prop · GM03143 · 1999-01-01 00:00:00 — Sammantaget medför dessa åtgärder att kan uppfylla den nämnda artikeln i minoritetsspråkskonventionens del III för samtliga landsdels- eller minoritetsspråk. Dessutom uppfyller ramkonven- tionens bestämmelse inom detta område. 8.8 Samarbete över nationsgränserna Regeringens bedömning: bör även fortsättningsvis verka för att det gränsöverskridande samarbetet på såväl nationell som regional och lokal nivå skall inriktas på olika frågor av intresse för de nationella minoriteterna såsom, kultur, historia, språk, religion m.m. Kommitténs bedömning: Stämmer i huvudsak överens med regeringens bedömning. Remissinstansernas synpunkter: Merparten av remissinstanserna är positiva till ett ökat nordiskt samarbete. och Samernas folkhögskola vill gärna få till stånd ett ökat nordiskt samarbete, speciellt inom utbildning och forskning. vill se ett utökat samarbete med som de anser vara ett föregångsland när det gäller romska frågor. Skälen för regeringens bedömning: I minoritetsspråkskonventionens artikel 7.1i) anges att staterna bör främja transnationellt utbyte i lämpliga former inom de områden som omfattas av konventionen för de landsdels- eller minoritetsspråk, som används i identiskt samma eller liknande form i två eller flera stater. Enligt artikel 14 i minoritetsspråkskonventionen skall staterna tillämpa gällande bilaterala och multilaterala avtal som binder dem till stater där samma språk används i samma eller liknande form eller vid behov, söka ingå sådana avtal för att främja kontakter mellan dem som använder samma språk i de berörda staterna. Staterna skall också underlätta och/eller främja samarbete över gränserna till förmån för landsdels- eller minoritetsspråk, särskilt mellan regionala och lokala myndigheter på vilkas territorium samma språk används i samma eller liknande form. Av ramkonventionens artikel 18 framgår att staterna skall sträva efter att där så är nödvändigt ingå bilaterala och multilaterala avtal med andra stater särskilt med grannstater, i syfte att säkerställa skydd av personer som tillhör berörda nationella minoriteter. Staterna skall också där det är lämpligt vidta åtgärder för att uppmuntra samarbete över gränserna. uppfyller artikel 7.1i) i minoritetsspråkskonventionens del II och artikel 14 i del III för landsdels- eller minoritetsspråken. uppfyller även artikel 18 i ramkonventionen för de nationella minoriteterna. pågår samarbete på en rad olika nivåer i frågor som rör de nationella minoriteterna. En stor del av arbetet organiseras och finansieras genom men det pågår också samarbete mellan grupper som tillhör nationella minoriteter både på regional och internationell nivå. Dessutom har tagit initiativ till visst internationellt samarbete i frågor som rör nationella minoriteter. Det internationella samarbetet i frågor som rör nationella minoriteter och deras språk har en rad positiva aspekter. Det innebär både utbyte av erfarenheter och initiativ till konkreta insatser till förmån för de nationella minoriteterna. Ofta kan det internationella samarbetet också bidra till att stärka de nationella minoriteternas ställning på nationell nivå. Ett sådant samarbete medför uppmärksamhet i media och bidrar till att ge de nationella minoriteterna ett ökat självförtroende. Större delen av det samarbete som pågår i frågor som rör nationella minoriteter är koncentrerat till våra grannländer i och till andra länder i vår närhet. har också ett samarbete med övriga nordiska länder när det gäller samefrågor. Genom finansierar tillsammans med och verksamhet. är som nämnts i avsnitt 8.7 ett gemensamt organ för samer i , , och med uppgift att tillvarata samernas ekonomiska, sociala och kulturella intressen. Inom finns också ett samarbete när det gäller det samiska språket. finansierar också Nordiskt samiskt institut som har till uppgift att genom forskning och information förbättra den samiska befolkningens ställning socialt, rättsligt och ekonomiskt. De nordiska länderna har också ingått ett avtal om samsändning av radioprogram och produktion av TV-program på samiska. pågår ett samarbete mellan , och med att ta fram ett förslag till en nordisk samekonvention. deltar också i som består av utrikesministrar och fackministrar från i , , , , och samt en representant för . samarbetar inom bl.a. områden som berör kultur, utbildning, forskning och urbefolkningsfrågor. stöder å sin sida som består av företrädare (landshövdingar eller motsvarande) från åtta regioner (Nordland, Troms och Finnmark i , i , i , och Nenets Okrug och republiken i ) som omfattas av samarbetet samt företrädare för urbefolkningarna i området. Tyngdpunkten för samarbetet ligger i som på olika sätt samarbetar i frågor som rör ekonomi, handel, forskning, teknologi, turism infrastruktur, kultur- och utbildningsutbyte samt speciella projekt för att förbättra situationen för urbefolkningarna i området. I utövas samarbete på många sätt bl.a. genom och mellan städerna och . Mellan- statligt samarbete sker också enligt gränsälvsöverenskommelsen i för- valtningen av älv (). samarbetar med övriga länder i och bl.a. vad gäller kultur och utbildning. Genom Helsingfors- avtalet (SÖ 1962:14) har ett samarbete med övriga nordiska länder som berör bl.a. kultur och utbildning. Där anges bl.a. att skolundervisningen i de nordiska länderna skall omfatta undervisning i de nordiska språken samt de andra nordiska ländernas kultur och samhällsförhållanden. Vidare har genom avtalet åtagit sig att samarbeta med de övriga nordiska länderna när det gäller litteratur, konst, teater och film. åtaganden har i detta sammanhang bidragit till att främja kontakterna mellan dem som använder finska i och . Genom avtalet om ett nordiskt samarbete inom kultur, utbildning och forskning (SÖ1971:22) har bl.a. förbundit sig att främja utbildningen i de andra nordiska ländernas språk, kultur och samhällsförhållanden. Det finns flera bilaterala avtal mellan och rörande kulturutbyte. Ett sådant är en överenskommelse (SÖ 1960:5) om en kulturfond som har som ändamål att ekonomiskt stödja strävanden att öka kontakten mellan de båda ländernas kultur, näringsliv och folk. Inom utbildningsområdet finns enligt en överenskommelse mellan ett finsk-svenskt utbildningsråd med uppgift att i underlätta utbildningssituationen för den i bosatta finskspråkiga befolkningen och verka för ökad kunskap och förståelse för vår gemensamma finsk-svenska historia och vårt gemensamma kulturarv. Det finns också andra avtal såsom avtalet om finska TV-sändningar i , stöd för utgivning av finskspråkig facklitteratur och stöd till . har, som vi nu redovisat, goda kontakter och ett omfattande samarbete med våra grannländer. I vissa delar har detta samarbete varit inriktat på stöd eller skydd för minoriteter. Regeringen avser att även fortsättningsvis främja sådant arbete som bidrar till att stödja de nationella minoriteterna och deras språk på internationell nivå. 9 Ikraftträdande förutsätts kunna fatta beslut i ärendet . En svensk ratifikation av konventionerna kan sedan ske . Konventionerna träder i kraft i förhållande till då tre hela månader förflutit efter ratifikationen. De föreslagna lagarna bör mot denna bakgrund träda i kraft . 10 Ekonomiska konsekvenser Regeringen har i den ekonomiska vårpropositionen beräknat för kostnader till följd av förslagen om en samlad minoritetspolitik (prop. 1998/99:100 s. 142). Medlen har tills vidare lagts under utgiftsområde 8. Regeringens avsikt är att i budgetpropositionen för återkomma med förslag till hur de anvisade medlen skall fördelas mellan de utgiftsområden och anslag som berörs av minoritetspolitiken. Huvuddelen av regeringens förslag avser kommunerna och inom de områden i som utpekats som förvaltnings- områden för samiska respektive finska och meänkieli. Enligt finansi- eringsprincipen skall kommunerna och tillföras medel för att täcka de ökade kostnaderna som följer av förslagen. Regeringen har bedömt att kommunerna och landstingen bör tillföras . Närmare förslag om fördelningen av medlen kommer att redovisas i budgetpropositionen. De regionala åtgärderna avser även rätt att använda samiska respektive finska och meänkieli hos domstolar inom förvaltningsområdena. För ökade tolk- och översättningskostnader som föranleds av detta bör domstolarna tillföras . När det gäller statliga myndigheter i övrigt har regeringen bedömt kostnaderna för de regionala åtgärderna som förhållandevis marginella. De skall därför finansieras inom gällande ramar. På riksplanet innebär regeringens bedömningar bl.a. att de nationella minoriteterna särskilt skall beaktas vid fördelningen av statligt kulturstöd. För detta bör stöden till litteratur, kulturtidskrifter och andra stöd inom utgiftsområde 17 förstärkas med . Regeringen har slutligen bedömt att bör avsättas för åtgärder som avser inflytande för de nationella minoriteterna samt för uppföljningsinsatser. Av dessa medel bör bl.a. finansieringen ske av den regionala arbetsgrupp som enligt vad tidigare redovisats (avsnitt 6) kommer att inrättas inom i . När det gäller de rikstäckande åtgärder i övrigt som regeringen avser att vidta till stöd för nationella minoriteter och minoritetsspråken skall dessa finansieras inom gällande ramar. Vissa av de åtgärder som föreslås kan komma att kräva särskilda insatser för introduktion och utbildning . Med hänsyn till att ikraftträdandet föreslås ske först bedöms dock kostnaderna för dessa insatser kunna finansieras inom den föreslagna ramen . 11 Författningskommentar 11.1 Förslaget till lag om rätt att använda samiska hos förvaltningsmyndigheter och domstolar Lagens tillämpningsområde 1 § Lagen skall tillämpas hos såväl statliga som landstingskommunala och kommunala förvaltningsmyndigheter. Exempel på förvaltningsmyndig- heter är kommunstyrelsen, de kommunala nämnderna, landstings- styrelsen och nämnder samt statliga myndigheter som polismyndigheter, skatteförvaltning m.fl. Däremot omfattas inte kommunfullmäktige, eller, i normala fall, kommunala organ som är organiserade i privaträttslig form eftersom dessa inte är myndigheter. De nya bestämmelserna skall tillämpas i ett visst geografiskt område som i lagen benämns förvaltningsområdet för samiska. Förvaltnings- området för samiska omfattar det geografiska område som de i bestämmelsen uppräknade kommunerna utgör. De myndigheter som avses i bestämmelsen är de som har ett geografiskt verksamhetsområde som helt eller delvis omfattar förvaltningsområdet. Myndigheten kan t.ex. ha verksamhet förlagd till förvaltningsområdet genom ett huvudkontor, lokalkontor eller annan fast representation. Även regionala och lokala myndigheter som saknar kontor eller motsvarande inom förvaltningsområdet kan ha verksamhet som helt eller delvis omfattar förvaltningsområdet. Exempel på en sådan myndighet är i . Lagen skall även tillämpas hos vissa domstolar med en domkrets som helt eller delvis omfattar förvaltningsområdet. De domstolar som omfattas av lagen är länsrätt, tingsrätt, fastighetsdomstol, miljödomstol och sjörättsdomstol. Rätt att använda samiska hos förvaltningmyndigheterna 2 § I första stycket föreskrivs att enskilda har rätt att använda samiska vid kontakt med förvaltningsmyndigheter i ärenden som avser myndighets- utövning mot dem. Rätten gäller den som är sökande i ett ärende eller den som myndighetsutövningen annars riktar sig mot. Bestämmelsen innefattar däremot inte någon rätt att använda samiska för den som t.ex. samråd skall ske med eller som har rätt att yttra sig i ärendet. Rätten att använda samiska omfattar bara ärenden som har en anknytning till förvaltningsområdet genom t.ex. att den enskilde är bosatt eller vistas inom förvaltningsområdet, att ärendet rör en verksamhet som bedrivs inom förvaltningsområdet eller en fastighet belägen inom förvaltningsområdet. Rätten avser såväl muntliga som skriftliga kontakter i enskilda ärenden. En myndighet kan ha muntlig handläggning i ärenden. Rätten att använda samiska omfattar även sådan handläggning av ett ärende. Den enskilde har även rätt att inge handlingar på samiska till myndigheten. Om innehållet är av betydelse för ärendet bör handlingen översättas (se 8 § förvaltningslagen). Med samiska avses alla varieteter av samiska som används i förvaltningsområdet, såsom nordsamiska, lulesamiska, och sydsamiska. Den enskilde har rätt att välja vilken varietet av samiska som han eller hon vill använda. Rätten att använda samiska gäller oavsett om den enskilde är svensk eller utländsk medborgare. Rätten är inte heller beroende av var den enskilde är bosatt. Rätten att använda samiska gäller enskilda. Med detta begrepp avses inte bara fysiska personer utan även t.ex. föreningar, aktiebolag och andra organisationer men däremot inte myndigheter eller andra offentligrättsliga organ. Lagrådet har berört frågan om ställföreträdares och ombuds rätt att använda samiska. Regeringen vill med anledning härav klargöra att första stycket har den innebörden att en ställföreträdare för en enskild har samma rätt enligt lagen att använda samiska som den enskilde själv. Däremot ger inte bestämmelsen ett ombud motsvarande rätt. I andra stycket regleras myndighetens skyldighet att svara på samiska när en enskild använder samiska. Detta innebär att myndigheten skall använda samiska vid myndighetens muntliga kontakter med den enskilde och på begäran av den enskilde muntligen till samiska översätta skriftliga meddelanden och beslut riktade till den enskilde. Däremot innefattar bestämmelsen inte någon skyldighet att avfatta skriftliga beslut även på samiska. Inte heller innefattar bestämmelsen någon rätt att få vad t.ex. en motpart säger under muntlig handläggning översatt till svenska. Myndigheten bör kunna ge muntliga översättningar av skrivelser och beslut riktade till enskilda på den varietet av samiska som den enskilde använt. I tredje stycket regleras användningen av samiska hos myndigheter när det gäller annan verksamhet än myndighetsutövning. Exempel på sådan verksamhet är rådgivning och information till allmänheten, erbjudande av vård och undervisning. Blanketter och informationsblad avsedda för allmänheten skall också kunna översättas till samiska eller till tvåspråkiga versioner, när behov av detta bedöms föreligga. I denna verksamhet har inte myndigheten någon absolut skyldighet att svara på samiska men skall ändå eftersträva att bemöta samisktalande på samiska. Om ett ärende överklagas till en regional myndighet som avses i 1 § har den enskilde rätten att tala samiska även i detta ärende. 3 § I paragrafen anges att den enskildes rätt att använda samiska kan begränsas till och plats. Rätten att använda samiska vid kontakt med myndigheten kan således begränsas till att gälla under vissa tider på myndighetens kontor då tolk kan finnas tillgänglig. När sådana tider bestäms är det viktigt att beakta att viss översättning måste ske skyndsamt. Detta kan exempelvis gälla myndighetsbeslut riktade till enskilda där den enskilde är beroende av översättning för att förstå innebörden av beslutet. Rätt att använda samiska hos domstolarna 4 § I denna och följande paragrafer regleras parts och parts ställföreträdares rätt att använda samiska vid muntliga eller skriftliga kontakter med en länsrätt och en tingsrätt som har en domkrets som till någon del omfattar förvaltningsområdet för samiska språket. Även fastighetsdomstol, miljödomstol och sjörättsdomstol omfattas av bestämmelsen. En parts och dennes ställföreträdares rätt att använda samiska omfattar även de domstolar dit en dom eller ett beslut i ett mål eller ärende som avses i paragrafens första stycke överklagats. Rätten att tala samiska omfattar inte s.k. extraordinära rättsmedel, t.ex. en ansökan om resning. 5 § Rätten att använda samiska under rättegång eller ett ärendes behandling omfattar att få yttra sig muntligen eller skriftligen på samiska i enlighet med de regler som gäller för rättegången eller ärendens behandling i domstol. Den enskildes rätt att använda samiska omfattar ett mål eller ärende som har anknytning till förvaltningsområdet. Med anknytning avses här t.ex. att parten är bosatt eller vistas i förvaltningsområdet, att ett mål rör en fastighet belägen i förvaltningsområdet eller att ett brott har begåtts inom förvaltningsområdet. Bestämmelserna innebär också en rätt att med hjälp av tolk få de handlingar som hör till målet eller ärendet muntligen översatta till samiska. Rätten att få tala samiska vid muntlig förhandling omfattar rätten att själv få tala samiska. Enligt paragrafen är domstolar även skyldiga att översätta ingivna handlingar till svenska om detta inte är uppenbart onödigt. Även i övrigt, exempelvis då part riktar sig till domstolen med förfrågningar, skall domstolen sträva efter att bemöta samisktalande part och parts ställföreträdare på samiska. 6 § Rätten att använda samiska gäller under hela rättegången och hela ärendets behandling i domstol, dvs. från det att målet eller ärendet inleds vid domstolen till och med att ett eventuellt överklagande kommer in till domstolen. För att domstolen skall kunna planera anlitande av tolk och översättare i mål eller ärende där samiska används, skall begäran om att använda samiska framföras i samband med att målet eller ärendet anhängiggörs eller första gången part skall yttra sig i målet. Det bör också anges vilken varietet samiska som den enskilde vill använda. Om en begäran kommer in senare under ärendets handläggning får den avslås. Möjligheten att avslå en begäran om att få använda samiska i övrigt bör användas mycket restriktivt exempelvis då det är uppenbart att begäran framställs i syfte att förhala rättegången. Ett beslut av domstolen i fråga om rätten att använda samiska i mål eller ärende får inte överklagas särskilt (se 49 kap. 5 § och 34 § förvaltningsprocesslagen) . 7 § De regler som enligt respektive förvaltningsprocess- lagen gäller för vem som skall anlitas som tolk samt om tolked och ersättning till tolk skall tillämpas också när tolk anlitas enligt denna lag. Samiska i förskoleverksamhet och äldreomsorg 8 § Innebörden av paragrafen är att varje kommun inom förvaltningsområdet måste, när den erbjuder förskoleverksamhet, erbjuda förskoleverksamhet som helt eller delvis bedrivs på samiska om vårdnadshavare begär det. Omfattningen av verksamheten kan variera beroende på hur många barn den omfattar och tillgången på språkkunnig personal. Finns det tillräckligt många barn och tillräckligt mycket personal som behärskar samiska kan verksamheten på samiska bedrivas mer organiserat i särskilda grupper eller på särskilda tvåspråkiga daghemsavdelningar eller helt tvåspråkiga daghem. Den varietet samiska som används av barnen bör användas inom förskoleverksamheten. 9 § Arten och omfattningen av den äldreomsorg som erbjuds på samiska blir beroende av hur många som önskar omsorg av personal som talar samiska och vilken typ av omsorg de önskar samt tillgången på samiskspråkig personal. Det grundläggande kravet på kommunerna enligt denna paragraf är att de organiserar äldreomsorgen så att någon del av den service och omvårdnad som erbjuds ges av personal som behärskar samiska. Kommunerna bör därför organisera verksamheten så att den personal som finns i äldreomsorgen och som talar samiska så långt möjligt arbetar med de äldre som har samiska som första språk. Den varietet samiska som används av de äldre bör användas inom äldreomsorgen. Undantag 10 § Regeringen kan enligt denna paragraf föreskriva att en viss statlig förvaltningsmyndighet inte skall omfattas av 2 § i denna lag. Ett sådant beslut kan endast fattas om särskilda skäl föreligger. Särskilda skäl kan föreligga om t.ex. en viss myndighet har mycket liten kontakt med allmänheten och det därför inte är befogat för myndigheten att hålla tolkberedskap. På samma sätt kan och kommun- fullmäktige efter regeringens bemyndigande undanta förvaltnings- myndigheter inom sina respektive verksamhetsområden. Möjligheten att undanta myndigheter från lagens tillämpningsområde bör användas restriktivt så att lagens syfte inte urholkas. Ikraftträdande Lagen föreslås träda i kraft . I domstolar skall den tillämpas i mål eller ärenden som inleds efter lagens ikraftträdande. 11.2 Förslaget till lag om rätt att använda finska och meänkieli hos förvaltningsmyndigheter och domstolar Lagens tillämpningsområde 1 § Lagen skall tillämpas hos såväl statliga som landstingskommunala och kommunala förvaltningsmyndigheter. Exempel på förvaltningsmyndig- heter är kommunstyrelsen, de kommunala nämnderna, landstingsstyrel- sen och nämnder samt statliga myndigheter som polismyn- digheter, skatteförvaltning m.fl. Däremot omfattas inte kommunfull- mäktige, eller, i normala fall, kommunala organ som är organiserade i privaträttslig form eftersom dessa inte är myndig- heter. De nya bestämmelserna skall tillämpas i ett visst geografiskt område som i lagen benämns förvaltningsområdet för finska och meänkieli. För- valtningsområdet för finska och meänkieli omfattar det geografiska område som de i bestämmelsen uppräknade kommunerna utgör. De myndigheter som avses i bestämmelsen är de som har ett geografiskt verksamhetsområde som helt eller delvis omfattar förvalt- ningsområdet. Myndigheten kan t.ex. ha verksamhet förlagd till förvaltningsområdet genom ett huvudkontor, lokalkontor eller annan fast representation. Även regionala och lokala myndigheter som saknar kontor eller motsvarande inom förvaltningsområdet kan ha verksamhet som helt eller delvis omfattar förvaltningsområdet. Exempel på en sådan myndighet är i . Lagen skall även tillämpas hos vissa domstolar med en domkrets som helt eller delvis omfattar förvaltningsområdet. De domstolar som om- fattas av lagen är länsrätt, tingsrätt, fastighetsdomstol, miljödomstol och sjörättsdomstol. Rätt att använda finska och meänkieli hos förvaltnings- myndigheterna 2 § I första stycket föreskrivs att enskilda har rätt att använda finska och meänkieli vid kontakt med förvaltningsmyndigheter i ärenden som avser myndighetsutövning mot dem. Rätten gäller den som är sökande i ett ärende eller den som myndighetsutövningen annars riktar sig mot. Be- stämmelsen innefattar däremot inte någon rätt att använda finska och meänkieli för den som t.ex. samråd skall ske med eller som har rätt att yttra sig i ärendet. Rätten att använda finska och meänkieli omfattar bara ärenden som har en anknytning till förvaltningsområdet genom t.ex. att den enskilde är bosatt eller vistas inom förvaltningsområdet, att ärendet rör en verksamhet som bedrivs inom förvaltningsområdet eller en fastighet belägen inom förvaltningsområdet. Rätten avser såväl muntliga som skriftliga kontakter i enskilda ärenden. En myndighet kan ha muntlig handläggning i ärenden. Rätten att använda finska och meänkieli omfattar även sådan handläggning av ett ärende. Den enskilde har även rätt att inge handlingar på finska och meänkieli till myndigheten. Om innehållet är av betydelse för ärendet bör handlingen översättas (se 8 § förvaltningslagen). Rätten att använda finska och meänkieli gäller oavsett om den enskilde är svensk eller utländsk medborgare. Rätten är inte heller beroende av var den enskilde är bosatt. Rätten att använda finska och meänkieli gäller enskilda. Med detta begrepp avses inte bara fysiska personer utan även t.ex. föreningar, aktiebolag och andra organisationer men däremot inte myndigheter eller andra offentligrättsliga organ. Lagrådet har berört frågan om ställ- företrädares och ombuds rätt att använda finska och meänkieli. Regeringen vill med anledning härav klargöra att första stycket har den innebörden att en ställföreträdare för en enskild har samma rätt enligt lagen att använda finska och meänkieli som den enskilde själv. Däremot ger inte bestämmelsen ett ombud motsvarande rätt. I andra stycket regleras myndighetens skyldighet att svara på finska och meänkieli när en enskild använder dessa språk.