prop · GM03140 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1998/99:140 Förhör m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås en lag som ger den av regeringen tillkallade kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas för- fattningsskyddande verksamhet vissa befogenheter som den behöver ha för att kunna fullgöra sitt uppdrag på ett effektivt och rättssäkert sätt. Kommissionen föreslås bl.a. få rätt att hålla förhör under straffansvar med den som antas kunna lämna upplysningar av betydelse för kommissionens verksamhet. Ingen skall dock behöva lämna uppgifter som han eller hon inte skulle ha behövt lämna som vittne i en rättegång. Kommissionen föreslås också få rätt att vid vite förelägga en enskild som innehar en sådan skriftlig handling eller ett sådant föremål som kan antas ha betydelse för kommissionens verksamhet att visa upp handlingen eller föremålet för kommissionen. Ingen skall dock behöva visa upp en handling eller ett föremål som han eller hon inte skulle ha behövt visa upp i en rättegång. Kommissionen föreslås få rätt att utan hinder av sekretess inhämta uppgifter från myndigheter som kan antas ha betydelse för kommissio- nens verksamhet. Den som kallats till förhör eller som förelagts att visa upp en handling eller ett föremål skall ha rätt att på det allmännas bekostnad få ett juridiskt biträde förordnat för sig. Den nya lagen föreslås träda i kraft . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Lagtext 4 2.1 Förslag till lag om förhör m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet 4 2.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 7 3 Ärendet och dess beredning 10 4 Bakgrund 10 5 Behovet av lagstiftning 11 6 Möjlighet att hålla förhör 13 7 Kallelse till förhör 16 8 Förhör hos kommissionen 17 9 Skyldighet för enskilda att visa upp en skriftlig handling eller ett föremål 24 10 Rätt till juridiskt biträde och tystnadsplikt 27 11 Uppgiftsskyldighet för myndighet 30 12 Straff och vite 32 13 Sekretess hos kommissionen 33 13.1 Inledning 33 13.2 Sekretess till skydd för det allmänna 34 13.3 Sekretess till skydd för enskilda 34 13.4 Kommissionens rapport 35 13.5 Överväganden 35 14 Överklagande 37 15 Ekonomiska konsekvenser 38 16 Författningskommentar 38 16.1 Förslaget till lag om förhör m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet 38 16.2 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 42 Bilaga 1 Promemorians lagförslag 44 Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över promemorian om förhör m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet 49 Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 50 Bilaga 4 Lagrådet 56 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 3 juni1999 59 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om förhör m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet, 2. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100). 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om förhör m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet Härigenom föreskrivs följande. Lagens tillämpningsområde 1 § Denna lag gäller vissa frågor om förfarandet m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet. Förhör 2 § Kommissionen får hålla förhör under straffansvar med den som antas kunna lämna upplysningar av betydelse för kommissionens verksamhet. 3 § Den som skall höras får föreläggas vid vite att inställa sig hos kommissionen för förhör. I föreläggandet skall anges vad förhöret avser. Den som kallas får föreläggas vid vite att före förhöret uppliva sin kunskap om det som förhöret gäller genom att granska för honom eller henne tillgängliga anteckningar eller andra handlingar, om han eller hon kan göra det utan avsevärd olägenhet. 4 § Den som hörs har samma rätt och skyldighet att lämna uppgifter som han eller hon skulle ha haft som vittne i en rättegång. Vid förhöret får endast sådana frågor ställas som kunnat ställas vid ett vittnesförhör i domstol. Kommissionen skall före förhöret erinra om vad förhöret avser och upplysa om sanningsplikten och om att förhöret sker under straffansvar samt, när det finns skäl för det, om rätten att vägra yttra sig. Ett förhör hos kommissionen får gälla även uppgifter som avses i 2 kap. 1 eller 2 § sekretesslagen (1980:100) eller någon bestämmelse till vilken det hänvisas i dessa paragrafer. Den myndighet i vars verksamhet en sådan uppgift har inhämtats skall då anses ha lämnat sitt tillstånd till detta. Om den som skall höras vägrar att yttra sig eller att besvara en fråga och inte har något giltigt skäl för detta, får kommissionen förelägga honom eller henne vid vite att fullgöra sin skyldighet. Ett förhör skall dokumenteras. Den hörde har rätt att hos kom- missionen ta del av det dokumenterade förhöret. Skyldighet att visa upp handlingar och föremål 5 § En enskild som innehar en skriftlig handling eller ett föremål som kan antas ha betydelse för kommissionens verksamhet får föreläggas vid vite att visa upp handlingen eller föremålet. Ingen behöver dock visa upp en sådan handling eller ett sådant föremål som han eller hon inte skulle ha behövt visa upp i en rättegång. En myndighet skall på motsvarande sätt som anges i 4 § andra stycket anses ha lämnat sitt tillstånd till att handlingen eller föremålet visas upp. Biträde 6 § Den som föreläggs att inställa sig till förhör eller att visa upp en skriftlig handling eller ett föremål enligt denna lag har rätt att på begäran få ett lämpligt juridiskt biträde förordnat för sig av kommissionen. Kommissionen skall upplysa den förelagde om detta. Sekretess hindrar inte att den för vilken ett biträde förordnats lämnar uppgifter till biträdet, om det behövs för att den förelagde skall kunna ta till vara sin rätt. Biträdet får inte obehörigen röja en sådan uppgift. Om den för vilken ett biträde har förordnats hörs av kommissionen, har även biträdet rätt att ställa frågor till honom eller henne. Ett förordnande av ett visst biträde kan återkallas, om han eller hon visar sig vara olämplig för uppdraget. Tystnadsplikt 7 § Om det vid förhör har kommit fram någon uppgift som det gäller sekretess för hos kommissionen enligt sekretesslagen (1980:100), får kommissionen besluta att uppgiften inte får röjas. Uppgiftsskyldighet 8 § En myndighet skall på begäran lämna de uppgifter till kommissionen som kan antas ha betydelse för kommissionens verksamhet. En myndighet får dock inte lämna en sådan uppgift som en enskild inte haft rätt att lämna till kommissionen. En myndighet får inte heller utan synnerliga skäl lämna en uppgift genom vilken en yrkeshemlighet skulle uppenbaras. Ersättning m.m. 9 § Den som har hörts har rätt till skälig ersättning av allmänna medel för resa, uppehälle och tidsspillan. Den som efter föreläggande har visat upp en skriftlig handling eller ett föremål har rätt till skälig ersättning av allmänna medel för kostnader och besvär. Ett biträde som förordnats av kommissionen har rätt till skälig ersättning av allmänna medel för arbete, tidsspillan och utlägg. Beslut om ersättning meddelas av kommissionen. Kommissionen får besluta om ersättning även i andra fall än som avses i första stycket. Straffbestämmelser 10 § Den som hörs vid ett förhör inför kommissionen och som därvid lämnar en osann uppgift eller förtiger sanningen döms till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Har gärningen begåtts av grov oaktsamhet, är straffet böter eller fängelse . 11 § Om utsagan enligt 10 § prövas vara utan betydelse för det som förhöret avsåg, eller om den hörde hade rätt att vägra yttra sig och omständigheterna innebär en skälig ursäkt för den hörde, skall han eller hon inte dömas till ansvar. Överklagande m.m. 12 § Ett beslut i fråga om förordnande enligt 6 § eller om återkallelse av ett sådant förordnande får överklagas till Länsrätten i . Detsamma gäller ett beslut om ersättning enligt 9 §. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. I övrigt får ett beslut av kommissionen enligt denna lag inte överklagas. Frågor om utdömande av vite prövas av Länsrätten i . Denna lag träder i kraft . 2.2 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen (1980:100) dels att 14 kap. 6 § och 16 kap. 1 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 9 kap. 26 §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Sekretess gäller hos kommis- sionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas för- fattningsskyddande verksamhet i dess verksamhet för sådan gransk- ning, för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska för- hållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . 14 kap. 6 § Sekretess hindrar inte att den som är misstänkt för brott eller mot vilken rättegång eller annat jämförbart rättsligt förfarande har inletts lämnar uppgift till sitt ombud eller biträde i saken eller till annan enskild, om det behövs för att han skall kunna ta till vara sin rätt. Om utlämnande av uppgift till biträde i visst fall gäller vad som är föreskrivet i 6 § andra stycket lagen (1999:000) om förhör m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas för- fattningsskyddande verksamhet. 16 kap. 1 § Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1 8 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ 3. denna lag enligt _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ 9 kap. 11 § 12 kap. 5 eller 7 § såvitt avser uppgift som hänför sig till ärende om annat än ekonomiskt bistånd till enskild _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ 71 c § socialtjänstlagen (1980:620) Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1 8 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ 3. denna lag enligt _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ 9 kap. 11 § 9 kap. 26 § 12 kap. 5 eller 7 § såvitt avser uppgift som hänför sig till ärende om annat än ekonomiskt bistånd till enskild såvitt avser uppgift om enskilds personliga förhållanden _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ 71 c § socialtjänstlagen (1980:620) 12 . förordnande med stöd av 7 § lagen (1999:000) om förhör m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning beslutade regeringen att tillkalla en kommission (dir. 1999:26) för att kartlägga och granska den författningsskyddande verk- samhet som de svenska säkerhetstjänsterna har bedrivit när det gäller hot som härrör ur inrikes förhållanden. I direktiven till kommissionen sägs att kommissionen bör ges särskilda befogenheter och att regeringen avser att överlämna en proposition till med förslag till särskild lagstiftning för kommissionen. Inom har utarbetats en promemoria om förhör m.m. hos kommissionen för granskning av de svenska säkerhets- tjänsternas författningsskyddande verksamhet. Promemorian har remiss- behandlats. Remissvaren finns tillgängliga i (dnr 1999/1578). De lagförslag som lades fram i promemorian finns i bilaga 1. En förteckning av remissinstanserna finns i bilaga 2. I denna proposition tar regeringen upp promemorians förslag till lagstiftning för kommissionen. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådet har föreslagit vissa ändringar. Regeringen har till en del följt Lagrådets förslag. De fall där regeringen har en annan uppfattning än Lagrådet behandlas i avsnitt 8 och 9. I övrigt kommenteras Lagrådets synpunkter i de delar av författningskommentaren där de hör hemma. Vissa redaktionella ändringar har gjorts i lagtexten jämfört med lagrådsremissen. 4 Bakgrund har haft militär och civil underrättelseverksamhet för att skydda landets intressen. Denna verksamhet har granskats och utvärderats, vilket har lett till omfattande reformer av såväl den militära som den civila underrättelseverksamheten. Det har dock tidigare inte gjorts någon heltäckande och uttömmande kartläggning av den inhemska säkerhetspolitiska underrättelseverksamheten i vårt land. Regeringen har , som ovan nämnts, tillkallat en kommission (dir. 1999:26) för att kartlägga och granska de svenska säkerhetstjänsternas författningsskyddande verksamhet rörande hot som härrör ur inrikes förhållanden. Med författningsskyddande verksamhet avses säkerhets- tjänsternas arbete med att kartlägga sådana svenska politiska ytterlig- hetsorganisationer och grupperingar som bedömts utgöra ett hot mot rikets säkerhet. Kommissionens arbete skall avse tiden från det fram till dess kommissionens arbete är slutfört. Kommissionen skall inte granska den underrättelseverksamhet som enbart avser förhållanden utom landet. Vidare skall kommissionsarbetet bedrivas och genomföras på ett sådant sätt att det inte medför någon risk för underrättelse- och säkerhets- organens möjligheter att och arbeta för bästa och så att det inte heller i övrigt skadar förbindelser med andra länder. Kommissionen skall enligt sina direktiv beskriva omfattningen av övervakningen av de personer som haft anknytning till sagda svenska politiska ytterlighetsorganisationer och grupperingar. Kommissionen skall vidare belysa vilka uppgifter som från tid till annan bedömts vara relevanta, metoderna för insamling av uppgifter, vilka regler som gällt för verksamheten samt om reglerna efterlevts. Kommissionen skall även kartlägga och analysera det inbördes förhållandet mellan de tjänster som bedrivit den ifrågavarande författningsskyddande verksamheten samt i vilken utsträckning kopplingar har funnits mellan säkerhetstjänsterna och andra myndigheter eller organisationer och politiska partier. Kom- missionen skall dessutom redovisa och värdera de avvägningar som har gjorts av den politiska, polisiära och militära ledningen . En viktig uppgift för kommissionen är bl.a. att värdera de hotbildsanalyser som legat till grund för säkerhetstjänsternas arbete. 5 Behovet av lagstiftning Regeringens bedömning: För att kommissionen skall kunna fullgöra sitt uppdrag på ett effektivt och rättssäkert sätt krävs att kommissionen ges särskilda befogenheter. Dessa befogenheter bör regleras i en särskild förfarandelag. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har gett uttryck för någon annan bedömning än den som redovisas i promemorian. Däremot har flera remissinstanser, t.ex. ombudsmän, och Kammarrätten i , efterlyst en analys av förslagens förenlighet med olika stadganden i regeringsformen och den europeiska konven- tionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grund- läggande friheterna (). Därvid har också betonats att den nu aktuella granskningen är unik och betydelsen av att den föreslagna lagstiftningen inte får ses som någon modell för framtiden. ombudsmän och har vidare invänt mot att den yttre ramen för kommissionens befogenheter inte är bestämd i lagen utan i stället framgår av kommissionens uppdrag. och har bl.a. tagit upp frågan om samverkan mellan forskare och kommissionen. anser att den föreslagna lagstiftningen lämpligen bör utvidgas i syfte att främja en sådan samverkan. Skälen för regeringens bedömning: Att statliga kommissioner tillsätts för att utföra en granskning av hur vissa myndigheter eller andra samhällsorgan har utfört sina arbetsuppgifter är inget modernt påfund. Kommissioner av detta slag har under den större delen av varit ett inte helt ovanligt medel för att skaffa fram uppgifter som har gjort det möjligt att dra lärdom av något som har hänt. För många av de kommissioner som verkat kan det ha förekommit svårigheter när det gällt att få tillgång till ett tillförlitligt utredningsunderlag. Kommissionerna har nämligen inte haft några omedelbara maktmedel till sitt förfogande när det gällt att få in annat material än sådant som framgått av allmänna handlingar. För att syftet med den nu tillkallade kommissionen skall kunna uppnås måste det i största möjliga utsträckning skapas garantier för att kom- missionen skall kunna arbeta på ett ändamålsenligt sätt. Att kom- missionen får tillgång till de uppgifter som den behöver är naturligtvis av helt central betydelse. Kommissionen måste sålunda, för att kunna fullgöra sitt uppdrag så som det angetts i direktiven, kunna få ta del av allt det skriftliga material som kan tänkas vara relevant i sammanhanget. Det kan gälla sådant skriftligt material som finns hos myndigheter men också skriftliga handlingar som innehas av enskilda. Kommissionen måste även kunna få ta del av föremål, t.ex. filmer och bandinspelningar. Vidare måste det finnas möjlighet för kommissionen att inhämta muntliga uppgifter från personer som kan antas kunna lämna uppgifter av betydelse för kommissionens verksamhet. Härvid är det av betydelse att informationsinhämtningen blir så heltäckande som möjligt. Det är också viktigt att tillförlitligheten till uppgifterna blir god. En kommission som inte ges några extra befogenheter utöver vad som tillkommer kommissioner i allmänhet, kan få problem med att fullgöra sitt uppdrag. Det är därför av stor vikt att kommissionen kan ges särskilda befogenheter. Som vissa remissinstanser har påpekat så kommer kommissionen att bli en myndighet av extraordinärt slag utan motsvarighet i svensk rätts- ordning. Detta innebär emellertid inte att det råder några tveksamheter om kommissionens rättsliga ställning. Kommissionen kommer att utgöra en förvaltningsmyndighet som i viss utsträckning kommer att ägna sig åt myndighetsutövning. Kommissionen är alltså inte en domstol. Någon tveksamhet rörande den föreslagna lagens förenlighet med regerings- formens förbud mot inrättande av domstol för redan begången gärning (2 kap. 11 § första stycket) föreligger alltså inte. Av samma skäl utgör inte heller något hinder mot inrättandet av kom- missionen. Däremot måste självfallet de befogenheter gentemot enskilda som kommissionen får motsvara krav. Så är enligt regeringens mening fallet. Även om inrättandet av kommissionen alltså inte rättsligt sett möter några hinder är det, som bl.a. påpekar, fråga om att tillskapa ett extraordinärt granskningsorgan, ett organ som inte har sin givna plats i det kontroll- och granskningssystem som ytterst regeringsformen annars drar upp. Detta kan givetvis inge betänkligheter av konstitutionell natur. Det rör sig här emellertid om ett unikt behov av kartläggning och granskning och kommissionen kommer att bli en unik företeelse. Enligt regeringens mening föreligger det därför knappast någon risk för att kommissionen kan komma att tjäna som modell för framtida granskningsorgan. Frågan om att inrätta ett kommissionsinstitut är, som har uttalat (1997/98:KU27 och 1998/99:KU20 s. 12), av den digniteten att den bör behandlas inom ramen för en översyn av författningen i mer samlad form. Vad avser remissynpunkterna beträffande lagens tillämpningsområde vill regeringen framhålla att kommissionen, som ovan nämnts, utgör en förvaltningsmyndighet under regeringen. Syftet med den nu föreslagna lagen är inte att reglera kommissionens uppdrag utan i stället att utrusta myndigheten med vissa generella befogenheter. Av kravet på lagreglers generalitet, vilket kan härledas ur 11 kap. 8 § regeringsformen, följer att bestämmelser av förevarande slag inte får utformas för ett speciellt fall. Konsekvensen härav blir att lagens tillämpningsområde kan komma att påverkas av annat än beslut av . Regeringen vill dock klargöra att regeringen inte har några avsikter att förändra kommissionens uppdrag. Det kan emellertid inte helt uteslutas att en sådan fråga kan aktualiseras, t.ex. om kommissionen under sitt arbete finner anledning att hos regeringen anhålla om en förändring av uppdraget. Mot bakgrund av vad som ovan anförts om lagens tillämpningsområde och om syftet med den föreslagna lagen anser regeringen att några särskilda bestämmelser som tar sikte på kommissionens samverkan med forskare inte bör tas in i lagen. I det följande kommer i anslutning till varje fråga att närmare utvecklas bl.a. behovet av en särskild lagreglering. Med de förslag som läggs fram anser regeringen att kommissionen, så långt det över huvud taget är praktiskt möjligt, kommer att få tillgång till de uppgifter som den behöver. 6 Möjlighet att hålla förhör Regeringens förslag: Kommissionen skall ha möjlighet att höra den som antas kunna lämna upplysningar av betydelse för kommissionens verksamhet. Ett förhör skall ske under straffansvar för den hörde. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser med ett undantag tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Juridiska fakultets- nämnden vid anser att förhör under straffansvar bör hållas av domstol. anser att en förhörsperson bör avlägga ed inför kommissionen. Även har ifrågasatt om inte edsavläggelse inför kommissionen bör ske. Skälen för regeringens förslag: Som framgått av föregående avsnitt har ingen tidigare kommission kunnat höra eller låta höra vittnen. Muntliga upplysningar har i stället lämnats kommissionerna frivilligt i samtalsform och utan att uppgiftslämnarna har haft något straffansvar för uppgifternas fullständighet eller riktighet. Det säger sig självt att en utredning av en viss verksamhet i en del fall kan bli lidande av att de som deltagit i verksamheten inte är skyldiga att uttala sig och av att de kan uttala sig utan något straffansvar. Det har förekommit att kommissioner i sina ställningstaganden ansett sig vara tvungna att utgå från att alla lämnade uppgifter varit korrekta, vilket medfört att de avstått från att ta ställning till vilken av två eller flera sinsemellan motstridiga uppgifter som förtjänat tilltro (se t.ex. Jurist- kommissionens rapport om händelserna efter mordet på statsminister , SOU 1987:14 s. 14). Det hittillsvarande utredningsarbetet när det gäller den verksamhet som den tillkallade kommissionen skall ha att närmare utreda har i de nu berörda hänseendena skett utan rätt att höra någon under straffansvar.