prop · GM03130 · 1999-01-01 00:00:00 — Av andra stycket framgår att beslut i ärenden som avser företag som står under tillsyn av meddelas av inspektionen. Utvecklandet av god redovisningssed 8 kap. 1 § ansvarar för utvecklandet av god redovisningssed. ansvarar för utvecklandet av god redovisningssed i sådana företag som omfattas av lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag och lagen (1995:1560) om årsredo- visning i försäkringsföretag i den utsträckning det är påkallat av dessa företags särart. Av 1 kap. 5 § lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värde- pappersbolag, 1 kap. 4 § lagen om årsredovisning i försäkringsföretag och 11 kap. 2 § lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet följer att regeringen får bemyndiga att meddela föreskrifter om redovisning för finansiella företag. (Jfr 35 § i kommitténs förslag.) I paragrafens första stycke slås fast att det är som ansvarar för utvecklandet av god redovisningssed. Det innebär bl.a. en skyldighet att utarbeta vägledande uttalanden i redovisningsfrågor. har motsvarande ansvar för de finansiella företagen, dock endast i den utsträckning det är påkallat av de finansiella företagens särart. Frågor om och roller vid utvecklandet av god redovisningssed har behandlats i avsnitt 6. Vad gäller ansvar har detta avgränsats till frågor som har att göra med finansiella företags särart. Det innebär bl.a. att inspektionen skall handha sådana frågor som uppkommer på grund av den särskilda redovisningslagstiftningen och de särskilda EG-direktiv som gäller för de finansiella företagen. Men inspektionens ansvar kan också aktualiseras när finansiella företags särskilda verksamhet motiverar en mera ingående genomlysning än vad som är motiverat för företag i allmänhet eller när särregler erfordras på grund av verksamhetens särskilda inriktning, t.ex. när det i verksamhet som avser meddelande av försäkring uppkommer särskilda behov av redovisningsnormering. Av begreppet påkallat i lagtexten framgår dock att inspektionen skall utfärda agera endast när det finns ett beaktansvärt behov med hänsyn till de finansiella företagens särart. Andra stycket innehåller en erinran om de möjligheter att bemyndiga att meddela föreskrifter om redovisning som finns i annan lagstiftning. Det kan givetvis inte komma ifråga att med hänvisning till den ansvarsfördelning som första stycket ger uttryck för bortse från föreskrifter som har meddelat med stöd av sådana bemyndiganden. 9 kap. 1 § En myndighets beslut enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. (Jfr 34 § i kommitténs förslag.) Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av skattemyn- dighetens och beslut enligt lagen. Frågor om över- klagande har behandlats i avsnitt 21.1. Av 7 a § förvaltningsprocesslagen (1971:291) framgår att den beslu- tande myndigheten är motpart till företaget när målet prövas i förvalt- ningsdomstol. Av 33 § samma lag följer att myndigheten har rätt att överklaga domstolens beslut om domstolen ändrar i myndighetens beslut. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter . I fråga om juridiska personer som avses i 2 kap. 2 § första stycket och som inte bedriver näringsverksamhet skall dock lagen tillämpas först från och med det räkenskapsår som inleds närmast efter . Detsamma gäller fysiska personer som vid utgången av inte var bokföringsskyldiga enligt bokföringslagen (1976:125) och som skulle vara bokföringsskyldiga enligt den nya lagen endast därför att de äger eller brukar en näringsfastighet. Frågor kring ikraftträdande av den nya lagen har behandlats i avsnitt 23. Av andra och tredje meningarna följer bl.a. att juridiska personer som inte har omfattats av bokföringslag inte behöver tillämpa den nya lagen förrän från och med räkenskapsår som inleds närmast efter . Såsom Lagrådet har påpekat talar övervägande skäl för att fysisk person som bedriver renskötsel i princip har varit bokföringsskyldig enligt bokföringslag och att han eller hon därför skall tillämpa den nya bokföringslagen redan från och med det räkenskapsår som inleds närmast efter lagens ikraftträdande. Bokföringslagen (1976:125) skall upphöra att gälla vid utgången av . Lagen skall dock fortfarande tillämpas för räkenskapsår som har inletts före nämnda tidpunkt. Lagen skall vidare tillämpas på under- stödsföreningar som med stöd av punkten 3 i övergångsbestämmelserna till lagen (1999:000) om ändring i lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag alltjämt tillämpar 29 och 30 §§ lagen (1972:262) om understödsföreningar. Bestämmelsen i 16 § andra stycket bokföringslagen får tillämpas även för det räkenskapsår som inleds närmast efter . Den nya bokföringslagen ersätter bokföringslag. Den lagen upphävs (se första stycket). Företag med brutet räkenskapsår skall dock fortsätta att tillämpa äldre lag till utgången av det räkenskapsår som löper vid ikraftträdandet av den nya lagen. Av tredje meningen framgår vidare att understödsföreningar i vissa fall fortfarande skall tillämpa bokföringslag. Det gäller sådana understödsföreningar som med stöd av övergångsbestämmelserna i lagen (1999:000) om ändring i lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag har utnyttjat möjligheten att tillämpa de äldre bestämmelserna i 29 och 30 §§ lagen (1972:262) om understödsföreningar. I 16 § andra stycket bokföringslag har föreskrivits ett slags reverseringsförfarande beträffande fordringar som är anläggningstill- gångar. Bestämmelsen innebär att en fordran får tas upp till sitt beräknade värde även om den såsom osäker eller värdelös tagits upp till lägre belopp eller utelämnats i föregående års balansräkning. I andra stycket föreskrivs att denna bestämmelse får tillämpas även för det räkenskapsår som inleds närmast efter , trots att detta bokslut skall upprättas enligt årsredovisningslagen. Ett företag som i bokslutet per skriver ner en osäker fordran får således för det fall fordringen därefter stiger i värde i bokslutet per ta upp fordringen till det värde den då kan beräknas uppgå till. Övergångsregeln som enbart får tillämpas i det första bokslutet som görs enligt årsredovisningslagen skall ses mot bakgrund av att reverseringsregeln i 4 kap. 5 § tredje stycket årsredo- visningslagen inte gäller nedskrivningar som görs innan lagen tillämpas första gången, se punkten 3 av övergångsbestämmelserna till lagen om ändring i årsredovisningslagen. Jordbruksbokföringslagen (1979:141) skall upphöra att gälla vid utgången av . Lagen skall dock fortfarande tillämpas för räkenskapsår som har inletts före nämnda tidpunkt. Bestämmelsen, som har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter, innebär att jordbruksbokföringslagen upphävs den 31 decem- ber 2000. Jordbrukare som har upprättat räkenskaper enligt jordbruksbokföringslagen skall efter utgången av det räkenskapsår som har inletts närmast före i stället upprätta bokföring enligt den nya bokföringslagen. Om det i en lag eller i en annan författning hänvisas till någon föreskrift i bokföringslagen (1976:125) eller jordbruksbokföringslagen (1979:141) som har ersatts av en föreskrift i denna lag, tillämpas i stället den nya föreskriften. I denna punkt har tagits in en bestämmelse av innebörd att i lag eller annan författning kvarstående hänvisningar till bestämmelser bokföringslag eller jordbruksbokföringslagen skall läsas som om de avser de nya bestämmelser i den nya bokföringslagen som träder i stället för de äldre bestämmelserna. 25.2 Förslaget till revisionslag Förslaget till revisionslag har behandlats i avsnitt 22. Bestämmelserna motsvarar i huvudsak bestämmelserna i 4 kap. årsredovisnings- lag. Avsikten är att de nya bestämmelserna, om inte något annat framgår av den nya lagtexten, skall ha samma innebörd som motsvarande bestäm- melser årsredovisningslag. Bestämmelserna årsredo- visningslag har behandlats i bl.a. prop. 1979/80:143 och prop. 1983/84:30. I denna lag finns bestämmelser om revision för vissa fysiska och juridiska personer. I denna lag betyder 1. företag: fysisk eller juridisk person som är bokföringsskyldig enligt bokföringslagen (1999:000), 2. moderföretag: företag som utgör moderföretag enligt definitionen i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1554), 3. dotterföretag: vad som utgör dotterföretag enligt definitionen i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen, 4. koncern: vad som utgör koncern enligt definitionen i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen, 5. koncernföretag: vad som utgör koncernföretag enligt definitionen i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen, 6. företagsledning: den eller de som svarar för företagets organisation och förvaltningen av företagets angelägenheter samt den eller de som har hand om den löpande förvaltningen. (Jfr 1 och 2 §§ i kommitténs förslag.) Paragrafen innehåller definitioner på några i lagen använda begrepp. Av andra stycket punkten 1 framgår att begreppet företag används för att beteckna alla som är bokföringsskyldiga enligt bokföringslagen. I punkterna 2 5 hänvisas, när det gäller begreppen moderföretag, dotterföretag, koncern och koncernföretag, till 1 kap. 4 § årsredovis- ningslagen. Punkten 6 om företagsledning motsvarar bestämmelsen i 4 kap 7 § tredje stycket årsredovisningslag. Lagen är tillämplig på företag som enligt 6 kap. 1 § bokföringslagen (1999:000) är skyldiga att avsluta bokföringen med en årsredovisning, dock inte företag för vilka regler om revision finns i någon annan lag. (Jfr 1 § i kommitténs förslag.) Paragrafen anger att lagens bestämmelser om revision är tillämpliga på företag som enligt bokföringslagen är skyldiga att upprätta års- redovisning, om det inte i annan lag finns regler om revision av företaget. avses fysisk eller juridisk person som är bokföringsskyldig enligt bokföringslagen (se 1 § andra stycket 1). Särskilda bestämmelser om revision finns i bl.a. 10 kap. aktiebolagslagen, 8 kap. föreningslagen och 4 kap. stiftelselagen. Följaktligen omfattas inte aktiebolag, ekono- miska föreningar, av stiftelselagen reglerade stiftelser m.m. av före- varande lag. En bestämmelse om revision finns även för pensions- och personalstiftelser (se 17 b § lagen, 1967:531, om tryggande av pensions- utfästelse m.m.). Bestämmelsen ger dock endast en knapphändig reglering av revisionen i sådana stiftelser. Regeringen har för avsikt att behandla frågan om revision i samband med en planerad översyn av tryggandelagen. Vilka företag som är skyldiga att avsluta bokföringen med en årsredovisning framgår av 6 kap. 1 § bokföringslagen. I och med att skyldigheten av avsluta bokföringen med en årsredovisning genom den bestämmelsen har kommit att omfatta fler företag än tidigare, har det också skett en motsvarande utvidgning av revisionsplikten. Av lag- rummet följer att handelsbolag i vilka en eller flera juridiska personer är delägare alltid måste avsluta den löpande redovisningen med en års- redovisning. Detsamma gäller för alla företag som skall tillämpa de särskilda årsredovisningslagarna för kreditinstitut och värdepappersbolag respektive för försäkringsföretag. De nu nämnda företagen omfattas dock i allmänhet av bestämmelser om revision i annan lag, t.ex. aktiebolags- lagen eller föreningslagen, och skall i så fall inte tillämpa bestäm- melserna i förevarande lag. Skyldigheten att upprätta en årsredovisning åvilar även företag som är moderföretag i en koncern. Slutligen kan även andra företag vara skyldiga att upprätta en årsredovisning om företaget har haft i medeltal mer än tio anställda eller nettovärdet av tillgångarna enligt en balans- räkning för räkenskapsåret överstiger 24 miljoner (se 6 kap. 1 § 2 bokföringslagen). Ett företag skall ha minst en revisor. (Jfr 3 § i kommitténs förslag.) Paragrafen motsvarar i sak 4 kap. 1 § första stycket årsredo- visningslag. För en revisor får en eller flera revisorssuppleanter utses. Vad som sägs i denna lag om revisor skall i tillämpliga delar även gälla suppleant. (Jfr 4 § i kommitténs förslag.) Paragrafen motsvarar 4 kap. 1 § andra stycket årsredovis- ningslag. Revisorn skall granska företagets årsredovisning och bokföring samt företagsledningens förvaltning. Granskningen skall vara så ingående och omfattande som god revisionssed kräver. Om företaget är moderföretag, skall revisorn även granska koncern- redovisningen och koncernföretagens inbördes förhållanden. (Jfr 20 och 31 §§ i kommitténs förslag.) Paragrafen, som i sak motsvarar 4 kap. 7 § första och andra styckena årsredovisningslag, anger revisorns granskningsuppgifter. Revisorn skall efter varje räkenskapsår lämna en revisionsberättelse till företaget. Bestämmelser om berättelsens innehåll och den tidpunkt då den skall lämnas till företagsledningen finns i 27 32 §§. Om företaget är ett moderföretag, skall revisorn även lämna en koncernrevisionsberättelse enligt bestämmelserna i 33 §. Detta gäller inte om moderföretaget enligt 7 kap. 2 eller 3 § årsredovisningslagen (1995:1554) inte behöver upprätta koncernredovisning. (Jfr 23 och 32 §§ i kommitténs förslag.) Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 10 § första och sjätte styckena årsredovisningslag. Enligt första stycket skall revisorn efter varje räkenskapsår avge en revisionsberättelse. Finns det flera revisorer, kan de om de är ense om innehållet i revisionsberättelsen avge den tillsammans. I annat fall får de upprätta olika berättelser eller avge skiljaktiga yttranden. Av andra stycket följer att revisorn skall lämna en koncernrevi- sionsberättelse om företaget är ett moderföretag. I likhet med vad som gäller för revision i bl.a. aktiebolag finns det ingenting som hindrar att revisorn i ett moderföretag upprättar revisionsberättelsen och koncern- revisionsberättelsen som en gemensam handling. behöver inte upprätta koncernredovisning (se 7 kap. 2 och 3 §§ årsredovisningslagen). En koncernrevisionsberättelse fyller då inte heller något syfte. Som en följd härav behöver revisorn i dessa fall inte lämna någon koncernrevisionsberättelse. I samband med revisionen skall revisorn till företagsledningen framföra de erinringar och göra de påpekanden som följer av god revisionssed. Bestämmelser om erinringar finns i 34 §. (Paragrafen saknar motsvarighet i kommitténs förslag.) Paragrafen klargör att det i revisorns uppgifter ingår att framställa de erinringar och påpekanden som revisionen föranleder. Tillhandahållande av upplysningar m.m. Företagsledningen skall ge revisorn tillfälle att genomföra granskningen i den omfattning revisorn anser vara nödvändig. Den skall lämna de upplysningar och den hjälp som revisorn begär. Samma skyldigheter har företagsledningen och revisorn i ett dotter- företag gentemot en revisor i moderföretaget. (Jfr 21 och 31 §§ i kommitténs förslag.) Paragrafen överensstämmer i sak med 4 kap. 8 § första stycket årsredovisningslag. En revisor utses av företaget. Företaget får bestämma att någon annan skall utse revisor. I 25 § finns bestämmelser om att i vissa fall skall utse revisor. (Jfr 3 § i kommitténs förslag.) Första och andra styckena motsvarar i sak 4 kap. 1 § första stycket årsredovisningslag. Om företaget är en juridisk person, upp- kommer frågan vem inom denna som kan fatta beslutet om att utse revisor. Svaret beror på vilken associationsform det är fråga om. I ett handelsbolag måste beslutet fattas av bolagsmännen gemensamt, om de inte har kommit överens om annat. I en ideell förening är det normalt föreningsstämman, såvida inte annat anges i stadgarna. I tredje stycket finns, med 10 kap. 8 § aktiebolagslagen som förebild, en erinran om att i vissa fall skall förordna revisor. Den som är underårig, i konkurs eller har fått näringsförbud eller har förvaltare enligt 11 kap. 7 § kan inte vara revisor. (Jfr 6 § i kommitténs förslag.) Paragrafen motsvarar 4 kap. 2 § första stycket tredje meningen årsredovisningslag. En revisor som inte är auktoriserad eller godkänd skall vara bosatt i en stat inom Europeiska unionen eller Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, om inte regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer för ett särskilt fall tillåter något annat. Detta gäller inte om även en auktoriserad eller godkänd revisor deltar i revisionen. (Jfr 7 § i kommitténs förslag.) I paragrafen finns bestämmelser om bosättningskrav för en revisor i vissa fall. I förhållande till motsvarande bestämmelser årsredovisningslag (se 4 kap. 2 § första stycket första och andra meningarna) har den ändringen gjorts att Europeiska unionen anges jämte Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Ändringen har ingen saklig betydelse , eftersom hela EU är en del av EES, men medför att inga särskilda ändringar behöver göras om EU utvidgas till att omfatta länder som inte tillhör EES. En revisor skall ha den insikt i och erfarenhet av redovisning och ekonomiska förhållanden som med hänsyn till arten och omfattningen av företagets verksamhet fordras för att fullgöra uppdraget. Endast den som är auktoriserad eller godkänd revisor kan vara revisor i 1. ett handelsbolag som en eller flera juridiska personer är delägare i, och 2. ett hypoteksinstitut som är skyldigt att upprätta årsredovisning enligt lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappers- bolag. (Jfr 6 § i kommitténs förslag.) Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 1 a § och 2 § andra stycket årsredovisningslag (jfr prop. 1997/98:99 s. 168 och 169). Den har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I andra stycket 1 har det gjorts en utvidgning när det gäller vilka handelsbolag som omfattas av kravet att endast auktoriserade eller godkända revisorer kan utföra revisionen av bolaget. Bestämmelsen inne- bär att endast auktoriserade och godkända revisorer kan revidera handelsbolag som har minst en juridisk person som bolagsman. Med juridisk person avses såväl svenska som utländska juridiska personer. Minst en revisor skall vara auktoriserad revisor om 1. tillgångarnas nettovärde enligt balansräkningarna överstiger ett gränsbelopp som motsvarar 1 000 gånger det prisbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gällde under av respektive räkenskapsår, eller 2. antalet anställda hos företaget i medeltal har överstigit 200. (Jfr 9 § i kommitténs förslag.) Paragrafen motsvarar 4 kap. 3 § första stycket årsredovis- ningslag. I den äldre bestämmelsen talades det dock, såvitt gäller punkten 1, om fastställda balansräkningar . Det begreppet har ersatts med ordet balansräkningarna . Skälet till det är att i de företag som omfattas av revisionslagen är balansräkningen som regel inte föremål för något fastställelseförfarande. Med balansräkningarna avses dock i huvudsak detsamma som med det tidigare uttrycket, nämligen de balansräkningar som ingår i vederbörligen upprättade och underskrivna årsredovisningar eller årsbokslut. Bestämmelserna i 13 § gäller även för moderföretag i en koncern om 1. nettovärdet av koncernföretagens tillgångar enligt koncernbalans- räkningarna överstiger det gränsbelopp som anges i 13 § 1, 2. antalet anställda hos koncernföretagen under de två senaste räken- skapsåren i medeltal har överstigit 200, eller 3. moderföretaget inte upprättar koncernredovisning och nettovärdet av koncernföretagens tillgångar, enligt balansräkningar för koncernföre- tagens två senaste räkenskapsår, på moderföretagets balansdag överstiger det gränsbelopp som anges i 13 § 1. (Jfr 10 § i kommitténs förslag.) Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 3 § andra stycket årsredovisningslag. För ett företag som omfattas av bestämmelserna i 13 eller 14 § får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer besluta att företaget får utse en viss godkänd revisor i stället för en auktoriserad revisor. Ett sådant beslut gäller i högst . (Jfr 11 § i kommitténs förslag.) Paragrafen motsvarar 4 kap. 3 § tredje stycket årsredovis- ningslag. För ett företag som inte omfattas av bestämmelserna i 12 § andra stycket, 13 eller 14 § får , om särskilda omständigheter kräver det, besluta att minst en revisor skall vara auktoriserad eller godkänd. (Jfr 12 § i kommitténs förslag.) Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 kap. 3 § fjärde stycket årsredovisningslag (jfr prop. 1984/85:30 s. 24). Företag som omfattas av 12 § första stycket har också undantagits från bestämmelsens tillämpningsområde, eftersom det inte heller i dessa fall finns skäl att kunna besluta att en revisor skall vara auktoriserad eller godkänd. Den får inte vara revisor som 1. är ägare till eller delägare i företaget eller annat företag i samma koncern, 2. ingår i företagsledningen för företaget eller dess dotterföretag eller biträder vid företagets bokföring eller medelsförvaltning eller företagets kontroll däröver, 3. är anställd hos eller på annat sätt har en underordnad eller beroende ställning till företaget eller någon som avses under 1 eller 2, 4. är verksam i samma rörelse som den som yrkesmässigt biträder företaget vid grundbokföringen eller medelsförvaltningen eller företagets kontroll däröver, 5. är gift eller sambo med eller är syskon eller släkting i rätt upp- eller nedstigande led till en person som avses under 1 eller 2 eller är besvågrad med en sådan person i rätt upp- eller nedstigande led eller så att den ene är gift med den andres syskon, eller 6. står i låneskuld till företaget eller ett annat företag i samma koncern eller har en förpliktelse som ett sådant företag har ställt säkerhet för. Den som enligt första stycket inte är behörig att vara revisor i ett moderföretag får inte vara revisor i dess dotterföretag. (Jfr 8 och 13 §§ i kommitténs förslag.) Bestämmelsen i första stycket 1 överensstämmer i huvudsak med 4 kap. 4 § första stycket 1 årsredovisningslag. Liksom är bl.a. den som är delägare i företagets dotterföretag på grund av jäv för- hindrad att vara revisor i företaget. Jävsbestämmelsen har emellertid utvidgats till att omfatta också delägare i andra koncernföretag än dotter- företag. Detta innebär en anpassning till vad som gäller för revisorer i aktiebolag. Eftersom inte alla slag av företag som omfattas av lagen kan ha en sty- relse, har detta uttryck ersatts med företagsledningen i första stycket 2. I övrigt överensstämmer paragrafen i sak med gällande rätt (se 4 kap. 4 § första och andra styckena årsredovisningslag). En revisor får vid revisionen inte anlita någon som enligt 17 § inte är behörig att vara revisor. Om företaget eller dess moderföretag i sin tjänst har anställda med uppgift att uteslutande eller huvudsakligen sköta den interna revisionen, får revisorn dock vid revisionen anlita sådana anställda i den utsträckning det är förenligt med god revisionssed. (Jfr 14 § i kommitténs förslag.) Paragrafen motsvarar 4 kap. 4 § tredje stycket årsredovis- ningslag. Till revisor får även ett registrerat revisionsbolag utses. Bestämmelser om vem som får vara huvudansvarig för revisionen när ett revisionsbolag utses att vara revisor och om underrättelseskyldighet finns i 12 § lagen (1995:528) om revisorer. Följande bestämmelser i detta kapitel tillämpas på den huvudansvarige: 17 § om jäv, och 18 § om anlitande av biträde. (Jfr 5 § i kommitténs förslag.) Paragrafen motsvarar med redaktionella justeringar 4 kap. 2 § tredje stycket årsredovisningslag. Till revisor i ett dotterföretag bör minst en av moderföretagets revisorer utses. (Jfr 8 § i kommitténs förslag.) Paragrafen motsvarar i sak 4 kap. 2 § fjärde stycket årsredo- visningslag. Uppdraget som revisor gäller för bestämd tid eller tills vidare. Ett uppdrag att tills vidare vara revisor upphör när ny revisor har utsetts. (Jfr 3 och 15 §§ i kommitténs förslag.) I paragrafen finns bestämmelser som reglerar längden av revisorns uppdrag. I sak motsvarande bestämmelser har funnits i 4 kap. 1 § första stycket första meningen och 4 kap. 5 § första stycket årsredovisningslag. Ett uppdrag att vara revisor för bestämd tid upphör , om revisorn eller den som har utsett revisorn anmäler att uppdraget skall upphöra. Ett uppdrag som gäller tills vidare upphör, om revisorn eller den som har utsett revisorn anmäler att uppdraget skall upphöra utan att ny revisor utses.