prop · GM03108 · 1999-01-01 00:00:00 — Inom disciplinära förfaranden förutsätts också att myndigheterna eller motsvarande i de olika länderna utbyter information och samarbetar. I artikel 10 finns bestämmelser om vilka krav som skall gälla vid tillträde till advokatyrket i värdlandet, om en advokat efter att ha bedrivit verksamhet under hemlandets titel vill integreras i värdlandets advokat- organisation. Artikeln innehåller också föreskrifter om motivering av beslut och om överprövning. Artikel 11 innehåller bestämmelser om hur advokatverksamhet i grupp får utövas. I huvudsak innebär artikeln att EES-advokater i detta hänseende skall behandlas på samma sätt som inhemska advokater. Om det är tillåtet att bedriva advokatverksamhet i grupp i värdlandet skall det i princip vara tillåtet för andra advokater att bedriva advokatverksamhet i värdlandet i samma form som i hemlandet. Vidare skall det vara tillåtet för inhemska och andra advokater att driva verksamhet tillsammans. I artikel 11 (5) öppnas en möjlighet för värdlandet att begränsa möjligheterna att driva advokatverksamhet i en grupp i vilken det ingår företrädare för andra yrkeskårer. I de två följande artiklarna finns bestämmelser om advokatgruppers namn och samarbete mellan behöriga myndigheter. Enligt artikel 14 skall medlemsstaterna utse de myndigheter som är behöriga att ta emot ansökningar och fatta sådana beslut som anges i direktivet. I de avslutande artiklarna finns bestämmelser om uppföljning, införlivande, ikraftträdande och direktivets adressater. 5.2 Direktivets tillämpning inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet Avtalet om EES (Europeiska ekonomiska samarbetsområdet) trädde i kraft och omfattar de 15 EU-länderna samt , och . Huvudsyftet med avtalet är att om den inre marknaden med fri rörlighet över gränserna för varor, personer, tjänster och kapital skall gälla inom hela EES. Genom förbinder sig , och att anpassa sin lagstiftning till olika direktiv och förordningar som tagits in i en bilaga till avtalet. Genom en särskild procedur, som huvudsakligen regleras i artikel 102 i , kan tillägg till denna bilaga göras genom beslut i den s.k. , som är sammansatt av representanter för , , och EU. Nytillkomna direktiv införlivas på detta sätt i den för EES gemensamma rättsordningen. Information ges fortlöpande till , och under arbetet med att förhandla fram ett direktiv. har ännu inte slutbehandlat det nu aktuella direktivet. Det är därför oklart om direktivet skall tillämpas i förhållande till , och . Sannolikheten för det är dock mycket stor. 6 Behovet av lagändringar 6.1 Inledning Regeringens bedömning: För att genomföra direktivet krävs i olika hänseenden ändringar i . Det gäller frågor om registreringsskyldighet, förbud mot att utan behörighet utge sig för att vara advokat, advokatverksamhet som anställd, advokatverksamhet i bolagsform och integrering i den nationella yrkesorganisationen. I övrigt är det tillräckligt att ändringar görs i advokatsamfunds stadgar. Promemorian innehåller motsvarande bedömning. Remissinstanserna har, med undantag för vid , inte haft något att erinra mot regeringens bedömning. ifrågasätter om en ordning där stora delar av genomförandet av direktivet överlåts att tas om hand inom ramen för en privaträttslig organisations stadgar, kommer att godtas som ett korrekt genomförande. förordar i stället att 8 kap. skall kompletteras av en förordning, i vilken direktivet huvudsakligen skall inkorporeras. Skälen för regeringens bedömning: Direktivet innehåller bestäm- melser av skiftande karaktär. Det rör sig t.ex. om regler om hur advokat- verksamhet i bolagsform får bedrivas, en fråga som uppenbarligen måste regleras i lag, men också om föreskrifter rörande samarbete mellan olika länders advokatorganisationer. Företrädare för har i samråd med analyserat vilka författningsändringar som är nödvän- diga för att genomföra direktivet i . Analysen har visat att det är bestämmelserna om registreringsskyldighet, förbud mot att utan behörighet utge sig för att vara advokat, advokatverksamhet som anställd, advokatverksamhet i bolagsform och integrering i den nationella yrkesorganisationen som kräver lagstiftning. I andra delar, t.ex. i fråga om representation i organ, är det tillräckligt att stadgar ändras. När det gäller kritiken från vid angående den valda tekniken för genomförande av direktivet vill regeringen framhålla, att samfundets stadgar fastställs av regeringen. Att direktivet delvis genomförs genom ändringar i samfundets stadgar medför därför inte enligt regeringens bedömning någon risk för att genomförandet inte anses vara korrekt. I många viktiga hänseenden motsvarar den gällande lagstiftningen direktivets bestämmelser. I direktivet föreskrivs i artikel 6 att en advokat som utövar verksamhet under hemlandets titel skall omfattas av samma yrkesmässiga och etiska regler som gäller för de inhemska advokaterna. Som nämnts ovan (avsnitt 4) innebär de lagändringar som gjordes i samband med att vad som i eller i någon annan lag är föreskrivet om advokater även skall gälla den som är auktoriserad som advokat i något annat land inom EES när denne är verksam i (8 kap. 9 § ). Någon ytterligare reglering behövs därför inte vad beträffar tillämpliga yrkesregler eller etiska regler. Enligt samma bestämmelse är en EES-advokat när han utövar verksamhet i skyldig att använda den yrkesbeteckning som används i den stat där han är auktoriserad, uttryckt på denna stats språk och med hänvisning till den yrkesorganisation han tillhör eller den domstol vid vilken han enligt den statens lag får tjänstgöra. En sådan reglering är tillåten enligt artikel 4 (2) i direktivet och är en lämplig ordning. I det följande behandlas närmare de lagändringar som bedömts vara nödvändiga för att genomföra direktivet. kommer att i samråd med överväga vilka ändringar i stadgarna som behövs. 6.2 Skyldighet för en EU-advokat att registrera sig m.m. Regeringens förslag: En advokat från Europeiska unionen som utövar stadigvarande verksamhet i skall vara registrerad hos . Om advokaten fråntas rätten att uppträda som advokat i hemlandet, skall registreringen i upphävas. Detta skall också på motsvarande sätt som uteslutning ur samfundet kommer i fråga kunna ske när en registrerad advokat brutit mot sina skyldigheter som advokat. Sådana beslut skall vara möjliga att överklaga på motsvarande sätt som ett beslut om uteslutning. Att använda en advokattitel som omfattas av direktivet utan att ha auktorisation för det skall vara straffbart. Promemorian innehåller i sak motsvarande förslag. Remissinstanserna har inte haft något att erinra mot huvuddelen av förslagen. Justitiekanslern och har ifrågasatt om möjligheterna för en advokat att överklaga ett beslut om disciplin- påföljder är tillräckliga. Justitiekanslern har därutöver ifrågasatt om en EU-advokat som fråntas rätten att i sitt hemland uppträda som advokat och vars registrering därför upphävs skall ha rätt att överklaga det senare beslutet. Skälen för regeringens förslag: Direktivet föreskriver i artikel 3 att en advokat som vill utöva verksamhet i en annan medlemsstat än den i vilken han förvärvat sin auktorisation skall ansöka om registrering hos den behöriga myndigheten i medlemsstaten. Bestämmelsen skall ses mot bakgrund av att många medlemsstater föreskriver en sådan skyldighet och att det dessutom finns begränsningar när det gäller den verksamhet som en gästande advokat får bedriva. Situationen i är annorlunda eftersom vi inte har något advokatmonopol och överhuvud- taget ställer få formella krav på den som vill uppträda som juridiskt ombud eller biträde inför domstol eller annars erbjuda juridisk rådgivning. Registreringsskyldigheten innebär alltså för svensk del att svenska advokater får lättare att etablera sig utomlands, men att utländska advokater som vill bedriva stadigvarande verksamhet i måste ansöka om registrering hos . Detta innebär dock i sig ingen faktisk begränsning av rätten att bedriva verksamhet i . Rätten att bli registrerad är nämligen inte underkastad andra krav än bevis på auktorisation i hemlandet (se artikel 3.2 i direktivet). En annan sak är att andra av de regler som föreslås i det följande kommer innebära vissa begränsningar, t.ex. den i avsnitt 6.4 föreslagna regeln om advokatverksamhet i bolagsform. En regel om registreringsskyldighet bör tas in som en ny paragraf i 8 kap. . Det organ som i handhar frågor om antagande av advokater m.m. är advokatsamfunds styrelse. bör även besluta i frågor om registrering. Att frågor om registrering prövas av styrelsen bör framgå av 8 kap. 3 § rätte- gångsbalken. Ett beslut att inte tillåta registrering av en advokat som omfattas av direktivet skall enligt artikel 9 motiveras och kunna göras till föremål för domstolsprövning enligt nationell rätt. är den instans som prövar överklagande av beslut från . Det finns inte nu särskilt när frågan om utformningen av disciplinsystemet m.m. är under utredning skäl att göra avsteg från den ordningen. Det skulle kunna sättas i fråga att skapa en särskild påföljd vid underlåtenhet att efterfölja skyldigheten att registrera sig. Som framgått av det föregående omfattas emellertid en EES-advokat som utövar verksamhet i av regler om disciplinansvar m.m. En advokat som etablerar sig i utan att registrera sig kan därmed bli föremål för ingripanden från advokatsam- fundets sida med stöd av gällande regler. Någon särskild sanktionsregel utöver detta bedöms inte som nödvändig. Det kan också nämnas att direktivet föreskriver att de nationella behöriga myndigheterna skall underrätta varandra om och samarbeta i disciplinära frågor (se artikel 7.2 3). En advokat som underlåter att efterfölja registreringsskyldigheten löper således också risken att drabbas av disciplinära ingripanden i sitt hemland. Enligt artikel 7 i direktivet skall värdlandets processregler, påföljder och bestämmelser om överklagande tillämpas beträffande en advokat som utövar verksamhet under sitt hemlands yrkestitel. Som nämnts (se avsnitt 4) är detta i huvudsak fallet enligt gällande svensk rätt. En EES- advokat som utövar verksamhet i kan således på grund av stadgandet i 8 kap. 9 § första stycket drabbas av samtliga disciplinära påföljder utom uteslutning. För att jämställa de advokater som omfattas av registreringsskyldigheten med medlemmar i bör det införas en regel som gör det möjligt att upphäva registreringen för en sådan advokat som brutit mot god advokatsed. Eftersom ett stadigvarande utövande av verksamhet i av en advokat från EU förutsätter en registrering får ett upphävande av registreringen samma effekt som en uteslutning ur samfundet av en ledamot. Den lagtekniskt mest ändamålsenliga lösningen är att reglera frågan på samma sätt som det som gäller för uteslutning ur samfundet. Justitiekanslern och har ifrågasatt om de möjligheter till överklagande som ger en advokat som varit föremål för ett disciplinärt ingripande är tillräckliga. Regeringen har förståelse för de synpunkter som framförts. Direktivet föreskriver dock inte annat än att nationella regler skall gälla. Särskilt med hänsyn till att reglerna om tillsynen över advokatväsendet och det disciplinära förfarandet är föremål för översyn av bör det inte nu genomföras några ändringar i den delen. Enligt artikel 7 (5) skall den omständigheten att en advokat fråntagits rätten att uppträda som advokat i sitt hemland tillfälligt eller slutgiltigt automatiskt innebära att han fråntas rätten att uppträda under hemlandets yrkestitel i värdlandet. I ett sådant fall bör vederbörandes registrering i automatiskt upphävas. Lagtekniskt bör detta lösas genom ett tillägg i 8 kap. 7 § femte stycket . Att ett sådant beslut kan komma att överklagas skulle i de flesta fall som Justitiekanslern påpekat framstå som föga motiverat. De omfattas dock av kravet i artikel 9 på att kunna göras till föremål för domstolsprövning. Detta är emellertid inte tillräckligt för att förhindra vederbörande att uppträda under hemlandets yrkestitel i . Ett generellt förbud att använda en viss yrkestitel utan behörighet till det finns i bara i fråga om den svenska advokattiteln, se 17 kap. 15 § tredje stycket . Det finns bestämmelser om förbud mot att använda vissa titlar i lagen (1994:844) om behörighet att utöva veterinäryrket och lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Bestämmelserna i dessa lagar är dock på olika sätt begränsade till den verksamhet som lagen avser. Bakom det straffrättsliga skyddet för advokattiteln ligger den centrala betydelse som advokaten har för rättegångsväsendet. I förarbetena till straffbudet i framhöll departementschefen att den bestämmelse om ensamrätt till advokattiteln som den nya rättegångs- balken föreskrev för ledamot av inte skulle bli effektiv om inte ett straffrättsligt skydd infördes (NJA II 1947 s. 451). Ytterligare ett skäl som anförts till stöd för den gällande regleringen är det förtroende som i många andra för samhällslivet viktiga förhållanden bör kunna sättas till advokattiteln (m.fl., En kommentar, 1998, s. 17:68). Genom direktivet kommer möjligheterna för advokater att verka inom hela unionen att öka. Behovet av att i skydda förtroendet för advokattiteln är därigenom än mer påtagligt . Vetskapen om att den som ger sig ut för att vara advokat har genomgått viss utbildning och står under tillsyn av ett organ som har makt att utdela påföljder för överträdelser av god advokatsed utgör en viktig del av detta förtroende. Sammantaget med direktivets föreskrift att förhindra att en person uppträder under en advokattitel utan att ha behörighet för det utgör detta ett gott argument för att genomföra ett skydd för hemlandstitlar på det sätt som gäller för den svenska advokattiteln. När skyddet för advokattiteln utvidgas på det sätt som har förordats i det föregående bör den nuvarande straffbestämmelsen i 17 kap. 15 § tredje stycket föras över till 8 kap. . Den grundläggande regleringen om advokater samlas därigenom i rätte- gångsbalken. 6.3 Advokatverksamhet som anställd Regeringens förslag: En advokat från Europeiska unionen som utövar stadigvarande verksamhet i får bara vara anställd hos advokat, om styrelse inte medger undantag. Promemorian innehåller motsvarande förslag. Remissinstanserna: Justitiekanslern har ifrågasatt om direktivet medger den föreslagna regleringen. I övrigt har remissinstanserna lämnat förslaget utan erinran, med undantag för som gjort ett lagtekniskt påpekande. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen i artikel 8 om hur advokatverksamhet som anställd får utövas innebär enligt regeringens uppfattning att samma krav i fråga om anställningsförhållanden får ställas på den advokat som utövar verksamhet under hemlandets titel, som de krav som ställs på inhemska advokater. Som nämnts ovan (avsnitt 4) föreskrivs i 8 kap. 2 § sjätte stycket att till ledamot av samfundet inte får antas vissa befattningshavare, t.ex. lagfarna domare och åklagare, och inte heller den som är anställd hos annan än en advokat. Med advokat i sist nämnda hänseende förstås den som driver verksamhet som advokat, vilket också inbegriper den som driver sådan verksamhet i bolag. Från kravet på att den som skall antas till samfundet inte får vara anställd hos annan än en advokat får styrelse medge undantag. Om en advokat får en sådan anställning som avses i bestämmelsen, är han skyldig att utträda ur samfundet, om inte styrelsen medger att han får stanna kvar som ledamot (8 kap. 7 § femte stycket ). Skälet bakom bestämmelsen är omsorgen om advokatens roll som fri yrkesutövare och dennes uppgift att bistå den rättssökande allmänheten. Enligt processlagberedningen skall huvudsynpunkten vid fråga om dispens från kravet beträffande anställning vara om anställningen kan antas inverka menligt på advokatens självständighet som advokat (se NJA II 1943 s. 83). Principen om advokatens oberoende ställning har varit en av de grundläggande inom svenskt rättsväsende. Det ter sig därför naturligt att nu när möjligheten för det öppnas i direktivet ställa samma krav i fråga om anställning på de advokater som utövar verksamhet under sitt hemlands titel i i den utsträckning de omfattas av den nu föreslagna registreringsskyldigheten. 8 kap. 2 § sjätte stycket bör därför ha motsvarande tillämpning för sådana advokater. Möjligheten för samfundets styrelse att medge undantag möjliggör att regeln inte leder till orimliga resultat. 6.4 Advokatverksamhet i bolagsform Regeringens förslag: EU-advokater som etablerat sig i likställs med svenska advokater när det gäller advokatverksamhet som drivs i bolagsform. Promemorian innehåller motsvarande förslag. Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Ett viktigt inslag i den fria rörligheten för advokater är frågan om i vilken form advokatverksamhet får bedrivas. I vissa medlemsstater t.ex. i står det en advokat fritt att välja mellan tillgängliga associationsformer, medan andra stater har begränsningar i olika hänseenden. Det förekommer i vissa medlemsstater att en advokat får driva advokatverksamhet i bolag med en person från en annan yrkeskategori, vilket som huvudregel inte är tillåtet här. Bestämmelsen i 8 kap. 4 § andra stycket med detta förbud motiveras av hänsynen till det personliga ansvaret som en advokat bör ha för de uppdrag som anförtrotts honom. En mycket viktig ingrediens i detta har ansetts vara advokatens oberoende klienten skall veta att advokatverksamheten inte drivs tillsammans med någon som inte omfattas av de etiska reglerna för advokater. De nationella olikheterna i dessa hänseenden har bedömts inte ha en sådan tyngd att den fria rörligheten får förhindras på grund av dem. Direktivet föreskriver därför i artikel 11 att i de medlemsstater där advokatverksamhet i grupp är tillåten, sådan verksamhet i princip också skall vara tillåten för advokater från andra medlemsstater. Av särskilt intresse i detta sammanhang är att artikel 11 (3) förutsätter en möjlighet för inhemska advokater och advokater som utövar verksamhet under sitt hemlands titel att driva advokatverksamhet i samma grupp. Det öppnas dock i artikel 11 (5) en möjlighet för medlemsstaterna att inte tillåta att advokatverksamhet drivs i grupp tillsammans med andra än advokater. Det är en bestämmelse som i sak motsvarar vad som enligt 8 kap. 4 § andra stycket gäller för svenska advokater. Den lösning som framstår som mest motiverad är att helt likställa de advokater som etablerar sig i med svenska advokater också i de nu nämnda hänseendena. Förbudet för en svensk advokat att driva advokatverksamhet i bolag med en EU-advokat bör alltså upphävas. Vidare bör förbudet mot att driva advokatverksamhet i bolag med andra än advokater utvidgas till att omfatta även advokater som etablerat sig här och omfattas av den föreslagna registreringsskyldigheten. De nu nämnda åtgärderna genomförs enklast genom att undantaget i 8 kap. 9 § andra stycket från 4 § andra stycket ändras till att omfatta endast sådana EU-advokater som inte är skyldiga att vara registrerade hos . 6.5 Inträde i Regeringens förslag: En registrerad advokat som under bedrivit faktisk och regelbunden verksamhet i som huvud- sakligen omfattat svensk rätt skall anses uppfylla kraven på utbildning och praktik i 8 kap. 2 § . Detsamma skall gälla den registrerade advokat vars verksamhet inte huvudsakligen bedrivits inom svensk rätt, men som ändå visar sig ha förvärvat tillräckliga kunskaper och erfarenheter för antagning till ledamot av samfundet. Promemorian innehåller i sak motsvarande förslag. Remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran. vid har dock ifrågasatt om den skillnad som enligt förslaget kommer att föreligga i behandling av jurister från de nordiska EU-länderna och jurister från andra EU-länder när det gäller den praktik som föreskrivs kan motiveras i förhållande till EG-rätten. har också påpekat att 8 kap. 2 § rätte- gångsbalken genom sin längd och disposition är otymplig. Skälen för regeringens förslag: Som nämnts i avsnitt 4 genomfördes i samband med två direktiv som har betydelse för advokaters integrering i andra medlemsstater. Det ena av dem, det s.k. första generella direktivet om erkännande av examen (89/48/EEG), innebär att en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighets- givande högre utbildning som omfattar studier skall gälla. För yrken som är reglerade ges medlemsstaterna i artikel 4 1.b en valrätt. Av den som genomgått den utbildning som krävs i ett EU-land får man antingen kräva att en anpassningsperiod genomgås eller att ett lämplighetsprov genomförs. När direktivet genomfördes i valdes den senare metoden (se prop. 1992/93:64 s. 41). I 8 kap. 2 § tredje stycket infördes ett undantag från kraven på utbildning och praktik i första stycket 3 och 4 för den som genomgått en utbildning som krävs för att bli advokat i en EES-stat och som i avlagt ett godkänt prov om den svenska rättsordningen. I det nu aktuella direktivet föreskrivs i artikel 10 (1) att en advokat som utövar verksamhet under sitt hemlands yrkestitel och har bedrivit faktisk och regelbunden verksamhet inom värdlandets rätt inklusive EG-rätten under i värdlandet skall undantas från de krav som uppställs i artikel 4 1.b i utbildningsdirektivet vid fråga om tillträde till advokatyrket i värdlandet. Detta innebär att ytterligare en väg till medlemskap i det svenska har skapats för advokater inom EU. För den registrerade advokat som utövat faktisk och regelbunden verksamhet på det sätt som definieras i artikel 10 (1) under inom den inhemska rätten inklusive EG-rätten bör gälla att han skall anses uppfylla de villkor som efter utbildningsdirektivets genomförande gäller för inträde i . Det innebär att en sådan advokat skall anses uppfylla de krav som ställs upp i 8 kap. 2 § andra stycket 3 4 avseende utbildning och praktik. Det förtjänar att nämnas att etableringsdirektivet gäller för den som har auktoriserats som advokat i en annan stat, medan det sätt som utbildningsdirektivet genomförts i för advokaters del endast kräver att den sökande genomgått den utbildning teoretisk och praktisk som krävs för yrket. I artikel 10 (3) föreskrivs vidare att en advokat som utövat verksamhet under hemlandets yrkestitel under i värdlandet, men inom värdlandets rätt, får ges tillträde till advokatyrket och rätt att använda värdlandets yrkestitel enligt de villkor som närmare anges i direktivet. Därvid skall hänsyn bl.a. tas till de kunskaper om och i yrket förvärvade erfarenheterna om värdlandets rätt samt de kurser och seminarier om värdlandets rätt som advokaten deltagit i. En bestämmelse som stadgar att den registrerade advokat som bedrivit faktisk och regelbunden verksamhet i under , och som uppfyller något av de alternativa villkor som anges i det föregående, skall anses uppfylla kraven i 8 kap. 2 § andra stycket 3 4 bör läggas till tredje stycket i samma paragraf. vid påpekar kan regleringen i 8 kap. 2 § framstå som otymplig och svåröverskådlig. Det kan också möjligen finnas skäl att se över om de olika vägar till inträde i samfundet som stadgandet erbjuder är på alla sätt sakligt motiverade och konstruerade på ett sätt som överensstämmer med olika internationella åtaganden som har. En sådan översyn bör dock lämpligen avvakta beredningen av kommande betänkande. 6.6 Europeiska ekonomiska samarbetsområdet Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att föreskriva vilka ytterligare advokattitlar från Europeiska ekonomiska samarbetsområdet som skall omfattas av den reglering som gäller för EU-advokater i fråga om registreringsskyldighet. Det straffrättsliga skyddet för advokattiteln skall omfatta också de titlar som används av auktoriserade advokater från något EES-land utanför EU. Promemorian innehåller motsvarande förslag. Remissinstanserna har lämnat förslagen utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Som framgår av avsnitt 5.2 pågår arbetet med att införliva direktivet i den bilaga till som reglerar vilka rättsakter som skall gälla inom hela EES.