prop · GM0369 · 1999-01-01 00:00:00 — 6.1 Undantag för investeringsguld Regeringens förslag: Reglerna i direktiv /80/EG om skattefrihet för handel med investeringsguld skall införas i mervärdesskattelagen (1994:200, ML). Förslaget i promemorian: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: , , , , , , , K.A. och tillstyrker promemorians förslag generellt men har i något fall lämnat synpunkter av teknisk natur. avstyrker användningen av omvänd skattskyldighet (avsnitt 6.6) men ansluter sig i övrigt i huvudsak till de i promemorian lämnade förslagen. Verket lämnar vidare vissa synpunkter på önskvärda kompletteringar och förtydliganden. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 26 b.B i direktiv /80/EG skall medlemsländerna i sin lagstiftning införa regler som undantar omsättning, gemenskapsinterna förvärv och import av investeringsguld från mervärdesskatt. Guld används inte bara som insatsvara i produktionen utan förvärvas även i investeringssyfte. Omsättning av guld för investeringsändamål liknar till sin natur andra finansiella investeringar, vilka är undantagna från skatt enligt gällande regler i sjätte direktivet. Guld är en priskänslig råvara som ofta omsätts med små vinstmarginaler. Tillämpningen av normala skatteregler skulle därför utgöra ett stort hinder för användningen av guld som investeringsvara. En beskattning skulle vidare missgynna guldmarknaden inom gemenskapen i förhållande till guldmarknader utanför EU. Handeln skulle söka sig till tredje land med lägre skattesatser eller ingen beskattning alls. Befrielse från skatt är därför den skattemässiga behandling som ansetts mest lämplig för handeln med investeringsguld. Undantaget avseende investeringsguld är liksom i fråga om finansiella tjänster av okvalificerat slag. Det innebär att den som omsätter investeringsguld inte har någon rätt till återbetalning för ingående skatt som belöper på förvärv av skattepliktiga insatsvaror och insatstjänster i verksamheten. Avdragsrätt för ingående skatt kan dock uppnås genom att det är möjligt att bli skattskyldig i vissa fall (se avsnitt 6.3). Direktivet innehåller också en rätt till en mer begränsad avdragsrätt i vissa särskilt uppräknade situationer (se avsnitt 6.4). I propositionen föreslås ett undantag motsvarande direktivets artikel 26 b.B i ML. Bestämmelsen bör lämpligen tas in i anslutning till undantagsreglerna för finansiella tjänster, som en ny 3 kap. 10 a § ML. Därtill krävs en följdändring i 3 kap. 23 § 1 ML och en ändring i 10 kap. 12 § ML angående rätt till återbetalning av ingående skatt vid export. Tillämpningsområdet för skattefriheten behandlas närmare i författningskommentaren till föreslagna 3 kap. 10 a § ML. Genom ett bemyndigande i mervärdesskatteförordningen (1994:223) avser regeringen att uppdra åt att utforma de närmare tillämpningsföreskrifterna. 6.2 Begreppet investeringsguld Regeringens förslag: Med investeringsguld skall avses guldtackor och guldmynt definierade på det sätt som anges i direktiv /80/EG. Små tackor eller plattor med en vikt på eller mindre skall inte omfattas av begreppet investeringsguld. Förslaget i promemorian: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: avstyrker att verket skall ges i uppdrag att underrätta om vilka svenska och utländska mynt som uppfyller kriterierna för investeringsmynt och som är föremål för handel i . har vidare ifrågasatt det lämpliga i att som kriterium ha vikter som godtas på någon av guldmarknaderna . har anfört att man önskar ta del av och ge eventuella synpunkter på den anmälan av mynt som skall ske inför varje halvårsskifte. förutsätter att det blir som skall bevilja skattefrihet för de guldmynt som uppfyller kriterierna för investeringsguld men som inte omfattas av den särskilda förteckningen i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 26 b.A i direktiv /80/EG avses med investeringsguld i) guld i form av en tacka eller en "wafer" (eng.), une plaquette (fr.) med en av guldmarknaderna, the bullion markets (eng.), les marchés de l or (fr.) godtagen vikt, med en renhet av minst 995/1000, oavsett om det representeras av värdepapper eller inte. Medlemsstaterna får utesluta små tackor eller "wafers" med en vikt på eller mindre från de särskilda reglerna; ii) guldmynt som har en renhet av minst 900/1000, är präglade , är eller har varit lagligt betalningsmedel i ursprungslandet, och normalt säljs till ett pris som inte överstiger det öppna marknadsvärdet för guldinnehållet i mynten med . Sådana mynt skall enligt direktivet inte anses vara föremål för försäljning på grund av det numismatiska värdet. En definition av begreppet investeringsguld motsvarande direktivets artikel 26 b.A bör lämpligen fogas till förteckningen i 1 kap. ML över begrepp och uttryck som används i lagen. Guldtackor Genom definitionen begränsas skattefriheten för investeringsguld till att endast omfatta guldtackor av sådan form, vikt och mycket höga finhalt som handlas med på marknaderna för investeringsguld. De fyra stora guldbörserna i världen är belägna i , , och . Guldtackor eller plattor ("wafers") som handlas med på dessa börser har finhalten eller mer. Vad som avses med en marknad för investeringsguld har inte definierats i direktivet. Huruvida en sådan marknad föreligger eller inte får anses framgå av omständigheterna. Medlemsländerna bör dock tillämpa detta rekvisit på ett enhetligt sätt. Frågan diskuteras därför inom i syfte att uppnå riktlinjer för tillämpningen. Mycket små tackor eller plattor på eller mindre bör inte omfattas av skattebefrielsen, även om de skulle falla inom tillämpningsområdet för investeringsguld. De säljs företrädesvis som guldföremål eller smycken. Gränsvärdet har satts vid för att neutralitet skall råda gentemot de allra minsta investeringsmynten i guld vilka kan väga så lite som ca. Det finns inte något krav på att medlemsländerna skall fastställa regler för certifiering av guldet. Kriteriet att investeringsguldet måste ha en form, vikt och finhalt som accepteras av guldmarknaden har ansetts tillräckligt. Det har således överlåtits åt marknaderna att själva anta sina certifieringssystem. Officiella regler skulle kunna utgöra hinder vid import och därmed komma i konflikt med ingångna handelsavtal. Guldmynt I direktivet har preciserats fyra kriterier som skall uppfyllas för att ett mynt skall anses som investeringsguld (finhalt 900/1000, präglat efter 1800, lagligt betalningsmedel och försäljningspris normalt inte överstigande marknadsvärdet för guld med ). Dessa kriterier avser att begränsa skattefriheten till att endast omfatta mynt som omsätts i investeringssyfte. Mynt som säljs till överkurs på grund av att de är sällsynta eller har egenskaper som gör att de har ett numismatiskt värde omfattas inte av definitionen. Värdet på sådana mynt kännetecknas mer av andra faktorer än värdet på den ingående metallen (konstnärligt värde, samlarvärde etc.). För sådana mynt gäller beskattning enligt marginalskattesystemet för begagnade varor eller enligt de normala reglerna om säljaren valt detta (jfr artikel 26 a i sjätte direktivet och 9 a kap. Det är oundvikligt att vissa mynt som säljs för investeringsändamål kommer att hamna utanför tillämpningsområdet för skattefriheten. Medlemsländerna har dock ansett det angeläget att definitionen är så säker och tydlig som möjlig. Reglerna måste vara lätta att tillämpa och övervaka. Det får inte finnas utrymme för någon gråzon mellan reglerna för begagnade varor och skattefriheten för investeringsmynt. För att förenkla tillämpningen och skapa säkerhet hos handlarna skall kommissionen med hjälp av medlemsländerna upprätta en förteckning över de mynt som omsätts på någon av guldmarknaderna inom gemenskapen. Varje medlemsland skall före , med början , underrätta kommissionen om vilka mynt som uppfyller kriterierna för investeringsguld och som är föremål för handel i det egna landet. Därefter skall kommissionen före offentliggöra en fullständig förteckning över dessa mynt i C-serien av Europeiska gemenskapernas officiella tidning. De mynt som omfattas av förteckningen skall anses uppfylla kriterierna för investeringsguld under hela det år som förteckningen gäller. Förteckningen påverkar dock inte möjligheten att från fall till fall bevilja skattebefrielse för omsättning av nypräglade eller andra guldmynt som inte omfattas av förteckningen men som uppfyller direktivets kriterier för investeringsguld. Regeringen avser att uppdra åt att underrätta om vilka svenska och utländska guldmynt som uppfyller kriterierna för investeringsmynt och som är föremål för handel i . Bestämmelser om detta bör tas in i mervärdesskatteförordningen (1994:223). har vid remissbehandlingen framfört att fråga är om uppgifter som inte relaterar till verkets verksamhet och att man inte har någon direkt tillgång till erforderliga uppgifter. Man har därför inte ansett sig lämpad för uppdraget. Regeringen anser dock att det bör ankomma på att som verkställande myndighet samla in uppgifterna i fråga. Avsikten är inte att verket skall göra någon egen bedömning av myntens karaktär. Uppgifterna bör samlas in i samråd med och sådan annan expertis på området som kan bedömas lämplig. har i sitt remissyttrande förutsatt att det blir som skall bevilja undantag för investeringsmynt som faller utanför listan. När det gäller import av investeringsmynt som inte finns med i förteckningen - vilket kan antas vara en importsituation som kommer att förekomma mycket sällan - anser regeringen att det bör det ankomma på köparen att visa att förutsättningar för undantag föreligger. Beslut om huruvida importskatt skall tas ut eller inte skall därefter fattas av såsom beskattningsmyndighet. Några skäl att vid import av vissa investeringsmynt frångå den normala ordningen för beslutsförfarandet kan inte anses föreligga. Däremot kan det vara befogat att beslutet i vissa fall fattas efter samråd med . Några särskilda föreskrifter härom kan inte anses behövliga. Begreppet investeringsguld behandlas närmare i författningskommentaren, avsnitt 9. 6.3 Rätt till skattskyldighet i vissa fall Regeringens förslag: Näringsidkare som producerar investeringsguld eller som omvandlar guld till investeringsguld eller som i sin yrkesverksamhet normalt tillhandahåller guld för industriändamål har rätt att bli skattskyldiga för omsättningar av investeringsguld till en annan näringsidkare. I de fall omsättningen utförs av ett ombud och huvudmannen utnyttjat rätten till skattskyldighet skall ombudet få en motsvarande rätt. Det förhållandet att någon valt att bli skattskyldig skall framgå av fakturan. Förslaget i promemorian: Överensstämmer med regeringens förslag. Regeringens förslag innehåller dessutom ett särskilt krav på fakturans innehåll. Remissinstanserna: anser att det från tillämpningssynpunkt och av kontrollskäl bör uppställas krav på att fakturan skall innehålla uppgift om att säljaren valt att bli skattskyldig. Skälen för regeringens förslag: Av artikel 26 b.C i direktiv /80/EG framgår att en näringsidkare som producerar investeringsguld eller som omvandlar guld till investeringsguld eller som i sin yrkesverksamhet normalt tillhandahåller guld för industriändamål har en rätt att välja att bli skattskyldig för omsättningar av investeringsguld som han gör till en annan näringsidkare. Guld som definieras som investeringsguld köps inte endast av investe- ringsskäl eller andra finansiella skäl. Investeringsguldet kan också säljas för industriändamål, exempelvis som råvara vid smyckestillverkning. Skattefriheten för transaktioner med investeringsguld är som huvudregel inte förenad med någon återbetalningsrätt för ingående skatt. En sådan dold skatt leder till s.k. kumulativa effekter i handeln mellan näringsidkare, vilket i sin tur påverkar priset på investeringsguldet. För att undvika den dolda skatten har i direktivet införts en möjlighet för näringsidkare som omsätter investeringsguld för industriändamål att bli skattskyldiga för omsättningen. För en näringsidkare som utnyttjat beskattningsoptionen gäller de normala mervärdesskattereglerna. Om han omsätter investeringsguld till en näringsidkare i ett annat medlemsland är omsättningen, i enlighet med vad som gäller för gemenskapsinterna omsättningar, undantagen från mervärdesskatt med full avdragsrätt för ingående skatt. Köparen i sin tur förvärvar guldet skattefritt med stöd av undantagsreglerna för investeringsguld. Det bör dock noteras att i de fall medlemsländerna infört möjligheten till omvänd skattskyldighet (se avsnitt 6.6 nedan) blir beträffande inhemska omsättningar förvärvaren skattskyldig för omsättningen och inte den som valt att bli skattskyldig. Beskattningsoptionen omfattar producenter och förädlare av investeringsguld. Likaså omfattas grossister och andra som säljer investeringsguld vidare i industriellt syfte. Beträffande den förstnämnda gruppen är medlemsländerna skyldiga att införa regler om rätt till skattskyldighet. Detta för att det skall råda konkurrensneutralitet mellan importerat och inhemskt producerat guld. Däremot är rätten till skattskyldighet i grossistledet inte tvingande för medlemsländerna. I sistnämnda fall får även omfattningen av beskattningsoptionen begränsas. Medlemsländerna kan således själva bestämma hur exempelvis avdragsrätten skall utövas (full avdragsrätt, pro ratametoden osv.). De flesta länder kommer sannolikt att välja att införa beskattningsoptionen för att inte missgynna sina egna handlare. För svensk del saknas anledning att inte införa reglerna. Det finns inte heller skäl att göra några begränsningar i tillämpningen av dem. Rätten till skattskyldighet och därmed rätten att dra av den ingående skatten på alla kostnader i verksamheten gäller enligt direktivet endast i de fall producenten, förädlaren eller grossisten säljer investeringsguldet till en annan näringsidkare och inte när försäljningen sker till en privatperson. I de fall beskattningsoptionen utnyttjats och mervärdesskatt därför tagits ut vid omsättningen av investeringsguldet, har i direktivet införts en rätt för köparen att göra avdrag för den ingående skatten om köparen i sin tur säljer investeringsguldet vidare skattefritt, se avsnitt 6.4. Av artikel 26 b.C framgår vidare att medlemsländerna är skyldiga att ge ett ombud möjlighet att bli beskattad för sin förmedlingstjänst i de fall huvudmannen har utnyttjat möjligheten att bli skattskyldig. Medlemsländerna skall enligt direktivet även anta närmare bestämmelser om användningen av beskattningsoptionen och underrätta kommissionen om tillämpningsföreskrifterna för utnyttjandet av rätten till skattskyldighet i den egna medlemsstaten. Eftersom beskattningsoptionen är utformad som en rättighet för näringsidkaren bör han få utnyttja den från fall till fall i enlighet med vad han överenskommit med köparen av investeringsguldet. Något särskilt beslut av skattemyndigheten skall därför inte krävas. För en näringsidkare som redan är registrerad till mervärdesskatt bör det räcka med att han redovisar mervärdesskatten på omsättningen i sin skattedeklaration. Den näringsidkare som inte är registrerad, exempelvis därför att han enbart omsätter investeringsguld skall, om han vill utöva sin rätt till skattskyldighet, anmäla sig för registrering hos skattemyndigheten. Reglerna i skattebetalningslagen (1997:483, SBL) om registrering, mervärdesskattens bestämmande, debitering, redovisning och betalning blir därefter tillämpliga på honom på samma sätt som för den som är skattskyldig enligt mervärdesskattelagens normala regler. Registreringen utgör ett sådant beslut som kan överklagas med stöd av bestämmelsen i 22 kap. 1 § SBL. Om förutsättningar för skattskyldighet inte längre föreligger har näringsidkaren skyldighet att enligt 3 kap. 3 § SBL underrätta skattemyndigheten om de ändrade förhållandena. Bestämmelser motsvarande direktivets artikel 26 b.C föreslås införda i 3 kap. ML i direkt anslutning till undantagsbestämmelsen för investeringsguld. Det förhållandet att en näringsidkare eller ett ombud valt att bli skattskyldig skall såsom påpekat framgå av fakturan. En bestämmelse om detta föreslås i 11 kap. Bestämmelserna behandlas närmare i författningskommentaren, avsnitt 9. 6.4 Återbetalning av ingående skatt Regeringens förslag: Vid skattefri omsättning av investeringsguld har en näringsidkare rätt till återbetalning av ingående skatt som avser förvärv av investeringsguld om den som omsätter investeringsguldet till honom har utnyttjat möjligheten att bli skattskyldig för omsättningen. Vid skattefri omsättning av investeringsguld skall återbetalning vidare medges säljaren för a) ingående skatt hänförlig till inhemska eller gemenskapsinterna förvärv eller till import av sådant annat guld än investeringsguld som krävts för framställning av investeringsguldet, b) ingående skatt hänförlig till vissa arbeten på guldet, och c) ingående skatt hänförlig till inhemska eller gemenskapsinterna förvärv eller till import av varor och tjänster knutna till framställning eller omvandling av investeringsguldet. Förslaget i promemorian: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Några erinringar i sak har inte framförts mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Skattefriheten för omsättning av investeringsguld medför i princip inte någon avdragsrätt för eller rätt till återbetalning av ingående skatt (se avsnitt 6.1). Det finns emellertid situationer där avsaknaden av en sådan rätt skulle leda till stora kumulativa effekter och på så sätt motverka syftet med skattebefrielsen. I artikel 26 b.D i direktiv /80/EG har därför införts en rätt till avdrag för ingående skatt vid skattefri omsättning av investeringsguld i följande fyra situationer d. När den som omsätter investeringsguld har utnyttjat rätten till skattskyldighet skall köparen vid en efterföljande skattefri omsättning av investeringsguld medges avdrag för den ingående skatt som han betalat vid köpet av investeringsguldet. Genom kombinationen av skattskyldighet för säljaren och avdragsrätt för köparen i dessa fall kan investeringsguldet omsättas utan någon dold mervärdesskatt i producent- förädlings- och grossistledet. Avdragsrätt skall även medges säljaren av investeringsguldet för ingående skatt som hänför sig till förvärv och import av sådant annat guld än investeringsguld som krävts för framställningen av investeringsguldet. Avdragsrätt skall vidare medges säljaren av investeringsguldet för ingående skatt som hänför sig till vissa typer av arbeten som utförts åt honom på detta guld. Avdragsrätten i de nu nämnda fallen avser endast ingående skatt som hänför sig till själva köpet av guldet. Avdragsrätten är därmed mindre omfattande än den som föreligger för den som utnyttjat sin rätt att bli skattskyldig. Genom beskattningsoptionen uppnås en avdragsrätt för säljaren för all ingående skatt, såväl ingående skatt hänförlig till kringkostnader ("overhead"-kostnader) som sådan ingående skatt som hänför sig till inköp av det investeringsguld eller annat guld som krävts för framställning av investeringsguldet. För att inte missgynna producenter och förädlare i de fall beskattningsoptionen inte kan utnyttjas, exempelvis vid försäljning till privatpersoner, har därför i direktivet slutligen införts en rätt till avdrag för ingående skatt hänförlig till förvärv och import av varor och tjänster knutna till framställning eller omvandling av investeringsguld. I samtliga fall förutsätter avdragsrätten att guldet faktiskt säljs vidare som investeringsguld, dvs att det sker en efterföljande skattefri omsättning av investeringsguld. Den kompensation som skall utgå för mervärdesskatteutgifter hänförliga till omsättningar som inte är skattepliktiga har i ML utformats som en återbetalningsrätt av ingående skatt till icke skattskyldiga. Regler härom återfinns i 10 kap. Bestämmelser motsvarande direktivets artikel 26 b.D föreslås därför införda i det kapitlet. Av 19 kap. 12 § ML framgår att rätten till återbetalning av ingående skatt följer samma regler som gäller för avdrag för ingående skatt. Bestämmelserna behandlas även i författningskommentaren, avsnitt 9. 6.5 Särskilda skyldigheter för dem som handlar med investeringsguld Regeringens förslag: I skattebetalningslagen (1997:483) skall det införas en särskild skyldighet för den som säljer investeringsguld att identifiera kunden vid transaktioner överstigande . De handlingar eller uppgifter som använts vid identitetskontrollen skall bevaras . Den som är skyldig att utföra identitetskontrollen skall kunna föreläggas att lämna uppgifter som rör kontrollen. Den som åsidosätter skyldigheten att identifiera kunden skall påföras en kontrollavgift på för varje tillfälle då skyldigheten inte fullgjorts. Befrielse från kontrollavgift skall kunna medges om det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut den. Överklagande av länsrättens beslut i fråga om en sådan befrielse får prövas av kammarrätten endast efter prövningstillstånd. Förslaget i promemorian: Överensstämmer med regeringens förslag utom i det avseendet att beloppsgränsen i promemorian satts till . Dessutom har skyldigheten att utföra identitetskontroll förenats med möjligheten att påföra en kontrollavgift vid utebliven kontroll. Remissinstanserna: anser att kravet på identitetskontroll skall sanktioneras. Verket anser vidare att identitetskontroll skall kunna ske även i samband med import. ser helst att inga transaktioner undantas från kravet på identitetskontroll. Skälen för regeringens förslag: Det faktum att guld kan användas både för skattefritt investeringsändamål och för skattepliktigt industriändamål har befarats kunna leda till nya typer av skattebedrägerier eller skatteundandraganden. I syfte att motverka detta finns i artikel 26 b.E i direktiv /80/EG bestämmelser om särskilda förpliktelser för dem som handlar med investeringsguld. Enligt direktivet skall medlemsländerna som ett minimikrav säkerställa att de som handlar med investeringsguld bokför, keep account (eng.), tenir une comptabilité (fr.) alla betydande transaktioner med investeringsguld och bevarar handlingarna så att kunden kan identifieras. Handlarna skall bevara denna information under . För att uppfylla kraven får medlemsländerna godta likvärdiga skyldigheter som finns i annan gemenskapslagstiftning. Som exempel nämns rådets direktiv /308/EEG av om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar (EGT L 166, 28.6.1991, s. 77). Medlemsstaterna får fastställa strängare regler, särskilt i fråga om bevarande av handlingar och dokumentation. I det kommissionsförslag, KOM (92) 441 slutlig, som låg till grund för direktiv /80/EG fanns krav på särskilt godkännande, auktorisation, av handeln med investeringsguld. Begreppet "auktoriserad handlare" kom dock att uteslutas som ett av kriterierna för skattebefrielse. Skälet för detta var svårigheten att enas om en gemensam definition av begreppet. I flertalet medlemsländer saknas krav på godkännande av handeln. Investeringsguld säljs för det mesta av banker och andra finansinstitut. Även om dessa aktörer hade varit tämligen lätta att definiera finns emellertid andra som handlade med investeringsguld vilka också hade bort omfattas av definitionen. Vilka dessa handlare är beror på nationella förhållanden i medlemsländerna. Det ansågs därför svårt att åstadkomma en gemensam definition av begreppet. Vidare framhölls att ett krav på godkännande som kriterium för skattefrihet skulle kunna leda till en diskriminering av handlare från tredje land. Detta skulle i sin tur kunna komma i konflikt med ländernas handelsavtal. I stället för ett krav på auktorisation av handeln med investeringsguld, uppställer direktivet vissa minimikrav på dokumentation av transaktionerna. Medlemsländerna får själva bestämma den närmare utformningen av föreskrifterna. Kontrollsystemet bör dock vara så enkelt som möjligt. Det är ett allmänt önskemål inom gemenskapen att minimera den administrativa belastningen på näringsidkare.