prop · GM0382 · 1999-01-01 00:00:00 — Det avtal för att undvika dubbelbeskattning beträffande skatter på inkomst och på förmögenhet som , , , , och undertecknade skall tillsammans med det protokoll som är fogat till avtalet och som utgör en del av detta gälla som lag här i landet. Avtalets bestämmelse i artikel 3 punkt 1 a att uttrycket inte inbegriper landskapet i fråga om den finska kommunalskatten skall inte gälla. Avtalet och protokollet är avfattade på danska, färöiska, finska, isländska, norska och svenska språken. På svenska språket har utfärdats två texter, en för och en för . Samtliga texter har samma giltighet. Den för utfärdade texten framgår av bilaga till denna lag. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 3 Ärendet och dess beredning undertecknades nu gällande dubbelbeskattningsavtal mellan och beträffande skatter på inkomst. Avtalet godkändes av (prop. 1987/88:19, 1987/88:SkU6, rskr. 1987/88:38, SFS 1987:1183) och tillämpades . Förhandlingar om ett nytt avtal fördes i och i . Ett avtalsutkast paraferades . Utkastet var upprättat på engelska. Texten översattes därefter till svenska. Den engelska texten och den svenska översättningen remitterades till Kammarrätten i och Riks- skatteverket. Remissinstanserna uttryckte önskemål om att vissa avtals- bestämmelser närmare skulle förklaras i den proposition där avtalet läggs fram för . Avtalet undertecknades i . Ett förslag till lag om dubbelbeskattningsavtal mellan och har upprättats inom . Förslag till lag om ändring i lagen om dubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna har också upprättats. Lagrådet Såsom framgår av 2 § i den föreslagna lagen om dubbelbeskattningsavtal mellan och skall avtalets beskattningsregler tillämpas endast i den mån de medför inskränkning i den skattskyldighet i som annars skulle föreligga. Ändringen i lagen om dubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna innebär endast att avtalet utvidgas till att omfatta landskapet i fråga om den finska kommunalskatten. Regeringen anser på grund härav och på grund av förslagens beskaffenhet i övrigt att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Lagrådets yttrande har därför inte inhämtats. 4 Dubbelbeskattningsavtal mellan och Regeringens förslag: Det nya dubbelbeskattningsavtalet mellan och godkänns. Vidare föreslås att avtalet skall gälla som lag här i landet och att progressionsuppräkning på grund av avtalets regler inte skall ske. Avtalstexten finns i bilaga till lagen. Remissinstanserna: och Kammarrätten har inte föreslagit några ändringar av avtalet eller i lagen. har uttryckt önskemål om redogörelse för bakgrunden till och innebörden av bestämmelsen i artikel 18.3 samt att förhållandet mellan artikel 18.3 och artikel 27.1 klargörs. Kammarrätten önskar en förklaring till artikel 8.2. Skälen för regeringens förslag: har ett dubbelbeskattningsavtal med . Det nya avtalet har anpassats efter de förändringar som skett , främst i den modell som och utveckling () utarbetar. innehöll höga källskatter på utdelning, ränta och royalty. Dessa skatter har kunnat sänkas betydligt i det nya avtalet. Dubbelbeskattningsavtal reglerar svensk beskattningsrätt. För att avtalet skall kunna tillämpas i krävs därför att avtalet gäller som lag i . I förslaget till lag föreskrivs därför att avtalet skall gälla som lag här i landet (1§). Den överenskomna avtalstexten på engelska och en svensk översättning finns i bilaga till lagen. Vidare regleras i lagen frågan om hur avtalets beskattningsregler skall tillämpas i förhållande till annan skattelag (2§). Bestämmelsen innebär att beskattning inte kan ske på grund av avtalets regler. Endast om det i annan skattelag såsom kommunalskattelagen (1928:370), lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, etc. föreskrivits en skattskyldighet kan beskattning komma i fråga. I fråga om inkomst som skall undantas från svensk skatt har enligt en progressionsregel i avtalet (artikel 22.2 b) rätt att höja skatteuttaget på den skattskyldiges övriga inkomster. Av flera skäl, bl.a. förenkling av regelsystemet och för att minska arbetsbördan för skattemyndigheterna, avstår emellertid regelmässigt från att utnyttja denna möjlighet. Ytterligare ett skäl är att det bortfall av skatt som blir följden av en utebliven progressionsuppräkning är försumbar ur statsfinansiell synpunkt. Dessa skäl motiverar ett avstående av progressionsuppräkningen även i förhållande till . I 3 § föreskrivs därför att inkomst som enligt avtalet är undantagen från beskattning i inte skall tas med vid taxeringen. Något förord- nande om progressionsuppräkning har inte föreslagits i lagen. Sådan uppräkning skall därför inte ske. Enligt artikel 28 skall de avtalsslutande staterna underrätta varandra när de konstitutionella åtgärder vidtagits som enligt respektive stats lagstiftning krävs för att avtalet skall träda i kraft. Avtalet träder i kraft efter den dag då den sista underrättelsen tagits emot. Det är således inte möjligt att nu avgöra avtalet kommer att träda i kraft. I lagförslaget har därför föreslagits att lagen träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 5 Översiktligt om skattesystemet i 5.1 Bolagsbeskattning Ett bolag anses ha hemvist i om det är grundat eller organiserat i eller enligt filippinsk lag. Den generella skattesatsen för bolag är på nettoinkomsten för . tar dock ut en minimiskatt på bolag (Minimum Corporate Income Tax, MCIT), som innebär att ett bolag alltid måste betala av bruttoinkomsten i skatt. MCIT tillämpas från och med bolagets fjärde verksamhetsår. Utländska bolag med hemvist i beskattas på samma sätt som filippinska bolag men bara för den del av inkomsten som har källa i . Utländska bolag som saknar hemvist i beskattas på bruttoinkomsten i . Skattesatsen är för . Företag som är verksamma i internationell trafik beskattas även på bruttoinkomsten i . Skattesatsen är två och en halv procent. Inkomst från utländska filialer i beskattas på samma sätt som inhemska bolag. Om filialens vinst eller del därav överförs till utlandet beskattas beloppet, utan avdrag för annan filippinsk skatt, med en skattesats på ( branch profits tax ). Eventuell dubbelbeskattning undanröjs med tillämpning av dubbelbeskattningsavtal eller genom avräkning av eller avdrag för den utländska skatten med stöd av intern rätt. 5.2 Investeringsfrämjande åtgärder I finns speciella ekonomiska zoner. Bolag som etablerar sig i en sådan zon är befriade från skatt i 4 . Därefter betalar sådana bolag en skatt på på bruttoinkomsten. Den skatten ersätter samtliga skatter och inkluderar importavgifter. I finns vidare särskilda skatteregler för regionala huvudkontor. Om kontorets verksamhet består i att vara centrum för tillsyn, kommunikation eller samordning för en koncerns dotterbolag och filialer i är huvudkontoret befriat från skatt. Om verksamheten består i utveckling, forskning och liknande beskattas huvudkontoret med en skattesats på , förutsatt att deras verksamhet inte omfattar försäljning av varor och tjänster. Det finns också särskilda regler för beskattning av högre tjänstemän inom en koncern (s.k. expatriatlagstiftning). De beskattas med en skattesats på av bruttoinkomsten. 5.3 Beskattning av fysiska personer Medborgare bosatta i beskattas för sin världsvida inkomst. Icke bosatta medborgare och utländska fysiska personer (oavsett om de är bosatta i eller ej) beskattas bara för inkomster med källa i . Beskattning sker enligt en progressiv skatteskala på 1 . beskattades medborgare i för sin världsvida inkomst, oavsett om de var bosatta i eller ej. En utländsk fysisk person som inte är bosatt i men stannar där som överstiger anses vara verksam där. Beskattning sker då på nettoinkomsten i enlighet med den progressiva skatteskalan (utdelning beskattas dock enligt en proportionell skattesats på ). Om perioden understiger anses han inte vara verksam där. Beskattning sker då på bruttoinkomsten med en skattesats på . Under förutsättning av reciprocitet medges filippinska medborgare och utländska fysiska personer som är bosatta i avräkning för utländsk skatt. 5.4 Källskatter Utdelning från ett inhemskt bolag med hemvist i till ett annat inhemskt eller utländskt bolag med hemvist i är befriat från skatt. Utdelning till ett utländskt bolag som inte har hemvist i beskattas normalt med en slutlig källskatt på . Ränta och royalty som betalas till ett inhemskt bolag eller till ett utländskt bolag med hemvist i beskattas med en skattesats på . Ränta och royalty som betalas till ett utländskt bolag som inte har hemvist i beskattas med en skattesats på . Utdelning som betalas till en utländsk fysisk person som inte är bosatt i men bedriver verksamhet där beskattas med en källskatt på . Om en sådan personen inte är verksam i beskattas utdelningen . Utdelning från bolag med hemvist i som betalas till filippinsk medborgare eller utländsk fysisk person som är bosatt i beskattas med en skattesats på . Royalty och ränta som betalas till filippinsk medborgare (oavsett om han är bosatt i eller inte) beskattas med en skattesats på . En utländsk fysisk person som inte är bosatt i men bedriver verksamhet där beskattas på samma sätt som en filippinsk medborgare. Royalty och ränta som betalas till en utländsk fysisk person som inte är bosatt i och inte bedriver verksamhet där beskattas med en skattesats på . 6 innehåll Avtalet ansluter nära till den modell som och utveckling () rekommenderar för bilaterala dubbelbeskattningsavtal ( Model Tax Convention on Income and on Capital ). 6.1 Avtalets tillämpningsområde Artikel 1 anger de personer som omfattas av avtalet. Enligt artikeln, som överensstämmer med motsvarande artikel i modellavtal, skall avtalet tillämpas på de personer som har hemvist i en avtalsslutande stat eller i båda avtalsslutande staterna. För att avtalet skall vara tillämpligt krävs dels att fråga är om sådan person som avses i artikel 3.1 c eller d, dels att denna person i enlighet med bestämmelserna i artikel 4.1 har hemvist i en avtalsslutande stat. På grund av dessa bestämmelser är avtalet endast tillämpligt i fråga om personer som enligt den interna lagstiftningen i en avtalsslutande stat är skattskyldig där på grund av domicil, bosättning, plats för företagsledning eller annan liknande omständighet. Uttrycket inbegriper endast person som är obegränsat skattskyldig, dvs. en person som är skattskyldig för hela sin världsvida inkomst och inte person som är skattskyldig i endast för inkomst härifrån. Den skattskyldighet som avses i avtalet är inte någon formell eller symbolisk skattskyldighet. Skattskyldigheten skall i princip innebära en skyldighet att erlägga skatt enligt de reguljära inkomstskattetabeller för olika inkomster som normalt tillämpas för personer som hör hemma i staten i fråga. Det är således inte tillräckligt att personen i fråga endast har en sådan anknytning till hemviststaten som normalt medför obegränsad skattskyldighet till t.ex. bolagsskatt. I artikel 4.1 föreskrivs att person med hemvist i en avtalsslutande stat även innefattar staten och dess offentligrättsliga organ, politiska underavdelningar och lokala myndigheter. För att avtalet skall vara tillämpligt på inkomst som förvärvas av handelsbolag eller dödsbon gäller vissa i artikel 4.1 angivna villkor. Ett handelsbolag eller dödsbo som hör hemma i en av de avtalsslutande staterna är med tillämpning av den angivna bestämmelsen berättigat att erhålla nedsättning av t.ex. kupongskatt på utdelning i källstaten i enlighet med reglerna i artikel 10, till den del handelsbolagets eller dödsboets inkomst är skattepliktig i hemviststaten på samma sätt som inkomst som tillfaller en person som har hemvist där. Det spelar därvid ingen roll om det är handelsbolaget eller dödsboet eller dess delägare som är skattesubjekt. Har t.ex. ett handelsbolag som hör hemma i en av de avtalsslutande staterna tre delägare varav endast två har skatterättsligt hemvist i samma stat som handelsbolaget i fråga medan den tredje hör hemma i en tredje stat, har handelsbolaget om dess inkomster såsom i beskattas hos delägarna rätt att erhålla de nedsättningar av källskatt som följer av avtalets regler beträffande två tredjedelar av den inkomst som uppbärs från den andra avtalsslutande staten. Artikel 2 anger de skatter på vilka avtalet är tillämpligt. I artikel 2.3 räknas de utgående skatter upp som omfattas av avtalet. Avtalet är inte tillämpligt på förmögenhet. Den svenska statliga förmögenhetsskatten omfattas således inte av avtalet. Avtalet hindrar inte att förmögenhet beskattas enligt svenska interna regler även om förmögenheten innehas av person som enligt avtalets regler har hemvist i . Inte heller den statliga fastighetsskatten omfattas av avtalet. Dubbelbeskattning av t.ex. privatbostad som en i bosatt person innehar i kan dock undanröjas med tillämpning av lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt. Av artikel 2.4 framgår att avtalet skall tillämpas även på skatter av samma eller i huvudsak likartat slag som efter undertecknandet av avtalet påförs vid sidan av eller i stället för de skatter som anges i artikel 2.3. 6.2 Definitioner Artikel 3 innehåller definitioner av vissa uttryck som förekommer i avtalet. Innehållet i artikeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande artikel i modellavtal. I artikel 3.1 e definieras uttrycken företag i en avtalsslutande stat och företag i den andra avtalsslutande staten . Uttrycken åsyftar en person med hemvist i en avtalsslutande stat respektive en person med hemvist i den andra avtalsslutande staten som bedriver rörelse. Eftersom uttrycket person avser både fysisk och juridisk person innebär detta t.ex. att om en fysisk person med hemvist i bedriver rörelse i så är denna fysiska person vid tillämpningen av avtalet att anse som ett företag i . När det gäller tolkning av dubbelbeskattningsavtal och då bl.a. den i artikel 3.2 intagna bestämmelsen hänvisas till vad som anförts i propositionen om 1989 års dubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna (prop. 1989/90:33 s. 42 f.). Här skall endast framhållas att om traktaträtten tar sikte på att vid tvist mellan parterna om avtalets innebörd tolka parternas, dvs. staternas, avsikt med en bestämmelse i ett visst avtal och inte att reglera förhållandet mellan skattskyldiga och staten. Dubbelbeskattningsavtal skall i princip tolkas som annan svensk lagstiftning, dvs. enligt sin ordalydelse och med stöd av offentliga förarbeten. Artikel 4 innehåller regler som avser att fastställa var en person skall anses ha hemvist vid tillämpningen av avtalet. Artikeln avviker något från modellavtal genom den ovan nämnda regleringen för handelsbolag och dödsbon. Hemvistreglerna i avtalet har inte någon betydelse för var en person skall anses vara bosatt enligt intern skattelagstiftning, utan såsom uttryckligen framgår av avtalstexten regleras endast frågan om hemvist vid tillämpningen av avtalet. Detta innebär att avtalets hemvistregler inte är avgörande för om man vid beskattningen i t.ex. skall ta ut kupongskatt eller inkomstskatt enligt lagen om statlig inkomstskatt på utdelning som betalas från . På utdelning från ett svenskt bolag till en fysisk person som är skatterättsligt bosatt i enligt intern svensk skattelagstiftning, men som har hemvist i en annan stat enligt dubbelbeskattningsavtal, tas således skatt ut enligt bestämmelserna i lagen om statlig inkomstskatt. Reglerna i de avtalsslutande staternas interna lagstiftning inverkar däremot på avtalets hemvistbegrepp. En förutsättning för att få hemvist i någon av de avtalsslutande staterna enligt avtalet är att personen i fråga anses bosatt enligt intern rätt i någon av de avtalsslutande staterna eller i båda. Artikel 4.2 reglerar dubbel bosättning för fysiska personer, dvs. fall där den skattskyldige enligt svenska regler för beskattning anses bosatt i och enligt reglerna för beskattning i anses bosatt där. Vid tillämpningen av avtalet skall i sådana fall den skattskyldige anses ha hemvist endast i den avtalsslutande stat i vilken han har hemvist enligt nämnda avtalsbestämmelse. En person som anses bosatt i såväl som i enligt respektive stats interna lagstiftning men som vid tillämpningen av avtalet anses ha hemvist i skall i fråga om de inkomster till vilka har beskattningsrätten enligt avtalet, vid taxeringen i beskattas enligt de regler som gäller för här bosatta, vilket medför rätt att erhålla t.ex. grundavdrag och allmänna avdrag. Artikel 5 definierar fast driftställe. Artikeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestämmelse i modellavtal. Det viktigaste undantaget utgör artikel och 5.2 h samt artikel 5.4. Artikel 5.2 innehåller en uppräkning på intet sätt uttömmande av exempel, som vart och ett kan anses utgöra ett fast driftställe. Dessa exempel skall dock ses mot bakgrund av den allmänna definitionen i artikel 5.1. Detta innebär att de exempel som räknas upp i artikel 5.2 skall tolkas så att dessa platser för affärsverksamhet utgör fasta driftställen endast om de uppfyller villkoren i artikel 5.1. Artikel och 5.2 h samt artikel 5.4 är utformade enligt modellavtal (United Nations Model Double Taxation Convention Between Developed and Developing Countries, 1980). Bestämmelsen om fast driftställe i svensk lagstiftning finns i punkt 3 av anvisningarna till 53 § kommunalskattelagen. För att ett företag i skall kunna beskattas för inkomst av rörelse från fast driftställe i enligt artikel 7 i avtalet krävs att företaget har fast driftställe såväl enligt intern svensk lagstiftning som enligt bestämmelserna i avtalet (jfr 2 § i den föreslagna lagen om dubbelbeskattningsavtal mellan och ). 6.3 Avtalets beskattningsregler Artiklarna 6 21 innehåller avtalets regler om fördelning av beskattningsrätten till olika inkomster. Avtalets uppdelning i olika inkomster har endast betydelse för tillämpningen av avtalet och således inte vid bestämmandet av till vilket inkomstslag och vilken förvärvskälla inkomsten skall hänföras enligt svensk intern skattelagstiftning. När beskattningsrätten fördelats enligt avtalet sker beskattning i enligt svensk lagstiftning. Har rätten att beskatta en viss inkomst i inskränkts genom avtalet måste denna begränsning iakttas. I de fall en inkomst får beskattas i en avtalsslutande stat enligt bestämmelserna i artiklarna 6 21, innebär detta naturligtvis inte att den andra staten fråntagits rätten att beskatta inkomsten i fråga. Beskattning får i sådant fall ske även i den andra staten, om det är möjligt enligt dess interna skattelagstiftning, men den dubbelbeskattning som uppkommer i sådant fall måste undanröjas. Hur detta genomförs framgår av artikel 22. Inkomst av fast egendom får enligt artikel 6 beskattas i den stat där egendomen är belägen. Artikeln överensstämmer med motsvarande bestämmelse i modellavtal, bortsett från att definitionen av fast egendom uttryckligen omfattar även byggnader . Bakgrunden till detta är att byggnad enligt svensk rätt i vissa fall är lös egendom. Vid tillämpningen av avtalet anses alltid byggnad som fast egendom och inkomst av sådan byggnad får alltid beskattas här om byggnaden finns i även om inkomsttagaren har hemvist i . Enligt kommunalskattelagen och lagen om statlig inkomstskatt beskattas inkomst som härrör från fast egendom i vissa fall som inkomst av näringsverksamhet. Vid tillämpningen av avtalet bestäms dock rätten att beskatta inkomst av fastighet med utgångspunkt i artikel 6. Detta hindrar inte från att beskatta inkomsten i inkomstslaget näringsverksamhet vid taxeringen här. Observera att artikeln endast behandlar situationen att en person med hemvist i en avtalsslutande stat har fast egendom belägen i den andra avtalsslutande staten. Inkomst av fast egendom som är belägen i den skattskyldiges hemviststat eller i en tredje stat behandlas i artikel 21. Royalty från fast egendom eller för nyttjande av eller rätten att nyttja mineralförekomst, källa eller annan naturtillgång behandlas också som fast egendom vid tillämpningen av avtalet. Annan royalty beskattas enligt artikel 12. Definitionen av fast egendom omfattar även nyttjanderätt till fast egendom och således bl.a. bostadsrätter. Artikel 7 innehåller regler om beskattning av rörelseinkomst. Sådan inkomst beskattas enligt huvudregeln i artikel 7.1 endast i den stat där företaget har hemvist. Om företaget bedriver rörelse från fast driftställe i den andra staten, får emellertid inkomst som är hänförlig till driftstället beskattas i den andra staten. Begreppet fast driftställe har definierats i artikel 5 och avser att reglera när ett företag i en avtalsslutande stat skall anses ha sådan närvaro eller bedriva sådan verksamhet i den andra avtalsslutande staten att denna andra stat skall få beskatta en del av företagets rörelseinkomst. Bestämmelserna i artikel 7 är identiska med motsvarande bestämmelser i modellavtal. Om ett företag som hör hemma i bedriver rörelse i från fast driftställe här, skall vid inkomstberäkningen tillämpas svenska regler men beskattningen får inte stå i strid med bestämmelserna i dubbelbeskattningsavtalet. Vid fördelningen av inkomster mellan fast driftställe och huvudkontor skall armlängdsprincipen användas, dvs. till det fasta driftstället skall hänföras den inkomst som detta driftställe skulle ha förvärvat om det hade varit ett helt fristående företag som bedrivit verksamhet av samma eller liknande slag under samma eller liknande villkor och avslutat affärer på normala marknadsmässiga villkor med det företag till vilket driftstället hör (artikel 7.2). Artikel 7.3 innehåller vissa regler för hur utgifter som uppkommit för ett fast driftställe skall behandlas. Därvid klargörs att t.ex. allmänna förvaltningskostnader för ett fast driftställe som uppkommit hos företagets huvudkontor är en utgift som får dras av hos det fasta driftstället. Ingår i inkomst av rörelse inkomster som behandlas särskilt i andra artiklar i detta avtal, som t.ex. ränta, royalty eller utdelning, regleras beskattningsrätten till sådana inkomster i dessa andra artiklar (artikel 7.7). Artikel 8 behandlar beskattning av inkomst av rörelse från internationell trafik. Sådana inkomster beskattas enligt huvudregeln i artikel 8.1 endast i den stat där det företag som bedriver verksamheten har hemvist. I artikel 8.2 har intagits en bestämmelse som innebär att inkomst från en avtalsslutande stat (källstaten) som förvärvas av ett företag i den andra avtalsslutande staten genom användning av skepp eller luftfartyg i internationell trafik även får beskattas i källstaten. Källskatten får dock inte överstiga det lägsta beloppet av en och en halv procent av de bruttointäkter som har källa i denna stat eller den lägsta skatten som får tas ut på inkomst av samma slag, förvärvad under liknande förhållanden av person med hemvist i en tredje stat. Enligt intern filippinsk skattelagstiftning beskattas företag som är verksamma i internationell trafik för den del av bruttoinkomsten som har källa i med en skattesats på två och en halv procent (jfr avsnitt 5). Genom bestämmelsen i artikel 8.2 begränsas detta skatteuttag till högst en och en halv procent av bruttoinkomsten. De särskilda reglerna för SAS i artikel 8.4 innebär att avtalet endast reglerar beskattningen av den del av SAS inkomst som är hänförlig till den svenske delägaren. Artikel 9 innehåller regler om omräkning av inkomst vid obehörig vinstöverföring mellan företag med intressegemenskap. Artikeln överensstämmer med modellavtal. De i artikel 9.1 angivna reglerna innebär inte någon begränsning av en avtalsslutande stats rätt att enligt intern lagstiftning vidta omräkning av ett företags resultat utan anger endast i vilka fall den i artikel 9.2 angivna justeringen är avsedd att göras. Artikel 10 behandlar beskattning av utdelning. Definitionen av uttrycket utdelning som finns i artikel 10.3 överensstämmer i huvudsak med den i modellavtal. Definitionen gäller endast vid tillämpningen av artikel 10. Om uttrycket förekommer i andra artiklar kan det ha en annan innebörd.