prop · GM03143 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringen har i detta syfte för avsikt att i budgetpropositionen för föreslå en förstärkning av stöden till litteratur och kulturtidskrifter och andra stöd inom utgiftsområde 17 med . Det ankommer på regeringen att utforma närmare föreskrifter om villkoren för medlens utbetalning och fördelning. Sammantaget medför dessa åtgärder att inom området kulturverksamhet kan uppfylla sju punkter för samiska, sex punkter för finska och fyra punkter för meänkieli i minoritetsspråkskonventionens del III. Dessutom uppfyller ramkonventionens bestämmelser inom detta område. 8.3 Massmedier 8.3.1 Radio och TV Regeringens bedömning: Vid beredningen av nya sändningstillstånd för programföretagen i allmänhetens tjänst, , och avser regeringen ta upp frågan om att ge chib samma särställning i programverksamheten som ges samiska, finska och meänkieli. Kommitténs förslag: Stämmer i huvudsak överens med regeringens bedömning. Remissinstansernas synpunkter: De olika minoritetsgrupperna framför att de i första hand vill få ökade sändningstider på sina respektive språk. vill dessutom gärna att det bedrivs sändningar både på nord-, lule- och sydsamiska. anser att förslaget bör inkludera ökad programverksamhet som riktar sig till romska barn och ungdomar. har inga invändningar mot kommitténs förslag vad gäller villkoren för programverksamheten. och är dock inte positiva till förslaget. hänvisar till bristande resurser medan menar att kommitténs förslag strider mot kravet på programföretagens självständiga ställning. Sändnings- villkoren bör enligt i stället ha karaktären av ram- bestämmelser. Skälen för regeringens bedömning: I minoritetsspråkskonventionen finns flera punkter som behandlar TV- och radiosändningar. I artikel 7.3 anges att respekt, förståelse och tolerans för minoritetsspråk bör vara ett mål inte bara för olika slag av undervisning och utbildning utan även för massmedia. Bestämmelser om massmedia finns i övrigt i artikel 11. I artikeln finns olika nivåer för staternas åtagnaden. Enligt artikel 11.1a) skall staterna vidta åtgärder eller uppmuntra och/eller underlätta åtgärder för inrättandet av minst en radiostation och en TV-kanal på landsdels- eller minoritetsspråk. Staterna kan också välja att vidta åtgärder för att radiostationer och TV-kanaler skall tillhandahålla program på landsdels- eller minoritetsspråk. I artikel 11.d) finns en liknande bestämmelse om att staterna bör uppmuntra och/eller underlätta produktionen av radio- och TV-program på landsdels- eller minoritetsspråk. Enligt artikel 11.c) skall staterna antingen uppmuntra och/eller underlätta inrättandet av minst en TV-kanal på landsdels- eller minoritetsspråk, eller uppmuntra och/eller underlätta regelbunden sändning av TV-program på dessa språk. Artikel 11.1f) innehåller olika bestämmelser om finansiellt stöd till massmedia på landsdels- eller minoritetsspråk. I artikel 11.2 som har rikstäckande tillämpning anges att staterna förbinder sig att garantera friheten att från grannländer direkt ta emot radio- och TV-sändningar på språk som brukas i samma eller liknande form som ett landsdels- eller minoritetsspråk. I ramkonventionens artikel 9 anges att staterna skall inom ramen för sina rättssystem säkerställa att personer som tillhör en nationell minoritet inte utsätts för diskriminering när det gäller deras tillträde till massmedia. Inom den rättsliga ramen för radio- och televisionssändningar skall staterna vidta åtgärder för att underlätta tillträde till massmedia för personer som tillhör nationella minoriteter samt säkerställa att de ges möjlighet att framställa och använda sina egna media. uppfyller artikel 7.3 i minoritetsspåkskonventionens del II och artikel 11.1a)iii), 11.1d), 11.1f)ii) och 11.2 i del III för samtliga landsdels- eller minoritetsspråk och 11.1c)i) för finska. uppfyller även ramkonventionens artikel 9 för de nationella minoriteterna. Regeringen beslutar om sändningstillstånd för programföretagen i allmänhetens tjänst, , och . Public service-företagen har ett stort ansvar för att sändningarna skall vara tillgängliga för alla som bor i och för att olika minoriteters behov skall tillgodoses. I villkoren för sändningstillstånden som gäller från till utgången av står angivet att programföretagen är skyldiga "att beakta språkliga och etniska minoriteters behov. Samiska, finska och tornedalsfinska skall inta en särställning". sänder dagliga nyhetssändningar, aktualitetsmagasin, dokumentärfilmer och barnprogram på finska. På samiska sänds ett vuxenmagasin och ett barnprogram. har också vidtagit förberedelser för att börja sända en programserie på meänkieli. Inom programverksamhet sänds program både på finska och meänkieli i P7 Finska. Denna kanal täcker in hela programverksamhet på finska såväl för rikssändningar som för den lokala och regionala sändningsverksamheten. startade P7 Finska som första kanal sändningar över det digitala nätet vilket kraftigt ökat sändningstiden. För den samiska befolkningen finns Sámi Radio som är den viktigaste nyhetskällan. chib och romsk kultur omfattas emellertid inte av den särställning som samiska, finska och meänkieli har i villkoren för sändningsrätten. Sändningstillstånden för programföretagen i allmän- hetens tjänst, , och upphör att gälla vid utgången av . Vid beredningen av kommande tillståndsperiod för nämnda programföretag avser regeringen ta upp frågan om att ge chib samma ställning i programverksamheten som ges samiska, finska och meänkieli. Ett eventuellt sådant förslag bör inte föranleda någon ökad medelstilldelning eller höjda TV-avgifter. En liknande insats för jiddisch är inte aktuell då antalet talare av jiddisch i är för få för att motivera att språket får en särställning i programverksamheten för medieföretag i allmänhetens tjänst. 8.3.2 Tidningar Regeringens bedömning: Det är väsentligt att dagstidningar på samiska, finska och meänkieli ges tillräckligt stöd. Nuvarande presstödsregler uppfyller detta krav. Kommitténs bedömning: Stämmer i huvudsak överens med regeringens bedömning. Remissinstansernas synpunkter: anser det viktigt att behålla de generella regler som finns för driftsstöd enligt presstödsförordningen. Skälen för regeringens bedömning: Artikel 11.1e) i minoritetsspråkskonventionen innehåller olika bestämmelser om tid- ningar eller publicering av tidningsartiklar på landsdels- eller minoritets- språk. I ramkonventionens artikel 9.3 finns en bestämmelse som innebär att staterna inte skall hindra personer som tillhör nationella minoriteter från att framställa och använda tryckta media. I artikel 9.4 anges vidare att staterna inom ramen för sina rättssystem skall vidta lämpliga åtgärder i syfte att underlätta tillträde till massmedia för personer som tillhör nationella minoriteter. uppfyller artikel 11.1e)i) i minoritetsspråkskonventionens del III för landsdels- eller minoritetsspråken. Även ramkonventionens artikel 9.3 och 9.4 uppfylls för de nationella minoriteterna. När det gäller villkoren för statligt presstöd finns förmånligare villkor för ekonomiskt stöd till dagstidningar som vänder sig till språkliga minoriteter i presstödsförordningen (1990:524). En särskild regel ger möjlighet för en generösare bedömning för utgivning av en dagstidning i under förutsättning att del av innehållet är på finska. Dagstidningar på samiska har möjlighet att få statligt stöd via . Den finskspråkiga dagstidningen, Ruotsin och , som skrivs både på finska och meänkieli får presstöd. 8.4 Arkivfrågor Regeringens bedömning: Möjligheterna till insamling, arkivering och vetenskaplig bearbetning av språkligt material på minorietsspråk bör utredas. Kommitténs förslag: Stämmer i huvudsak överens med regeringens bedömning. Remissinstansernas synpunkter: Många remissinstanser är positiva till kommitténs förslag. menar emellertid att det finns behov av statligt stöd till det sverigefinska arkivet. Samernas folkhögskola vill helst att de samiska samlingarna lokaliseras till eller samordnas med det samiska museet i . framför att man gärna tar sig an uppgiften att verka för att minoriteternas arkivaliska kulturarv bevaras och tillgängliggörs. Detta kräver dock enligt en långsiktig resurstilldelning. Skälen för regeringens bedömning: Minoritetsspråkskonventionens artikel 12 innehåller en bestämmelse rörande arkivering. I artikel 12.1g) anges att i fråga om kulturell verksamhet och kulturella inrättningar skall staterna uppmuntra och/eller underlätta upprättande av organ med uppgift att insamla samt förvara, presentera eller offentliggöra verk framställda på landsdels- eller minoritetsspråk. uppfyller minoritetsspråkskonventionens artikel 12.1g) för samiska. ges statligt stöd till i syfte att användas till stöd för samisk kultur och språk och till en samisk arkivarietjänst som inrättats i under . Arkivariens uppgift är att samla in, bevara, vetenskapligt bearbeta och publicera språkligt material om bl.a. dialekter, ortnamn och folkminnen. Någon motsvarighet till riktat statligt stöd för sådant arbete med finska, meänkieli, chib och jiddisch finns inte. Sverigefinska arkivet som delvis har samma uppgifter när det gäller finska språket får dock visst statligt stöd för sin verksamhet. När det gäller jiddisch har tagit hand om en privat samling av litteratur på jiddisch. finns ett särskilt bibliotek kallat Nordkalottbiblioteket i där man samlat dokumentation, forskning och litteratur om utvecklingen på Nord- kalotten i äldre och modern tid. Bevarande, vård och tillhandahållande av det skriftliga kulturarvet, såväl som det digitalt framställda, bör ske under betryggande former, dvs. vid något av landets etablerade arkiv eller under överinseende av arkivutbildad personal. Det är väsentligt att också enskilda som tillhör nationella minoriteter får möjlighet att ta del av historiska dokument på det egna språket . Regeringen avser därför att ta initiativ till en översyn syftande till att inom ramen för det nuvarande statliga stödet till denna verksamhet finna lämpliga former för att bevara dokument på minoritetsspråken. Dessa åtgärder medför att kan uppfylla den nämnda artikeln i minoritetsspråkskonventionens del III för samtliga landsdels- eller minoritetsspråk. 8.5 Äldreomsorg Regeringens bedömning: bör ges i uppdrag att kartlägga äldreomsorgen för finsktalande äldre i kommuner med ett stort antal äldre som använder finska. Syftet är att ta fram ett antal goda exempel på åtgärder som ger bra resultat. Kommitténs förslag: Kommittén har föreslagit att ett utredningsarbete inleds om en nationell lagstiftning om rätt till äldreomsorg på finska och samiska. Remissinstansernas synpunkter: De remissinstanser som kommenterat utredningens framställning ger stöd till förslaget. och kommuner tillstyrker förslaget. kommun anser att förslaget skall utvidgas så att även romer får del av äldreomsorg på chib i kommuner med en stor romsk befolkning. anser att samisktalande äldre i de kommuner där det finns tillräckligt många äldre som använder samiska skall ges en lagfäst rätt att få hela eller delar av den äldreomsorg av personal som behärskar samiska. Skälen för regeringens bedömning: Av minoritetsspråkskonven- tionens artikel 13.2c) följer att en stat i den utsträckning de offentliga myndigheterna är behöriga skall tillse att det i social omsorg vid institutioner såsom sjukhus och särskilda boendeformer för äldre erbjuds möjlighet till vård och behandling på landsdels- eller minoritetsspråk. Regeringens förslag i avsnitt 7.5 innebär att delvis uppfyller denna punkt när det gäller äldreomsorg i förvaltningsområdena för samiska respektive finska och meänkieli. Kommunerna skall kunna erbjuda alla medborgare en god äldrevård. I vissa fall innebär det att vården för att den skall nå önskat resultat bör ske på det modersmål som individen i fråga talar. Därtill kommer den omständigheten att det har visat sig att äldre kan förlora kunskaperna i det sist inlärda språket men behåller kunskaperna i det först inlärda språket. Det finns dock vissa svårigheter med att erbjuda alla äldre som så önskar vård på deras modersmål. Dels saknas det ofta tvåspråkig personal, dels kan det innebära stora kostnader när det gäller mindre grupper. Den finskspråkiga minoriteten är den största minoriteten i . Sverigefinnarna bor relativt koncentrerat till vissa orter i landet och utgör ett sådant antal att det borde finnas goda möjligheter att erbjuda finsktalande äldreomsorg till en inte alltför stor kostnad. Dessutom är situationen sådan att det inom kan förväntas finnas ett stort antal äldre finsktalande som är i behov av äldreomsorg. I kommuner som har en stor andel finsktalande borde verksamheten t.ex. kunna omorganiseras så att finskspråkig personal förs samman med finskspråkiga vårdbehövande. Det kan i sammanhanget också nämnas att fr.o.m. har finsktalande äldre i likhet med andra äldre som bosätter sig i en annan kommun en lagstadgad rätt att i den kommunen ansöka om hjälp i hemmet och särskilt boende m.m. (6h § socialtjänstlagen). En sådan ansökan skall behandlas som om den enskilde var bosatt i inflyttningskommunen. Denna åtgärd kan bidra till att äldre finsktalande får bättre möjligheter att få äldreomsorg på sitt språk om de så önskar. till 1996 genomförde tillsammans med finska föreningar i landet ett projekt bl.a. för att förmå de kommuner där många äldre finsktalande är bosatta att organisera äldreomsorgen så att finsktalande äldre kunde få vård och omsorg av finsktalande personal. Av ett trettiotal tillfrågade kommuner med stor andel finsktalande äldre genomförde tre kommuner projekt för att anpassa äldreomsorgen efter de äldre finsktalandes behov nämligen, , och kommuner. Resultatet av projekten i dessa kommuner har varit positivt och har redovisats i engångstidningen , som en del av invandrarprojekt. Projektet ligger väl i linje med minoritetsspråkskonventionens krav när det gäller att erbjuda äldreomsorg för dem som använder ett landsdels- eller minoritetsspråk på det egna språket. Det är mot denna bakgrund otillfredsställande att så få kommuner deltagit i projektet. Tidigare undersökningar från har visat att många kommuner anser att det skulle bli kostsamt att organisera äldreomsorgen så att finsktalande får möjlighet att få vård och omsorg av finsktalande personal. har dock redovisat en annan uppfattning och påpekat att kostnaden för en omorganisering av äldreomsorgen kan kompenseras av att kostnader för anlitande av tolk helt försvinner om kommunerna istället för enspråkig personal använder personal som både kan svenska och finska. Det har också i vissa fall visat sig att finsktalande äldre har behövt mindre vård och omsorg som en följd av att de har blivit bemötta av personal som behärskar deras eget språk. har också beslutat om medel för försöksverksamheter med uppsökande verksamhet bland äldre (prop. 1998/99:1, bet. 1998/99:SoU1, rskr. 1998/99:104). Syftet med försöksverksamheterna är att bygga upp kunskaper om hur ohälsa och vårdbehov bland äldre kan förebyggas. Försöksverksamheterna skall bedrivas på olika håll i landet med skiftande socio-demografiska och strukturella förutsättningar. har regeringens uppdrag att följa upp och utvärdera resultatet av verksamheterna. Dessa försöksverksamheter kan vara ett sätt att få bättre kunskap om olika gruppers behov, t.ex. sverigefinnarnas. I syfte att ge olika exempel på äldreomsorg som tar hänsyn till önskemål från finsktalande äldre avser regeringen ge i uppdrag att inom befintliga ramar kartlägga äldreomsorgen för finsktalande i kommuner med ett stort antal äldre som använder finska. Inom ramen för en sådan kartläggning kan också erfarenheter från tidigare projektet tas till vara. 8.6 Översättning av vissa författningar till minoritetsspråk Regeringens bedömning: Författningar som särskilt rör de nationella minoriteternas rättigheter bör översättas till samiska, finska och meänkieli. Kommitténs förslag: Stämmer i huvudsak överens med regeringens bedömning. Remissinstansernas synpunkter: Endast ett fåtal instanser har kommenterat kommitténs förslag. kommun, och är positiva till förslaget. anser att alla grundlagar och de vanligaste lagarna skall översättas till samiska, finska och chib. anser att samtliga lagar, förordningar och föreskrifter som särskilt berör samer eller minoriteter skall översättas till samiska. Skälen för regeringens bedömning: Av minoritetsspråkskonven- tionens artikel 9.3 framgår att staterna kan förbinda sig att på landsdels- eller minoritetsspråk tillhandahålla de viktigaste lagtexterna och de texter som särskilt hänför sig till de personer som använder dessa språk, såvida dessa inte tillhandahålls på annat sätt. uppfyller inte minoritetsspråkskonventionens artikel 9.3. Bestämmelserna i artikel 9 gäller landsdels- och minoritetsspråk, dvs. för svensk del samiska, finska och meänkieli. För att uppfylla åtagandet i artikel 9.3 kommer initiativ att tas inom till översättning av vissa författningar till dessa språk. Det gäller de författningar som är särskilt viktiga för dessa minoritetsgrupper och som särskilt berör dem i deras egenskap av minoritetsgrupper. Exempel på lagar som bör översättas till dessa minoritetsspråk är de lagar som regeringen föreslår i denna proposition. Till samiska bör vidare bl.a. rennäringslagen (1971:437) och sametingslagen (1992:1433) översättas. Grundläggande lagstiftning som rör fri- och rättigheter, bl.a. i rege- ringsformen, är vidare av stor betydelse för samtliga minoritetsgrupper. Sådan lagstiftning bör därför översättas till minoritetsspråken. Dessa åtgärder medför att kan uppfylla den nämnda artikeln i minoritetsspråkskonventionens del III för samtliga landsdels- eller minoritetsspråk. 8.7 Inflytande för de nationella minoriteterna Regeringens bedömning: De nationella minoriteterna bör ges möjlighet till inflytande och samråd i frågor som berör dem. Formerna för detta bör övervägas särskilt. Kommitténs förslag: Stämmer i huvudsak överens med regeringens bedömning. Remissinstansernas synpunkter: Remissinstanserna är i huvudsak positiva till förslaget. Nordiska framför att romerna är särskilt måna om att man får vara med och påverka beslut som rör deras språk och kultur. betonar också betydelsen av inflytande i internationella sammanhang t.ex. genom FN, och . Skälen för regeringens bedömning: Av minoritetsspråkskonven- tionens artikel 7.4 framgår att staterna vid fastläggande av sin politik i fråga om landsdels- eller minoritetsspråk skall ta hänsyn till de behov och önskemål som uttrycks av de grupper som använder sådana språk. De uppmuntras också att i mån av behov inrätta organ för att ge råd till myndigheterna i frågor som hänger samman med landsdels- eller minoritetsspråk. Av artikel 12.1f) framgår vidare att staten skall uppmuntra deltagande av dem som företräder talare av landsdels- eller minoritetsspråk då beslut tas om resurser för och planering av kulturell verksamhet. I ramkonventionens artikel 15 anges att staterna skall skapa nödvändiga förutsättningar för att personer som tillhör nationella minoriteter effektivt skall kunna delta i det kulturella, sociala och ekonomiska livet samt i offentliga angelägenheter, särskilt de som berör dem. uppfyller både minoritetsspråkskonventionens artikel 7.4 i del II och artikel 12.1f) i del III för samiska. Därtill uppfyller i huvudsak även artikel 15 i ramkonventionen för de nationella minoriteterna. Det är enligt regeringens mening viktigt att de som direkt berörs av de åtgärder som vidtas till följd av den nya minoritetspolitiken också skall få möjlighet att framföra sina synpunkter och önskemål innan beslut fattas. En möjlighet för nationella minoriteter att få inflytande i politiska beslut finns genom det svenska kommittéväsendet och remissförfarandet. Kommittéerna kan vara parlamentariskt tillsatta men även intresseorganisationer kan vara representerade. Vid beredning av regeringsärenden skall, enligt 7 kap. 2 § regeringsformen, organisationer och enskilda i den omfattning som behövs lämnas tillfälle att yttra sig. Detta innebär att minoritetsgrupper, såväl som andra grupper, skall ges tillfälle att yttra sig i ärenden som särskilt berör dem. Genom inrättandet av finns både en representativ institution som företräder samerna och former för påverkan av beslut som berör dem i . På nordisk basis bildades det Nordiska . Rådets ledamöter väljs vid samekonferenser av ombud från de samiska riksorganisationerna i , och i . fick även de ryska samerna medlemskap i , som därefter fick namnet . Rådet representerar nu hela det samiska folket. fanns ett nordiskt samiskt språksamarbete inom ramen för . Därefter beslutades att språkarbetet skulle överföras till de tre sametingen. har sametingen åter utarbetet former för ett nordiskt samiskt språksamarbete som skall underställas ett nytt samiskt samarbetsorgan, samiskt parlamentariskt råd. De tre sametingen har tillsammans med två samiska föreningar i träffat ett avtal om den nya samiska språknämnden. Den samiska språknämnden skall bli samernas gemensamma högsta beslutsorgan i samiska språkfrågor. Nämnden skall arbeta för samtliga samiska språkvarieteter och verksamheten skall syfta till att bl.a. värna om och befrämja samiskan, ombesörja terminologiskt arbete, utveckla samisk språkforskning och förbättra samiskans status. I detta sammanhang kan också nämnas Nordiskt samiskt institut, som tillkom efter beslut av . Institutet skall genom forskning, utredningar, utbildning och serviceverksamhet bistå den samiska befolkningen både i teoretiska och praktiska frågor. Det skall också arbeta för att majoritetsbefolkningen och myndigheterna får korrekt information om samerna och samernas situation. En annan form för medverkan och påverkan är den som sker genom den romska arbetsgruppen vid . Arbetsgruppen som bildades har arbetat med att ta fram förslag till åtgärder för att främja romernas situation i det svenska samhället. Förslagen har presenterats i rapporten (Ds 1997:49). Arbetsgruppen består av företrädare för olika departement, myndigheter och . Gruppens arbete kan ses som ett första steg mot en form av samråd mellan myndigheter och representanter för romerna i ärenden som berör dem. Det finns flera skäl till att de nationella minoriteterna bör ha möjlighet att påverka beslut som rör dem själva. Ett centralt skäl är att de nationella minoriteterna själva är bäst lämpade att se den egna gruppens behov och önskemål. Därför är det väsentligt att det förs en dialog mellan myndigheter på olika nivåer och de nationella minoriteterna då beslut fattas i frågor som berör de nationella minoriteterna. Enligt regeringens mening är det viktigt att de nationella minoriteterna ges vidgade möjligheter till inflytande. Frågan om de närmare formerna för detta och hur ett fortlöpande samråd i frågor som berör språken skall kunna äga rum mellan myndigheter och företrädare för samerna, sverigefinnarna, tornedalingarna, romerna och judarna bör övervägas närmare. Tillsammans med de nationella minoriteterna själva bör bl.a. noga övervägas hur denna utveckling kan stödjas på bästa sätt. Det kan visa sig att olika former för samråd och påverkan passar olika väl för olika grupper. Det finns också anledning att utvärdera de former för påverkan och samverkan som finns . Som tidigare redovisats i avsnitt 6 är avsikten även att inrätta en regional arbetsgrupp inom i för att följa upp de regionala insatserna. I gruppen bör företrädare för kommunerna i förvaltningsområdena för samiska, finska och meänkieli ingå liksom representanter för och för dem som använder nämnda språk i dessa områden. En uppgift för arbetsgruppen bör vara att utvärdera vilket resultat de regionala reglerna och övriga åtgärder som vidtagits till stöd för samiska, finska och meänkieli samt för den samiska, finska och tornedalska kulturen fått för språkens och kulturernas ställning i området. För åtgärder som avser inflytande för de nationella minoriteterna samt uppföljningsinsatser har regeringen beräknat .