prop · GM0365 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1998/99:65 Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås att det på försök införs en möjlighet att använda videokonferens vid handläggningen av mål och ärenden i de allmänna domstolarna. Förslaget innebär att parter i brottmål och tvistemål under vissa förutsättningar skall kunna delta i ett sammanträde inför rätten genom videokonferens. Vidare föreslås att bevisning, t ex vittnesförhör, skall kunna tas upp genom videokonferens. Enligt förslaget skall det även vara möjligt att använda videokonferens vid handläggningen av konkurs- och domstolsärenden. Syftet med försöksverksamheten är att ge domstolarna ett redskap som möjliggör en mer flexibel handläggning av mål och ärenden och att erbjuda medborgarna ökad tillgänglighet till domstolarna. Lagen föreslås träda i kraft och gälla till utgången av . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Lagtext 4 3 Ärendet och dess beredning 6 4 Bakgrund 6 4.1 Gällande ordning 6 4.2 Ny teknik i domstolarna 8 5 Omfattningen av en försöksverksamhet 11 5.1 Utgångspunkter för användning av videokonferens i rättegång 11 5.2 Tvistemål 12 5.3 Brottmål 14 5.3.1 Tilltalads möjlighet att delta i huvudförhandling genom videokonferens 14 5.3.2 Misstänkts möjlighet att delta i häktningsförhandling och annan förhandling genom videokonferens 17 5.3.3 Åklagares möjlighet att delta i förhandling genom videokonferens 19 5.3.4 Målsägandes möjlighet att delta i förhandling genom videokonferens 20 5.4 Domstolsärenden 21 5.5 Konkursärenden 21 5.6 Bevisupptagning 22 5.7 Påföljer för utevaro m.m. 25 6 Ikraftträdande m.m. 26 7 Kostnadseffekter m.m. 26 8 Författningskommentar 27 Bilaga 1 Promemorians lagförslag 34 Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över departementspromemorian Domstolsförfarandet Förslag till förbättringar (Ds 1997:7) 44 Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över betänkandet Brottsoffer Vad har gjorts? Vad bör göras? (SOU 1998:40) 45 Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 46 Bilaga 5 Lagrådet 48 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 50 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om försöksverksamhet med videokonferens i rättegång. 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. Förslag till lag om försöksverksamhet med videokonferens i rättegång Härigenom föreskrivs följande 1 § Vid handläggningen av mål och ärenden i de allmänna domstolar som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, bestämmer får videokonferens användas på försök i enlighet med vad som föreskrivs i denna lag. 2 § En part får delta i ett sammanträde inför rätten enligt rättegångs- balken genom videokonferens 1. om det är lämpligt med hänsyn till ändamålet med partens inställelse och övriga omständigheter, eller 2. om sammanträdet annars skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att parten inställer sig i rättssalen. Första stycket gäller inte för en tilltalad i tingsrätt om det finns anled- ning att döma till någon annan påföljd än böter, fängelse , villkorlig dom eller skyddstillsyn eller sådana påföljder i förening. Med nämnda påföljder likställs förordnande enligt 34 kap. 1 § 1 , om det inte i samband med förordnandet blir aktuellt att förklara villkorligt medgiven frihet förverkad i fråga om en strafftid som överstiger . 3 § Utan hinder av vad som sägs i 16 kap. 2 § konkurslagen (1987:672) får den som skall kallas till ett sammanträde i ett konkursärende delta i sammanträdet genom videokonferens 1. om det är lämpligt med hänsyn till ändamålet med hans eller hennes inställelse och övriga omständigheter, eller 2. om sammanträdet annars skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att han eller hon inställer sig i rättssalen. 4 § En part får delta i ett sammanträde enligt lagen (1996:242) om domstolsärenden genom videokonferens 1. om det är lämpligt med hänsyn till sammanträdets ändamål och övriga omständigheter, eller 2. om sammanträdet skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att parten inställer sig i rättssalen. 5 § Bevisning får tas upp genom videokonferens 1. om det är lämpligt med hänsyn till bevisningens art och övriga omständigheter, eller 2. om bevisupptagning enligt reglerna i skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att bevisningen tas upp på ett sådant sätt. Första stycket gäller även bevisupptagning enligt lagen (1996:242) om domstolsärenden. 6 § I fråga om den som kallas till ett sammanträde genom videokonferens gäller inte bestämmelserna i , konkurslagen (1987:672) eller lagen (1996:242) om domstolsärenden om kallelser och förelägganden och om påföljder för utevaro. Kallelse till sammanträde genom videokonferens skall ske på det sätt som rätten finner lämpligt. Den som har kallats att delta i en förhandling genom videokonferens men som motsätter sig att delta på detta sätt, har rätt att inställa sig i rättssalen. Den som deltar i ett sammanträde genom videokonferens med stöd av denna lag skall anses ha inställt sig inför rätten. 7 § Den som har kallats till ett sammanträde genom videokonferens har rätt till ersättning i enlighet med vad som sägs i eller lagen (1996:242) om domstolsärenden. 8 § Utan hinder av vad som sägs i 5 kap. 9 § om förbud mot fotografering får videokonferens användas i enlighet med vad som föreskrivs i denna lag. Denna lag träder i kraft och gäller till utgången av . 3 Ärendet och dess beredning har det hos samlats ett antal olika ändringsförslag avseende bl.a. , som domstolar och domare fört fram i olika sammanhang. fick en utredare i uppdrag att gå igenom detta material och lämna förslag till lagändringar som är påkallade på grund av materialet eller i övrigt. Utredaren fick även i uppdrag att lämna förslag till nödvändig reglering för att videoteknik skall kunna utnyttjas i domstolarna. Resultatet av detta arbete redovisades i departementspromemorian Domstolsförfaran- det Förslag till förbättringar (Ds 1997:7). Promemorians lagförslag såvitt avser användning av videoteknik finns i bilaga 1. beslutade regeringen att tillkalla en särskild utredare som fick i uppgift att utvärdera de åtgärder som den senaste tioårs- perioden har vidtagits på brottsofferområdet (dir. 1995:94). Utredningen antog namnet . Utredningen överlämnande sitt betänkande, Brottsoffer Vad har gjorts? Vad bör göras? (SOU 1998:40) . I betänkande behandlas bl.a frågan om användning av videoteknik i domstol, då förhörspersoner är utsatta för hot eller påtryckning. Departementspromemorian och betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilagorna 2 och 3. Sammanställningar av remissvaren finns tillgängliga i Justitiedeparte- mentet (dnr Ju 97/480 och Ju 98/1237). I detta ärende behandlar regeringen frågan om användning av videokonferens i rättegång. Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det förslag som finns i bilaga 4. Lagrådet har fäst uppmärksamhet på hur 2 § första stycket i förslaget har utformats, men har inte haft några avgörande invändningar mot den föreslagna regleringen. Lagrådets yttrande kommenteras i författningskommentaren till 2 §. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Vissa redaktionella ändringar har gjorts i lagtexten. 4 Bakgrund 4.1 Gällande ordning Rättegången i tvistemål och brottmål vid de allmänna domstolarna, dvs. tingsrätterna, hovrätterna och , regleras i rättegångs- balken, som trädde i kraft . Handläggningen i de allmänna domstolarna av sådana rättsvårdsärenden som skall tas upp av en tingsrätt och som inte skall handläggas enligt regleras i lagen (1996:242) om domstolsärenden. Genom infördes en processordning som var strikt grundad på principerna om muntlighet, koncentration och omedelbarhet. Av dessa principer följer bl.a. att målen skall avgöras vid en muntlig, koncentrerad huvudförhandling, där bevisningen läggs fram och parternas argumentering äger rum . Målets avgörande skall grundas på det material som läggs fram vid förhandlingen. I fråga om bevisningen bygger på att fri bevisprövning tillämpas. Huvudregeln är således att ett mål skall avgöras efter huvudförhand- ling. De grundläggande principerna har emellertid mjukats upp något i syfte att göra förfarandet mer ändamålsenligt. Som exempel kan nämnas reform av tingsrättsförfarandet. I samband härmed fick rätten större möjlighet att välja mellan muntlig och skriftlig handläggning under förberedelsen och det infördes bl.a. möjligheter för tingsrätterna att avgöra vissa tvistiga mål på handlingarna. I finns ett flertal bestämmelser som reglerar hur en part skall inställa sig till sammanträden inför rätten. Huvudregeln är att en part skall inställa sig till rättens sammanträden, men inställelse kan ske på olika sätt. I vissa fall föreskrivs att en part skall inställa sig personligen medan det i andra fall är tillräckligt att parten inställer sig genom ombud. Är parten en juridisk person eller kan parten inte rättsligt förfoga över saken förs talan av partens ställföreträdare. Vad som sägs om en parts skyldighet att inställa sig personligen gäller enligt tvistemålsreglerna också en parts ställföreträdare. Regler om en parts skyldighet att inställa sig till rättens sammanträden i tvistemål finns i 11 kap. 5 § . I fråga om målsäganden i brottmål regleras frågan i 20 kap. 14 § och för den misstänktes del i 21 kap. 2 § rätte- gångsbalken. I vissa fall behöver en part över huvud taget inte inställa sig till ett sammanträde inför rätten utan kan ha kontakt med domstolen per telefon. Användning av telefon i rättegång Möjligheten att hålla sammanträden och förhör per telefon har funnits i . Användningen av telefon i rättegång inleddes med en försöksverksamhet där telefonen användes som ett alternativ och komplement till de ordinarie reglerna om parters närvaro och bevis- upptagning. Permanenta regler om användning av telefon i rättegång infördes i i samband med nämnda tingsrättsreform (SFS 1987:747, prop. 1986/87:89, bet. JuU31, rskr. 278) Bestämmelserna om användning av telefon i rättegång innebär i korthet följande. I tvistemål är det under vissa förutsättningar möjligt för en part att utföra sin talan per telefon vid sammanträden för muntlig förberedelse. I brottmål finns motsvarande möjlighet att hålla telefon- sammanträde vid förberedelse som i tvistemål, 45 kap. 13 § tredje stycket . Detsamma gäller i mål om enskilt åtal, 47 kap. 10 § . Om rätten har hållit muntlig förberedelse i ett tvistemål per telefon är det även möjligt att hålla en så kallad förenklad huvud- förhandling per telefon. Detta förutsätter emellertid att huvudförhand- lingen hålls i samband med förberedelsesammanträdet, 42 kap. 10 och 20 §§ . Förutsättningarna för att det skall vara möjligt för en part att i ovan angivna situationer föra sin talan per telefon vid ett telefonsammanträde är antingen att det är lämpligt med hänsyn till sammanträdets ändamål och övriga omständigheter, eller att ett sammanträde inför rätten skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att ett sammanträde hålls inför rätten. Reglerna i rätte- gångsbalken om kallelser och förelägganden och om påföljder för ute- varo gäller inte i fråga om sammanträden som hålls per telefon. Det är även möjligt att använda telefon vid handläggning av domstols- ärenden, om rätten bedömer att det är lämpligt med hänsyn till samman- trädets ändamål och övriga omständigheter eller om ett sammanträde skulle medföra kostnader och olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att sammanträdet hålls inför domstolen, 19 § ärendelagen. och ärendelagen innehåller också bestämmelser som gör det möjligt att under vissa förutsättningar ta upp muntlig bevisning per telefon. Ett vittne eller en målsägande som skall höras i en rättegång kan i vissa fall, i stället för att inställa sig till en förhandling, höras per telefon. Bevisupptagning genom telefon får ske om det är lämpligt med hänsyn till bevisningens art och övriga omständigheter eller om bevis- upptagning enligt vanliga regler skulle medföra kostnader som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att bevisningen tas upp på ett sådant sätt. Vid bevisupptagning per telefon gäller inte reglerna i rättegångs- balken och ärendelagen om kallelser och förelägganden och om påföljder för utevaro, 43 kap. 8 § och 46 kap. 7 § . Genom hänvisningar i bestämmelserna för hovrätt och Högsta domsto- len gäller bestämmelserna i tillämpliga delar även under rättegången i högre rätt. 4.2 Ny teknik i domstolarna Regeringens förslag: Det skall på försök införas en möjlighet att använda videokonferens i rättegång. Promemorians förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens förslag. Promemorians förslag är dock inte begränsat till en försöks- verksamhet. Remissinstanserna: Den stora majoriteten av remissinstanserna är positiva till förslaget och välkomnar införandet av regler som möjliggör användning av modern teknik. Några remissinstanser anser att införandet av videoteknik i rättegång bör föregås av en försöksverksamhet. Kammarrätten i och Länsrätten i har påpekat att det finns ett behov av motsvarande teknik även för förvaltnings- domstolarna. Skälen för regeringens förslag: Regeringens övergripande mål för rättsväsendet är den enskildes rättstrygghet och rättssäkerhet. Däri ligger bl.a. ett krav på hög tillgänglighet hos domstolarna. I det ligger också kravet på att det skall vara möjligt att få sin sak prövad av domstol inom rimlig tid och att prövningen sker på ett rättssäkert sätt. När det gäller de allmänna domstolarna har regeringen gjort bedömningen att målen avgörs inom rimlig tid. Det är emellertid en angelägen målsättning att verka för att handläggningstiderna vid domstolarna förkortas ytterligare. Att mål ibland blir föremål för handläggning än nödvändigt kan dock inte alltid läggas domstolarna till last. Parterna i processen har också ett ansvar för att målen drivs framåt mot ett avgörande. För att parterna skall kunna ta sitt ansvar är det emellertid nödvändigt att det finns bestämmelser i vår processordning som möjliggör effektiv handläggning av målen. Det är också viktigt att vi har ett domstolsväsende som är modernt och anpassat till samhället i övrigt. Den informationstekniska utvecklingen i samhället går framåt med stora steg. Det gäller inte minst utvecklingen på telekommunikationsområdet. är det möjligt att kommunicera med hjälp av bild- och ljudöverföringsteknik, så kallad videokonferens. innebär att både ljud och bild direkt- överförs med hjälp av telekommunikationsteknik. Det bör noteras att det i en videokonferens enbart är fråga om överföring av bild och ljud och inte fråga om bevarande av överförd information, såvida inte en videobandspelare ansluts. Vid användning av telefon överförs endast ljud. Vid användning av videokonferens överförs både ljud och bild. Med användning av sådan teknik kan människor således kommunicera med varandra genom att både se och höra varandra , utan att behöva befinna sig på samma plats. Allteftersom tekniken har utvecklats och förfinats har videokonferens kommit att börja användas i allt större omfattning såväl inom den offentliga sektorn som inom näringslivet. Den ökande internationaliseringen ställer också nya krav på våra domstolar. Det blir allt vanligare med gränsöverskridande brottslighet. Som en följd härav har behovet ökat av att kunna förhöra personer som befinner sig i andra länder än där rättegången äger rum. inrättades inom EU en rådsarbetsgrupp för att behandla frågan om effektivisering av det internationella samarbetet i brottmål. Arbetet syftar till att en konvention skall färdigställas som skall komplettera Europakonvention om inbördes rättshjälp i brottmål. Konventionen är i princip färdigförhandlad. I det utkast till konvention som föreligger finns bestämmelser om användande av videoteknik vid förhör med vittnen som befinner sig i en annan medlemsstat än domstolen. Även inom Europa- rådet har frågan om användande av videoteknik vid förhör i domstol diskuterats inom ramen för utarbetande av ett andra tilläggsprotokoll till konvention. Erfarenheterna av användning av telefon i rättegång är mycket positiva. Telefonen har visat sig vara ett mycket användbart hjälpmedel, exempelvis i situationer då rättegångar riskerat att bli inställda på grund av att vittnen befunnit sig på annan ort. Vid en jämförelse måste möjligheten att kunna använda videokon- i allmänhet anses ha fördelar framför möjligheten att använda telefon. Vid en videokonferens har deltagarna i konferensen inte möjlighet bara att höra varandra utan även att se varandra. Kvalitén på kommunikationen är därmed betydligt förbättrad. Med hänsyn till vad som sagts ovan bl.a. om behovet av ett modernt rättsväsende anser regeringen att starka skäl talar för att det bör införas en möjlighet att använda videokonferensteknik i rättegång. En given utgångspunkt är att videokonferens måste kunna användas i samma utsträckning som det är möjligt att använda telefon. Med hänsyn till att videokonferens generellt sett måste anses vara ett bättre kommunikationsmedel än telefon bör emellertid, enligt regeringens mening, tillämpningsområdet kunna vara större. En förutsättning för att videokonferens skall få användas i rättegång är att domstolarna förfogar över utrustning som håller en godtagbar standard. För att offentlighetsintresset skall kunna tillgodoses krävs att mottagarna är så placerade i rättssalen att det finns möjlighet också för allmänheten att tillgodogöra sig inte bara vad som händer i rättssalen utan också videokonferensen. Genom att tillåta användning av videokonferensteknik blir det möjligt att öka tillgängligheten till våra domstolar. Det blir också möjligt att åstadkomma en mer flexibel handläggning vilket i sin tur kan leda till att handläggningstiderna kan förkortas. Ett domstolsväsende som kan erbjuda hög tillgänglighet och flexibel handläggning är till nytta både för domstolarna själva och för dem som behöver ta domstolarnas tjänster i anspråk. I promemorian har föreslagits att bestämmelser om användning av videokonferens förs in direkt i . Enligt regeringens mening råder det inga tvivel om att videokonferens kommer att utgöra ett viktigt redskap i domstolarnas verksamhet . Det talar för att det införs permanenta regler om användning av videoteknik i rättegångs- balken . Regeringen bedömer emellertid att det inte finns tillräckligt underlag för att kunna ta slutlig ställning till i vilken omfattning videokonferensteknik kan komma till användning i rättegång. I likhet med några remissinstanser anser regeringen att införandet av videoteknik i domstol bör inledas med en försöksverksamhet. Syftet med en försöksverksamhet är att få underlag för att kunna ta ställning till i vilken utsträckning videokonferensteknik skall kunna användas i rättegång . Tillämpningsområdet för videokonferens förslås därför bli tämligen omfattande . Resultatet av försöksverksamheten skall följas fortlöpande och utvärderas. Utvärde- ringen kommer sedan att kunna ligga till grund för ett slutligt ställnings- tagande i frågan. Det finns inte något beredningsunderlag för att kunna bedöma i vilken utsträckning videokonferens kan komma till användning i förvaltningsdomstolarna. Regeringen avser emellertid att återkomma till denna fråga i ett annat sammanhang. 5 Omfattningen av en försöksverksamhet 5.1 Utgångspunkter för användning av videokonferens i rättegång Regeringens förslag: Närvaro i rättssalen skall fortfarande vara huvudregel. Deltagande i förhandling genom videokonferens skall endast komma i fråga om den som skall delta inte har något att invända mot det. Det skall vara möjligt att använda videokonferens i både under- och överrätt. Promemorians förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens förslag. Ett flertal remissinstanser instämmer i pro- memorians förslag att närvaro i sessionssalen fortfarande skall vara huvudregel. Skälen för regeringens förslag: regler bygger på huvudregeln att de som skall delta i en förhandling skall inställa sig i rättssalen. Bestämmelserna som möjliggör telefonanvändning utgör således undantag från huvudregeln. Frågan är om införandet av ny teknik i domstolarna bör leda till något annat ställningstagande i denna fråga. En annan fråga är vilket inflytande parten själv skall ha i frågan. Nuvarande regler om hur en part skall inställa sig bygger på att parten alltid har rätt att få inställa sig i rättssalen. Bestämmelserna om användning av telefon i rättegång innebär inte någon inskränkning i denna rätt. Dessa utgör i stället ett komplement till de vanliga reglerna om inställelse, och erbjuder parten en möjlighet att delta i en förhandling på ett enklare sätt. Balkens regler om hur den som skall höras i domstol skall inställa sig innebär att den som skall delta i en förhandling inte själv förfogar över frågan om inställelsen i sig. Däremot har den som skall höras inflytande över valet av inställelseform på så sätt att användning av telefon i rättegång bygger på frivillighet. Syftet med att låta införandet av videokonferensteknik i domstol inledas med en försöksverksamhet är primärt att få underlag för bedöm- ningen i vilken omfattning denna teknik kan användas i rättegång. Enligt regeringens mening finns det inte nu något underlag för att göra någon annan bedömning än den som redovisats i promemorian i frågan på vilket sätt inställelse skall ske. Fysisk närvaro i rättssalen bör således vara huvudregel även i fortsättningen. Regeringen anser att den som berörs även i fortsättningen bör ha ett inflytande i frågan om formen för inställelsen. Den som skall föra sin talan eller höras i en rättegång bör inte fråntas sin rätt att få inställa sig fysiskt i rättssalen. Den som deltar i en förhandling genom video- konferens skall dock anses ha inställt sig inför rätten. Av praktiska skäl bör inte krävas att den som enligt rättens bedömning kan delta i en rättegång genom videokonferens ger något uttryckligt samtycke. Om rätten finner att förutsättningar föreligger för att låta någon delta i en förhandling genom videokonferens bör rätten kalla personen i fråga att inställa sig på detta sätt. Av kallelsen bör dock framgå att den som har kallats att delta i ett sammanträde genom videokonferens har rätt att få inställa sig i rättssalen. Vid bedömningen av om rätten skall kalla någon att delta i en förhandling genom videokonferens ligger självfallet frågan om det är sannolikt att den som enligt rättens mening kan delta genom videokonferens kommer att medverka på detta sätt. I de flesta fallen kommer initiativet till del- tagande genom videokonferens sannolikt att komma från parten eller den som skall höras och sistnämnda fråga torde då inte vålla något större problem. Om den som har kallats att delta i en förhandling genom video- konferens inte vill delta på detta sätt, bör han eller hon således ha rätt att få komma till förhandlingen. Det bör då ankomma på den som kallats att underrätta rätten om det. De sakliga skälen för användning av videokonferens är lika starka oavsett domstolsinstans. Bestämmelserna som möjliggör användning av videokonferens i rättegång bör därför vara tillämpliga i både över- och underrätt. 5.2 Tvistemål Regeringens förslag: Parter i tvistemål skall under vissa förutsättningar kunna delta i en förhandling genom videokonferens vid såväl muntlig förberedelse som vid huvudförhandling. Detta skall vara möjligt om det är lämpligt med hänsyn till ändamålet med partens inställelse och övriga omständigheter, eller om sammanträdet annars skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att parten är närvarande på vanligt sätt. Promemorians förslag stämmer överens med regeringens.