prop · GM0338 · 1999-01-01 00:00:00 — För de kyrkliga kommunernas del neutraliseras effekterna genom att hänsyn tas till dem när den s.k. ekonomiska regleringen mellan staten och kyrkokommunerna beräknas och fastställs, senast i lagen (1997:684) med särskilda bestämmelser om utbetalning av skattemedel . Regleringen innebär i denna del att en ökning av kyrkokommunernas skatteintäkter neutraliseras genom att ett totalt sett lika stort avdrag görs från skatteintäkterna innan skattemedlen betalas ut till mottagarna. En minskning av intäkter neutraliseras genom ett tillägg. På motsvarande sätt neutraliseras effekterna av andra statliga åtgärder som gör att kostnaderna för den kyrkokommunala verksamheten blir lägre eller högre utan att kyrkokommunernas åligganden förändras. I den nuvarande ekonomiska regleringen ingår vidare den skatteadministra- tionsavgift som kyrkokommunerna betalar till staten . Även efter relationsändringen kommer ändringar av skatteregler och andra statliga åtgärder att få effekter för och andra trossamfunds ekonomi. Någon ekonomisk reglering motsvarande den som görs gentemot kyrkokommunerna blir dock inte aktuell gentemot eller andra trossamfund efter relationsändringen. Det innebär att trossamfunden själva får bedöma effekterna av exempelvis förändringar i skattereglerna och ta med dem i beräkningen när avgiftsuttaget fastställs. En ökning av avgiftsunderlaget kan alltså neutraliseras genom en sänkning av uttagsprocenten så att medlemmarna betalar avgifter som är i samma storleksordning som . En minskning av underlaget kan kompenseras med en höjning av uttagsprocenten om trossamfundet vill undvika att avgiftsintäkterna minskar. Vad gäller avgiftsuttag hänvisas också till avsnitt 13 där regeringen redovisar sin uppfattning att det, till följd av stat kyrkareformen, 2009 finns ett utrymme för en sänkning av kyrkoavgiften som regeringen anser bör utnyttjas. 10.4 Övriga förutsättningar för den statliga hjälpen 10.4.1 Beslut om hjälp åt andra trossamfund än Regeringens förslag: Regeringen får besluta att annat registrerat trossamfund än skall få statlig hjälp med att ta in avgifter. Regeringen får också besluta att ett trossamfund som beviljats sådan hjälp inte längre skall få den. förslag överensstämmer med regeringens. kyrkomöte har inget att erinra mot förslagen. Skälen för regeringens förslag: Enligt principbeslut bör erbjudande om uppbördshjälp riktas även till andra trossamfund än men villkoras av att staten får ta ställning i varje enskilt fall och föreskriva erforderliga villkor. Att registrerade trossamfund kan beviljas sådan hjälp framgår av 16 § lagen om trossamfund. En bestämmelse om vem som får besluta om avgiftshjälpen bör tas in i den nu föreslagna lagen om avgift till registrerat trossamfund. Regeringen beslutar om vilka trossamfund som skall få statligt stöd i form av statsbidrag. Att regeringen även i fortsättningen bör besluta om vilka samfund som skall få statligt stöd framgår av uppdraget till den arbetsgrupp som skall föreslå bl.a. förutsättningar för det statliga stödet till trossamfunden (se avsnitt 10.4.2). Regeringen bör därför även fatta de individuella besluten om vilka samfund som skall få stöd i form av avgiftshjälp. I sitt yttrande över förslaget till lag om trossamfund anmärkte Lagrådet att det var önskvärt att det redan i den lagen angavs de principer enligt vilka frågan om rätt till avgiftsuppbörden skulle prövas för att samfunden skall bli behandlade på ett likvärdigt sätt. I detta lagstiftningsärende har Lagrådet påpekat att förslaget innebär att regeringen ges en beslutanderätt utan några som helst riktlinjer från sida. Vidare har Lagrådet uttalat att man utgår från att regeringen inte kommer att utnyttja sin beslutanderätt, innan har dragit upp riktlinjer för hur beslutanderätten skall utövas. Med hänsyn till det pågående arbetet med förutsättningarna för statens stöd till trossamfunden behandlas enbart beslutsförfarandet i denna proposition. Regeringen avser att återkomma med förslag i frågan om förutsättningarna för statens stöd till trossamfunden . Om ett trossamfund som får statlig hjälp med att ta in avgifter inte längre uppfyller villkoren för att få denna hjälp bör regeringen kunna besluta att hjälpen inte längre skall ges. Detta kan bli aktuellt om ett trossamfund inte längre uppfyller de generella förutsättningarna för att få statligt stöd (se avsnitt 10.4.2). Det kan också bli aktuellt med ett sådant beslut om samfundet inte längre uppfyller de specifika villkor som är förknippade med avgiftshjälpen. Utan att föregripa arbetsgruppens förslag om villkor för avgiftshjälpen kan det konstateras att vissa förutsättningar tekniskt sett måste vara uppfyllda för att avgifter skall kunna tas in. Bestämmelser om detta föreslås i lagen om avgift till registrerat trossamfund. Exempelvis måste trossamfundet ha lämnat uppgift om procentsats för avgift till RSV. Likaså måste trossamfundet se till att medgivande i någon form finns från dem som skall omfattas av avgiftshjälpen. i dessa eller liknande avseenden har skatteförvaltningen inte möjlighet att genomföra den beslutade hjälpen. Innan regeringen beslutar att ett trossamfund inte längre skall få hjälp med att ta in avgifter bör det dock noga prövas om hindren för att genomföra det statliga åtagandet kan undanröjas. 10.4.2 Villkor för statligt stöd till andra trossamfund än Regeringen beslutade att tillsätta en arbetsgrupp med uppdrag att göra en översyn av det statliga stödet till trossamfunden och lägga fram förslag till framtida utformning, kriterier, administration och organisation av detta stöd. I arbetsgruppen ingår företrädare för och de trossamfund som är representerade i till trossamfund samt en företrädare för . Vad gäller de generella kriterierna för statligt stöd skall arbetsgruppen lägga fram förslag till sådana kriterier med utgångspunkt från vissa krav som bör ställas på samfundet. Kraven innebär att samfundet skall vara stabilt och ha en egen livskraft. Det skall vidare utöva sin verksamhet med respekt för alla människors lika värde och bidra till en normbildning i samhället som överensstämmer med demokratins idéer. Regeringen bör, enligt beskrivningen av uppdraget, även i fortsättningen fatta besluten om vilka trossamfund som skall vara berättigade till statligt stöd. Arbetsgruppen skall dock överväga om kriterierna för stöd bör tas in i lag. I uppdraget till arbetsgruppen konstateras att det framgår av principbeslutet att statlig hjälp med att ta in medlemsavgifter av jämställdhetsskäl även bör ges till andra trossamfund än . De generella förutsättningarna för att få statligt stöd bör givetvis gälla även för stöd i denna form. Genom att individuella beslut fattas om avgiftshjälpen kan dessutom villkor av praktisk och annan art som är specifika för stödformen anges i beslutet. Arbetsgruppen kommer att lämna sina förslag till regeringen. 10.4.3 Enskildas samtycke till avgiftsbetalning Regeringens förslag: Enskilda som skall betala avgift via skattebetalningssystemet till annat trossamfund än skall ge sitt samtycke till detta. Samtycke kan lämnas i form av ett skriftligt medgivande från den enskilde eller genom att trossamfundets stadgar innehåller en klart uttalad skyldighet för medlemmarna att betala avgift till trossamfundet via skattebetalningssystemet. Den som återkallar sitt samtycke till att betala avgift via skattebetalningssystemet skall få en skriftlig bekräftelse på detta från trossamfundet. På motsvarande sätt skall den som utträder ur få en skriftlig bekräftelse på utträdet. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: I remiss II, avsnittet Statlig medverkan vid avgiftsbetalning, gällde fråga 7 förslaget om krav på skriftligt medgivande till statlig uppbördshjälp från medlemmar i andra trossamfund än . Fråga 8 avsåg förslaget att trossamfunden skall bekräfta skriftligt när avgiftsskyldigheten för en person upphör. En klar majoritet av remissinstanserna var positiv till förslagen. När det gäller fråga 7 har dock en förhållandevis stor andel valt att inte ta ställning. Positiva Negativa Tar inte ställning Fråga 7 Fråga 8 Behovet av samtycke har berörts av bland andra som understryker vad anför om behovet av explicit samtycke från varje individ för att staten skall kunna bistå andra trossamfund än med avgiftsuppbörd. Dessutom är medgivande enligt hovrättens mening nödvändigt med hänsyn till gällande rätt på dataskyddsområdet. Hovrätten för anser att det tydligt bör framgå att medgivandet även bör omfatta registrering av samfundstillhörighet. Kammarrätten i anser att förslaget om medgivande reser frågeställningar om bland annat vilka krav som skall ställas på medgivandet och vilka formföreskrifter som krävs. Ett antal remissinstanser anser att undantag från krav på skriftligt medgivande till avgiftsbetalning bör kunna göras. i avstyrker förslaget om medgivande med motiveringen att medlemskapet i trossamfund är tillräckligt som medgivande till att betala medlemsavgift via den statliga uppbördshjälpen. Förenade islamiska församlingar i anser att undantag från medgivande bör kunna göras. till trossamfund/frikyrkosamråd (SST) föreslår att trossamfund skall kunna undantas från kravet på skriftligt medgivande i de fall samfundet i sin konstitution har en förpliktelse för medlemmarna att bidra ekonomiskt. Vidare bör det, säger , finnas en möjlighet att erbjuda medlemmarna att betala avgiften på annat sätt även om huvudregeln är att avgiften tas in via skattsedeln. Ett yttrande med likartat innehåll har lämnats av katolska stift. När ett trossamfund som i sina stadgar, den kanoniska lagen, klart slår fast att varje enskild medlem är förpliktigad att bidra finansiellt till kyrkans verksamhet och den lokale biskopen har rätt att bindande besluta hur det skall ske och i vilken omfattning, så bör, menar katolska stift, detta respekteras. tillstyrker för egen del förslaget om medgivande men anser att samfund skall kunna undantas från kravet på skriftligt medgivande. kyrkomöte har inget att erinra mot förslaget. Skälen för regeringens förslag Samtycke till att betala avgift via skattebetalningssystemet I detta avsnitt behandlas formerna för samtycke till avgiftsbetalning via skattebetalningssystemet från personer som är medlemmar i ett trossamfund. Begreppet medlem används i avsnittet som en gemensam beteckning på dem som omfattas av ett trossamfunds stadgar eller liknande grunddokument. Medlemmar i andra trossamfund än har inte någon författningsreglerad skyldighet att betala avgift till samfundet. tar ut en avgift medan andra finansierar verksamheten med medlemmars och sympatisörers gåvor och frivilliga insatser. De avgifter som trossamfunden tar ut är av privaträttslig natur och kräver därför någon form av samtycke från de enskilda medlemmarna. Vanligen innehåller trossamfundets stadgar eller liknande grunddokument en regel om skyldighet för medlemmarna att betala avgift. Genom sitt medlemskap i trossamfundet får medlemmarna anses ha samtyckt till att betala avgift i enlighet med vad som framgår av stadgarna. Om trossamfundet inte har avgiftsskyldigheten inskriven i stadgarna måste samtycke från medlemmarna hämtas in på annat sätt. Avgift till trossamfund som tas ut via skattebetalningssystemet bör, som tidigare nämnts, behandlas som en skatt i hanteringshänseende. Detta innebär bland annat att den debiteras tillsammans med skatten och lämnas till kronofogdemyndigheten för indrivning om den inte betalas . Att avgiften behandlas som en skatt får ses som en ingripande åtgärd för medlemmarna, vilket talar för att det bör finnas ett samtycke från dem till att betala avgiften via skattebetalningssystemet. Om trossamfundets stadgar anger att avgiften får tas ut via skattebetalningssystemet bör detta anses tillräckligt. Genom sitt medlemskap i trossamfundet får medlemmarna anses ha samtyckt både till att betala avgift och att göra detta via skattebetalningssystemet. Om trossamfundets stadgar inte innehåller någon regel om hur avgiften skall betalas måste medlemmarnas samtycke till att betala via skattebetalningssystemet hämtas in på annat sätt. Ett sådant samtycke torde i princip kunna hämtas in både muntligt och skriftligt. Med hänsyn till den enskilde bör ett sådant samtycke dock vara skriftligt. Även praktiska skäl talar för detta. Om trossamfundets stadgar saknar regler för såväl avgiftsskyldighet som sättet att betala avgift bör det skriftliga samtycket omfatta båda dessa frågor. Som nämnts ovan används medlemsbegreppet i detta avsnitt som en beteckning på dem som omfattas av ett trossamfunds stadgar eller liknande grunddokument. Frågan om statlig hjälp vid avgiftsbetalning kan emellertid bli aktuell också beträffande personer som har en mindre stark anknytning till trossamfundet och som inte kan definieras som medlemmar. Hur stark anknytningen till trossamfundet är och vilket tillhörighetsbegrepp (medlem, tillhörig, betjänad etc.) som används varierar mellan trossamfunden. Inom ett trossamfund kan också olika grad av anknytning förekomma. Graden av anknytning till trossamfundet påverkar bedömningen av vilken form för samtycke som krävs för avgiftsbetalning via skattebetalningssystemet. Regeringen bör därför ges möjlighet att i samband med beslutet om statlig hjälp med att ta in avgifter bedöma vilken form av samtycke som krävs i det enskilda fallet. Den statliga hjälpen förutsätter att trossamfunden lämnar uppgifter till RSV om vilka medlemmar som skall debiteras avgift. För att skatteförvaltningen skall få behandla uppgifter om religiös tillhörighet i sina register krävs att vissa förutsättningar är uppfyllda. Ett sätt att skapa förutsättningar för behandlingen är att den enskilde lämnar sitt uttryckliga samtycke till den. Andra alternativ finns också, vilket regeringen återkommer till i avsnitt 10.4.3. Konsekvenser av de olika formerna för samtycke När de enskildas skriftliga samtycke krävs bör trossamfundet, med den föreslagna ordningen, hämta in sådant från var och en som skall debiteras avgift. Samtycket bör gälla tills vidare och dokumentationen om det förvaras hos samfundet. Om samtycke skall ges "via stadgarna" bör trossamfundet svara för att medlemmarnas skyldigheter klart kommer till uttryck i stadgarna och att informera medlemmarna om innebörden av avgiftsbetalning via skattebetalningssystemet. I de fall trossamfundet och den enskilde har olika uppfattning om dennes medlemskap/avgiftsskyldighet kan ett samtycke via stadgarna möjligen sägas ge den enskilde en något svagare ställning gentemot samfundet än ett skriftligt medgivande. Exempelvis torde ett skriftligt medgivande som inte återkallats kunna ses som ett bevis på att avgiftsskyldighet finns och från vilken tidpunkt, medan avgiftsskyldighet som bygger på samtycke via stadgarna kan vara svårare att konstatera, inte minst vad gäller tidpunkten för när avgiftsskyldigheten skall anses ha inträtt. Här kan nämnas att avgiftsskyldighet enligt regeringens förslag kommer att gälla för helt inkomstår. Förhållandena året före inkomståret bör, som tidigare nämnts, bestämma avgiftsskyldigheten för hela det kommande inkomståret. Den som detta datum är registrerad som medlem/tillhörig/betjänad bör alltså vara skyldig att betala avgift för hela . Bekräftelse på att avgiftsskyldighet upphör Den som återkallar sitt samtycke till att betala avgift via skattebetalningssystemet bör få en skriftlig bekräftelse från trossamfundet. Detta bör även gälla för den som utträtt ur . För den som tillhör kan nämligen avgiftsbetalningen via skattebetalningssystemet bara upphöra genom utträde ur kyrkan. I det inomkyrkliga utredningsarbetet har det föreslagits att den som utträder ur genast skall få ett skriftligt bevis om det. Ett bevis på utträde blir då ett bevis på att avgiftsskyldigheten upphör. Avgiftsskyldigheten bör dock gälla per inkomstår och inte upphöra . När utträdet sker före bör avgiftsskyldigheten upphöra från och med det nästkommande inkomståret. För medlemmar i andra trossamfund än bör avgiftsskyldigheten upphöra genom att de utträder ur samfundet eller genom att de får betala avgiften på annat sätt (se nedan om andra betalningssätt). När avgift betalas via skattebetalningssystemet bör avgiftsskyldigheten inte upphöra utan gälla för hela inkomståret på det sätt som tidigare nämnts. Situationen bör avgöra avgiftsskyldigheten för det nästkommande inkomståret. Det är enligt regeringens uppfattning av vikt att trossamfunden bekräftar när skyldigheten att betala avgiften via skattebetalnings- systemet av något skäl upphör. En sådan ordning skapar säkerhet både för trossamfunden vilka har rätt till den statliga hjälpen, och för den enskilde som skall betala avgiften. Vidare skapas goda möjligheter att kunna konstatera ett samtycke har återkallats. Det torde inte bli en betungande uppgift för samfunden att utfärda bevisen. Andra betalningssätt Det har ansetts viktigt att medlemmar i andra trossamfund än ges möjlighet att betala avgift på annat sätt än via skattebetalningssystemet. Som skäl för detta har åberopats integritetsaspekter och att varje medborgare gentemot det allmänna är skyddad mot tvång att ge till känna sin åskådning i religiöst hänseende (se SOU 1992:9 s.396 och SOU 1994:42 s.137). Regeringsformens bestämmelser innebär dock inte att staten kan kräva av trossamfunden att de skall erbjuda alternativa betalningssätt. Det måste stå trossamfunden fritt att utforma sina egna stadgar även i detta avseende. Om avgiften till ett trossamfund enligt stadgarna skall betalas på ett sätt som innebär att uppgift om avgiftsskyldighet/medlemskap lämnas till skatteförvaltningen kan den enskilde välja att stå utanför detta samfund. Han eller hon har alltså ett handlingsalternativ och kan inte tvingas att ge sin åskådning till känna. Visserligen skulle alternativet att stå utanför kunna upplevas som otillfredsställande för den som i övrigt känner stark samhörighet med trossamfundet men något tvång att ge åskådningen till känna kan inte anses föreligga. Inte heller föreligger det några integritetsaspekter som kan sägas tala för att staten skall tvinga trossamfunden att ha alternativa betalningssätt. Även om staten inte kan föreskriva om alternativa betalningssätt är det för flertalet trossamfund som berört frågan i sina remissvar en naturlig och självklar sak att ge medlemmarna möjlighet att betala avgiften på annat sätt än via skattebetalningssystemet. 10.4.4 Register- och dataskyddsfrågor Regeringens förslag: Uppgift om att en person tillhör respektive är skyldig att betala avgift till annat trossamfund skall få registreras i skatteregistret. Trossamfundet skall ersätta staten för skadestånd som har betalats på grund av en oriktig uppgift som har lämnats av trossamfundet. förslag: Överensstämmer med regeringens när det gäller registrering i skatteregistret. RSV har vidare föreslagit att staten inte bör ha strikt skadeståndsansvar enligt 23 § datalagen (1973:289). Remissinstanserna: Remiss II innehöll ingen enkätfråga om register- och dataskyddsfrågor. Några remissinstanser har ändå berört frågorna. Kammarrätten i har i detta sammanhang tagit upp frågan om behandlingen av klagomål på avgift. Denna fråga har delvis berörts i avsnitt 10.4.2. Kammarrätten förordar att den enskildes erinringar godtas och uppgiften om avgiftsskyldighet tas bort ur skatteregistret. Datainspektionen motsätter sig förslaget att staten inte skall ha strikt skadeståndsansvar eftersom den registeransvarige enligt datalagen är strikt ansvarig för de uppgifter som registreras. Det finns däremot, enligt Datainspektionen, inget som hindrar den registeransvarige att regressvis kräva kompensation för utgivet skadestånd av den ursprunglige uppgiftslämnaren. kyrkomöte tillstyrker regeringens förslag. Skälen för regeringens förslag För att skatteförvaltningen skall kunna ge trossamfunden den föreslagna hjälpen med att ta in medlemsavgifter bör uppgift om att enskilda individer är skyldiga att betala avgift till ett trossamfund få registreras i skatteregistret. Detta innebär att det i skatteregistret kommer att finnas uppgift om enskilda individers religiösa tillhörighet. Uppgift om tillhörighet till får registreras i skatteregistret. För att även de uppgifter om medlem- skap/betalningsskyldighet som andra trossamfund lämnar för avgiftsdebiteringen skall kunna bearbetas i skatteregistret föreslås en ändring i 7 § skatteregisterlagen (1980:343). Uppgift om tillhörighet till behöver även med tanke på begravningsavgiften registreras i skatteregistret. Begravningsavgiften behandlas i avsnitt 4.4.3. Enligt regeringens förslag skall begravnings- avgiften räknas in i kyrkoavgiften för den som tillhör medan de som inte tillhör påförs en separat begravningsavgift. Uppgift om tillhörighet till bör därför även i fortsättningen ingå i den kategori uppgifter som enligt 5 § skatteregisterlagen skall registreras i det centrala skatteregistret. Övriga uppgifter som behövs för avgiftsdebitering, exempelvis procentsatsen för avgift till trossamfund, är sådana uppgifter som behövs för att bestämma skatt enligt skattebetalningslagen och som får registreras enligt punkten 3 i 7 § skatteregisterlagen. Eftersom skattebetalningslagen föreslås gälla vid beräkning, debitering, redovisning och betalning av avgift till trossamfund krävs inte någon ändring i skatteregisterlagen för att dessa uppgifter skall få registreras. Personuppgiftslagen Personuppgiftslagen (1998:204) trädde i kraft . Lagen är subsidiär i förhållande till andra författningar, vilket innebär att om det i annan lag eller i förordning finns bestämmelser som avviker från personuppgiftslagen skall de bestämmelserna tillämpas i stället (2 §). Det är således möjligt att införa regler som avviker från person- uppgiftslagen. Bestämmelser som avviker från personuppgiftslagen får inte avvika från EG:s direktiv om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (95/46/EG). Det gäller dock inte områden som inte regleras av EG-rätten, t.ex. straffrätten. De uppgifter som lämnats kommer som angivits ovan att registreras i det centrala skatteregistret, som förs med stöd av skatteregisterlagen. För den behandling som sker hos skattemyndigheterna är således personuppgiftslagen inte tillämplig. Regeringen har tillsatt en utredning som skall se över skatteförvaltningens registerförfattningar bland annat för att anpassa dessa till personuppgiftslagen. Enligt 10 § personuppgiftslagen får personuppgifter bara behandlas om den registrerade lämnat sitt samtycke till behandlingen eller om den är nödvändig för vissa angivna ändamål. Ett av de angivna ändamålen är att en arbetsuppgift av allmänt intresse skall kunna utföras. Den statliga hjälpen till trossamfunden måste anses tillgodose ett sådant allmänt intresse (se prop. 1997/98:49 s. 17). Känsliga personuppgifter, bland annat uppgifter som avslöjar religiös övertygelse, får enligt 13 § personuppgiftslagen inte behandlas. Undantag från förbudet finns dock. Förbudet gäller exempelvis inte om den registrerade lämnat sitt uttryckliga samtycke till behandlingen (15 §). Vidare får ideella organisationer med religiöst syfte inom ramen för sin verksamhet behandla känsliga personuppgifter men däremot inte lämna ut dem till tredje man utan den registrerades uttryckliga samtycke (17 §). Den grundläggande definitionen av begreppet samtycke är enligt 3 § personuppgiftslagen "varje slag av frivillig, särskild och otvetydig viljeyttring genom vilken den registrerade, efter att ha fått information, godtar behandling av personuppgifter som rör honom eller henne". I betänkande Integritet Offentlighet Informations- teknik (SOU 1997:39) avsnitt 12.2.9, diskuteras innebörden av begreppen otvetydigt och uttryckligt samtycke. Det förefaller, säger kommittén, oklart vad dessa förstärkningsord har för materiell betydelse vid sidan av den grundläggande definitionen. Samtycket behöver enligt kommittén inte vara skriftligt.