prop · GM03121 · 1999-01-01 00:00:00 — Dessa yrkesutbildningar uppvisar emellertid en mycket splittrad bild med många olika typer av utbildningar som byggts upp med olika regelverk och styrning. För att få en bättre anpassning av utbildningsutbudet och behovet av kompetens behövs en gemensam plattform för utbildningsanordnare och arbetslivet. För att möta den ökade efterfrågan på eftergymnasial yrkesutbildning behövs ett samlat system där staten reglerar dimensioneringen och resursfördelningen samt sköter tillsynen. Detta arbetsmarknadsanpassade system berör i första hand påbyggnadsutbildningar, kvalificerad yrkesut- bildning, samt vissa arbetsmarknadsutbildningar. Även vissa kom- pletterande skolor och yrkesutbildningar inom folkbildningen kan be- handlas i detta sammanhang. Organisationen för detta bör fastställas först sedan yrkesutbildning har överlämnat sitt slutbetänkande och den projektgrupp som tillsatts i slutfört sitt arbete. Utgångspunkten bör vara den starka arbets- livsanknytning och flexibilitet som kännetecknar den kvalificerade yrkes- utbildningens verksamhet. Eftersom arbetslivet är med och utformar utbildningarna kan ett utbildningsbehov snabbt resultera i ett utbildningsutbud som tillgodoser lokal och regional efterfrågan men också svarar mot nationella behov. På samma sätt kan en utbildning läggas ned om arbetslivets efterfrågan minskar. Då utbildningarna inte är kopplade till en särskild anordnare, skapas utrymme för att flexibelt genomföra utbildningar i samverkan mellan olika anordnare utifrån vars och ens specifika kompetens. Utbild- ningsanordnarna kan vara kommuner, högskola, folkhögskola, privata utbildningsanordnare, andra företag, AmuGruppen m.fl. Utbildningsutbudet skall inriktas mot arbetsmarknadens behov och rekryteringen till utbildningarna skall ske på nationell basis. Det finns olika modeller för hur detta samlade system skulle kunna organiseras. Nedan presenteras några olika alternativ som diskuterats i olika sammanhang. Ett alternativ är att knyta de eftergymnasiala yrkesutbildningarna till högskolan. För att behålla flexibiliteten i systemet bör man då inrätta någon form av särskilda yrkes-/branschnämnder (YN) under högskole- styrelsen som har det operativa ansvaret för de eftergymnasiala utbild- ningarna. Dessa nämnder kan ha en sammansättning i form av en majoritet från arbetslivet samt representanter från utbildningsanordnare och kommuner. En nämnd skall inte utgöra ledningsgrupp för genom- förandet av enskilda utbildningar utan i stället samordna ett regionalt utbud med olika anordnare samt ansvara för resurserna och fördelningen av utbildningar mellan olika anordnare. Ett argument för att lägga ansvaret på högskolan är att detta skulle klargöra utbildningarnas plats i utbildningssystemet som poäng och examina blir enhetliga för vidare studier eller fortsatt yrkesverk- samhet. Inom högskolan finns hela spektrat från traditionella akademiska ämnesstudier, baserade på vetenskaplig/konstnärlig grund, till mera praktiskt inriktade yrkesutbildningar. För att bevara de nya efter- gymnasiala yrkesutbildningarnas särart, flexibilitet, mångfalden av anordnare m.m., är det emellertid väsentligt att utbildningarna i fråga blir föremål för vissa författningsmässiga särregleringar. Ett annat alternativ skulle kunna vara att upprätta en egen myndighet för de eftergymnasiala yrkesutbildningar, som i stort skulle ha samma funktion och arbetsuppgifter som har . Denna myndighet skulle således vara den centrala instans som svarar för fördel- ning av den eftergymnasiala yrkesutbildningen i hela landet. Ett argu- ment för att upprätta en separat myndighet är vikten av att värna om utbildningarnas särarter, den starka arbetslivsanknytningen som säker- ställer kvaliteten och relevansen av enskilda utbildningar, flexibiliteten i användandet av olika utbildningsanordnare m.m. Ytterligare ett alternativ är att det operativa ansvaret för yrkesutbild- ningarna, ansökningsförfarandet m.m. skulle kunna ligga på de regionala kompetensråden som upprättas i varje län. Syftet med upprättandet av dessa råd är att snabbare kunna identifiera specifika områden där det råder eller befaras uppstå brist på arbetskraft och ge berörda aktörer möjlighet att tidigt anpassa utbildingsutbudet till det regionala näringslivets efterfrågan, som arbetslivets egen kom- petensutveckling kan stimuleras. I dessa råd skall företrädare för närings- livet, offentliga arbetsgivare, utbildningsanordnare, högskola, KY, kom- muner, länsarbetsnämnder andra utbildningsanordnare ingå. Oavsett hur man organiserar de eftergymnasiala yrkesutbildningarna finns det behov av ett nationellt organ som fastställer tydliga kriterier, mål, kvalitetsaspekter för dessa utbildningar för att bl.a. garantera ett nationellt utbildningsutbud och undvika effektivitetsförluster genom att parallella utbildningar bedrivs. En viktig del i det fortsatta beredningsarbetet kommer att utgöras av slutbetänkande och den fristående utvärderingen av för- söksverksamheten, vilka båda skall överlämnas . Mål- sättningen är att i en proposition presentera ett samlat för- slag till om hur den eftergymnasiala yrkesutbildningen skall dimensioneras och organiseras då försöksverk- samheten med kvalificerad yrkesutbildning, enligt regeringens intentio- ner, skall övergå i reguljär verksamhet. 13 Folkbildningen och vissa kompletterande skolor Regeringens bedömning: Liknande syften som våren lade fast för statens stöd till folkbildningen bör kunna tillämpas för statens stöd till vissa kompletterande skolor. Stödet till dessa kompletterande skolor bör fördelas av . Förutom för att sprida kunskaper bidrar all utbildning till bildning och personlig utveckling. Vissa utbildningar syftar i första hand till att ge formell kompetens. Andra utbildningar är sådana som man deltar i utan att ha ambitionen att de skall leda till ett visst yrke eller till en viss formell kompetens. Ofta fungerar dock inte vuxenutbildningen så renodlat. Det är individens ambitioner och inställning som avgör. Stora delar av folkbildningen, genom folkhögskolor och studieförbund, samt vissa av de kompletterande skolorna erbjuder utbildning inriktade fram- för allt mot bildning och personlig utveckling. Folkbildningen kännetecknas av att vara fri och frivillig, styrd av deltagarna, utan styrning från läroplaner och betygskrav. Folkbildningen är vidare ideologisk och till sitt innehåll profilerad och ger på så vis plats för särarter. Folkbildningen kännetecknas vidare av stor mångsidighet och flexibilitet. Ett antal av de utbildningar, som ges genom de kompletterande skolorna liknar till innehåll och inriktning de utbildningar, som ges inom studieförbund och folkhögskolor med den skillnaden att de sällan har en folkrörelseanknytning. Dessa utbildningar har ofta anknytning till branschorganisationer, intressegrupper och andra avnämare. Skälen till att man går dessa utbildningar kan vara många och olika. En del läser för att få träffa andra och umgås. Vissa studerar för att skaffa sig meriter inför högre studier, t.ex. de estetiska kurserna som förbereder för studier vid och andra konstnärliga högskoleutbildningar. Utbildningarna erbjuder den enskilde en mängd studiealternativ som är mångfacetterade och spänner över ett brett fält. Det kan vara data- utbildningar, språkutbildningar, utbildningar i att tala engagerande, design och formgivning m.fl. utbildningar som erbjuds inom detta om- råde. 13.1 Folkhögskolor och studieförbund idé är modernare . Behoven är desamma som då den växte fram förståelse i av omvälvning, samtal, eftertanke, kunskap och insikt för att kunna påverka såväl samhället som egna livsvillkor. Samhällsutvecklingen sker snabbt och på många fronter . Klyftorna ökar mellan dem som har insikt om föränd- ringarna i samhället och våra livsvillkor och dem som endast glimtvis får denna kunskap. Internationaliseringen påverkar politik, ekonomi, näringsliv, nya tekniker och nya media. Det är väsentligt att ha insikt om den nya informations- och kommunikationsteknikens påverkan på våra dagliga liv och ge alla människor en möjlighet att ta till sig den nya tekniken. Det är dessutom viktigt att människor, för att kunna ta till sig relevant information, får tillfälle att tillsammans med andra reflektera och kritiskt granska det vidgade informationsflödet. Folkhögskolorna och studieförbunden bidrar verksamt till det livslånga lärandet. Genom att delta i folkbildning skaffar sig kvinnor och män kunskaper, men i folkbildningen sker det i andra former och med annor- lunda arbetssätt än inom det offentliga utbildningsväsendet - utan centralt fastställda kursplaner, studieplaner eller liknande. Folkbildningen har en viktig uppgift i att försvara, vitalisera och ut- veckla demokratin. Demokratins överlevnad och vitalitet måste bygga på demokratins kultur med samtal, diskussion och delaktighet som viktiga ingredienser. Att ge folkbildningen möjlighet att utvecklas handlar om just detta om att stärka den demokratiska kulturen och om att motverka klyftor i kunskaps- och informationssamhället. Här har folkbildningen en nyckelroll. Genom sin särprägel kan den bidra till att skapa mötesplatser för diskussion och debatt samt förändra och överbrygga klyftor mellan grupper av människor och mellan människa och teknik. Den har även en viktig uppgift för medborgarrollen, vilket är en förutsättning för att det demokratiska samhället skall fungera och för att medborgarna skall både kunna påverka sin egen livssituation och kunna vara aktiva, solidariska och engagera deltagare i en utveckling av ett framtida samhälle som gagnar alla. Folkbildningens roll som kulturanordnare skapar också otaliga mötes- platser. Kulturarrangemang runt om i landet ger många människor till- fälle att bekanta sig med olika konstarter och ger arbetstillfällen åt kulturarbetare i demokratins och estetikens tjänst. Drygt 250 av landets kommuner saknar kulturinstitutioner och där utgör folkbildningen till- sammans med folkbiblioteken den viktigaste kulturbäraren. Folkbildningen är populär och når många människor. deltog över 2,8 miljoner deltagare i studiecirkelverksamheten och av dessa var kvinnor. studerade drygt 100 000 i folkhögskolans långa och korta kurser, varav ca 30 000 i de långa kurserna (inkl. 10 000 studerande inom ). Studieförbundens kulturverksamhet erbjöd drygt 185 000 arrangemang med 16,2 miljoner deltagare. arrangerade folkhögskolorna kulturverksamhet med 229 000 deltagare. Syftena med statens bidragsgivning till folkbildningen har fastställts och skall gälla även fortsättningsvis. Regeringen bedömer att omfattningen av den verksamhet som folkbildningen har bedrivit har haft stor samhällsnytta och väl motsvarar de förväntningar som staten har för sin bidragsgivning. Folkbildningens egna anordnare skall även i fortsätt- ningen vara de som fastställer målen för verksamheten. Det är inte en statlig uppgift. 13.2 Kompletterande skolor Kompletterande skolor är fristående, privata skolor. De har möjlighet att söka olika former av statligt stöd. Kompletterande skolor kan på ansökan ställas under statlig tillsyn. Därigenom kan skolorna söka befrielse från mervärdesskatt. Vissa utbildningar kan dessutom ge rätt till deltagarna att söka studiestöd. Dessutom kan statsbidrag lämnas för utbildning som anordnas av kompletterande skolor. Ungefär hälften av de utbildningar som anordnas vid kompletterande skolorna med statsbidrag är konstnärliga utbildningar. Bl.a. förbereder och kvalificerar utbildningarna deltagarna till att kunna söka till andra högre utbildningar inom området. Det är inte ovanligt att deltagare kompletterar sina kunskaper genom att gå i flera konstutbildningar efter varandra. En del deltagare går ut i arbetslivet direkt efter skolan och en del studerar för att utveckla sina talanger utan att för den skull ha för avsikt att yrkesarbeta inom området. Vissa utbildningar vid kompletterande skolor kan anses vara allmänna påbyggnadsutbildningar, vilka ibland leder till en yrkesutbildning eller förbereder deltagarna för vidare studier. ger dock dessa utbild- ningar deltagarna en mer allmän kompetensutveckling och personlig utveckling. Liknande övergripande syften som våren lade fast för statens stöd till folkbildningen bör kunna tillämpas för statens stöd till vissa kompletterande skolor. Stödet till vissa av de kompletteran- de skolorna bör fördelas av . 14 Myndighetsfrågor och forskning 14.1 har fått sitt ansvarsområde kraftigt utvidgat genom att verket blivit sektorsmyndighet för förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg, som innefattar såväl utbildningspolitiska som familje- och socialpolitiska frågor. Verket har även övertagit ansvaret för det nationella kunskaps- lyftet för vuxna och fått i uppdrag att genomföra nationella kvalitets- granskningar. Dessutom har uppdrag successivt förtydligats, sedan myndigheten bildades . Regeringen har bl.a. ställt krav på en mer kraftfull och aktiv tillsyn. utvecklingsplan underströk regeringen att ett decentraliserat, mål- och resultatstyrt skolsystem kräver en stark central myndighet som aktivt följer upp och hävdar utbildningens likvärdighet och kvalitet. Regeringen konstaterade att nya uppgifter och utvidgade an- svarsområden utgjorde en stor del av den förändrade rollen för Skol- verket. Verket skall aktivt påverka skolans utveckling i kraft av sina kun- skaper. uppdrag är att kommentera, värdera och ta ställning till resultaten från sitt samlade arbete med uppföljning, utvärdering och tillsyn. Arbetet med att säkra utbildningens kvalitet är en nyckelfråga. Enligt regeringens mening fanns därtill behov av att utveckla verkets roll som regeringens stabsorgan. anlitas i ökad utsträckning för utredningar och för att utarbeta underlag för regeringsbeslut. Ett sådant närmare samarbete med bedömdes även vara nödvän- digt i EU-sammanhang. Nationella kvalitetsgranskningar har genomfört en första nationell kvalitets- granskning genom statliga utbildningsinspektörer. Regeringen angav tre områden för granskningen: rektor som styrfunktion i en decentraliserad skolorganisation, undervisningen av elever i behov av särskilt stöd samt läs- och skrivprocessen som ett led i undervisningen. Resultaten redo- visas i rapporten granskningar (nr 160). I Tiopunktsprogrammet för kvalitet och likvärdighet i skolan aviserade regeringen sin avsikt att inrätta en inspektionsnämnd knuten till Skol- verket. Denna nämnd har senare fått namnet Kvalitetsgranskningsnämn- den. Verksamheten skall påbörjas . Uppgiften är att granska och värdera kvalitet och resultat i undervisning och annan verksamhet i skolväsendet och barnomsorgen. Nämnden skall särskilt bedöma om målen för utbildningen respektive verksamheten har upp- nåtts. Regeringen anger närmare riktlinjer för kvalitetsgranskningen. En årlig rapport skall överlämnas till regeringen. 14.2 Skolforskning ett område i förändring Ett väl fungerande utbildningssystem är grunden för ett livslångt lärande. Grunden för en kvalificerad rekrytering till olika yrken och utbildningar läggs tidigt i utbildningssystemet och är beroende av dess kvalitet. finns ett större antal intressenter och fler miljöer för kunskaps- utveckling och lärande . Informationsteknikens inflytande och lärandet i arbetslivet är exempel på förändrade villkor för människors lärande. Skolforskningens frågeställningar kan således inte enbart hän- föras till skolans område. Skolforskning som kunskapsbas för skolutveckling För att få förståelse och perspektiv på skolans verksamhet och förutsätt- ningar bör skolforskningen ha en inriktning mot långsiktig kunskaps- uppbyggnad och mot utveckling av begrepp och begreppssystem, som är användbara inom skolväsendets olika delar. En huvudtanke är att forskningen skall bidra till att sätta in utbild- ningssystemet och verksamheten i skolan i ett större samhälleligt sam- manhang. Forskningen skall också utveckla begrepp och teoriunderlag som en gemensam referensram både för forskare och beslutsfattare och för lärare och skolledare i vardagen. Forskningen skall dessutom bidra med en kunskapsbas som kan användas som underlag för kritisk reflek- tion. Utvärderingar från visar att flera forskningsområden har bidragit till att belysa problemställningar, som delvis varit okända i tidigare utbildningsforskning. Dessutom riktas forskningen mot flera nivåer i skolsystemet och forskningen beaktar i ökad ut- sträckning samhälleliga perspektiv. Detta har resulterat i fler studier med ett kunskapsutvecklande och analytiskt syfte, medan antalet studier som skall utgöra underlag för beslut har minskat. Regeringen anser att intresset bör riktas mot forskning inom områden av särskild betydelse för förskola, skola och vuxenutbildning. Det livs- långa lärandet bör sättas i fokus. Områden där det råder brist på forskning bör särskilt beaktas. Detta kräver en god överblick över utbild- ningsområdet oavsett finansiär. har ett ansvar för avgränsa och identifiera områden där behovet av forskning finns och där det är brist på forskning. Verket betonar därvid att förskoleverksamhetens utveckling och barns utveck- ling och lärande bör följas systematiskt. Behovet av forskning och ut- veckling är också stort när det gäller undervisningen av elever i behov av särskilt stöd. Regeringen har instämt i detta i den avlämnade propositionen om utbildning och stöd för elever med funktionshinder (prop. 1998/99:105). Andra intressanta områden är, enligt , förståelsen och kon- sekvenserna av den ökade variationen inom skolväsendet och de föränd- rade principerna för styrning och utveckling av skolan. Vidare kan näm- nas likvärdighet i utbildningssystemet, internationaliseringen och behov av jämförelser av utbildningssystem och resultat. Utvecklingen av infor- mationstekniken och dess pedagogiska konsekvenser kan också vara ett viktigt forskningsområde. Forskningsanvändning Användningen av forskning bygger på en dialog mellan forskare och brukare. Möten och nätverk för seminarier och symposier behöver ut- vecklas för att samtalet om skola och utbildning skall föras i kunskaps- utvecklande syfte. Strategier och metoder behöver utvecklas för ett bättre utnyttjande av kunskapen. Detta kräver effektiva insatser för samman- ställning, publicering och spridning av relevanta forskningsresultat till berörd personal och andra intressenter. kan inom sitt nuvarande uppdrag bidra till en ökad till- gänglighet till forskningsinformation. Dels har påbörjat en uppbyggnad av ett virtuellt forskningsbibliotek, som bör fortsätta. Dels bör intensifiera informationen om pågående forskning via kunskapsöversikter, nyhetsbrev, tidskrifter och offentliga redovisningar, t.ex. symposier och seminarier. Forskare och verksamma i skolan behöver mötas för erfarenhetsutbyte och ömsesidig påverkan. Exempel på teman kan vara specialpedagogik, interkulturella relationer, didaktik, jämställdhet, värdegrund, likvärdighet etc. Ytterligare ett aktuellt tema är lärares arbete och villkor. Regeringen har i det tidigare nämnda arbetet för läraryrkets utveckling och rekrytering tillsammans med företrädare för arbetsgivar-, lärar- och skolledarorganisationerna kommit överens om insatser för att öka ande- len forskarutbildade lärare i skolan. har satsningarna på regionala centrum för utveckling och forskning vid lärarutbildningen varit ett försök att skapa kreativa forsk- ningsmiljöer. (dir. 1997:54 och 1998:47) har i sina direktiv uppdraget att särskilt uppmärksamma forskningsanknyt- ningen av lärarutbildningen och kommer att lämna förslag inom detta område. bör verka för att nätverk mellan forskare och skolans lärare och skolledare utvecklas, för att kvalitetssäkra både lärarutbild- ningens forskningsbas och skolornas kontakt med högskolans forskning. Forskning för vuxnas lärande Utvärderingar och uppföljningar av satsningarna på vuxenutbildning pågår runt om i landet bl.a. på uppdrag av . Parallellt med detta bedrivs en allmänpedagogisk forskning vid univer- sitet och högskolor. Trots den omfattande vuxenutbildning som bedrivs i är forsk- ningen inom det vuxenpedagogiska området relativt liten. Forskningen inom det vuxenpedagogiska området har i huvudsak varit knuten till de pedagogiska institutionerna. Med den breda satsningen på vuxenutbild- ning och i perspektivet av det livslånga lärandet finns behov av ökad forskning kring lärandeprocesserna. har i sitt betänkande Vuxenutbildning för alla ? Andra året med (SOU 1999:39) föreslagit en kraftfull och omedelbar satsning på forsk- ning inom området vuxenutbildning och livslångt lärande. Kommittén föreslår att ett forskningspolitiskt program för området upprättas och att tillämpning och spridning av forskningsresultaten skall planeras. Regeringen återkommer till dessa frågor i samband med behandlingen av förslag. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar skrivelse Utvecklingsplan för förskola, skola och vuxenutbildning samverkan, ansvar och utveckling