prop · GM03144 · 1999-01-01 00:00:00 — 43 § Ett förbud eller åläggande enligt 34 a eller 36 § utgör inte hinder mot att samma fråga prövas på nytt, om det finns anledning att upphäva eller mildra förbudet eller åläggandet därför att detta inte längre behövs eller är lämpligt. Om tingsrätten eller har lämnat en talan om en företagskoncentration utan åtgärd, får frågan prövas på nytt bara om en part eller annan medverkande i företagskoncentrationen har lämnat oriktiga uppgifter om sakförhållanden av väsentlig betydelse för avgörandet. Här hänvisas till den inledande anmärkningen i författnings- kommentaren. 57 § Ett förbud eller åläggande enligt 23, 34 a, 35, 36, 38, 41 eller 45 § får förenas med vite. Också ett beslut om undersökning enligt 47 eller 48 § får förenas med vite för att förmå ett företag eller någon annan att underkasta sig undersökningen. Ett frivilligt åtagande i samband med en företagskoncentration får förenas med vite. Ett sådant vite föreläggs av på talan av . En hänvisning till 38 § har införts. får därmed förena ett förbud eller åläggande för parterna eller annan medverkande i företagskoncentrationen med vite för att säkerställa efterlevnaden av den s.k. stand still-regeln. Av artikel 14 i koncentrationsförordningen framgår att också gemenskapsrätten innehåller sanktioner, där i form av böter. En hänvisning till 35 § har också införts, eftersom 34 a § tredje stycket i det remitterade förslaget på förslag från Lagrådet flyttats till 35 §. 60 § Beslut av i följande frågor får överklagas hos : 1. undantag enligt 8, 11, 12, 14, 16 och 18 §§, 2. icke-ingripandebesked enligt 20 och 21 §§, 3. ålägganden som verket har meddelat enligt 23 § första stycket och 25 §, 4. förbud eller åläggande enligt 38 § fjärde stycket, och 5. ålägganden enligt 45 §. Ett beslut enligt första stycket 1-3 får överklagas av ett företag som berörs av beslutet. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka beslut av som får överklagas hos . Här har ett tillägg gjorts så att ett förbud eller åläggande meddelat av enligt 38 § för att säkerställa efterlevnaden av den s.k. stand still-regeln får överklagas hos . Numreringen har på förslag från Lagrådet justerats. Andra stycket har i förtydligande syfte ändrats på det sätt som Lagrådet föreslagit. Någon ändring i sak är inte avsedd (jfr. 1992/93:56 s. 37 och 114). 63 § och beslut av i följande mål och ärenden får överklagas hos : 1. konkurrensskadeavgift enligt 26 §, 2. kvarstad enligt 32 §, 3. företagskoncentration enligt 34 a, 36, 41 och 43 §§, 4. undersökningar enligt 47 och 48 §§, och 5. prövning enligt 54 § andra stycket. Beslut under rättegången i frågor som avses i 32 eller 41 § skall överklagas särskilt. Har ett sådant beslut meddelats innan rättegång har inletts, skall det överklagas som om beslutet meddelats under rättegång. Här hänvisas till den inledande anmärkningen i författningskommentaren. Av hänvisningen till 34 a § följer att även ett åläggande enligt 35 § kan överklagas, eftersom ett sådant åläggande förutsätter att ett mål om förbud mot en företagskoncentration enligt 34 a § föreligger. 67 § En åtgärd enligt 41 § som har beslutats då rättegång inte pågår skall hävas, om inte beslutar om särskild undersökning enligt 38 § eller, om ett sådant beslut har meddelats, inte väcker talan enligt 39 §. Detsamma gäller om beslutar att lämna en företagskoncentration utan åtgärd. Här hänvisas till den inledande anmärkningen i författningskommentaren. 68 § I paragrafen föreskrivs att innan ett mål om företagsförvärv avgörs, förvärvarens motpart i förvärvsavtalet skall få tillfälle att yttra sig. Detta gäller dock inte vid förvärv som har skett på det sätt som anges i 34 § tredje stycket. Bestämmelserna motsvarar i allt väsentligt 22 § konkurrenslag. Bestämmelsen ansågs motiverad på grund av de konsekvenser som ett förbud eller åläggande kunde få för motparten (prop. 1981/82:165 s. 291). Enligt 64 § första stycket 1 och andra stycket KL skall regler för tvistemål där förlikning inte är tillåten tillämpas i mål om företagsförvärv vid tingsrätten och i . regler om rätt för tredje man att som intervient deltaga i rättegången äger därvid tillämpning (14 kap 9 och 10 §§ RB). I de fall ett mål om företagskoncentration rör annan medverkande än parterna i företagskoncentrationen (se 37 §) kan denne med stöd av bestämmelserna om intervention ansöka om att få deltaga i rättegången. Genom de angivna bestämmelserna får säljares och övriga medverkandes intresse av att kunna bevaka sin rätt i mål om företagskoncentration anses tillgodosett. Paragrafen har därför upphävts. Regeringen föreslår att förslagen träder i kraft . Äldre föreskrifter bör fortfarande gälla i fråga om företagsförvärv som har skett före ikraftträdandet. En företagskoncentration enligt de nya bestämmelserna som har uppkommit före ikraftträdandet skall anmälas endast om den är anmälningspliktig enligt de äldre föreskrifterna om företagsförvärv. 8.2 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 8 kap. 4 § Sekretess gäller i verksamhet som består i tillsyn och utredning för uppgift om 1. enskilds affärs- eller driftförhållanden, uppfinningar eller forskningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs, 2. andra ekonomiska eller personliga förhållanden för den som har trätt i affärsförbindelse eller liknande förbindelse med den som är föremål för myndighetens verksamhet. Sekretess gäller hos för uppgift som avses i första stycket och som enbart hänför sig till verksamhet som gäller rådgivning inför en anmälan enligt 37 § konkurrenslagen (1993:20). När en sådan anmälan kommit in till gäller i stället sekretess enligt första stycket. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om sekretess i verksamhet som består i tillsyn och utredning. Bestämmelsen i första stycket motsvarar nuvarande bestämmelser i 8 kap. 6 § sekretesslagen, 2 § sekretessförordningen och punkt 17 i bilagan till förordningen. I första stycket 1 anges att i verksamhet som består i tillsyn och utredning gäller sekretess för uppgift om enskilds affärs- eller driftförhållanden, uppfinningar eller forskningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. I punkt 2 anges att sekretess gäller för uppgift om andra ekonomiska eller personliga förhållanden för den som har trätt i affärsförbindelse eller liknande förbindelse med den som är föremål för myndighetens verksamhet. Denna sekretess är absolut. I andra stycket har införts en ny bestämmelse som anger att sekretess gäller för uppgift hos som avser rådgivning inför en anmälan enligt 37 § KL, dvs. en anmälan om företagskoncentration. Motivet för denna regel har behandlats i avsnitt 5.9.3. Det kan antingen röra sig om uppgifter i vad som i förvaltningslagens mening är ett ärende eller röra annan förvaltningsverksamhet hos myndigheten som har anknytning till om företagskoncentrationer. Sekretesskyddet omfattar uppgifter som rör köpare och säljare, affärs- och driftförhållanden, m.m. Med rådgivning avses i detta sammanhang alla former av upplysningar, samråd och handledning, inbegripet råd, som kan förekomma mellan ett företag och inför en anmälan av en företagskoncentration. Denna sekretess är absolut. Om anmälan enligt 37 § KL görs tillämpas därefter bestämmelserna i första stycket på sådana uppgifter som faller inom tillämpningsområdet för den bestämmelsen. I tredje stycket anges på motsvarande sätt som enligt nuvarande ordning att i fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . 16 kap. 1 § Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1 8 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihets- förordningen och av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av ----------------------------------------- 3. denna lag enligt ----------------------------------------- 7 kap. 40 § såvitt avser uppgift om annat än verkställighet av beslut om vård utan samtycke 8 kap 3 §, 4 § andra stycket första meningen, 5 § första styc- ket 2 eller 6 § första stycket 2 Paragrafen innehåller bestämmelser som genom hänvisningar till olika sekretessbestämmelser i lagen anger vilka tystnadsplikter som har företräde framför meddelarfriheten. I punkt 3 har, i enlighet med vad som anförts i avsnitt 5.9.3, intagits en bestämmelse som föreskriver att meddelarfrihet inte gäller för sådana uppgifter som avses i 8 kap. 4 § andra stycket. 8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1845) om tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler 7 § Har Europeiska gemenskapernas kommission genom beslut som vunnit laga kraft eller Europeiska gemenskapernas domstol funnit att en kommun eller ett landsting lämnat stöd som står i strid med artikel 87 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, får regeringen upphäva kommunens eller beslut att lämna stödet. I fråga om rättelse av verkställighet när ett beslut upphävs skall regeln i 10 kap. 15 § kommunallagen (1991:900) gälla. Paragrafen har justerats till följd av att EG-fördragets artiklar omnumrerats genom Amsterdamfördraget, vilket har trätt i kraft . Artikel 92 har därför ersatts med 87 . Vidare har en redaktionell ändring gjorts. sammanfattning av utredningens betänkande Konkurrenslagens regler om företagskoncentration (SOU 1998:98) I betänkandet redovisas erfarenheter av och synpunkter på konkurrenslagens (1993:20) regler om kontroll av företagsförvärv. Vidare redovisas överväganden om behovet och utformningen av lagregler av detta slag. Våra slutsatser är bl.a. att konkurrensrättslig kontroll av företagskoncentrationer alltjämt behövs att de svenska kontrollreglerna bör utformas med gemenskapsrättens motsvarande bestämmelser som förebild att avgränsningen av kontrollområdet inte bör ändras att den generella anmälningsskyldigheten i princip bör behållas men till viss del inskränkas att det föreligger behov av en mer informell ordning vid förberedande handläggning av ärenden om företagskoncentrationer att regler om sträng sekretess krävs för det förberedande informella förfarandet Utredningsuppdraget Vi har i tidigare utredningsarbete sammanställt erfarenheter av och synpunkter på konkurrenslagens (KL) allmänna utformning och tillämpning samt lämnat förslag till ändring av lagen i vissa delar. Detta har redovisats i vårt tidigare betänkande (SOU 1997:20) Konkurrenslagen 1993 1996. I enlighet med tilläggsdirektiv till utredningen behandlas här om kontroll av företagsförvärv. Skäl för och emot förvärvsregler i KL Vi har försökt belysa den ekonomisk-vetenskapliga, teoretiska och erfarenhetsmässiga, grunden för regler om förvärvskontroll. Detta har skett främst genom expertstudier. Studierna bestyrker att företagskoncentrationer i vissa fall har effekter som från allmän synpunkt bör motverkas. Som helhet ger studierna emellertid också en klar bild av att det är mycket svårt att ange allmängiltiga grunder och preciserade regler för en förvärvsprövning. Sammantaget ger det material som genom expertstudierna och i övrigt har kommit fram under vår utredning stöd för uppfattningen att lagregler om kontroll av företagskoncentrationer alltjämt behövs. Vår slutsats är alltså att regler om kontroll av företagskoncentrationer också i fortsättningen skall ingå i KL. Med hänsyn till den osäkerhet som råder om de ekonomiska bedömningarna och effekterna av olika ingripanden bör dock prövningen gälla endast större koncentrationer. Vidare bör dessa ingripanden ske bara i fall som har stor ekonomisk vikt från samhällssynpunkt och där bedömningen är relativt säker. Hur bör reglerna vara utformade? Vi har inte i andra nationella lagar funnit några speciella problem- lösningar som det finns skäl att lägga till grund för ändrade svenska regler. Mot denna bakgrund anser vi att det finns två huvudalternativ för utformning av det materiella innehållet i : att behålla de nuvarande reglernas allmänna form att utforma regler i så nära överensstämmelse med EG:s regelsystem som möjligt För ett bibehållande av de nuvarande reglerna talar främst att begreppet företagsförvärv är förhållandevis klart avgränsat och har belysts i många ärenden hos . Mot användning av begreppet talar bl.a. att det kan det anses för snävt genom att det inte omfattar koncentrationsåtgärder av annat slag än förvärv och även fångar in sådana förvärv som är ointressanta från kontrollsynpunkt. För att begreppet koncentration läggs till grund för prövningsreglerna i KL talar bl.a. att marknadsmakt och skadliga effekter kan skapas genom andra koncentrationsåtgärder än äganderättsövergång, att begreppet koncentration är vedertaget i gemenskapsrättens regelsystem, att dess tillämpning där, såvitt känt, inte skapar några allvarligare tillämpningsproblem, att konkurrenslagstiftningen i övrigt till väsentlig del är konstruerad efter förebild av gemenskapsrätten samt att en ökad harmonisering med den gemenskapsrättsliga terminologin sannolikt underlättar tillämpningen av koncentrationskontrollreglerna i såväl som EG och den samverkan mellan nationella myndigheter och som är förutsatt i EG-systemet. Även de tillämpningsproblem som föreligger vid prövning av gemensamma företag och accessoriska begränsningar kommer i allt väsentligt att upphöra vid en anpassning till det gemenskapsrättsliga systemet. Vi föreslår alltså att anpassas till EG-modellen. Gränser för vilka koncentrationer som prövas På motsvarande sätt som enligt nuvarande ordning bör kontrollen av företagskoncentrationer ses som en undantagsåtgärd och bara vissa större företagskoncentrationer bör prövas. I frågan om formen för avgränsning av kontrollområdet föreslås att nuvarande konstruktionen med tröskelvärde i form av omsättningsgräns behålls. Denna regel är förhållandevis enkel att tillämpa både för konkurrensmyndigheterna och företagen. Gränsen för kontrollområdet bör anges i lagen. Att i själva lagen ange undantag för de olika typer av koncentrationer som kan antas sakna betydelse från konkurrenssynpunkt framstår från lagtekniska utgångspunkter som mindre lämpligt. För dessa fall föreslår vi en lösning som innebär ett förenklat anmälnings- och handläggningsförfarande. Viss kritik har riktats mot nivån på omsättningsgränsen . Därvid har framlagts förslag om att nivån bör höjas. Den kartläggning av inom landet verksamma företag och av förvärvs- aktiviteten som genomförts på uppdrag av utredningen ger emellertid inte underlag för att nu föreslå någon ändring av nivån på denna omsättningsgräns. Bedömningskriterier Den nuvarande svenska fövärvskontrollen har efter förebild av gemenskapsrätten utformats för att möjliggöra ingripanden mot sådana förvärv som är skadliga för konkurrensen och samhällsekonomin. De bedömningskriterier som anges i lagen måste i dessa delar i allt väsentligt också anses motsvara de bedömningskriterier som gäller enligt gemenskapsrätten. Vi har med hänsyn till det angivna inte funnit skäl att nu föreslå andra bedömningskriterier än de som gäller enligt nuvarande ordning (34 § KL). Bör den generella anmälningsskyldigheten avskaffas? Genom KL infördes regler som innebär ett avgränsat kontrollområde och generell anmälningsskyldighet enligt förebild av reglerna i EG. Vårt förslag innebär att om kontroll av företags- förvärv ytterligare anpassas till gemenskapsrätten. Vi konstaterar att det mot denna bakgrund synes krävas tungt vägande skäl om en ordning utan generell anmälningsskyldighet skall återinföras. För en ordning med generell anmälningsskyldighet med tidsfrister talar särskilt tidsvinsten och att man uppnår en viss formell stadga i kontrollsystemet. Även konkurrensmyndighetens subjektiva bedömning i frågan om anmälningsplikt begränsas vid generell anmälningsskyldighet, vilket ökar förutsägbarheten och rättssäkerheten i kontrollsystemet. Ett sådant system har också den fördelen att konkurrensmyndigheten tidigt får relevant information om förvärvet. Systemet motverkar också uppkomsten av en situation där förvärvande företaget söker överraska konkurrensmyndigheten med att integrera det förvärvade företaget i sin verksamhet. De skäl som kan anföras mot ett system med generell anmälnings- skyldighet är att anmälningsskyldigheten ofta är förenad med omfattande krav på uppgiftslämnande till konkurrensmyndigheten, vilket kan göra en anmälan komplicerad och kostsam för företagen. Det kan dock framhållas att de olägenheter som den i KL föreskrivna anmälningsskyldigheten orsakar företagen har minskat betydligt i omfattning genom de ändrade regler som gäller fr.o.m. . Ett prövningssystem som saknar regler om generell anmälnings- skyldighet förutsätter regler om frivillig anmälan. Ett sådant system förutsätter också att konkurrensmyndigheten har en sådan samlad kunskap att uppkomna fall snabbt kan bedömas. Frågan om hur en anmälan i sådant fall skall vara beskaffad innefattar flera problem rörande bl.a. form och innehåll i anmälan, tidsfrister och rättsverkningar. Vidare måste det läggas en väsentlig uppgiftsbörda på företagen även i ett system byggt på frivilliga anmälningar. Ett förenklat anmälningsförfarande där uppgiftslämnandet i vissa fall begränsas till att avse centrala uppgifter är möjlig enligt gällande ordning och kan också antas komma att omfatta ett inte obetydligt antal av de anmälningspliktiga förvärven. Även en ordning som innebär ett ökat utrymme för informella kontakter mellan och de berörda företagen kan antas bidra till att minska uppgiftslämnarbördan för företagen och nedbringa handläggningstiden. Vi framhåller i detta sammanhang det angelägna i att en sådan ordning tillskapas. Mot bakgrund av det anförda föreligger inte tillräckliga skäl att föreslå att reglerna i KL om generell anmälningsskyldighet skall upphävas. Kritik har riktats mot att nuvarande ordning medför att många företagsförvärv som saknar betydelse för konkurrensen och samhälls- ekonomin faller inom området för den generella anmälningsskyldig- heten. Vad gäller den generella anmälningsskyldighetens omfattning kan noteras att antalet förvärv som har anmälts är mindre än hälften av det antal ärenden som anmäldes 1996 respektive . Många av de anmälda förvärven har saknat eller haft ringa betydelse för konkurrensen och samhällsekonomin. har inte heller funnit anledning att anmoda förvärvsparterna att anmäla något förvärv. Vi föreslår mot denna bakgrund en viss ytterligare inskränkning av den generella anmälningsskyldigheten genom att bestämmelsen i 37 § första stycket KL formuleras så att en koncentration skall anmälas till om 1) de berörda företagen tillsammans har en omsättning föregående räkenskapsår som överstiger och 2) minst två av de berörda företagen driver verksamhet inom landet och i denna verksamhet har en omsättning föregående räkenskapsår som överstiger för vart och ett av företagen. Behov av ett informellare förfarande Företagskoncentrationer som faller inom det konkurrensrättsliga prövningsområdet rör betydande samhällsintressen och stora ekonomiska värden. Den ekonomiska omsättningen ställer normalt höga krav på en skyndsam och effektiv handläggning av sådana ärenden. Det föreligger både från allmän och näringslivets synpunkt ett starkt intresse av att det konkurrensrättsliga systemet för kontroll av företagskoncentrationer är ändamålsenligt utformat och fungerar och tillämpas på ett så effektivt och rättssäkert sätt som är möjligt. En ordning som ger ökat utrymme för ett mer informellt handläggningsförfarande i ärenden som rör koncentrationer och som ger ökat utrymme för informella kontakter mellan och berörda företag i det enskilda fallet framstår som oundgängligen nödvändig för att effektivisera handläggningen i dessa ärenden. Det bör lämpligen överlämnas till att överväga den närmare utformningen och tillämpningen av en sådan ordning. Det kan dock framhållas att gemenskapsrättens ordning med s.k. pre-notification i tillämpliga delar bör kunna tjäna som förebild. Även de mer informella handläggningsformer som tillämpas i bl.a. och bör kunna ge viss vägledning i detta hänseende. Både tryckfrihetsförordningens bestämmelser om allmän handling och sekretesslagens regler i fråga om sekretess kan dock väsentligt försvåra möjligheten till en mer informell handläggningsordning, främst vad gäller förutsättningar för informella kontakter mellan och de berörda företagen. Vi konstaterar att en förenklad handläggningsordning inte kan genomföras utan ett ökat sekretesskydd för sådana uppgifter som företagen lämnar till innan en formell anmälan enligt 37 § sker. Vi föreslår därför att sekretesskyddet för sådana uppgifter görs absolut och att denna sekretess gäller fram till den tidpunkt när anmälan lämnas in till verket. Efter denna tidpunkt bör sekretess gälla för uppgifterna i samma omfattning som enligt nuvarande ordning. lagförslag Förslag till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20) Härigenom föreskrivs i fråga om konkurrenslagen (1993:20) dels att 4 och 68 §§ skall upphöra att gälla, dels att 34-43, 57, 63 och 67 §§ samt rubrikerna före 34, 37, 38, 39 och 42 §§ skall ha följande lydelse, dels att i lagen skall införas tre nya paragrafer, 34 a, 37 a och 37 b §§, samt en ny rubrik före 34 a § av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Förbud mot företagsförvärv m.m. 34 § får på talan av förbjuda ett företagsförvärv som omfattas av anmälningsskyldighet enligt 37 § eller som har anmälts frivilligt enligt vad som anges där. Förvärvet skall förbjudas, om 1. det skapar eller förstärker en dominerande ställning som väsentligt hämmar eller är ägnad att hämma förekomsten eller utvecklingen av en effektiv konkurrens inom landet i dess helhet eller en avsevärd del av det, och 2. detta sker på ett sätt som är skadligt från allmän synpunkt. Förbud får dock inte meddelas i fråga om förvärv som har skett på en svensk eller utländsk börs, en auktoriserad marknadsplats eller någon annan reglerad marknad eller genom inrop på exekutiv auktion. I stället får förvärvaren åläggas att avyttra det som har förvärvats. En koncentration enligt denna lag föreligger om 1. två eller flera tidigare självständiga företag slås samman, eller 2. en eller flera personer, som redan kontrollerar minst ett företag, eller ett eller flera företag genom förvärv av värdepapper eller tillgångar, genom avtal eller på annat sätt direkt eller indirekt får kontroll över ett eller flera företag eller delar därav. Bildandet av ett gemensamt företag som på varaktig basis fyller en självständig ekonomisk enhets samtliga funktioner utgör en koncentration enligt första stycket 2. Förbud mot en koncentration, m.m. får på talan av förbjuda en koncentration som omfattas av anmälningsskyldighet enligt 37 § eller som har anmälts frivilligt enligt vad som anges där. Koncentrationen skall förbjudas, om 1. den skapar eller förstärker en dominerande ställning som väsentligt hämmar eller är ägnad att hämma förekomsten eller utvecklingen av en effektiv konkurrens inom landet i dess helhet eller en avsevärd del av det, och 2. detta sker på ett sätt som är skadligt från allmän synpunkt. Förbud får dock inte meddelas i fråga om en koncentration som ägt rum genom förvärv som har skett på en svensk eller utländsk börs, en auktoriserad marknadsplats eller någon annan reglerad marknad eller genom inrop på exekutiv auktion. I stället får förvärvaren åläggas att avyttra det som har förvärvats.