prop · GM03116 · 1999-01-01 00:00:00 — För att möjliggöra detta kan, förutom erforderliga inhemska åtgärder, initiativ behöva tas på det internationella planet. Skulle utvecklingen motivera skärpta regler kommer regeringen att överväga lämpliga åtgärder för att skapa möjligheter till laglig åtkomst i klartext av krypterad information för brottsbekämpande och kontrollerande myndigheter. Regeringen anser härutöver att bör aktivt medverka i utvecklingen av EU-gemensamma regler och andra internationella överenskommelser på detta område. Exportkontroll Enligt regeringens bedömning finns det fortsatta säkerhetspolitiska skäl att förhindra spridning av kryptoteknik till olämpliga mottagare i vissa andra länder. Den svenska inställningen till kontrollen av spridning av kryptoteknik till utlandet (exportkontroll) bör ta hänsyn till att gynnas av frihandel och global elektronisk kommunikation. är för sin nationella säkerhet beroende av ett internationellt samarbete där exportkontrollen utgör en del. Regeringen anser att följande åtgärder bör vidtas. - Exportkontrollen av kryptoprodukter fortsätter i enlighet med och förpliktelser i Wassenaar-arrangemanget (WA). verkar bl.a. för att skapa en enhetlig och icke-diskriminerande tillämpning av reglerna i de länder som samarbetar inom WA och inom EU, så att svenska företag inte får en konkurrensnackdel. - Med nuvarande regler för exportkontroll gynnas företag i länder med en stor hemmamarknad. välkomnar därför att kommissionen föreslagit att kryptoprodukter skall omfattas av den inre marknadens fria rörlighet. - Det är viktigt att exportkontrollen successivt liberaliseras och koncentreras på sådana känsliga kryptoprodukter där kontrollintresset väger över frihandelsintresset. - Regelverken bör uttryckligen likställa fysisk utförsel av kryptoprogram med att göra dem tillgängliga via datanät. Spridningen på nät har nått betydande omfattning och därmed har förutsättningarna för den nuvarande exportkontrollpolitiken förändrats. Den offentliga sektorn Den offentliga sektorn är liksom andra delar av samhället i behov av säker och tillförlitlig kryptoteknik. Här ingår att kunna bedöma vilka produkter och tekniker som bör utnyttjas. Detta ställer särskilda krav på god kunskap och goda bedömningar i myndigheternas upphandlingar och den rådgivning som de kan behöva i samband därmed. Statliga myndigheter bör utnyttja nyckelhanteringssystem med inbyggda funktioner för nyckelåterskapande. För att främja detta torde interna organ för hantering av certifikat och kryptonycklar behöva inrättas. De statliga organen bör ha ett sådant regelverk att de kan tjäna som modell även för den privata marknaden. Arbete med sådan inriktning bedrivs i länder som , , , och . I propositionen om Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst informerade regeringen om att ett gemensamt regelverk för säker kommunikation i statsförvaltningen kommer att utarbetas. Den fortsatta utvecklingen Utvecklingen inom EU och i länder utanför unionen, bl.a. , är av betydelse för utformningen av en svensk politik för användningen av kryptografi. De senaste årens erfarenheter visar emellertid att utvecklingen är svårbedömd och att flera länders kryptopolitik förändrats, ibland snabbt och oväntat. Även tekniken och användningen förändras ständigt. Detta talar för att en svensk politik bör vara öppen för de krav som ställs. Beslut och åtgärder måste fortlöpande kunna omprövas. Antalet datorer är stort och användningen av Internet är utbredd i . En betydande del av informationstjänsterna och försäljningen av programvara sker via datanät och allt bättre kryptoprogramvaror blir tillgängliga på Internet. En kraftigt ökad användning av kryptografi är därför att vänta . En viktig fråga i detta sammanhang är, i vilken omfattning kryptoteknik används för att dölja brottslig verksamhet. Datakunniga brottslingar kan skaffa sig mycket kraftfulla kryptoredskap och använda dem utan möjligheter för de rättsvårdande myndigheterna att dekryptera meddelanden och dokument. , liksom andra länder i EU, följer denna utveckling. Skulle utvecklingen motivera detta kommer regeringen att överväga skärpta regler. Även detta talar för att en svensk politik bör utvecklas stegvis. Man kan tänka sig olika handlingsvägar vid utformningen av en kryptopolitik. Ett alternativ är att förlita sig på marknadens egen utveckling och inte ta initiativ till att införa några regleringar. Om man vill betona statens roll så kan alternativet vara att skapa möjligheter att tillhandahålla signatur- och konfidentialitetstjänster i samt att erbjuda organ som tillhandahåller sådana tjänster en lämplig form av auktorisation. Regeringen önskar främja användningen av modern teknik i alla delar av samhället. Informationstekniken skapar möjligheter som måste tas tillvara. Regeringen är vidare angelägen att främja elektronisk handel och annan elektronisk service samt ett säkert utnyttjande av de elektroniska kommunikationsmöjligheterna. En bred användning av kryptoteknik kan gynna utvecklingen av den elektroniska handeln genom att tilliten till systemen ökar. Användningen av kryptoteknik bör därför underlättas och användarna skall själva ha rätt att välja vilken teknik som skall användas. Vad gäller användningen av signaturtjänster förbereds i ett införande av det kommande EG-direktivet om en gemensam ram för elektroniska signaturer. Vad gäller frågan om konfidentialitets-tjänster bör det utredas om det finns skäl för staten att engagera sig i ett frivilligt auktorisationsförfarande av särskilda betrodda organ som vill tillhandahålla sådana tjänster. politik bör präglas av flexibilitet och lyhördhet i syfte att kunna möta en ökad efterfrågan på säker kryptoteknik, förändringar i andra länders politik och den fortsatta tekniska utvecklingen på området. Bilaga 1: Terminologi Ordförklaringarna i denna bilaga är i första hand hämtade från: Terminologi för informationssäkerhet, Informationstekniska standardiseringen 1994. Rapport 6, . riktlinjer för politik för kryptografi (), se bilaga 3. asymmetriskt kryptosystem (eng. asymmetric crypto system) kryptosystem där olika nycklar används för kryptering och dekryptering (ITS 6). Se även bilaga 2. autenticering (eng. authentication) 1) kontroll av uppgiven identitet, t.ex. vid inloggning vid kommunikation mellan två system eller vid utväxling av meddelanden mellan användare 2) kontroll av att ett meddelande är äkta, i bemärkelsen att det inte förändrats sedan det lämnade avsändaren (användare, dator, kommunikationsnod, etc.). Anm.: Autenticering (1) är synonymt med verifiering av identitet. Autenticering (2) benämns ofta meddelandeautenticering (ITS 6). certifieringsinstans (eng. Certification Authority, CA) av flera användare betrodd instans som har till uppgift att skapa och utge nyckelcertifikat. Anm.: Certifieringsinstansen kan även ha andra uppgifter, t.ex. att skapa nyckelpar (öppen/privat nyckel) för varje användare, att hålla och sprida spärrlista för indragna certifikat, etc. (ITS 6). certifikat av öppen nyckel; nyckelcertifikat (eng.: [public key] certificate) användarens öppna nyckel i ett asymmetriskt kryptosystem, vilken tillsammans med dennes namn och eventuell annan information signeras och utgives av en certifieringsinstans (ITS 6). CSP (eng. ) en person eller ett företag som utfärdar certifikat eller tillhandahåller andra tjänster som har anknytning till elektroniska signaturer. Anm.: I det kommande EG-direktivet om en gemensam ram för elektroniska signaturer införd benämning som motsvarar certifieringsinstans (se ovan). Etablerad svensk term saknas. dekryptering (eng. decryption) återskapande av klartexten, dvs. den omvända funktionen till kryptering. digital signatur (eng. digital signature) omvandling av ett meddelande (eller ett kondensat av detta) på ett sätt som endast avsändaren kan utföra och som tillåter mottagaren att kontrollera meddelandets äkthet, innehåll och avsändarens identitet. Anm.: Digital signatur kan utföras på informationsobjekt i digital form med avsändarens privata nyckel i ett kryptosystem och kontrolleras med den öppna nyckeln (ITS 6). Se även bilaga 2. elektronisk signatur (eng. electronic signature) uppgifter i elektronisk form som är fogade till eller logiskt knutna till andra elektroniska uppgifter och som används som autenticeringsmetod. Anm.: Denna term används i stället för digital signatur (se ovan) i EG- direktivet om en gemensam ram för elektroniska signaturer. integritet (eng. integrity) oberörbarhet, helhet med förmåga att upprätthålla ett värde genom ett skydd mot oönskad förändring, påverkan eller insyn. Anm.: I svensk debatt används termen oftast med hänsyftning till den personliga integriteten när information om personer hanteras i datorsystem. Observera att man i detta fall i engelskspråkiga länder använder termen privacy . Om tveksamhet föreligger bör uttrycket förtydligas: personlig integritet, systemintegritet (ITS 6). konfidentialitet (eng. confidentiality) avsikten att innehållet i ett informationsobjekt (eller ibland även dess existens) inte får göras tillgängligt eller avslöjas för obehöriga (ITS 6). Anm.: Eftersom begreppet inte är kopplat till sekretess i lagens mening, används i föreliggande skrivelse termen konfidentialitet. Sekretess kan dock förekomma som synonym i andra sammanhang. kryptering (eng. encryption) omvandling av klartext till kryptotext medelst kryptosystem och aktuell krypteringsnyckel i syfte att förhindra obehörig åtkomst av konfidentiell information (ITS 6). kryptoalgoritm (eng. cryptographic algorithm) uppsättning matematiska regler för kryptografiska omvandlingar (ITS 6). I bilaga 2 omnämns olika slags kryptoalgoritmer. kryptografi (eng. cryptography) det ämnesområde som innefattar principer, medel och metoder för att omvandla data i avsikt att dölja ett meddelandes informationsinnehåll, verifiera dess autenticitet, förhindra dess fördolda förändring samt förhindra att data förnekas och förhindra dess obehöriga användning (). kryptosystem (eng. crypto system) utrustningar och/eller program med tillhörande instruktioner och hjälpmedel som används för kryptografiska tillämpningar (ITS 6, något modifierat). nyckel (eng. key) varierbar information som styr en kryptografisk process, t.ex. kryptering, dekryptering eller skapande eller verifiering av en elektronisk signatur. Se vidare bilaga 2. nyckeldeponering (eng. key escrow) säker förvaring av en kopia av en kryptonyckel för dekryptering hos någon annan än användaren. Anm.: Vid nyckeldeponering lämnar den som använder ett kryptosystem frivilligt eller under tvång ifrån sig den privata nyckeln till en fristående instans. Efter domstolsbeslut kan polisen få tillgång till nyckeln eller få hjälp med dekryptering. Även användaren själv kan behöva få tillgång till nyckelkopian om han förlorat sin nyckel eller råkat göra den obrukbar. nyckelhantering (eng. key management) administration och tekniska metoder för alstring, förvaring, distribution, användning och förstöring samt eventuell certifiering av kryptonycklar på ett säkert sätt (ITS 6). nyckelåterskapande (eng. key recovery) i denna skrivelse åsyftar termen vilken som helst teknik för att erhålla en kryptonyckel för dekryptering från någon annan än användaren. Anm.: Detta kan exempelvis ske genom att en deponerad nyckel hämtas eller att genom att nyckeln återskapas efter visst beräkningsarbete. I andra sammanhang syftar termen ibland endast på återskapande av en nyckel som i krypterad form åtföljer ett meddelande (eng. key encapsulation). oavvislighet (eng. non-repudiation) egenskap hos data som förvärvats genom kryptografiska metoder vilken förhindrar en fysisk eller juridisk person att neka till att ha utfört en särskild handling relaterad till data (exempelvis mekanismer som förhindrar förnekande av auktoritet [ursprung], mekanismer för bevis på skyldighet, avsikt eller åtagande eller för bevis på äganderätt) (). samverkansförmåga (eng. interoperability) Se bilaga 3. symmetriskt kryptosystem (eng. symmetric crypto system) kryptosystem där samma nyckel används för kryptering och dekryptering (ITS 6). Se även bilaga 2. tillförlitlig tredje part (eng. Trusted Third Party, TTP) organisationsenhet som är betrodd av en grupp av (kommunicerande) användare med avseende på specificerade säkerhetsrelaterade tjänster (ITS 6). Anm.: En TTP utför betrodda tjänster på områdena elektroniska signaturer och konfidentialitet, exempelvis skapande och deponering av nycklar. Eftersom en TTP även kan erbjuda certifikattjänster, används i bilaga 2 TTP som en överordnad term, som bl.a. innefattar termerna certifieringsinstans och CSP. I större företag och myndigheter kan finnas en intern instans som ingår i organisationen. Bilaga 2: Kortfattad beskrivning av kryptografi 1. Inledning När man skickar ett viktigt meddelande, kan det skapa stor olägenhet om någon obehörig lyckas läsa det. Man kan vidta olika försiktighetsåtgärder beroende på hur viktigt meddelandet är. Ett brev kan rekommenderas eller skickas med kurir. För att den moderna informationsteknikens möjligheter att skicka meddelanden och lagra data skall kunna tas tillvara måste man kunna skicka viktiga meddelanden och lagra känslig information utan att någon obehörig kan ta del av innehållet. Ett sätt att förhindra obehöriga att läsa ett meddelande är att förändra klartexten, så att endast den behörige kan läsa det. Man säger att man krypterar klartexten och får en så kallad kryptotext. En krypteringsalgoritm kan liknas vid ett recept på hur man skall förändra en klartext. Ett sådant recept kan ha många varianter. Om två personer skall kommunicera måste de komma överens om både algoritm och variant. Varianten håller man hemlig men inte nödvändigtvis algoritmen. I stället för att säga att man har olika varianter, så säger man att man har olika nycklar. Två personer som skall kommunicera måste alltså komma överens om vilken nyckel de skall använda. När en person vet både algoritm och nyckel, kan denne också omvandla kryptotext till klartext. Det kallas för att dekryptera kryptotexten. En kryptotext kan forceras, dvs. läsas av någon annan än den tänkta mottagaren, bl.a. genom att olika nycklar prövas till dess att man finner den klartext som ursprungligen krypterades. Är antalet möjliga nycklar litet, hittas den rätta nyckeln snart och meddelandets innehåll är röjt. Dekrypteras meddelandet manuellt kanske det räcker med några tusen nycklar för att det skall bli omöjligt att dekryptera det inom rimlig tid. används datorer för förmedling av information och för krypte- ring/dekryptering. Moderna datorer arbetar mycket snabbt och antalet nycklar måste därför vara nästan ofattbart stort. Den kanske mest kända algoritm som används är Data Encryption Standard (DES) med ungefär 72 miljoner miljarder nycklar. Det krävs mycket stor datorkapacitet för att metodiskt forcera DES- krypterade meddelanden. Enligt uppgift från har flera samlade attacker genomförts. I ett fall användes en dator som var speciellt utformad för att forcera DES-krypterade meddelanden. Den visade sig behöva i genomsnitt nästan för att forcera ett meddelande. I ett annat fall användes samma dator tillsammans med 100.000 persondatorer i ett globalt nätverk på Internet. Detta system med datorer prövade hela 245 miljarder nycklar och behövde i genomsnitt för att forcera ett meddelande. Istället för att ange antalet nycklar brukar man ange nyckellängden. Den enhet som nyckellängden anges i kallas för bitar. För varje tillkommande bit fördubblas antalet möjliga nycklar och därmed tiden för att pröva sig fram till rätt nyckel. Tio bitar betyder ungefär tusen nycklar, 20 bitar ca en miljon. DES har 56 bitars nyckel. Exempel på andra algoritmer är triple-DES och med 112 resp. 128 bitars nyckel. Det hela framgår av följande tabell: 10 bitar 1 000 20 bitar 1 000 000 30 bitar 1 000 000 000 40 bitar 1 000 000 000 000 50 bitar 1 000 000 000 000 000 56 bitar 72 058 000 000 000 000 18 450 000 000 000 000 000 osv Enligt vad som sagts ovan kan en nyckel (56 bitar) som används för ett DES-krypterat meddelande hittas på mindre än . Att på motsvarande sätt hitta en 64-bitars nyckel skulle i genomsnitt ta . Att med samma metod pröva alla nycklar i ett kryptosystem med 128 bitars nyckel skulle kräva en miljard gånger universums uppskattade ålder. En kryptoalgoritms styrka beror emellertid inte enbart på nyckelns längd. Skulle en svaghet finnas i konstruktionen av algoritmen eller kryptosystemet skulle ett meddelande eventuellt kunna läsas av obehöriga på . Det finns två olika sorters kryptosystem, symmetriska och asymmetriska. DES-algoritmen, liksom algoritmerna triple-DES och , används i symmetriska system. Sådan kännetecknas av att samma nyckel används både för att kryptera och för att dekryptera. Om två personer skall kommunicera med varandra måste de kunna utbyta nyckel med varandra utan att den röjs. I dagens kryptosystem skapas en unik DES-nyckel för varje kommunikationstillfälle. Se vidare avsnitt 3. konstruerades de asymmetriska kryptosystemen. Istället för identiska nycklar används nyckelpar, med en öppen och en privat nyckel. RSA-algoritmen är en av de mest kända av de algoritmer som används i asymmetriska kryptosystem. Den nyckellängd som väljs uppgår numera ofta till 1024 eller 2048 bitar. Observera att dessa nyckellängder inte är jämförbara med nyckellängder i symmetriska kryptosystem. Ett nyckelpar kan användas för att: - kryptera innehållet från klartext till kryptotext samt för att dekryptera innehållet från kryptotext till klartext. Vid kryptering av innehållet använder sändaren mottagarens öppna nyckel för att kryptera och mottagaren får sedan använda sin privata nyckel för att dekryptera innehållet. Även kryptonycklar kan översändas i krypterad form på detta sätt. Se vidare avsnitt 3. - signera data och skapa en elektronisk signatur samt för att verifiera den elektroniska signaturen. Vid signering använder sändaren sin privata nyckel för att signera data och mottagaren använder sändarens öppna nyckel för att verifiera sändarens elektroniska signatur. Se vidare avsnitt 2. Om endast den öppna nyckeln är känd, är det inte möjligt att räkna ut och använda den privata nyckeln. När A skall skicka ett krypterat meddelande till B måste han, som nämnts, ha tillgång till B:s öppna nyckel. A krypterar nu meddelandet med nyckeln och skickar kryptotexten till . Eftersom B håller sin privata nyckel hemlig, är han den ende som kan dekryptera och läsa meddelandet. Nyckelhanteringen för asymmetriska system är enklare än för de symmetriska. Asymmetriska system kallas också för öppna eller publika system. Vid användning av det asymmetriska systemet måste A kunna försäkra sig om att han verkligen får B:s öppna nyckel och inte den illvillige C:s. I avsnitt 3 behandlas detta. En möjlig lösning är att B:s öppna krypteringsnyckel tillhandahålls av en tillförlitlig tredje part (på engelska Trusted Third Party, TTP). Vill någon sända ett krypterat meddelande till B vänder han sig till TTP:n, som levererar nyckeln och i ett certifikat intygar att det verkligen är B:s nyckel. TTP:ns trovärdighet garanteras normalt genom en licens eller dylikt. I avsnitt 2, 3 och 4 illustreras på ett mycket förenklat sätt hur ett öppet nyckelsystem kan fungera för sändare A och mottagare samt deras relation till den tillförlitliga tredje parten, TTP. I beskrivningen ingår att nycklarna kan certifieras av TTP:n, dvs. de öppna nycklarna kan presenteras på ett sådant sätt att det säkert framgår att en viss nyckel hör till en viss person (apparat, funktion, system etc.). Sådana certifierade nycklar kan därefter distribueras i elektronisk form och göras tillgängliga via öppna medier, t.ex. via öppna katalogsystem. En TTP certifierar både användarens identitet och dennes öppna nyckel genom att åsätta sin egen elektroniska signatur. Elektroniska signaturer Om A skickar ett meddelande till B, måste B kunna övertyga sig om att det verkligen är A som har skickat meddelandet och att inte någon har ändrat meddelandets innehåll. Öppna nyckelsystem kan användas för detta. A skaffar sig ett par signaturnycklar, dvs. en privat signaturnyckel (för signering) och en öppen signaturnyckel (för verifiering). Den privata signaturnyckeln behålls av A som en väl bevarad hemlighet. Den öppna signaturnyckeln kan certifieras av en tillförlitlig tredje part (TTP), som både A och B litar på. Denna s.k. certifieringsinstans går i god för att den öppna nyckeln verkligen tillhör A. I fortsättningen används genomgående det något bredare begreppet TTP. När A skall skicka sitt meddelande så räknar A ut en kontrollsumma, grundat på innehållet i det meddelande som skall överföras. A omvandlar därpå kontrollsumman med sin privata signaturnyckel. Den så omvandlade kontrollsumman utgör den elektroniska signaturen för meddelandet. A skickar sedan den elektroniska signaturen tillsammans med meddelandet till B. B använder sig nu av A:s öppna signaturnyckel (för verifiering), som t.ex. hämtas från ett katalogsystem. Eftersom den öppna nyckeln är certifierad av en TTP som B litar på är han säker på att han får rätt nyckel. B räknar med hjälp av klartexten ut kontrollsumman samt omvandlar tillbaka den från A erhållna elektroniska signaturen med hjälp av A:s öppna signaturnyckel och jämför resultaten. Stämmer de överens vet B att meddelandet kommer från A och att det ej har ändrats. A:s öppna och privata nycklar utgör ju ett unikt par. Har den ena nyckeln omvandlat kontrollsumman, så är det bara den andra nyckeln i paret och ingen annan nyckel som kan återskapa kontrollsumman. Kontrollsumman är dessutom beräknad så att minsta ändring i meddelandet ger ett tydligt utslag. Därmed har B verifierat A:s elektroniska signatur. Anmärkning: För att B skall kunna verifiera A:s elektroniska signatur räcker det att A:s öppna signaturnyckel finns säkert åtkomlig. Om B önskar svara på A:s brev och signera svaret skaffar sig B ett par signaturnycklar och samma procedur användas åt andra hållet. Därvid kan alltså A verifiera B:s elektroniska signatur på svarsmeddelandet. Konfidentialitet Med konfidentialitet avses egenskapen att data och information inte är tillgängliga för eller kan läsas av obehörig. I avsnitt 2 introducerades begreppen symmetriskt och asymmetriskt kryptosystem. I detta avsnitt beskrivs hur de två slagen av system kan kombineras för att på ett smidigt sätt skapa konfidentialitet. Även här skaffar sig A och B var sitt nyckelpar, s.k. konfidentialitets- nycklar. Varje sådant par består av en öppen (publik) nyckel för kryptering och en privat (hemlig) nyckel för dekryptering. A och B behåller sina privata konfidentialitetsnycklar och får sina öppna konfidentialitets-nycklar certifierade hos en TTP. När A skall skicka ett meddelande till B, väljer A slumpvis en sessionsnyckel, dvs. en nyckel som används endast vid den överföring av meddelanden som skall ske i den aktuella "sessionen". Med hjälp av sessionsnyckeln och ett symmetriskt kryptosystem, t.ex. DES, krypterar A sin klartext. Anledningen till att man använder ett symmetriskt system för att kryptera klartexten är att ett sådant i regel är snabbare än ett asymmetriskt system vid kryptering av längre meddelanden. A hämtar därefter B:s öppna konfidentialitetsnyckel från t.ex. ett öppet katalogsystem. Eftersom den öppna nyckeln är certifierad av en TTP som A litar på är han övertygad om att det verkligen är B:s nyckel som han får. Med hjälp av B:s öppna nyckel och det asymmetriska systemet krypteras sessionsnyckeln. Slutligen skickar A det krypterade meddelandet och den krypterade sessionsnyckeln till B. B dekrypterar den krypterade sessionsnyckeln med hjälp av sin privata konfidentialitetsnyckel. Sedan dekrypterar B kryptotexten med sessions- nyckeln. Lagring av data och förlorad nyckel När en användare A önskar skydda sina lagrade data går han i princip tillväga på samma sätt som när han skickar ett skyddat meddelande. A väljer en sessionsnyckel med vilken han krypterar sin klartext.