prop · GM0335 · 1999-01-01 00:00:00 — Detta gäller oberoende av om motparten gör invändning eller är passiv. Bestämmelsen får också anses ange gränserna för när det föreligger svensk domsrätt i mera vidsträckt betydelse. Har parterna träffat ett skiljeavtal som innebär att skiljeförfarandet skall äga rum i bör det således alltid vara möjligt för envar av parterna att föra talan vid svensk domstol om skiljeavtalets giltighet (se avsnitt 14.2 och kom- mentaren till 43 §). 48 § Paragrafen saknar motsvarighet i skiljemannalagen. Den har behandlats i avsnitt 14.4. Enligt första stycket första meningen krävs att skiljeavtalet har internationell anknytning för att parterna skall få träffa ett särskilt avtal om tillämplig lag. Denna anknytning kan bestå i att parterna eller någon av dem hade hemvist utom riket när avtalet ingicks. Även om båda parter har hemvist i kan tvisten ha uppkommit vid verksamhet utom riket. Därmed finns en tillräcklig internationell anknytning för att bestämmelsen skall bli tillämplig. Enligt den tillämpliga lagen prövas om ett skiljeavtal över huvud taget har kommit till stånd och om det är giltigt till formen. Vidare bedöms enligt denna lag om skiljeavtalet i övrigt är giltigt, med beaktande även av om tvisten enligt denna lag är skilje- domsmässig, och om skiljeavtalet har upphört att gälla. I frågan om ett skiljeavtal är giltigt inkluderas t.ex. om det tillkommit genom tvång eller om det är behäftat med någon annan ogiltighetsanledning. Avtalet tolkas även enligt denna lag. Slutligen bör frågan om lagvalsavtalets civil- rättsliga giltighet prövas enligt den valda lagen. Detta överensstämmer med vad som gäller enligt 3 § andra stycket i lagen (1964:528) om tillämplig lag beträffande internationella köp av lösa saker. Däremot prövas frågan om parterna med rättslig verkan får välja tillämplig lag enligt svensk internationell privaträtt. Trots att förutsättningarna för att parterna enligt 48 § första stycket skall få välja tillämplig lag är uppfyllda kan lagvalsavtalet i undantagsfall komma att underkännas enligt allmänna rättsgrundsatser inom svensk internationell privaträtt. Detta gäller t.ex. avtal där parterna har valt lag för att kringgå en tvingande lagstiftning. Bestämmelsen i andra meningen i första stycket kan sägas utgöra den egentliga huvudregeln. Har parterna inte gjort ett lagval som direkt tar sikte på själva skiljeavtalet skall forumlandets lag tillämpas. Har förfarandet inte inletts skall lagen i det land där förfarandet avses äga rum tillämpas. Kan någon sådan avsikt inte fastställas ger bestämmelsen inte någon ledning, utan tillämplig lag får fastställas med hjälp av svensk internationell privaträtt. Enligt andra stycket faller frågorna om en part var behörig att ingå skiljeavtalet eller var behörigen företrädd utanför bestämmelserna i första stycket. Dessa frågor bör i allmänhet bedömas enligt personalstatutet fastställt enligt svensk internationell privaträtt. Man kan dock tänka sig avsteg från denna huvudregel. Så bör t.ex. en stat eller ett stats- kontrollerat företag inte utan vidare få åberopa sin egen lagstiftning när det gäller att bedöma dess behörighet att träffa skiljeavtal. Det kan tilläggas att redan avgränsningen i första stycket lämnar vissa andra fall utanför bestämmelserna; även i dessa fall får tillämplig lag bestämmas genom avgöranden i praxis. 49 § Paragrafen motsvarar 3 § LUSK. Den har behandlats i avsnitt 14.5. Huvudregeln om ett skiljeavtals verkan som rättegångshinder finns i 4 §. Denna bestämmelse är emellertid utformad med tanke på interna förfaranden där endast svensk rätt aktualiseras. Första stycket kompletterar huvudregeln med tanke på de fall då utländsk rätt är tillämplig på skiljeavtalet. För att skiljeavtalet skall ha verkan som rättegångshinder krävs då att frågan skall vara skilje- domsmässig enligt såväl den tillämpliga lagen som enligt svensk lag. Vidare får skiljeavtalet enligt tillämplig lag inte heller av någon annan anledning än bristande skiljedomsmässighet vara ogiltigt, utan verkan eller ogenomförbart. Kan skiljeavtalet sålunda inte antas kunna komma att leda till ett rättskraftigt avgörande av tvisten utgör det inte hinder för rättegång. Däremot bortfaller inte skiljeavtalets verkan som rättegångs- hinder på grund av bristande skiljedomsmässighet i en stat vars materiella regler tillämpas på tvisten eller där verkställighet kan antas ske. Av andra stycket framgår att skiljeavtalet enligt en uttrycklig bestäm- melse i 4 § inte utgör hinder för en domstol att besluta om säkerhets- åtgärder. 50 § Bestämmelsen motsvarar 12 § LUSK. Den har behandlats i avsnitt 14.6. 51 § Paragrafen, som reglerar parternas möjligheter att träffa s.k. undan- tagsavtal, saknar motsvarighet i skiljemannalagen. Den har behandlats i avsnitt 10.7. Parterna kan under vissa förutsättningar med bindande verkan på förhand avtala bort lagens regler om upphävande av en skiljedom. I första stycket anges de närmare förutsättningarna för att parterna skall kunna träffa ett sådant avtal. Med hemvist avses det begrepp som används i 10 kap. rätte- gångsbalken. Äger ett utländskt bolag dotterbolag i utgör detta inte hinder för moderbolaget att träffa undantagsavtal. Med kommersiellt förhållande avses ett förhållande mellan näringsidkare i deras närings- verksamhet. Överenskommelsen måste ha skriftlig form och vara uttrycklig. Det går således inte att träffa undantagsavtal genom en allmänt hållen hänvisning till ett skiljedomsreglemente som innehåller en sådan bestäm- melse. Avtalet kan antingen helt utesluta tillämpningen av bestämmelserna i 34 § eller bara avse vissa delar, t.ex. jävsregeln. Har parterna undantagit jävsregeln bortfaller även rätten till jävsprövning enligt 10 § tredje stycket under förfarandet (se även kommentaren till detta lagrum). Väcker en part talan mot skiljedomen i strid mot ett undantagsavtal skall domstolen på invändning av motparten avvisa talan. För att dom- stolen skall beakta en sådan invändning måste den framställas första gången parten skall föra talan i målet enligt 34 kap. 2 § . Gör käranden gällande att undantagsavtalet inte är giltigt har domstolen att ta ställning till påståendet. Finner domstolen att undantagsavtalet inte är verksamt kan domstolen pröva talan mot skiljedomen i sak, annars skall talan avvisas. Gör en part inför skiljemännen en invändning om att skiljeavtalet inte är giltigt och tillämpligt är det utan betydelse för skiljemännens prövning om parterna har träffat ett undantagsavtal som gäller denna fråga. Skiljemännen skall pröva sin egen behörighet på samma sätt oavsett om denna omfattas av ett undantagsavtal eller inte. Det bör uppmärksammas att bestämmelsen inte påverkar en parts möjlighet att föra en fastställelsetalan vid allmän domstol om skilje- avtalets giltighet (se vidare kommentaren till 2 §). Enligt andra stycket verkställs en skiljedom som omfattas av ett undantagsavtal enligt de regler som gäller för utländska skiljedomar. En part som vill få till stånd verkställighet i enlighet med skiljedomen måste således göra ansökan därom till . Även om undantagsavtalet endast avser t.ex. jävsbestämmelsen kommer det att ske en prövning helt enligt de regler som gäller för utländska skiljedomar. Det kommer således att stå motparten fritt att åberopa såväl jävsomständigheter som andra omständigheter till stöd för att hovrätten skall avslå ansökan. Har en part däremot klandrat skiljedomen (i en del som inte omfattas av undantagsavtalet) och en domstol efter sakprövning ogillat talan har domen rättskraft även såvitt avser exekvaturförfarandet. Hovrätten kan i verkställighetsärendet förordna om t.ex. kvarstad enligt 60 § andra stycket. Erkännande och verkställighet av utländsk skiljedom m.m. 52 § Bestämmelsen motsvarar 5 § LUSK. Den har behandlats i avsnitt 15.1 (jfr även 22 §). 53 § Bestämmelsen motsvarar 6 § LUSK. 54 § Bestämmelsen motsvarar 7 § första stycket LUSK. Den har behandlats i avsnitt 15.3. Punkt 1 innehåller endast språkliga ändringar (se om tillämplig lag även avsnitt 14.4 och kommentaren till 48 §). Punkt 2 har fått en smärre språklig justering. Punkterna 3 och 4 har fått en annan lydelse (se avsnitt 15.3.2 och 15.3.3). Rekvisitet att skiljedomen skall vara utan verkan i den stat där den meddelats eller enligt vars lag den meddelats har tagits bort. I övrigt har någon ändring i sak inte gjorts. Punkt 3 har utformats med såväl den engelska som den franska versionen av New Yorkkonventionen som förebilder. Dessa är nämligen inte likalydande. Punkt 5 har fått en språklig justering som inte innebär någon ändring i sak (se avsnitt 15.3.1). 55 § Bestämmelsen motsvarar 7 § andra stycket LUSK. Den har behandlats i avsnitt 15.3 och innehåller endast språkliga ändringar. 56 § Första stycket motsvarar helt 8 § första stycket LUSK och har behandlats i avsnitt 15.2. Andra stycket motsvarar 8 § andra stycket LUSK och har behandlats i avsnitt 15.4. Första meningen innebär inte någon förändring gentemot äldre rätt. Andra meningen är ny och ger hovrätten möjlighet att avstå från översättning av skiljedomen. Hovrätten får efter eget skön bestämma om och i vilken utsträckning som översättning kan underlåtas. 57 § Bestämmelsen motsvarar helt 9 § första stycket LUSK. Den har behandlats i avsnitt 15.4. 58 § Första stycket är nytt och har behandlats i avsnitt 15.4. Det innebär endast en kodifiering av vad som tidigare ansågs gälla. Sista ledet är en följd av att även muntliga skiljeavtal accepteras enligt svensk rätt. Andra stycket motsvarar 9 § andra stycket LUSK med vissa språkliga justeringar. 59 § Bestämmelsen motsvarar helt 9 § tredje stycket LUSK. 60 § Bestämmelserna är nya. De har behandlats i avsnitt 15.5. Första stycket klargör att med talans väckande enligt 15 kap. 7 § jämställs inte bara att en part begär skiljedom i utan även att en part påkallar skiljeförfarande utomlands. För att ett skiljeförfarande utom riket skall jämställas med att en part väcker talan förutsätts att förfarandet kan leda till en skiljedom som erkänns och kan verkställas i . Andra stycket ger möjlighet att besluta om säker- hetsåtgärder i ett ärende om verkställighet av en utländsk skiljedom. Hovrätten kan t.ex. fatta beslut om interimistisk kvarstad enligt de regler som finns i 15 kap. . Har en tingsrätt tidigare fattat beslut om t.ex. kvarstad övergår beslutanderätten till i och med att exekvaturärendet blir anhängigt där. Hovrättens beslut enligt detta stycke får överklagas särskilt. Övergångsbestämmelser Övergångsbestämmelserna har behandlats i avsnitt 16.1 och 17.1. Punkterna 2 och 3 har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 19.2 Förslaget till lag om ändring i 10 kap. 17 a § Paragrafen är ny. Den anger att det i lagen om skiljeförfarande finns regler om hinder mot rättegång. Paragrafen har behandlats i avsnitt 5.7. Lagen om skiljeförfarande innehåller bestämmelser om ett skiljeavtals verkan som rättegångshinder (4, 5 och 49 §§). Parterna kan vidare genom ett s.k. undantagsavtal enligt 51 § ha uteslutit eller begränsat tillämp- ligheten av vissa grunder för upphävande av en skiljedom. Slutligen finns det flera frister i lagen som t.ex. anger inom vilken tid som en talan mot en skiljedom skall väckas. Det finns också ett förbud i 34 § mot att efter fristens utgång åberopa en ny klandergrund. Samtliga frister skall beaktas först efter invändning av en part. I lagen om skiljeförfarande anges när en invändning om rättegångshinder på grund av ett skiljeavtal skall fram- ställas (4 § andra stycket). Denna bestämmelse överensstämmer i sak med vad som annars gäller enligt 34 kap. 2 § . 18 § I paragrafen har den nya 17 a § lagts till eftersom någon prövning av forumfrågan inte skall ske i fall som omfattas av lagen om skilje- förfarande (se ovan). 19.3 Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken 2 kap. 24 § I paragrafen har införts ett nytt fjärde stycke. Innebörden är att forumreglerna i lagen om skiljeförfarande skall gälla även när talan väcks till följd av ett föreläggande enligt 3 kap. 16 § utsökningsbalken. 3 kap. 15 § Paragrafen har behandlats i avsnitt 13.2.2. Av första stycket punkt 1 framgår att även om skiljeavtalet innehåller förbehåll om rätt för en part att på materiell grund föra talan mot skiljedomen får skiljedomen verkställas när tiden för sådan talan har gått ut utan att talan har förts. Också i det fall talan förs inom rätt tid men sedermera återkallas får skiljedomen verkställas. Innehåller skiljeavtalet rätt för en part att påkalla ett överskiljeförfarande som inte kan angripas materiellt blir en skiljedom som meddelas efter ett sådant skilje- förfarande genast verkställbar. skall enligt punkt 2 kontrollera att skilje- domen uppfyller de krav på skriftlighet och undertecknande som finns i 31 § första stycket lagen om skiljeförfarande. Är domen undertecknad endast av skiljenämndens ordförande bör kronofogdemyndigheten kunna nöja sig med sökandens påstående att parterna har träffat en särskild överenskommelse om att det är tillräckligt att ordföranden undertecknar skiljedomen. Bestrider svaranden att sådan överenskommelse har träffats har sökanden att styrka sitt påstående inför kronofogdemyndigheten. skall inte göra någon prövning av om en part efter kan få skiljedomen upphävd. Av 3 kap. 16 § framgår hur det skall förfaras när myndigheten finner anledning att anta att en skiljedom är ogiltig i något annat hänseende än som har berörts. I andra stycket regleras verkställighet av beslutet om ersättning till skiljemännen. Tredje stycket finns i 3 kap. 17 § andra meningen utsök- ningsbalken. Den omständigheten att ansökan alltid skall delges motparten kan medföra viss tidsutdräkt. En part som anser att han har behov av omedelbar säkerhetsåtgärd har dock möjlighet att t.ex. ansöka om interimistisk kvarstad (se avsnitt 13.3 samt rättsfallen NJA 1979 s. 698 och 1983 s. 814). Reglerna om verkställighet av skiljedomar i utsökningsbalken är inte tillämpliga på utländska skiljedomar (se 3 kap. 2 § utsökningsbalken). Lagen om skiljeförfarande innehåller i 51 § en bestämmelse som möjlig- gör för parterna att i vissa fall träffa avtal som inskränker parternas rätt att klandra skiljedomen. Skiljedomar som omfattas av ett sådant avtal skall enligt 51 § andra stycket genomgå samma ansökningsförfarande som gäller för utländska domar för att bli verkställbara i . I fjärde stycket erinras om att en sådan skiljedom inte skall verkställas enligt de regler som annars gäller för svenska skiljedomar. Det räcker att parterna i något avseende har inskränkt rätten att klandra skiljedomen för att verkställigheten skall följa samma procedur som utländska skiljedomar. Finner kronofogdemyndigheten att det föreligger hinder mot verk- ställighet enligt första, andra eller fjärde stycket skall en begäran om verkställighet avslås. Mot ett sådant beslut får en part föra talan enligt de allmänna reglerna i utsökningsbalken. Något särskilt beslut om verk- ställbarhet skall däremot aldrig meddelas. 3 kap. 16 § Paragrafen är ny. Den har behandlats i avsnitt 13.2.2. En skiljedom kan vara ogiltig därför att den behandlar en fråga som inte är skiljedomsmässig eller därför att skiljedomen är uppenbart oförenlig med grunderna för rättsordningen här i riket, dvs. stridande mot ordre public. skall i dessa fall inte vägra verkställighet utan förelägga sökanden att väcka talan i saken mot svaranden. Vid en sådan talan skall 43 § tillämpas. För att meddela ett föreläggande enligt denna paragraf är det tillräckligt att kronofogde- myndigheten anser att det finns anledning att anta att skiljedomen av angivna skäl är ogiltig. behöver således inte konstatera att så är fallet. Att en part inte kan föra talan mot ett beslut om föreläggande enligt denna bestämmelse anges i 18 kap. 5 § utsöknings- balken. 3 kap. 17 § Paragrafen motsvarar tidigare 16 §. Av paragrafen framgår att en skiljedom som meddelats efter ett legalt skiljeförfarande med tillämpning av lagen om skiljeförfarande skall verkställas på samma sätt som en skiljedom som grundar sig på ett skiljeavtal. Eftersom ett legalt skiljeförfarande inte grundar sig på något skiljeavtal finns det heller inte något skiljeavtal som kan innehålla förbehåll om rätt för part att föra talan mot domen. Den bestämmelse som ligger till grund för skiljeförfarandet kan emellertid ge part rätt att på materiell grund överklaga skiljedomen. Detta hindrar inte verk- ställighet sedan tiden att fullfölja talan gått ut, på motsvarande sätt som sagts beträffande skiljeavtal med förbehåll om rätt till materiell överprövning. 3 kap. 18 § Paragrafen är delvis ny. Den har behandlats i avsnitt 13.2.2. Första stycket motsvarar i stort den tidigare paragrafen. Kronofogde- myndigheten skall dock inte fatta något särskilt beslut om verkställ- barhet. Andra stycket reglerar vad som skall gälla när kronofogdemyndigheten har utfärdat ett föreläggande enligt 16 §. I sådant fall får endast en begränsad verkställighet ske innan talan har väckts. Regleringen är densamma som gäller för icke lagakraftägande underrättsdomar. Gäller skiljedomen betalningsskyldighet kan svaranden hindra verkställighet genom att på visst sätt ställa säkerhet (3 kap. 6 § utsökningsbalken). Gör han inte det kan utmätning ske, men egendomen får i princip inte säljas utan svarandens samtycke (8 kap. 4 § utsökningsbalken). Gäller skilje- domen utgivande av lös egendom kan den verkställas om sökanden ställer säkerhet (3 kap. 8 § utsökningsbalken). Sedan talan väckts an- kommer det på domstolen att bestämma om verkställigheten. Domstolen ges här en vidsträckt möjlighet att bestämma om verkställigheten skall avbrytas, återgå eller fortsätta. Domstolen kan också ställa krav på säkerhet som villkor för ett visst beslut om verkställighet. Följer sökanden inte föreläggandet att väcka talan eller återkallas talan utan att domstolen prövar målet i sak tillämpas de regler i 22 § som anger vad som gäller när en exekutionstitel har upphävts. Att en part som har laga förfall kan få ny tid utsatt följer av 2 kap. 9 § andra stycket utsökningsbalken. 18 kap. 5 § Punkten 5 är ny. Av bestämmelsen framgår att ett beslut om föreläggande enligt 3 kap. 16 § inte kan överklagas. Övergångsbestämmelser De nya bestämmelserna i utsökningsbalken träder i kraft som lagen om skiljeförfarande. Äldre bestämmelser tillämpas på ansökningar om verkställighet som görs . Detsamma gäller tillämpningen av 12 § lagen (1981:775) om införande av utsökningsbalken. Den paragrafen skall naturligtvis inte tillämpas på skiljedomar som meddelats enligt lagen om skiljeförfarande (se avsnitt 16.2). 19.4 Förslaget till lag om ändring i jordabalken 8 kap. 28 § Paragrafen har behandlats i avsnitt 17.2. Bestämmelsen ger parterna rätt att avvika från regleringen i lagen om skiljeförfarande genom att avtala för meddelande av skiljedom. Den har fått sin utformning mot bakgrund av att lagen om skilje- förfarande inte innehåller någon regel om legal tidsfrist i detta hän- seende. 12 kap. 66 § Paragrafen har behandlats i avsnitt 17.2 (se kommentaren till 8 kap. 28 §). 19.5 Förslaget till lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385) 9 kap. 43 § I tredje stycket har hänvisningen till 23 § skiljemannalagen (1929:145) tagits bort. Bestämmelsen gäller således framför de dispositiva reglerna om ersättning till skiljemännen i lagen om skiljeförfarande. 19.6 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 8 kap. 17 § Tredje stycket är nytt. Det har behandlats i avsnitt 8.6. Tredje stycket omfattar samma typ av uppgifter som anges i första stycket men ger ett starkare skydd än vad som följer av den regleringen. Bestämmelsen innebär även en utvidgning av tillämpningsområdet för 5 kap. 1 § andra stycket om förhandling inom stängda dörrar. På Lagrådets inrådan har för tydlighetens skull en hänvisning gjorts även till 50 § som handlar om bevisupptagning under skilje- förfarande utomlands. Den sekretess som avses i bestämmelsen omfattar sådana uppgifter som kommer fram vid förhöret. Härmed avses främst förhörspersonens utsaga men även uppgifter om affärs- eller driftförhållanden som ingår i frågorna till denna. Det finns inte något krav på att uppgifterna skall vara korrekta. Bedömningen av uppgifternas bevisvärde görs av skiljemännen. Sekretessen enligt bestämmelsen omfattar inte andra uppgifter som kommer fram i domstolen vid handläggningen av ansökan om förhöret. Detsamma gäller uppgifter i anledning av tingsrättens beslut om tvångs- medel och andra beslut med anledning av förhöret. För sådana uppgifter blir paragrafens första stycke tillämplig. En förutsättning för sekretess är att en part begär det. En förhörsperson kan inte begära sekretess (jfr dock 36 kap. 6 § ). Partens begäran måste framställas innan förhöret hålls. Förhöret kommer annars att hållas vid en offentlig förhandling, varefter uppgifterna enligt 12 kap. 3 § är föremål för sekretess. Om en part begär sekretess, vilket även kan ske genom att parten begär att förhöret skall hållas inom stängda dörrar (jfr 5 kap. 1 § ), gäller sekretess om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den som uppgiften rör lider skada. Bestämmelsen innefattar således ett omvänt skaderekvisit. 19.7 Förslaget till lag om ändring i konkurslagen (1987:672) 2 kap. 6 § Paragrafen har behandlats i avsnitt 17.3. Enligt andra stycket skall rätten själv pröva om skiljedomen får åberopas, dvs om den är ogiltig eller inte samt om den annars är verk- ställbar. Därvid är domstolen inte bunden av ett beslut av krono- ogdemyndigheten t.ex. att förelägga sökanden att väcka talan om skiljedomens giltighet enligt 3 kap. 16 § utsökningsbalken. Domstolen skall däremot inte bedöma om skiljedomen kan hävas t.ex. efter . En part som gör gällande detta måste väcka talan mot skiljedomen och begära att den domstol som handlägger talan mot skiljedomen beslutar om förbud mot vidare verkställighet av skiljedomen. 19.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning 33 § I paragrafen har införts ett nytt tredje stycke. Det har behandlats i avsnitt 5.7. Tredje stycket i paragrafen tydliggör att en invändning om skiljeavtal inte skall prövas och kunna föranleda avvisning. Påstår gäldenären att borgenärens anspråk omfattas av ett skiljeavtal mellan parterna skall invändningen behandlas som ett bestridande. Enligt 4 § andra stycket lagen om skiljeförfarande förlorar en part inte sin rätt att göra gällande ett skiljeavtal redan genom att inge en ansökan om betalningsföreläggande som omfattas av skiljeavtalet. Begär borgenären däremot att ett bestritt mål överlämnas till tingsrätt får han anses ha avstått från skiljeavtalet. 38 § Tredje stycket är nytt. Det har behandlats i avsnitt 5.7. Tredje stycket anger att en invändning om skiljeavtal inte hindrar kronofogdemyndigheten att pröva en ansökan om särskild handräckning. Detta innebär att särskild handräckning liksom säkerhetsåtgärder t.ex. enligt 15 kap. (se 4 § tredje stycket lagen om skilje- förfarande och avsnitt 5.8) kan utverkas utan hinder av ett skiljeavtal. Sökanden förlorar inte sin rätt att åberopa skiljeavtalet genom att ansöka om särskild handräckning. Detta överensstämmer med vad som gäller beträffande säkerhetsåtgärder. Betänkandets lagförslag 1 Förslag till lag (1995:000) om skiljeförfarande 1 § Tvist i en fråga som parterna kan träffa förlikning om får genom avtal lämnas till avgörande av en eller flera skiljemän. Ett sådant avtal kan avse framtida tvister angående ett rättsförhållande som är angivet i avtalet. Tvisten får avse existensen av en viss omständighet. Till avgörande av skiljemän får också lämnas att utfylla avtal utöver vad som följer av tolkning av avtal. Skiljemän får pröva konkurrensrättens verkningar mellan parterna. 2 § Skiljemännen får pröva sin egen behörighet att avgöra tvisten. Detta hindrar inte domstol från att på begäran av part pröva en sådan fråga. Skiljemännen får fortsätta skiljeförfarandet i avvaktan på domstolens avgörande.