråga endast när det är fråga om hantering av ett stort antal ersättningsanspråk. Effektivitet i hanteringen uppnås därmed och snabbare utbetalningar av ersättningsbeloppen kan ske. Schablonens närmare utformning får avgöras med hänsyn till den berörda produktionen och sjukdomens karaktär. Frågan om bestämmande av ersättning enligt en schablon har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.4). 18 § Paragrafen motsvarar tredje och fjärde styckena i 10 § gällande epizootilag. 19 § Paragrafen motsvarar 11 § gällande lag. Straff 20 § Bestämmelser om straff finns i 12 § gällande lag. Paragrafen har fått sin slutliga utformning efter påpekanden från Lagrådet. Straffskalan har vidgats till att förutom böter också omfatta fängelse i högst . En skärpning är motiverad av att det är av synnerlig vikt att lagstiftningens bestämmelser till fullo följs. Konsekvenserna vid utbrott av en epizootisk sjukdom är mycket allvarliga och kostsamma. Avsikten med straffskärpningen är inte att åstadkomma en allmänt strängare bedömning av brott mot bestämmelserna, utan att skapa utrymme för att vid straffmätning och påföljdsbestämning fullt ut kunna beakta försvårande omständigheter. fall skall inte längre leda till straffansvar. Överklagande 21 § Bestämmelser om överklagande finns i 14 § gällande lag. De åtgärder som en veterinär vidtar med stöd av 3 § utgör s.k. faktiska handlingar. Några förvaltningsbeslut fattas inte med stöd av paragrafen. Följaktligen omfattas bestämmelserna i 3 § inte av överklaganderegeln i förevarande paragraf. Veterinärens beslut enligt 4 § blir utan något överklagande föremål för överprövning. På inrådan av Lagrådet har för tydlighets skull i paragrafen införts en regel om att en veterinärs beslut enligt 4 § inte kan överklagas. Övergångsbestämmelser Enligt punkt 2 skall den äldre lagen tillämpas om en bekämpning har inletts med stöd av den lagen innan den nya lagen har trätt i kraft. Om man före har beslutat att spärrförklara en gård med stöd av 4 § i den nuvarande epizootilagen skall den lagens bekämpnings- och ersättningsregler tillämpas såvitt gäller den ifrågavarande gården. 8.2 Förslag till zoonoslag Inledande bestämmelser 1 § Paragrafen anger lagens tillämpningsområde. Lagen föreslås omfatta sjukdomar och smittämnen hos djur. Gemensamt för sjukdomarna och smittämnena är att de är zoonoser, dvs. de skall på ett naturligt sätt kunna överföras från djur till människa eller tvärtom. Sjukdomar eller smittämnen som kan överföras till människa enbart på experimentell väg omfattas således inte. De sjukdomar och smittämnen som avses orsakar i allmänhet sjukdom hos människa. Lagen omfattar inte sådana zoonoser som hör till de epizootiska sjukdomarna. En zoonos är en sjukdom eller ett smittämne som normalt finns i landet och det saknas i princip realistiska möjligheter till utrotning. Samhällets åtgärder skall syfta till att förebygga och begränsa förekomsten av de zoonoser som omfattas av lagen. Endast de sjukdomar eller smittämnen om vilka det finns tillräckliga kunskaper för en effektiv kontroll och bekämpning skall omfattas av lagen. Zoonoserna skall anges i verkställighetsföreskrifter av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. I fråga om zoonoser för vilka det ännu inte finns tillräckliga kunskaper för effektiva kontroll- och bekämpningsåtgärder finns bestämmelser om kontroll och förebyggande åtgärder i lagen (1992:1683) om provtagning på djur m.m. I paragrafen har efter förslag av Lagrådet införts en erinran om att det finns särskilda föreskrifter om ersättning. Avsikten är att sådana föreskrifter skall meddelas i form av en regeringsförordning. Förebyggande åtgärder och bekämpning 2 § Paragrafen, som fått sin slutliga utformning efter förslag av Lagrådet, motsvarar 2 § lagen (1983:738) om bekämpande av salmonella hos djur. Syftet med bestämmelsen om obligatorisk provtagning är att förhindra att sjukdomar eller smittämnen får fäste i djurbesättningar. Genom kontroller i olika led blir det möjligt att följa utvecklingen och vidta de bekämpningsåtgärder som behövs för att hindra att smitta överförs till människa. I förhållande till lagen om bekämpande av salmonella hos djur har bestämmelsen utökats till att kunna omfatta också annan sjukdom eller annat smittämne än salmonella. Bestämmelsen omfattar dessutom alla djurslag. 3 § Paragrafen anger vad en veterinär har att göra när han har anledning misstänka att ett fall av zoonos har inträffat. Bestämmelser om veterinärs anmälningsplikt finns i förordningen(1971:810) med allmän veterinärinstruktion. Paragrafens första stycke överensstämmer i huvudsak med 3 § första stycket i förslaget till ny epizootilag. I andra och tredje styckena anges vilka myndigheter och andra som en veterinär skyndsamt skall underrätta. Först om ett fall av zoonos konstaterats skall en större krets underrättas. Detta i syfte att undvika att ännu inte bekräftade misstankar får stor spridning. I fjärde stycket klargörs att även den som är ansvarig för ett laboratorium, där ett fall av zoonos konstaterats, är skyldig att anmäla sjukdomsfallet. Anmälningsplikten omfattar således inte misstänkta fall. Bestämmelsen är tänkt att täcka de fall där analysarbetet vid ett laboratorium utförs av annan än en veterinär. 4 § Paragrafen saknar motsvarighet i lagen om bekämpande av salmonella hos djur. Paragrafen innehåller bemyndigande för den myndighet som regeringen bestämmer att genomföra smittutredningar för att klarlägga huruvida djur är bärare av smitta eller inte. syfte är att på gårdsnivå fastställa smitta eller smittfrihet hos djur för att därigenom fastställa på vilka vägar som en smitta har spridits. Bestämmelsen saknar koppling till de egentliga kontroll- och bekämpningsåtgärderna. Paragrafen gör det möjligt att även undersöka gödsel, ägg, mjölk, eller andra djurprodukter samt andra föremål som kan bära på smitta. Som exempel på sådana andra föremål kan nämnas inventarier i och omkring djurutrymmena samt fasta installationer som t. ex. vattenbrunnar och fodersilor. 5 § Paragrafen motsvarar delvis 1 § lagen om bekämpande av salmonella hos djur. I paragrafen anges vilka åtgärder regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan föreskriva eller i det enskilda fallet besluta om för att förebygga eller bekämpa zoonoser. De åtgärder som kan vidtas överensstämmer i huvudsak med bestämmelserna i förslaget till ny epizootilag. Punkterna 1 2 anger de åtgärder som får vidtas med avseende på djur samt på djurprodukter, avfall och annat material som kan sprida smitta. Som en följd av Lagrådets synpunkter på bestämmelsen i punkt 1 har denna utformats så att någon annan begränsning inte skall gälla än att djur får slaktas eller på annat sätt avlivas i de fall det behövs för att förebygga eller bekämpa zoonoser. Därmed kommer bestämmelsen att överensstämma med formuleringen i lagen om bekämpande av salmonella. Oskadliggörande av produkter av djur avser inte bara destruktion utan även oskadliggörande i form av kokning och liknande åtgärder. Enligt punkt 6 kan föreskrifter eller beslut i det enskilda fallet gälla djurhållningen. Ett exempel kan vara att reglera djurhållningen genom att förbjuda att djur hålls i anslutning till badsjöar eller badplatser vid kusten för att förhindra att människor smittas av förorenat vatten. Punkt 7 avser föreskrifter eller beslut om begränsningar i eller villkor för hanteringen av djur eller produkter av djur och andra varor. Produkter av djur har lagts till i förtydligande syfte efter påpekande av Lagrådet. Som exempel på sådana föreskrifter kan nämnas bestämmelser som reglerar eller uppställer villkor för spridning av gödsel på vall i syfte att förhindra att djur smittas av kontaminerad gödsel. Punkt 7 omfattar också åtgärder om begränsningar i eller villkor för kontakter mellan djur och människor. Som exempel kan nämnas bestämmelser som förbjuder eller ställer upp villkor för djurparker eller liknande anläggningar att låta människor ha direkt kontakt med apor eller andra djur. Punkt 10 avser oskadliggörande av skadedjur, varvid främst avses åtgärder med avseende på insekter. Även annan skadedjursbekämpning i och kring djurutrymmen kan bli aktuell. Enligt punkt 11 får föreskrifter eller beslut meddelas om vad den som är ansvarig för ett laboratorium skall iaktta i fråga om rapportering med anledning av genomförda analyser. Det som avses är regelbundna sammanställningar av analyser avseende vissa zoonotiska agenser. Bestämmelsen genomför artikel 4 d i rådets direktiv /117/EEG av om skyddsåtgärder mot specifika zoonoser och zoonotiska agenser hos djur och animaliska produkter för att förhindra utbrott av livsmedelsburna infektioner och förgiftningar. Punkt 12 ger möjlighet att föreskriva eller meddela beslut om andra åtgärder som är nödvändiga för att effektivt kunna förebygga och bekämpa zoonoser. Denna bestämmelse motiveras av svårigheterna att beträffande olika sjukdomar eller smittämnen veta vilka åtgärder som kan bli nödvändiga att vidta. En möjlighet till viss nödvändig flexibilitet måste därför finnas. 6 7 §§ Paragraferna motsvarar i huvudsak bestämmelserna i 5 § lagen om bekämpande av salmonella hos djur. Med stöd av bemyndigandena kan föreskriva eller besluta om att det skall ankomma på främst och, i viss begränsad utsträckning, enskilda veterinärer att besluta om åtgärder för att förebygga, kontrollera eller bekämpa en zoonos. Tillsyn 8 § Bestämmelser om tillsyn finns i 3 5 §§ lagen om bekämpande av salmonella hos djur. Enligt den lagen utövas tillsynen över efterlevnaden av beslut av en veterinär. Enligt zoonoslagen är huvudregeln att tillsynen skall utövas av och länsstyrelserna. Enligt förevarande paragraf blir det möjligt för att överlåta viss tillsyn till en veterinär. 9 § Paragrafen reglerar tillsynsmyndighetens rättigheter vid tillsynen. För att genomföra EG:s zoonosdirektiv ges EG:s institutioner och av institutionerna utsedda inspektörer och experter samma befogenheter som tillsynsmyndigheterna. 10 § Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 § lagen om bekämpande av salmonella hos djur. 11 § Paragrafen motsvarar 4 § tredje stycket lagen om bekämpande av salmonella hos djur. Straff 12 § Bestämmelser om straff finns i 6 § lagen om bekämpande av salmonella hos djur. Straffskalan har vidgats till att förutom böter också omfatta fängelse i högst . Skärpningen är motiverad av att det är av synnerlig vikt att lagstiftningens bestämmelser till fullo följs. Konsekvenserna vid en zoonos kan vara mycket allvarliga och kostsamma samt innebära ett stort lidande för de människor som drabbas av sjukdom. fall skall inte leda till straffansvar. Överklagande 13 § Bestämmelser om överklagande finns i 7 § lagen om bekämpande av salmonella hos djur. Tredje stycket har införts efter påpekande från Lagrådet. Övergångsbestämmelser Bestämmelsen i punkten 2 innebär att lagen om bekämpande av salmonella hos djur skall tillämpas också efter ikraftträdandet av zoonoslagen om bekämpningen har inletts med stöd av den äldre lagen (se författningskommentaren till övergångsbestämmelserna till epizootilagen). 8.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1683) om provtagning på djur m.m. 1 § Genom ändringen i paragrafens första stycke har lagens tillämpningsområde utvidgats till att omfatta även åtgärder för att förebygga spridning av smittsamma djursjukdomar. Bestämmelsen i paragrafens andra stycke är ny och har tillkommit för att i lagen inledningsvis förklara att vad som sägs i lagen om djursjukdomar gäller även förekomsten av smittämnen hos djur. Bestämmelsen har utformats efter förslag av Lagrådet. De smittämnen som avses är de som inte ger upphov till sjukdom hos djur, men väl hos människa. 3 a § Regler om anmälningsskyldighet för veterinärer finns i förordningen (1971:810) med allmän veterinärinstruktion. Paragrafen är ny och innehåller ett bemyndigande att meddela föreskrifter om anmälnings- och rapporteringsskyldighet för veterinärer och ansvariga för laboratorier. Rapporteringsskyldigheten, som införts efter påpekande från Lagrådet, avser regelbundna sammanställningar av analyser av zoonotiska agenser. Bestämmelsen gör det möjligt att genomföra artikel 4 d i rådets direktiv /117/EEG såvitt avser zoonoser som inte omfattas av den föreslagna zoonoslagen. Bestämmelser om anmälningsskyldighet för den som håller djur finns i 4 §. 4 a § Bemyndigandet i paragrafen har vidgats till att omfatta föreskrifter och beslut som syftar till att förebygga spridning av smittsamma djursjukdomar. Bemyndigandet skall också kunna avse föreskrifter eller beslut om villkor för hantering av djur eller djurprodukter och kontakter mellan djur och människor. Som exempel på föreskrifter med avseende på begränsningar i eller villkor för hanteringen av djur eller produkter av djur och andra varor kan nämnas bestämmelser som reglerar hanteringen av gödsel i syfte att förhindra att djur smittas av kontaminerad gödsel. Ett annat exempel kan vara att förbjuda att djur hålls i anslutning till badsjöar eller badplatser vid kusten i syfte att förhindra att människor smittas genom att stränder eller vattnet blir förorenat. Som exempel på begränsningar i eller villkor för kontakter mellan djur och människor kan nämnas bestämmelser som förbjuder eller uppställer villkor för djurparker eller liknande anläggningar att låta människor ha direkt kontakt med apor eller andra djur. 11 § En upplysning om ett besluts omedelbara verkan har tagits in i paragrafen. Förteckning över remissinstanserna Efter remiss har yttranden över Statens jordbruksverks rapport 1997:11 om översyn av epizootilagstiftningen avgetts av Hovrätten för västra , Kammarrätten i , , , , , , , , , , i , i län, i län, i , , , , , , , smittskyddskommittén (S 1996:07), Svensk Fågel, Svenska Djurhälsovården, , , , , Mejerierna (numera Svensk Mjölk), . , Föreningen , , Svensk fjäderfäskötsel, Svensk husdjursskötsel, och har avstått från att avge yttrande. Förteckning över remissinstanserna Efter remiss har yttranden över Statens jordbruksverks rapport 1998:10 om salmonella och andra zoonoser hos djur avgetts av Hovrätten för , Kammarrätten i , , , , , , , i , i , i , i län, i , , , kommun, Falu kommun, , , , , (S 1996:07), Svensk Fågel, Svenska Djurhälsovården, , , , Mejerierna (numera Svensk Mjölk). Dessutom har yttrande inkommit från försäkringsbolaget . , , , , , , och har avstått från att avge yttrande. Lagrådsremissens lagförslag Förslag till epizootilag Härigenom föreskrivs följande. Allmänna bestämmelser 1 § Denna lag gäller sådana allmänfarliga djursjukdomar som kan spridas genom smitta bland djur eller från djur till människa (epizootiska sjukdomar). Med allmänfarliga sjukdomar avses i denna lag sådana sjukdomar som kan utgöra ett allvarligt hot mot människors eller djurs hälsa eller medföra stora ekonomiska förluster för samhället. De epizootiska sjukdomarna anges i verkställighetsföreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Om bekämpning av salmonella och vissa andra zoonoser hos djur finns bestämmelser i zoonoslagen (0000:000). Förebyggande åtgärder och bekämpning 2 § Den som har anledning misstänka att en epizootisk sjukdom har drabbat djur i hans vård skall anmäla detta till distriktsveterinären eller annan veterinär. Till dess ett besked av en veterinär föranleder något annat, skall den som har djuren i sin vård göra vad som rimligen kan begäras för att förhindra eller begränsa smittspridning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vad den enskilde skall göra.