prop · GM03110 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringen delar arbetsgruppens bedömning att en kvalitetshöjning av praktikinslagen på det individuella programmet är nödvändig för att praktiken verkligen skall bli en del av utbildningsvägen och inte uppfattas som ett alternativ till den. Högre krav bör ställas på praktikens kvalitet. Regeringen anser därför att elever som inom PRIV läser nationella kurser i yrkesämnen, till skillnad mot , skall erbjudas APU. Många remissinstanser stödjer förslaget, t.ex. och , som framför att en kvalitetshöjning av praktiken skulle kunna öka målinriktningen i studierna. Styrelsen för utbildningen skall besluta om omfattningen av APU för varje elev. Styrelsen kan givetvis delegera detta ansvar. Elever skall även fortsättningsvis kunna ta del av praktik och kunna kombinera denna med APU om sådana behov finns. Regeringen avser att ändra bestämmelserna i gymnasieförordningen mot bakgrund av vad som anförts ovan. 6.2.1 Utvecklingen behöver stimuleras Arbetsgruppen visade att det individuella programmet ofta tilldelas små resurser, vilket påverkar möjligheterna att bl.a. erbjuda ett varierat utbud. Ofta räcker inte resurserna till för att organisationen runt det individuella programmet skall kunna upparbeta ett nödvändigt samarbete med de övriga programmen. Konsekvensen blir att många individuella program erbjuder få valmöjligheter, vilket riskerar att minska möjligheterna för eleverna att gå vidare till ett nationellt eller specialutformat program. Genom att staten kraftigt ökat statsbidragen till kommunerna bör ökade förutsättningar finnas för kommunerna att ge mer resurser till det individuella programmet. Regeringen vill i sammanhanget understryka att en satsning på gymnasieskolans individuella program för kommunen som huvudman kan innebära att andra kostsamma åtgärder för individ och samhälle kan undvikas . ekonomiska vårproposition (prop. 1998/99:100) föreslås att resurser som beräknats för genomförandet av försöksverksamhet med lärlingsutbildning, skall få användas till kvalitetsförbättrande insatser för yrkesutbildningar i gymnasieskolan generellt. För att stödja utvecklingen av det individuella programmet, planerar regeringen att, inom ramen för dessa resurser, starta ett utvecklingsprojekt i syfte stimulera och stödja utvecklingen av PRIV. Regeringen planerar också att ge i uppdrag att följa och utvärdera projektet samt sprida kunskap och erfarenheter från deltagande kommuner. 7 Kurser inom det estetiska ämnesområdet samt idrott och hälsa inom gymnasial vuxenutbildning 7.1 En historisk tillbakablick Det estetiska ämnesområdet Frågan om det estetiska ämnesområdets hemvist inom vuxenutbildningen har ingått i ett stort problemkomplex och var aktuell redan innan den kommunala vuxenutbildningen kom till. Det har framför allt handlat om hur utbildningar kategoriserats i termer av om de å ena sidan gett specifika yrkeskvalifikationer eller behörighet för vidare studier eller om de å andra sidan inriktats mot personlighetsutvecklande verksamhet. Utbildningsutbudet inom komvux var redan från början i stort sett detsamma som inom ungdomsskolan. Kurser i konst- och musikhistoria, musik och teckning kunde anordnas i komvux men betyg i dessa ämnen krävdes inte för avgångsbetyg. /83 fick komvux sin första egna läroplan, Lvux 82. I läroplanen för , Lgr 80, hade ämnet teckning uppgått i det nya ämnet bild men någon motsvarighet infördes inte i Lvux 82. kom kompletteringar till Lvux 82 om den gymnasiala delen av komvux som innebar bl.a. att kurser inom det estetiska området inte skulle ingå i komvux kursutbud. I och med införandet av Lvux 82 har nuvarande bestämmelser om vilka ämnen som får förekomma i komvux varit gällande. Gymnasiereformen som trädde 1992 innebar stora föränd- ringar för gymnasieskolan och komvux. En gemensam läroplan, läroplanen för de frivilliga skolformerna Lpf 94, infördes. Gymnasielinjerna ersattes med 16 nationella program, varav det estetiska programmet utgör ett. Med införandet av Lpf 94 och vad som föreskrivs i 2 kap. 6 § förordningen (1992:403) om vuxenutbildning bibehölls den traditionella gränsdragningen inom vuxenutbildningen som innebär att estetisk verksamhet och estetiska ämnen inte kan ingå i komvux. Idrott och hälsa Ämnet gymnastik har av tradition ansetts som ett viktigt led i att fostra barn och ungdomar. Efter hand har dock ämnet utvecklats till att mer inrikta sig på folkhälsa. Ett viktigt mål inom välfärdspolitiken har varit och är en god hälsout- veckling hos befolkningen. Ur ett internationellt perspektiv har befolkning en mycket god hälsa. Folkhälsa handlar dock inte enbart om utvecklingen av det generella hälsoläget bland befolkningen utan även om hur hälsan utvecklas inom olika befolkningsgrupper. Här finns stora skillnader mellan olika socioekonomiska grupper. Av regeringens proposition Idrott och motion för livet (prop. 1998/99:107) framgår att arbetare inte motionerar regelbundet i lika stor utsträckning som tjänstemän, att andelen överviktiga är större bland arbetare än bland tjänstemän och att andelen överviktiga ökar bland både män och kvinnor. När Lgr 80 infördes ändrades ämnet gymnastik till idrott. Denna för- ändring avseende benämningen på ämnet infördes i gymnasie- skolan. I samband med införandet av läroplanen för obligatoriska skolan, Lpo 94, och införandet av Lpf 94 ändrades benämningen idrott till idrott och hälsa. För komvux bedömdes det dock inte finnas samma behov av ämnet idrott och hälsa. 7.2 Gällande bestämmelser Av 2 kap. 6 § första stycket förordningen (1992:403) om vuxenutbildning framgår att gymnasial vuxenutbildning får förekomma i alla ämnen som finns i gymnasieskolan med undantag av vad som där hör till estetisk verksamhet, estetiska ämnen, idrott och hälsa, specialidrott samt schack. 7.3 Det estetiska ämnesområdet samt idrott och hälsa införs i gymnasial vuxenutbildning Regeringens förslag: Estetisk verksamhet, estetiska ämnen samt idrott och hälsa skall kunna erbjudas i gymnasial vuxenutbildning. Regeringens bedömning: Estetisk verksamhet samt idrott och hälsa kurs A bör inte utgöra kärnämnen i gymnasial vuxenutbildning och bör inte heller kunna ingå i ett slutbetyg. Estetiska ämnen och ämnet idrott och hälsa kurs B bör dock kunna ingå i ett slutbetyg. och förslag: Sammanfaller i stort med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Instämmer i stort i för- slag och ställningstaganden. anser att estetiska ämnen inom gymnasieskolans estetiska program skall kunna erbjudas inom all vuxenutbildning, men hävdar att man bör finna en gränsdragning till folkbildningen som bygger vidare på den tillämpade gränsdragningen mellan folkbildningen och komvux. anser att estetiska kurser inte bör vara en uppgift för vuxenutbildning. statlig vuxenutbildning (Rvux), () samt ett antal kom- muner anser att även idrott och hälsa skall kunna förekomma i komvux. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Vuxenutbildningen befinner sig i en dynamisk period där bl.a. arbetsmarknadens krav och utbildningspolitiska förändringar driver på utvecklingen. Regeringen konstaterar att samhällsförändringen nu lett till att det finns skäl att ge kurser inom gymnasial vuxenutbildning även inom det estetiska ämnesområdet och kurser i idrott och hälsa. Detta har också visat sig angeläget , inte minst mot bakgrund av det flertal dispensansökningar från kommuner runt om i landet som regeringen beviljat. De dispenser som beviljats avser både det estetiska ämnesom- rådet och ämnet idrott och hälsa. Dispenser har exempelvis beviljats för att anordna utbildningar med inslag av kurser inom det estetiska ämnesområdet som ett led inför kommande yrkesutövning för bl.a. invandrargrupper. Kurser med inslag av estetiska ämnen har erbjudits studerande för att ge möjlighet att komma in på högre konst- eller musikutbildningar. Dispenser har också beviljats för estetiska ämnen och idrott och hälsa för att anordna kurser för studerande med inriktning mot läraryrket, friskvårdsarbete eller likartade verksamheter. Regeringens förslag öppnar möjlighet för studerande att läsa ämnen inom det estetiska ämnesområdet samt idrott och hälsa, och ger kommunerna möjlighet att anordna dessa kurser. Kurserna Estetisk verksamhet och Idrott och hälsa kurs A utgör kärnämnen i gymnasieskolan och är därmed obligatoriska i ett slutbetyg från gymnasieskolan. Enligt nuvarande regler uppfyller sökande från komvux kraven för grundläggande behörighet till högskolestudier genom ett slutbetyg eller ett samlat betygsdokument som omfattar lägst betyget Godkänd i kurser som omfattar av de gymnasiepoäng som krävs för ett slutbetyg. Om kurserna Idrott och hälsa kurs A och Estetisk verksamhet skulle ingå i gymnasiepoängen för slutbetyg, skulle det med nuvarande regler innebära att en sökande kan sakna eller ha icke godkänt i en eller flera kärnämneskurser t.ex. svenska, engelska och matematik och ändå uppfylla kraven för grundläggande behörighet. Regeringens bedömning är därför att dessa ämnen inte bör utgöra kärnämnen i gymnasial vuxenutbildning och bör inte heller kunna ingå i ett slutbetyg från en sådan utbildning. Därmed påverkar de inte den grundläggande behörigheten till högre studier. I de fall betyg i något av dessa ämnen krävs för särskild behörighet till högre studier kan detta dokumenteras i ett samlat betygsdokument. Estetiska ämnen inom det estetiska programmet och ämnet idrott och hälsa kurs B utgör inte kärnämnen i gymnasieskolan och bör kunna ingå i ett slutbetyg från gymnasial vuxenutbildning. Bedömningen att Idrott och hälsa kurs A och Estetisk verksamhet inte bör kunna ingå i ett slutbetyg från gymnasial vuxenutbildning skall inte uppfattas som att regeringen betraktar dessa kurser som mindre värda eller att de har lägre status än andra kurser. Regeringen föreslår att dessa kurser skall kunna erbjudas i gymnasial vuxenutbildning därför att de bedöms som värdefulla för vuxenstuderande ur flera perspektiv. Förslaget innebär i förhållande till nuläget en förstärkning och ambitionshöjning av dessa ämnen, eftersom de inte är tillåtna att ingå i kursutbudet . Däremot är det enligt regeringens bedömning inte lämpligt att nu införa förändringar som medför konsekvenser för den grundläggande behörigheten till högre studier. Regeringen föreslår att förändringarna skall träda i kraft . Det estetiska ämnesområdet De förmågor det estetiska ämnesområdet anses utveckla är den kom- petens som alltmer efterfrågas av arbetslivet generellt. Det handlar om kreativitet, flexibilitet och samarbetsförmåga. Större krav ställs också på kommunikativ förmåga och medarbetarnas förmåga till problemlösning samt kritiskt och kreativt tänkande. Undervisning inom det estetiska ämnesområdet kan bidra till att utveckla dessa förmågor. Det innebär att det estetiska området nu har fått en annan betydelse än tidigare då estetiska ämnen mer eller mindre sågs som fritidssysselsättning. Det estetiska ämnesområdet handlar också om framtida behov av yrkesinriktade utbildningar inom t.ex. hantverk, slöjd, turism, kultur och musik. Gymnasial vuxenutbildning bör av det skälet kunna erbjuda utbildningar som ger kunskaper inom dessa områden eller behörighet till högre utbildning. Detta kan medverka till att antalet arbetstillfällen ökar och att verksamhet inom dessa områden utvecklas. Det finns enligt regeringens mening även pedagogiska skäl att införa estetiska ämnen och estetisk verksamhet i komvux. Bl.a. för personer med kort utbildningsbakgrund, där steget in i det traditionella utbildningsväsendet uppfattas som svårt, skulle inslag inom det estetiska ämnesområdet i gymnasial vuxenutbildning sannolikt bidra till att stärka dessa personer och underlätta deras möjligheter att ta del av vuxenutbildning. Regeringen instämmer i synpunkter i betänkandet Vuxenutbildning för alla? Andra året med (SOU 1999:39) att det estetiska ämnesområdet har en viktig uppgift att fylla för utvecklingen av sociala basfärdigheter. Utbildning i estetiska ämnen utgör också en bas för fortsatt lärande inom de estetiska områdena och för att utveckla ett yrkeskunnande. Kursen i Estetisk verksamhet kan dessutom fungera som en viktig inkörsport för nya studerandegrupper. Vidare anser regeringen att det är rimligt att vuxna ges möjlighet att skaffa sig en yrkeskompetens som motsvarar den som ungdomar får genom det estetiska programmet. Idrott och hälsa Idrott och hälsa i gymnasial vuxenutbildning bidrar till att öka vuxna studerandes kunskaper om hur man sköter sin hälsa på ett bra sätt. En god folkhälsa är i många avseenden viktig för välfärden i vårt samhälle. Därför är det väsentligt att vuxna människors kunskap om vikten av god kosthållning och motion även uppmärksammas inom vuxenutbildningen. Det moderna samhället präglas i allt högre grad av stillasittande jobb för vuxna och mindre fysisk aktivitet bland barn, ungdomar och vuxna. Genom att ha kunskap om hur viktigt det är att utöva motion och ha en sund livsstil kan människor bättre behålla sin vitalitet . Idrott och hälsa har på så sätt en stor betydelse för folkhälsan. Regeringen anser därför att undervisning i idrott och hälsa är en viktig uppgift också för den gymnasiala vuxenutbildningen i komvux. I remissyttranden över betänkandet Idrott & Motion för livet (SOU 1998:76) pekar ett antal remissinstanser på behovet av att idrott och hälsa ges mer tid i alla skolformer och att ämnet ges en mer framskjuten plats på schemat för att skapa ett livslångt intresse för fysisk aktivitet. Regeringen har överlämnat en proposition, Idrott och motion för livet (prop. 1998/99:107), till som behandlar och lyfter fram idrottspolitikens betydelse för att främja en god folkhälsa. Regeringen instämmer med om att ett av skälen för att införa idrott och hälsa i gymnasial vuxenutbildning är att tillgodose vuxna studerandes behov av att dels få ökade kunskaper om hur man på ett bra sätt sköter sin hälsa, dels få möjlighet att utöva viss fysisk aktivitet för dem som så önskar. Ett viktigt skäl för att införa idrott och hälsa i gymnasial vuxenutbildning är att betyg i idrott och hälsa krävs som särskild behörighet för tillträde till idrottslärar- och sjukgymnastutbildning. Regeringen anser också att ämnet idrott och hälsa är viktigt för personer som siktar på ett arbete inom friskvårdsområdet. 8 Kompletterande utbildningar med statligt stöd 8.1 Bakgrund Fristående skolor har funnits länge i . Fristående skolor vars utbildning inte uppfyller kraven för att enligt 9 kap. 8 § skollagen (1985:1100) förklaras berättigad till bidrag kan ställas under statlig tillsyn som kompletterande skolor om utbildningen utgör ett från nationell synpunkt värdefullt komplement till gymnasieskolan. Till skillnad från fristående gymnasieskolor kan alltså kompletterande skolor inte förklaras bli berättigade till bidrag från elevernas hemkommuner. Rätten att starta och driva en kompletterande skola över grundskolenivå är en del av den allmänna näringsfriheten i . En kompletterande skola har haft statsbidrag . Lagstiftningen talar om kompletterande skolor medan utvecklingen har varit sådan att det är olika utbildningar vid de kompletterande skolorna som fått statligt stöd antingen i form av statlig tillsyn, statsbidrag och rätt till studiestöd eller rätt till studiestöd och statlig tillsyn eller enbart statlig tillsyn. Vid en och samma skola kan det alltså finnas både utbildningar med och utan statlig tillsyn. Av skolans utbildningar med statlig tillsyn kan någon berättiga till studiestöd medan en annan inte har denna rätt. stod drygt 50 kompletterande skolor under statlig tillsyn. Samtliga skolor hade rätt till studiestöd och 34 av dem erhöll statsbidrag. beslutade genom en ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) att, som en anpassning till bestämmelser inom EU, införa mervärdesskatt inom utbildningsområdet (prop. 1996/97:10, bet. 1996/97:SkU6, rskr. 1996/97:69). Undantag från denna skyldighet gäller dels för sådan grundskole-, gymnasieskole- eller högskoleutbildning som anordnas av det allmänna eller av en av det allmänna för utbildningen erkänd utbildningsanordnare, dels för sådan utbildning som enligt studiestödslagen (1973:349) berättigar eleven till studiestöd. För de utbildningar som inte uppfyller något av dessa kriterier är mervärdesskatten . framhöll att vissa icke önskvärda effekter av beslutet skulle kunna uppstå. Främst gäller det yrkesutbildning hos vissa fristående skolor som inte godkänts som kompletterande skolor och där utbildningskostnaderna finansieras av eleverna själva. ansåg, i likhet med utbildningsutskottet (bet. 1996/97:UbU4y), att vissa av dessa utbildningar skulle kunna undantas från mervärdesskatt genom att ställas under statlig tillsyn, och att regeringen borde, i avvaktan på den av regeringen aviserade utredningen om kompletterande skolor, skyndsamt och med generös tillämpning av gällande bestämmelser pröva ansökningar från skolor som vill få statlig tillsyn. Regeringen har som en följd av detta ställt 48 skolor under statlig tillsyn utan rätt till studiestöd eller statsbidrag. Bedömningen av vilka skolor som är statligt godkända har också betydelse för tillämpningen av andra delar av EG-rätten, t.ex. omfattar rätten till bosättning för elever och studenter från ett annat medlemsland endast sådana som studerar vid statligt godkända utbildningsanstalter. Likaså gäller rätten att få sitt examens- och kompetensbevis erkänt i ett annat land sådana som har fått sin utbildning vid statligt godkända skolor eller utbildningsanstalter. Detta regleras i rådets direktiv /48/EEG, 92/51/EEG och 93/96/EEG. Den nuvarande regleringen av kompletterande skolor innebär att det är mycket oklara gränser mellan kompletterande skolor och utbildningsformer inom det offentliga skolväsendet och annan yrkesutbildning. Vissa utbildningar bedrivs på en mycket låg nivå eller kompletterar gymnasieskolan. Några utbildningar har genomgången gymnasieskola som lägsta antagningskrav ibland kombinerat med arbetslivserfarenhet eller yrkesutbildning. Det förekommer att skolor hamnar mellan två system; t.ex. en skola, som fått avslag på sin ansökan om att få utfärda högskoleexamina, ansöker istället om att få bli en kompletterande skola, men anses då inte passa in i regelsystem för kompletterande skolor. 8.2 Gällande bestämmelser Kompletterande skolor regleras genom förordningen (1996:1206) om fristående skolor. För att få stå under statlig tillsyn krävs att utbildningen anses vara värdefull från nationell synpunkt, omfattar minst en termins (16 veckors) effektiv undervisning och att skolan följer vissa angivna bestämmelser i förordningen. Vid bedömningen av en skola prövas även utbildningens samhällsnytta. Med tillsynen har som regel följt rätt till studiestöd för eleverna på utbildningen. Med anledning av att mervärdesskatt inom utbildningsområdet infördes har ett antal skolor ställts under statlig tillsyn utan någon rätt till studiestöd. Enligt tillkännagivande med anledning av propositionen om mervärdesskatt (prop. 1996/97:10, bet. 1996/97:SkU6, rskr. 1996/97:69) har ett flertal skolor som inte uppfyllt förordningens krav på undervisningens omfattning , ställts under statlig tillsyn i avvaktan på utredningen om kompletterande skolor. Om en utbildning är särskilt värdefull från nationell synpunkt, kan enligt förordningen om fristående skolor dessutom statsbidrag lämnas för utbildningen. För statsbidrag krävs det att utbildningen omfattar minst ett läsårs (32 veckors) heltidsstudier och att skolan följer närmare angivna bestämmelser i förordningen. Fristående skolor skall ge in ansökan om statligt stöd till kalenderåret innan tillsynen skall börja. skickar sedan ansökan med ett eget yttrande till regeringen som fattar beslut i ärendet. Av yttrandet skall framgå bedömning av skolans betydelse från nationell synpunkt samt om inträdesvillkor och urvalsgrunder är godtagbara. För utbildningen skall finnas en läroplan samt kurs- och timplan som är godkända av . Skolorna får ta ut skäliga elevavgifter. Statsbidrag till en kompletterande skola beräknas per årselevplats och bidragsår som regeringen fastställer för varje utbildning. Bidraget beräknas vidare med utgångspunkt i ett av regeringen fastställt belopp per årselevplats vid respektive skola. betalar ut bidraget. Om huvudmannen för utbildningen inte fullgör sina skyldigheter, kan regeringen återkalla beslut om tillsyn och statsbidrag. Det ankommer på regeringen att, förutom vad gäller nedanstående förslag, göra förändringar i förordningen om fristående skolor. 8.3 Begreppet kompletterande skola Regeringens förslag: Utbildningar vid fristående skolor på gymnasial nivå eller fristående utbildningar som har gymnasieskola eller viss yrkeserfarenhet som antagningskrav skall kunna ställas under statlig tillsyn. Benämningen ändras från kompletterande skolor till kompletterande utbildningar. Utredningens förslag: Staten har ett ansvar för att har ett mångsidigt och flexibelt utbildningssystem. För att utbildningarna skall berättiga till statlig tillsyn och statligt stöd måste vissa krav ställas på utbildningarna. Begreppet kompletterande skolor bör utgå, eftersom det förknippas med utbildning på gymnasial nivå. Begreppet ersätts med fristående utbildningar med statlig tillsyn inom olika områden . En grupp utbildningar kan då benämnas fristående bildkonstutbildning med statlig tillsyn . Skolorna skall inte längre vara ett komplement till enbart gymnasieskolan. Fristående utbildningar med statlig tillsyn kan vara utbildningar på både gymnasial och eftergymnasial nivå. Remissinstanserna: Instämmer i stort. varnar dock för att den nya definitionen kan leda till missförstånd och sammanblandningar med fristående skolor som berättigar till interkommunala ersättningar. tillstyrker att enskilda utbildningsanordnare på eftergymnasial nivå som inte har erhållit examensrätt eller regeringens erkännande som högskolemässig skall kunna ställas under statlig tillsyn av . Skälen för regeringens förslag: Kompletterande skolor bidrar till en mångfald inom skolväsendet. Samhället och arbetslivet utvecklas allt snabbare, vilket medför behov av flexibilitet inom utbildningssystemet men även ett behov av alternativa utbildningsformer. Det är därför, enligt regeringens mening, viktigt att det även fortsättningsvis finns möjlighet att ge visst statligt stöd till kompletterande skolor. Med anledning av att mervärdesskatt har införts inom utbildningsområdet finns också ett behov att förändra begreppet kompletterande skola. Den allmänna utvecklingen, även internationellt sett, är att yrkesutbildningar tenderar att bli eftergymnasiala i den meningen att deltagarna redan har en gymnasieutbildning som bas när de påbörjar sina studier. Definitionen av kompletterande skolor behöver därför ändras från att enbart avse fristående utbildningar på gymnasial nivå till att även omfatta utbildningar som har lägst genomgången gymnasieskola som antagningskrav samt kvalificerade vidareutbildningar för redan yrkesverksamma. Även utbildningar som riktar sig till utvecklingsstörda elever skall kunna ställas under statlig tillsyn. Det är otillfredsställande att nationellt värdefulla utbildningar kan hamna mellan två system och därigenom inte har möjlighet att prövas vad gäller statlig tillsyn. har, förutom ansvaret för frågor som rör universitet och högskolor med offentlig huvudman, dessutom ansvaret för enskilda anordnare av utbildningar på högskolenivå som får statsbidrag eller har tillstånd att utfärda vissa examina. Beslut om tillstånd att utfärda examina för en utbildning lämnas av regeringen efter yttrande av enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina. Regeringen beslutar också om statlig tillsyn för utbildningen. har i sitt remissvar anfört följande. Effektivitet och rättvisa främjas av att handläggningen av ärenden rörande de fristående utbildningarna sker hos en enda myndighet. har en god kunskap om fristående utbildningar och väl utvecklade rutiner för att handlägga ärenden rörande dessa .