prop · GM03100D1 · 1999-01-01 00:00:00 — Det borde ha bidragit till låg löneglidning eftersom reallöneökningarna blev betydligt högre än parterna räknade med när avtalen slöts. Preliminärt utfall registrerar en löneglidning på , vilket tyder på att löneglidningstakten har avtagit ytterligare, trots att de avtalade löneökningarna blev betydligt lägre än för de tre närmast föregående åren. Eftersom det fortfarande saknas mycket löneutbetalningar avseende 1998 antas dock löneglidningen komma att revideras , vilket är relativt lågt historiskt sett. Trots relativt låga nominella löneökningar ökade dock reallönerna med betydligt mer än parterna på arbetsmarknaden räknade med för avtalsförhandlingarna, eftersom den faktiska inflationen blev lägre än väntat. Således blev företagens lönsamhet sämre än beräknat vilket försämrar de framtida förutsättningarna för en god sysselsättningsutveckling. Flera faktorer kan samverka till att löneglidningen förblir låg . Pristrycket i ekonomin i såväl producent- som konsumentledet väntas bli fortsatt lågt, som lönsamheten redan i utgångsläget är pressat i vissa branscher. Givet de nominella löneökningar som antas i prognosen och den prisutveckling som prognostiserats, kommer reallönerna åren 1999 2002 att stiga med i genomsnitt . Det är betydligt mer än den genomsnittliga reallöneökningen . Diagram 7.1 Timlöneutveckling i ekonomin som helhet Eftersom lönesättningen i större utsträckning än tidigare kommer att fastställas på lokal nivå har arbetsgivarna större möjlighet att direkt fördela lönerna med hänsyn tagen till individuella prestationer och rekryteringsläget. De behöver därmed inte justera det relativa löneläget bland de anställda via löneglidning i samma utsträckning som . I några avtal finns det också inslag av större flexibilitet vad gäller arbetstidens förläggning, vilket kan leda till minskade kostnader för övertid. En annan faktor som kan bidra till låg löneglidning är att det inte antas ske några fler höjningar av löntagarnas avgifter och inkomstskatter. Även om det finns flera faktorer som talar för att löneglidningen kommer att fortsätta att vara låg framöver finns det ändå risk för att den kan bli högre än vad som antas i prognosen. I samband med att efterfrågan på arbetskraft stiger kan det uppstå brist på arbetskraft inom vissa branscher, vilket kan öka lönetrycket. Blir löneglidningen hög inom vissa branscher eller för vissa yrkesgrupper finns det risk för att löneökningarna drivs upp även inom andra branscher eller regioner. Historiskt sett har följsamheten mellan löneökningarna varit stor mellan olika branscher och sektorer, trots att förutsättningarna, i form av vinstläge och sysselsättningsutveckling, har varierat. Som tidigare nämnts medför avtalskonstruktionerna inom kommunsektorn att det är svårt att avgöra de avtalsmässiga löneökningarnas storlek. har fastställt definitiva avtalsmässiga löneökningar och det avtalet ger högre löneökningar än de höjningar som angetts som lägsta utrymme i de övriga avtalen inom den kommunala sektorn. Därför finns en risk att löneökningarna inom resterande delen av sektorn kommer att överstiga lägstautrymmet med . Framför allt gäller det medlemmar som har blivit utlovade mer än övriga landstingsanställda, enligt ett avtal som slöts 1995. Eftersom de lokala avtalsförhandlingarna har försenats inom kommunerna är det ännu för tidigt att avgöra hur stora löneökningarna utöver lägstautrymmet blev . Om löneglidningen för perioden 2000 överstiger antagandet i prognosen finns det risk för att sysselsättningsutvecklingen blir svagare än prognostiserat. Företagen har ett begränsat utrymme att övervältra ökade kostnader på konsumenterna när penningpolitiken anpassas för att uppnå inflationsmålet. Den tilltagande internationella priskonkurrensen bidrar också till att det är svårare att höja priserna. Därmed skapar höga löneökningar i första hand press på företagen att rationalisera verksamheten som tvingas föra en stramare penningpolitik för att klara inflationsmålet, vilket dämpar sysselsättningsutvecklingen. Om inte företagen klarar av att öka produktiviteten i samma takt som reallönerna stiger, sjunker företagens vinstmarginaler, vilket kan leda till att tillväxten i ekonomin hämmas och att sysselsättningsutvecklingen dämpas. Internationell jämförelse Lönerna i har stigit med några tiondels procentenheter mer än genomsnittet i övriga . De högre kostnadsökningarna har kompenserats av en försvagad valuta och snabbare produktivitetstillväxt i . antas att produktivitetsutvecklingen i blir något högre än i övriga . antas dock kronan appreciera. Därmed är det viktigt att lönerna i inte ökar snabbare än i de viktigaste konkurrentländerna för att inte konkurrenskraften för svensk exportindustri skall försämras. Om inte företagen kan kompensera eventuella högre kostnadsökningar genom att rationalisera verksamheten eller att sänka vinstmarginalerna, tvingas de höja exportpriserna. Det leder till minskad efterfrågan på svenska varor och därmed svagare tillväxt och sysselsättning. De löneökningar som antas i prognosen ligger ungefär i linje med utvecklingen i övriga . Tabell 7.2 Arbetskraftskostnad per anställd i näringslivet enligt Årlig procentuell förändring 1997 1998 1999 2000 1,7 1,5 2,8 3,1 2,3 2,2 2,1 2,2 4,1 0,3 1,8 2,4 5,4 6,0 5,1 4,6 3,1 1,7 3,1 3,0 2,1 2,1 2,2 2,0 3,7 4,2 4,7 5,1 1,7 3,0 2,2 4,0 10,6 6,4 5,0 4,5 5,8 5,6 5,9 6,0 2,6 3,0 3,9 3,6 5,0 4,5 4,5 4,5 3,4 2,8 3,1 3,4 Sverige1 3,1 4,3 3,6 3,8 EU 3,3 2,6 3,1 3,2 1 prognos. Se fotnot 2 Källa: Economic Outlook, 8 Inflation Inflationstrycket är mycket lågt i svensk ekonomi. fram t.o.m. februari har inflationen, mätt som förändringen av konsumentprisindex (KPI) , legat på eller under noll procent. De exceptionellt låga inflationstalen förklaras till stor del av att vissa övergående effekter såsom fallande räntekostnader för egnahemsägare och sänkta skatter (framför allt fastighets- och tobaksskatterna) har hållit ned KPI. Även bortsett från dessa tillfälliga faktorer har priserna generellt varit mycket låga . Till exempel låg årsgenomsnittet enligt det av definierade måttet på underliggande inflation, UND1X där ovan nämnda temporära effekter har exkluderats från KPI, 1998. Ett lågt resursutnyttjande, begränsade löneökningar och mycket låga internationella priser talar för att inflationstrycket kommer att vara fortsatt lågt . beräknas inflationen enligt KPI ligga på för att sedan närma sig . Uppgången i KPI förklaras av att de faktorer som tillfälligt håller ned KPI successivt avtar. Rensat för detta, dvs. enligt UND1X, beräknas inflationen ligga stabilt på något under hela prognosperioden. I den medelfristiga kalkylen antas klara inflationsmålet så att inflationen ligger på fr.o.m. . Eftersom inflationen förväntas vara beräknas årsgenomsnittet för bli . Inflationen har i vår omvärld, liksom i , sjunkit . Bildandet av EMU och en fortsatt liberalisering av handeln innebär sannolikt fortsatt låga prisökningar . Dessutom har avmattningen i den globala tillväxten skapat en kraftig prispress på en rad områden. Importpriset på bearbetade varor steg visserligen mot slutet av till följd av försvagningen av kronan, vilket med viss eftersläpning delvis kan slå igenom i konsumentledet, men importpriserna föll sedan kraftigt inledningsvis . I denna prognos har antagits att kronan ska appreciera från 124 till 119 uttryckt i det konkurrensvägda TCW-indexet. Förstärkningen av kronan, tillsammans med fallande världsmarknadspriser på bearbetade varor, beräknas leda till att priserna i importledet faller under loppet av 1999 och därmed bidrar till att sänka konsumentpriserna i . förväntas de internationella råvarupriserna stiga i takt med återhämtningen i den internationella konjunkturen, vilket ger ett blygsamt bidrag till inflationen i . Förväntningarna om framtida prisökningar påverkar bl.a. nominella lönekrav och arbets- givarnas bedömning av utrymmet för höjda löner och har därigenom stor betydelse för den framtida prisutvecklingen. Låga inflationsförväntningar kan också främja en prismedvetenhet som begränsar företagens möjligheter att övervältra ökade kostnader på efterföljande led. Av senaste undersökningar framgår att inflationsförväntningarna överlag har fallit . Inom såväl hushåll som näringsliv ligger förväntningarna om den framtida inflationen i linje med inflationsmål. Nedgången i obligationsräntorna visar att trovärdigheten för stabila priser har befästs . En jämförelse mellan långa reala och nominella statsobligationer tyder på mycket låga inflationsförväntningar för . Sammantaget speglar de låga inflationsförväntningarna att inflationsmål har vunnit i förtroende, vilket talar för att inflationsbenägenheten i svensk ekonomi kommer att vara fortsatt låg . Tabell 8.1 Konsumentprisutveckling Årlig procentuell förändring 1998 1999 2000 2001 2002 KPI, årsgenomsnitt 0,4 0,2 0,8 1,7 2,0 KPI, dec dec 0,6 0,5 0,9 2,0 2,0 Basbelopp (tusental kr) 36,4 36,4 36,5 36,8 37,3 HIKP, årsgenomsnitt 1,0 0,6 1,4 HIKP, dec dec 0,0 0,9 1,3 UND1X, årsgenomsnitt 0,9 1,2 1,2 UND1X, dec dec 0,6 1,1 1,2 NPI, årsgenomsnitt 1,6 1,5 0,3 NPI, dec dec 1,4 1,4 0,0 KPI, OECD1, årsgenomsnitt 1,4 1,4 1,5 1,5 1,6 1 Med avses 16 länder, se kapitel 2 Källor: och På är löneutvecklingen och produktiviteten avgörande för inflationen. En viktig förklaring till det minskade inflationstrycket i svensk ekonomi är nedväxlingen i den nominella löneökningstakten. har lönerna i näringslivet ökat med . Det är högt i ett internationellt perspektiv men lågt jämfört med då lönerna steg med i genomsnitt . Dessutom har produktivitetstillväxten stärkts . Därmed har löneökningarnas genomslag i priserna delvis motverkats av en effektivisering av produktionen. Ökningen av enhetsarbetskostnaden inom näringslivet, vilken illustreras i diagram 8.1, har legat på en historiskt sett låg nivå och har därför bidragit till att hålla ned prisökningarna. De låga inflationsförväntningarna och en skärpt internationell konkurrens har således medfört att pristrycket är mycket lågt . De reala löneökningarna blev därför högre än tidigare beräknat, vilket med viss eftersläpning dämpar sysselsättningsutvecklingen. Diagram 8.1 KPI och enhetsarbetskostnaden i näringslivet Årlig procentuell förändring Industrikonjunkturen har försämrats . Kapacitetsutnyttjandet föll mot slutet av och enligt barometer för industrin har produktionen minskat under inledningen av året. I denna prognos antas produktionen falla under årets första del, vilket bl.a. bedöms minska behovet av investeringar inom industrin. Trots att industrins investeringar faller ligger de ändå på en hög nivå, vilket innebär att produktionskapaciteten byggs ut med . beräknas produktivitetstillväxten i industrin bli något högre än löneökningarna. Sammantaget torde det därför inte uppstå några inflationsdrivande kostnadsproblem inom industrin trots förväntningar om en successiv förbättring av industrikonjunkturen . För näringslivet som helhet beräknas produktivitetsökningen avta något bl.a. till följd av att tillväxten i ekonomin i större utsträckning sker i den privata tjänstesektorn där produktiviteten är lägre. Givet begränsade löneökningar på kommer dock enhetsarbetskostnaden inom näringslivet totalt att utvecklas gynnsamt , vilket innebär trendmässigt låga prisökningar även . Det bör understrykas att prognosen över löneutvecklingen är betingad av att den årliga löneglidningen begränsas till 1999 och , och att de totala löneökningarna blir åren därefter. Högre löneökningar torde leda till att priserna blir högre och sysselsättningen lägre än vad som antas i denna prognos. Lönebildningen framstår således som en risk i prognosen. Boendekostnaderna har fallit markant . Nedgången förklaras i huvudsak av de senaste årens räntenedgång. till mars har bolåneräntorna halverats och som en direkt effekt har räntekostnaderna för egnahemsägare minskat kraftigt allt eftersom de lån som har förfallit har satts om till en lägre ränta. Den genomsnittliga räntan på hushållens lån är fortfarande förhållandevis hög och trots ett antagande om en svag ränteuppgång beräknas räntekostnaderna för egnahemsägare sjunka både och , om än i allt mindre omfattning. De lägre räntorna förefaller även ha påverkat hyresavtalen för hyreslägenheter såväl som . Under loppet av 1998 steg hyrorna med och mellan var höjningen , vilket historiskt sett är mycket lågt. Hyreshöjningarna beräknas bli låga även framöver till följd av ränteläget och att sänkningen av fastighetsskatten för flerfamiljshus nu föreslås förlängas till att gälla även . Sammantaget beräknas de totala boendekostnaderna falla både 1999 och . Eftersom dessa kostnader utgör ungefär en tredjedel av hushållens utgifter bidrar de i betydande omfattning till att hålla ned KPI under prognos perioden. Prisökningarna har varit lägre än vad som förutsågs i decemberprognosen. Det beror bl.a. på att räntorna blivit lägre än väntat. Ytterligare en förklaring är att vinstmarginalerna sjönk mer än beräknat. I denna prognos har antagits att expansionen av den privata konsumtionen i kombination med låga kostnadsökningar skapar utrymme för producenter och handel att höja sina vinstmarginaler. Om så inte sker, i likhet med utvecklingen , kommer pris- ökningarna i konsumentledet att bli lägre än vad som förutspås i denna prognos. hade förändringar av indirekta skatter och subventioner stor påverkan på KPI. och beräknas förändrade indirekta skatter och subventioner påverka KPI i väsentligt mindre omfattning. bidrog indexering av energiskatter, sänkt skatt på vattenkraftverk, stödet till de s.k. krisårgångarna av flerfamiljshus, och som nämndes tidigare, sänkt fastighetsskatt för flerfamiljshus, till att sänka KPI med sammanlagt . Detta motverkades delvis av att ROT-avdraget avskaffades . Sammantaget beräknas skatte- och subventionsförändringar höja KPI under loppet av året vid fullt genomslag. väntas indexeringen av energiskatter samt införandet av avfallsskatten höja KPI med sammanlagt . En höjning eller en sänkning av en indirekt skatt påverkar inflationen, dvs. tolvmånaders- talet, endast . Det beror på att t.ex. en skattehöjning lyfter nivån på konsumentpriserna fr.o.m. den tidpunkt den börjar gälla men innebär i sig inte några fortlöpande höjningar av priserna. Detta medför att inflationen, allt annat lika, åter går ned 12 månader efter höjningen. Även ett räntefall som sänker nivån på ränte- kostnaderna för egnahemsägare kan sägas ha temporär påverkan på inflationen. Rensat för sådana övergående effekter beräknas den underliggande utvecklingen av inflationen vara stabilt låg bl.a. genom återhållsamma löneökningar, en fortsatt produktivitetstillväxt och låga inflationsförväntningar. Detta illustreras i diagram 8.2 genom mått på underliggande inflation, UND1X, som beräknas ligga något såväl som . Diagram 8.2 Konsumentprisutveckling Årlig procentuell förändring 9 Hushållens ekonomi och privat konsumtion Hushållens realt disponibla inkomster ökar kraftigt . Efter en svagare inkomstökning stiger inkomsterna åter starkt vid antagandet om en överföring från den offentliga sektorn till hushållen. Den privata konsumtionen väntas visa en fortsatt stabil tillväxt. 9.1 Hushållens inkomster Hushållens realt disponibla inkomster ökade 1998 enligt de preliminära national- räkenskaperna. Det är första året som inkomstutvecklingen varit positiv. Den reala lönesumman steg med . Det är en betydligt större ökning än vad som kan härledas från uppgifter om utvecklingen av förtjänst och sysselsättning (se kapitel 6 och 7). Det preliminära utfallet beträffande lönesumman bygger på arbetsgivarnas deklarationer till skattemyndigheterna. Utifrån lönesumma och arbetade timmar kan förtjänstutvecklingen beräknas till , vilket kan jämföras med enligt förtjänststatistiken. Det är naturligt att olika källor ger olika resultat, men skillnaden är ovanligt stor. Möjligen skulle skillnaden kunna ha orsakats av att uppbördsystemet lades om vid årsskiftet 1997/98. Klarhet i denna fråga kan fås när kontrolluppgifterna sammanställts. På dessa baseras nämligen det definitiva utfallet för lönesumman. Tabell 9.1 Hushållens disponibla inkomster, konsumtion och sparande Procentuell förändring, 1991-års priser 1998 1998 1999 2000 2001 2002 Lönesumma, inkl. sjuklön 806,3 6,1 4,0 2,9 2,1 1,7 Transfereringar från offentlig sektor 401,3 3,1 0,2 1,5 0,9 0,5 Pensioner 221,3 2,0 1,5 1,3 0,5 1,4 Sjukförsäkring m.m. 40,5 17,7 3,7 4,7 4,5 2,1 Arbetslöshetsbidrag m.m. 48,9 11,8 11,5 4,6 5,1 3,1 Övriga transfereringar 90,6 9,8 1,6 3,2 2,7 0,7 Räntor och utdelningar, netto 6,8 Övriga inkomster, netto 202,9 2,8 0,9 1,2 2,7 3,4 Direkta skatter och avgifter 440,5 8,1 0,8 2,1 2,2 1,9 Disponibel inkomst före överföring 963,2 2,6 3,6 1,8 1,5 1,3 Disponibel inkomst efter överföring 3,6 3,0 Privat konsumtion 951,9 2,6 2,6 2,4 1,8 1,8 Sparande, nivå i % av disponibel inkomst 1,2 2,1 1,6 3,3 4,3 Finansiellt sparande 2,5 3,0 2,0 3,8 5,0 Procentuellt bidrag till realinkomstutvecklingen Lönesumma, inkl. sjuklön 5,1 3,5 2,5 1,8 1,5 Transfereringar från offentlig sektor 1,3 0,1 0,6 0,4 0,2 Räntor och utdelningar, netto 0,4 0,6 0,2 0,2 0,1 Övriga inkomster, netto 0,5 0,2 0,2 0,5 0,6 Direkta skatter och avgifter 3,6 0,4 1,0 1,0 0,9 Beräkningsteknisk överföring 2,1 1,7 Anm: Lönesumma, inkomstöverföringar, räntenetto och skatter är deflaterade med KPI. Disponibel inkomst är deflaterad med implicitprisindex för privat konsumtion, IPI Källor: , och Till den starka inkomstökningen bidrog också att transfereringarna från den offentliga sektorn steg . Pensionerna ökade realt som en följd av den låga inflationen, som bostadstillägget till pensionärerna höjdes. Utbetalningarna från sjuk- och föräldraförsäkringen ökade kraftigt av flera skäl. Ersättningsnivåerna i sjuk- och föräldraförsäkringen höjdes /98 från och antalet sjukdagar steg. Därtill ökade utbetalningarna från sjukförsäkringen till följd av att arbetsgivarperioden återställdes från efter att ha varit . Detta påverkar dock inte hushållens inkomster eftersom sjuklönen reduceras i motsvarande grad. Ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen höjdes till . Övriga transfereringar ökade realt med . I den kraftiga ökningen ligger att antalet personer som uppbär olika former av studiestöd steg samt att barnbidragen och flerbarnstilläggen höjdes med sammanlagt . Ökningen av de disponibla inkomsterna begränsades av att direkta skatter och avgifter steg realt med . Den kraftiga ökningen beror bara delvis på höjda skatter och avgifter. Den allmänna egenavgiften till pensionssystemet höjdes och vidare finansieras den höjda ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen delvis genom ökade egenavgifter. Förutom skatte- och avgiftshöjningarna drogs hushållens skattebetalningar upp av att s.k. egna in- betalningar av skatt var ovanligt stora, sannolikt till följd av höga realisationsvinster och 1998. förutses en fortsatt positiv utveckling av sysselsättningen och reallönerna. Pensionärerna får också en real inkomstökning, då pensionerna har höjts , dvs. från av basbeloppet. Sammantaget är dock transfereringarna från den offentliga sektorn nästan oförändrade eftersom arbetslösheten sjunker. Den statliga inkomstskatten har förändrats genom att den tillfälliga s.k. värnskatten upphört som skatteuttaget förblir för inkomster . Dessutom har det införts en skattereduktion för inkomst- tagare med inkomster . Skattesänkningar i vissa kommuner och landsting medför att den genomsnittliga kommunalskatten minskat . Netto innebär förändringarna skattesänkningar på ca , jämfört med regler. De s.k. egna inbetalningarna av skatt förutses bli betydligt lägre än . Sammantaget väntas de direkta skattebetalningarna öka realt med , vilket innebär att skatterna som andel av inkomsterna före skatt sjunker . De realt disponibla inkomsterna beräknas öka . beräknas inkomstutvecklingen bli betydligt svagare. Ökningen av sysselsättning och reallöner dämpas. En förväntad uppgång i räntorna försvagar hushållens netto av räntor och utdelningar. Barnbidraget föreslås höjas med per barn och år. De direkta skatterna stiger i normal takt, dvs. i linje med inkomst- utvecklingen. Sammantaget beräknas de disponibla realinkomsterna öka . Exklusive tillfälligt höga pensionsutbetalningar till före detta privatanställda beräknas inkomstökningen till . väntas en fortsatt gynnsam utveckling av löneinkomsterna. Real- löneökningarna avtar emellertid när inflationen stiger något från den nuvarande låga nivån. Barn- bidraget höjs med ytterligare 2001. En fortsatt nedgång i arbetslösheten och uppbromsning av dämpar ökningen av transfereringarna. I kalkylerna har överskott i den offentliga sektorns finansiella sparande utöver de budgetpolitiska målet beräkningstekniskt överförts till hushållen . Därigenom förstärks hushållens disponibla inkomster med ca 2001 och med ca 2002. Inklusive dessa överföringar beräknas realinkomsterna öka och . 9.2 Privat konsumtion Den privata konsumtionen ökade 1998 (se diagram 9.1). Konsumtionen av elektronikprodukter såsom radio, tv, datorer och mobiltelefoner steg med och försäljningen av bilar . Konsumtionstillväxten var den största , och mätt per invånare passerade den privata konsumtionsvolymen den tidigare högsta nivån . Bland de faktorer som kan ha bidragit till konsumtionsökningen märks det förbättrade arbetsmarknadsläget, de stigande reala disponibla inkomsterna och stärkningen av hushållens redan goda förmögenhetsställning. De flesta av de förhållanden som lade grunden till den gynnsamma utvecklingen bedöms gälla även 2000. Den privata konsumtionen beräknas öka med . Diagram 9.1 Privat konsumtion och disponibel inkomst Miljarder kronor, priser Även om vissa hushåll använder en stor del av varje inkomsthöjning till ökad konsumtion kan man anta att många hushåll planerar sin konsumtion och sitt sparande på och därvid utgår ifrån sina förväntningar om framtida inkomster och konsumtionsmöjligheter. Den del av en inkomstökning som uppfattas som tillfällig bör således ha en begränsad effekt på den totala privata konsumtionen , medan den del som uppfattas som varaktig leder till större konsumtion. Som nämnts i avsnitt 9.1 steg den reala disponibla inkomsten relativt mycket , och den väntas växa än mer . En del av denna ökning består dock av engångseffekter, och för prognostiseras en svagare inkomstutveckling. Den emotsedda kraftiga höjningen av den reala disponibla inkomsten väntas därför delvis tas ut som större sparande och delvis som ökad konsumtion. På samma sätt torde den svagare inkomsttillväxten leda till relativt små justeringar av konsumtionstillväxten eftersom hushållen sannolikt då förutser god tillväxt, gynnsam sysselsättningsutveckling och överskott i de offentliga finanserna längre fram i tiden. Enligt SCB:s undersökningar av hushållens inköpsplaner har hushållens tro på den egna framtida ekonomin successivt förbättrats och ligger nu på en historiskt sett mycket hög nivå. Däremot började allt färre tro på sjunkande arbetslöshet och på en positiv utveckling för ekonomi som helhet , troligen på grund av rapporter om ett försämrat internationellt konjunkturläge och ett ökat antal varsel om uppsägningar. En exportledd konjunkturdämpning är förutsedd. Om avmattningen får större negativa effekter på sysselsättningsutvecklingen än hushållen räknat med kan förväntningarna om den egna ekonomin, och därmed konsumtionen, påverkas negativt. På bedöms dock utvecklingen för de underliggande faktorerna, såsom inkomst, förmögenhet och räntor, vara så stark att en avmattning i alla händelser bör bli relativt snabbt övergående. Nettosparkvoten väntas förbli på en relativt låg men positiv nivå (se diagram 9.2). En delförklaring är att det reala nettosparandet i form av egnahemsinvesteringar är negativt, dvs. förslitningen överstiger nyinvesteringarna. Nettosparandets nivå måste också ses mot bakgrund av hushållens mycket positiva förmögenhetsutveckling .