prop · GM0348 · 1999-01-01 00:00:00 — Om aktieägaren visar att utomstående i betydande om- fattning äger del i företaget och har rätt till utdelning gäller inte vad som sägs i andra meningen, om inte särskilda skäl föreligger. Härvid beaktas även förhållan- dena under de fem beskattningsår som närmast föregått beskatt- ningsåret. Vad som avses med fö- retag och utomstående framgår av 12 e mom. andra stycket. Har aktien förvärvats under beskattningsåret och har bolaget tidigare lämnat utdelning, får den nya ägaren inte beräkna något lätt- nadsbelopp. Med anskaffningskostnad avses det anskaffningsvärde som skulle ha använts vid beräkning av realisationsvinst, om aktien avyttrats vid tid- punkten för utdelningen. För aktie som har förvärvats före ingången av respektive ingången av får bestämmelserna i 12 c mom. andra respektive tredje styckena tillämpas. 24 § 2 mom. Med avyttring av egendom avses försäljning, byte eller därmed jämförlig överlåtelse av egendom. Med avyttring jäm- ställs också att tiden för utnytt- jande av en option löpt ut utan att optionen har utnyttjats. Avyttring av ett finansiellt instrument anses också föreligga om det företag som givit ut instrumentet 2 mom. Med avyttring av egendom avses försäljning, byte eller därmed jämförlig överlåtelse av egendom. Med avyttring jäm- ställs också att tiden för utnytt- jande av en option löpt ut utan att optionen har utnyttjats. Avyttring av ett finansiellt instrument anses också föreligga dels i de situatio- ner som avses i 7 § lagen (1999:000) om skatteregler för ersättning från insättningsgaranti och investerarskydd, dels om det företag som givit ut instrumentet 1. upplöses genom konkurs eller, om det är ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening, när företaget försätts i konkurs, 2. träder i likvidation, 3. upplöses genom en sådan fusion eller fission som anges i 4 respek- tive 5 § lagen (1998:1603) om beskattning vid fussioner, fissioner och verksamhetsöverlåtelser eller 4. upplöses genom att avregistreras efter enligt punkt 5 eller 6 av övergångsbestämmelserna till lagen (1994:802) om ändring i aktiebolagslagen. Med avyttring avses däremot inte utlåning av egendom för blankning. Avyttring anses inte heller föreligga när en andel definitivt förlorar sitt värde i fall som avses i 3 § 8 mom. tredje stycket. En delägare i ett handelsbolag skall anses ha avyttrat sin andel i bola- get om andelen inlöses eller bolaget upplöses. Har andelen övergått till någon annan på annat sätt än genom köp, byte eller därmed jämförligt fång och är det justerade ingångsvärdet enligt 28 § negativt, skall beskattning ske som om andelen avyttrats. Inlöses andel i värdepappersfond eller utskiftas fondens behållna till- gångar till fondandelsägare i samband med att fonden upplöses, skall avyttring av andelen anses ha skett mot vederlag motsvarande vad fond- andelsägaren uppbär vid inlösen eller utskiftning. Detsamma gäller om medlem avgår ur en ekonomisk förening. Utnyttjas ett finansiellt instrument, som avser teckningsrätt, delrätt, företrädesrätt till teckning av vinstandelslån, köpoption, termin, options- rätt, konvertibelt skuldebrev eller konvertibelt vinstandelsbevis, för för- värv av aktier eller annan egendom, anses detta inte som en avyttring av det utnyttjade instrumentet. Anskaffningsvärdet för den förvärvade egen- domen är summan av anskaffningsvärdet för instrumentet och annat ve- derlag. Vid en sådan fusion eller fission som anges i 4 respektive 5 § lagen om beskattningen vid fusioner, fissioner och verksamhetsöverlåtelser gäller - om villkoren i 9 och 10 §§ den lagen är uppfyllda - inte bestämmelsen i första stycket 3 finansiellt instrument som innehas av det eller de överta- gande företagen Denna lag träder i kraft, i fråga om 3 § 1 b mom. , och i fråga om 24 § 2 mom. . Bestämmelserna i 3 § 1 b mom. i sin nya lydelse tillämpas första gången vid taxering. Bestämmelserna i 24 § 2 mom. i sin nya lydelse tillämpas första gången vid taxering. 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter dels att 3 kap. 22 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 3 kap. 32 d §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 kap. 22 §1 Kontrolluppgift om inkomstränta och fordran skall lämnas av 1. central värdepappersförvarare som avses i lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument, 2. den som yrkesmässigt bedrivit inlåning eller på annat sätt yrkesmäs- sigt ombesörjt att pengar blivit räntebärande, 3. den som gett ut skuldförbindelse för den allmänna marknaden, 4. förening som från medlemmar mottagit pengar för förräntning, 5. i fråga om statens sparobligationer, 6. den som driver valutahandel samt värdepappersinstitut hos vilket utländskt fondpapper eller rättighet eller skyldighet som anknyter till så- dant fondpapper förvaras i depå eller kontoförs, 7. , 8. förvaltare som i sådan egen- skap är införd i det register som förs av en central värdepappers- förvarare enligt lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella in- strument. 8. förvaltare som i sådan egen- skap är införd i det register som förs av en central värdepappers- förvarare enligt lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella in- strument, 9. försäkringsgivare som betalat ut ersättning på grund av försäk- ring som avses i 5 kap. 2 § lagen (1991:981) om värdepappersrö- relse. Kontrolluppgift skall lämnas för 1. den som gottskrivits ränta eller till vilken ränta betalats ut (borgenär), 2. innehavare av marknadsnoterad fordran som avses i 3 § första stycket 7 lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt med undantag för premieobligation som getts ut , 3. den som har varit antecknad som innehavare av utländskt rän- tebärande fondpapper eller rättig- het eller skyldighet som anknyter till sådant fondpapper. 3. den som har varit antecknad som innehavare av utländskt rän- tebärande fondpapper eller rättig- het eller skyldighet som anknyter till sådant fondpapper, 4. den som fått ersättning enligt lagen (1999:000) om investerar- skydd eller på grund av sådan för- säkring som avses i 5 kap. 2 § la- gen om värdepappersrörelse. Kontrolluppgiften skall ta upp den ränta som den uppgiftsskyldige sammanlagt gottskrivit eller betalat ut till borgenären, dennes samman- lagda fordran på den uppgiftsskyldige vid årets utgång och avdragen pre- liminär skatt. I fall som avses i första stycket 6 skall uppgift lämnas om ränta som utbetalats eller gottskrivits samt om innehavet i depån eller den kontoförda fordringen vid årets utgång. Kontrolluppgift skall vidare läm- nas för upplupen men inte förfallen avkastning (räntekompensation) vid avyttring av fordran eller andel i sådan värdepappersfond som avses i 27 § 6 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. För marknadsnoterad fordran skall kontrolluppgiften ta upp det vid årets utgång senast noterade värdet ökat med upplupen avkastning som inte omfattas av detta värde. Innehas ett konto av mer än en person skall ränta och fordran fördelas lika mellan innehavarna, om inte annat förhållande är känt för den upp- giftsskyldige. I fråga om konto för vilket samtliga innehavare inte redo- visas enligt bestämmelserna i 57 § andra stycket skall dock den totala räntan och fordran redovisas utan fördelning. Avser en utbetalning också annat än ränta och kan den uppgiftsskyl- dige inte ange hur stor del därav som utgör ränta, skall i stället för ränta det sammanlagt utbetalda beloppet redovisas. En skattskyldig, som uppdrar åt en utländsk förvaltare att i sådan egen- skap föras in i ett register som förs av en central värdepappersförvaltare enligt lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument, skall utan dröjsmål till lämna ett skriftligt medgivande till insyn i depå eller konto som han har hos förvaltaren. Kontrolluppgift om avyttring av finansiellt instrument skall, i annat fall än som avses i 22, 32 a eller 32 c §, lämnas av 1. , 2. försäkringsgivare som betalat ut ersättning på grund av försäk- ring som avses i 5 kap. 2 § lagen (1991:981) om värdepappersrö- relse. Kontrolluppgift skall lämnas för fysisk person och dödsbo. Kon- trolluppgiften skall ta upp den er- sättning som avser avyttrade fi- nansiella instrument, antalet fi- nansiella instrument samt deras slag och sort. Avser en utbetalning också an- nat än ersättning för finansiella instrument och kan den uppgifts- skyldige inte ange hur stor del därav som utgör ersättning för dessa, skall i stället det samman- lagt utbetalda beloppet redovisas. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Den nya lydelsen skall dock tillämpas endast på sådan försäkringsersättning som avser skada som inträffat efter lagens ikraft- trädande. 3 Ärendet och dess beredning överlämnade (Fi 1996:06) betänkandet Ett svenskt investerarskydd (SOU 1997:125). I betänkandet föreslås en ny lag om investerarskydd. Förslaget grundar sig på rådets direktiv /9/EG av om system för ersättning till investerare. På grund av direktivet åligger det att införa ett investerarskydd. Banker med värdepappersrörelse samt värdepappersbo- lag och vissa utländska företag som driver värdepappersrörelse från filial här i landet (institut) skall vara anslutna till investerarskyddet. Enligt utredningens förslag till lag om investerarskydd skall investe- rare ha en direkt rätt till ersättning från ett investerarskyddsföretag. Med investerare avses enligt förslaget den som anlitat ett av en tjänst i värdepappersrörelsen. Rätt till ersättning från investerar- skyddet föreslås inträda om ett institut som är anslutet till investerar- skyddet försätts i konkurs och investeraren inte kan få ut sina finansiella instrument eller medel som tillhör honom. Rätt till ersättning föreligger också om en filial till ett utländskt värdepappersinstitut tillhör investerar- skyddet och en behörig myndighet i institutets hemland förklarat att fi- nansiella instrument och medel hos institutet inte är tillgängliga. Skyddet föreslås gälla för egendom som institutet innehaft på grund av ett förvalt- ningsuppdrag eller som ett led i förmedlingen av en transaktion. Enligt förslaget skall skyddet täcka egendomens marknadsvärde vid utgången av den dag konkursbeslutet meddelas. Ersättningen betalas utan självrisk men med ett högsta belopp per investerare och institut om . Ett värdepappersbolag är enligt 5 kap. 2 § lagen (1991:981) om värde- pappersrörelse skyldiga att ha en försäkring för skadeståndsskyldighet som företaget kan komma att ådra sig vid utförande av tjänster i rörelsen. Enligt 1 kap. 1 § andra stycket samma lag gäller lagens bestämmelser i tillämpliga delar även för utländska företags verksamhet i . In- vesterarens rätt till ersättning från investerarskyddet skall inte påverkas av att denne kan få ersättning från sådan ansvarsförsäkring. I anslutning till utredningens förslag till lag om investerarskydd upp- kom ett antal frågor med skatterättslig anknytning, nämligen dels hur er- sättningen från investerarskyddet skulle behandlas i inkomstskattehän- seende, dels om det skulle införas en kontrolluppgiftsskyldighet. Hit hör också frågan om den inkomstskattemässiga behandlingen av försäk- ringsersättningar. I en inom utarbetad promemoria Skattefrågor och investerarskydd (Ds 1998:47) togs de nu nämnda frå- gorna upp till behandling. Förslagen i promemorian utgick från ett sådant investerarskydd som föreslagits av . betänkande har remissbehandlats och det har därefter utarbetats en proposition med förslag till lag om investerar- skydd (prop. 1998/99:30). Propositionen har överlämnats till . Den nya lagen om investerarskydd föreslås träda i kraft . I propositionen föreslås bl.a. - till skillnad från utredningens förslag - att investerarskyddet skall handläggas av i stället för ett privat investerarskyddsföretag. genomfördes på aktieägarnivå en lättnad i beskattningen av utdelning från små och medelstora företag. Lättnaden i beskattningen innebär att viss del av utdelning undantas från beskattning. Det belopp som på så sätt undantas från beskattning, det s.k. enkelbeskattade belop- pet, skall beräknas på visst sätt. I underlaget för beräkningen ingår bl.a. det s.k. löneunderlaget som finns i 3:12-systemet. Med 3:12-systemet avses de särskilda beskattningsregler som finns i 3 § 12 a - e mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, , för fåmansföretag i vilka aktie- ägare eller närstående är eller har varit verksam i betydande omfattning, dvs. aktien är en s.k. kvalificerad aktie. I promemorian Skattefrågor och investerarskydd behandlades även frågan hur löneunderlaget i lättnadsre- geln skall beräknas när aktieägaren har en kvalificerad aktie. En sammanfattning av promemorian Skattefrågor och investerarskydd (Ds 1998:47) finns i bilaga 1 och promemorians lagförslag i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan- serna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr Fi 98/2102). Regeringen tar i detta ärende upp de skatte- och kontrolluppgiftsförslag som behandlades i promemorian. Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets ytt- rande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Regeringen har i huvudsak följt Lagrådets förslag utom såvitt avser den föreslagna bestämmelsen i 7 § lag om skatteregler för ersättning från insättningsgaranti och investerarskydd. Skälen för att regeringen valt att inte följa Lagrådets förslag i denna del utvecklas närmare i avsnitt 4.1. Efter Lagrådets granskning har en saklig ändring gjorts i 3 § 1 b mom. första stycket SIL. Detta anges i författningskommentaren till berörd paragraf. Förutom de ändringar som föreslagits av Lagrådet har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. 4 Ersättning från försäkring eller investerar- skyddet 4.1 Ersättning från investerarskyddet Regeringens förslag: Ersättning från investerarskyddet skall i första hand anses avse medel (kapitalbelopp och ränta). Kapitalbeloppet skall anses utgå före räntan. Därefter skall ersättningen avse de finan- siella instrument som omfattas av skyddet. Ersättningen skall vara skattepliktig i den utsträckning den avser fi- nansiella instrument. Till den del som ersättningen för medel innefat- tar ersättning för ränta skall denna beskattas som en inkomstränta. Er- sättning för kapitalbelopp skall inte anses som skattepliktig i inkomst- slaget kapital. De finansiella instrument som omfattas av investerarskyddet skall anses avyttrade för att ersättningen fastställs. Ersätt- ningen skall vid inkomstbeskattningen behandlas som ersättning för instrumenten varvid vanlig reavinstberäkning skall göras. I de fall som en intäkt vid avyttring av ett finansiellt instrument skulle ha be- skattats som en ränteintäkt skall i stället sådan beskattning ske. Om ersättningen för finansiella instrument avser såväl marknads- noterade som icke marknadsnoterade instrument skall ersättningen i första hand anses avse marknadsnoterade finansiella instrument om inte den som har rätt till ersättningen yrkar annat. Om en i bosatt fysisk person eller en i hemma- hörande juridisk person får ersättning från ett utländskt investerar- skydd skall beskattning av ersättningen ske som om ersättningen hade betalats ut från det svenska investerarskyddet. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regering- ens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget. Näringslivets Skattedelegation, , och avstyrker förslaget om att ersättning från investerarskyddet skall beskattas och anser att investeraren skall kunna återställa den situation som rådde innan skadan inträffade. Delegationen, och har även avstyrkt förslaget beträffande den skattemässiga behandlingen av återbetalt belopp och menar att återbetalt belopp skall - för att upprätthålla fullt skattemässigt värde - behandlas som en ränteutgift. har påpekat att det av förslaget inte framgår hur en ersättning som betalas ut från ett utländskt institut till en i bosatt person skall beskattas. Vidare anför att det ur administrativ synpunkt vore en fördel om de skattskyldiga hade full valfrihet i fördelningen av en ersättning. Även Näringslivets Skattedelegation anser att, om ersättning från investerarskydd skall beskattas, investeraren bör ha rätt att själv få välja hur ersättningen skall fördelas. har anfört att det är att föredra att tidpunkten för att ett finansiellt instrument skall anses avyttrat knyts till utbetalningen av ersättningen. Skälen för regeringens förslag Rätt till ersättning från investerarskyddet föreligger enligt propositionen med förslag till lag om investerarskydd endast för finansiella instrument som tillhör en investerare och som ett svenskt värdepappersinstitut eller en filial i till ett utländskt värdepappersinstitut förfogar över i samband med att en investeringstjänst utförs. Vidare omfattar investerar- skyddet medel som institutet eller filialen har tagit emot med redovis- ningsskyldighet i samband med att en investeringstjänst utförs. Om rätt till ränta föreligger enligt lag eller avtal, skall ersättning för medel även omfatta ränta till och med dagen för konkursbeslutet. Med investerare och således den som har rätt till ersättning avses såväl fysiska personer som juridiska personer. Vad som således kan ersättas genom investerarskyddet är dels medel (kapitalbelopp och ränta), dels finansiella instrument som inte går att få ut från konkursboet. Den skattemässiga behandlingen av en ersättning för kapitalbelopp kan vara olika beroende av om ersättningen är att hänföra till inkomstslaget kapital eller inkomstslaget näringsverksamhet. I in- komstslaget kapital är dock en ersättning för kapitalbelopp alltid skatte- fri. Om ersättningen för medel till någon del innefattar ränta uppkommer emellertid i såväl inkomstslaget kapital som inkomstslaget näringsverk- samhet fråga om och hur den skall beskattas. Däremot skall en ersättning vid en avyttring av finansiella instrument i normalfallet reavinstbeskattas. I den civilrättsliga lagstiftningen om investerarskydd har begreppen medel och finansiella instrument använts. I en skattelagstiftning som anknyter till den civilrättsliga lagstiftningen bör samma terminologi an- vändas. Förslaget om skatteregler för ersättning från investerarskyddet ansluter sig sålunda till de i lag om investerarskydd tillämpade begreppen medel och finansiella instrument. Medel Enligt propositionen med förslag till lag om investerarskydd skall om rätt till ränta föreligger enligt lag eller avtal, ersättning för medel även om- fatta ränta till och med dagen för konkursbeslutet (8 § i lag om investerarskydd). Ränta på banktillgodohavanden, obligationer och andra fordringar är skattepliktig enligt 3 § 1 mom. första stycket SIL. Detta talar för att sådan ränta som kan ingå i ersättning för medel bör beskattas. trädde lagen (1995:1571) om insättningsgaranti i kraft. Enligt denna lag kan under vissa förutsättningar den som satt in kapital på konto i bank få ersättning när en bank försatts i konkurs. När ersättning betalats ut från insättningsgarantin anses enligt lagen (1995:1592) om skattereg- ler för ersättning från insättningsgaranti den del av ersättningen som av- ser upplupen ränta som inkomstränta och skall beskattas. Även detta talar för att ersättningen från investerarskyddet i den del den avser ränta skall behandlas som inkomstränta. Det saknas anledning att behandla ersätt- ning för ränta genom investerarskyddet på annat sätt. Den del av ersätt- ningen som avser ränta bör därför vid inkomstbeskattningen behandlas som en inkomstränta. I den utsträckning som det ingår ränta i ersättning för medel skall denna således beskattas ersättningen betalas ut i enlighet med kontantprincipen. Ersättning för finansiella instrument Skäl kan anföras såväl för som mot skatteplikt för sådan ersättning som avser finansiella instrument. Som skäl för att ersättningen skall vara skattefri talar främst att den som ersatts för en förlust av egendom bör kunna återställa den situation som rådde innan skadan inträffade. En be- skattning av ersättningen kan motverka detta. Ett skäl för att ersättningen skall anses skattepliktig är att de finansiella instrumenten kan anses avyttrade i och med att de inte går att få ut från institutet eller konkursboet. Att en avyttring har skett som ägaren inte själv valt påverkar inte ett sådant synsätt. I 24 § 2 mom. SIL anges att med avyttring avses försäljning, byte eller därmed jämförlig överlåtelse av egendom. Avgörande för om en avyttring skett är att egen- domen eller en del av egendomen definitivt avhänts ägaren (se prop. 1989/90:110 s. 392). En avyttring anses normalt föreligga när bindande avtal ingåtts. Genom skattereformen infördes bestämmelser om att beskattning inom reavinstsystemet skall ske redan vid avyttringstillfället. En förutsättning för att beskattning skall kunna ske är emellertid att stor- leken på vinst respektive förlust kan beräknas med tillräcklig säkerhet . Som jämförelse kan nämnas den situation då ett företag som gett ut ett finansiella instrumentet försätts i konkurs. Enligt bestäm- melser i 24 § 2 mom. SIL anses då det finansiella instrumentet avyttrat varvid reavinstbeskattning skall ske. Om en avdragsgill reaförlust upp- kommer till följd av avyttringen inträder avdragsrätten vid samma tid- punkt. Ytterligare ett skäl mot en skattefrihet är att om ersättningen inte anses som skattepliktig skulle inte heller avdrag för eventuella reaför- luster medges. En annan lösning kan vara att ersättning för finansiella instrument är skattefri i de fall den som erhåller ersättningen därefter återanskaffar de förlorade finansiella instrumenten. En sådan ordning skulle emellertid kräva en omfattande och relativt komplicerad reglering för bl.a. beräkning av anskaffningskostnad m.m. Det kan dessutom gå mellan skadan och utbetalningen av ersättningen. För flertalet av investerarna torde det inte vara möjligt att återanskaffa de förlorade in- strumenten innan ersättningen erhållits. Detta innebär att den tid under vilken en återanskaffning måste tillåtas ske, mot bakgrund av de civil- rättsliga reglerna för investerarskydd, inte torde kunna understiga i vart fall från inträffad skada, dvs. institutets konkurs eller den tidpunkt då en behörig myndighet i ett instituts hemland förklarat att de finansiella instrumenten eller medlen inte är tillgängliga. Det är inte heller säkert att investeraren väljer att återanskaffa hela sitt innehav eller att detta ens är möjligt. Det är knappast rimligt att belasta skattesystemet med en sådan reglering för det relativt få fall som kan antas komma att ersättas från investerarskyddet. Sammanfattningsvis talar således övervägande skäl för att i den ut- sträckning som investerarskyddet ersätter finansiella instrument ersätt- ningen bör vara skattepliktig. Regeringen anser att - trots den kritik som vissa remissinstanser riktat mot förslaget - att sådan skatteplikt skall infö- ras. De ersatta finansiella instrumenten skall anses avyttrade och rea- vinstberäkning skall ske. I de situationer som ersättningen skulle ha be- skattats som en ränta, t.ex. beträffande obligationer, skall sådan beskatt- ning ske i stället för reavinstbeskattning. Det framstår inte som alldeles klart när det kan bli aktuellt att begära ersättning från investerarskyddet för förlorade finansiella instrument. Vanligtvis torde separationsrätt föreligga till investerarens egendom. Tänkbara situationer är emellertid dels då egendomen är sammanblandad med egendom som tillhör annan, dels då egendomen inte finns kvar. Det är emellertid nödvändigt att avgöra de genom investe- rarskyddet ersatta finansiella instrumenten skall anses avyttrade. Om de finansiella instrumenten verkligen är avyttrade i tiden före konkursen gäller allmänna reavinstregler. Detta gäller oberoende av om investeraren känt till avyttringen eller inte.