prop · GM0361 · 1999-01-01 00:00:00 — Idéerna måste komma från olika delar av kulturvärlden och utformas i samarbete mellan kulturarbetare och kulturinstitutioner i och . Utvecklingen i världen och regionen ställer ständigt nya krav på länderna och därmed på utvecklingssamarbetets innehåll. Global- iseringen ställer nya krav på det internationella systemet. Globaliseringen är en kraft som varje land måste försöka hantera i syfte att tillvarata dess möjligheter och dämpa dess oönskade effekter. För länderna i med de snabba förändringar som de genomgår ställs mycket stora krav på utveckling av institutioner och kapacitet på samhällets alla politik- områden, inklusive på utvecklingen av mera representativa politiska institutioner. Häri, snarare än i de finansiella flödena per se, ligger kärnan i det framtida utvecklingssamarbetet med länderna i . Fattigdoms- bekämpning, utvecklingssamarbetets övergripande mål, förutsätter upp- byggnaden av funktionsdugliga institutioner för vilka människor hyser förtroende. Prioriteringar: Det finns tre starka skäl att bedriva ett fortsatt utvecklingssamarbete på åtminstone dagens nivå med : huvuddelen av världens fattiga finns i , möjligheterna att nå resultat i utvecklingssamarbetet och vårt eget långsiktiga intresse av fördjupade relationer med ett statt i utveckling. En målsättning måste av dessa skäl vara att öka det svenska biståndet till . Genom utvecklingssamarbetet kan vi aktivt fördjupa och bredda de bilaterala relationerna till det stora flertal länder i som fort- farande är utvecklingsländer. Långt mer omfattande nätverk än vi vanligen föreställer oss har byggts upp genom utvecklingssamarbetet och utrymmet för nya initiativ är stort. Inriktningen av det svenska utvecklingssamarbetet stämmer väl överens med de områden som framstår som angelägna i en svensk Asienstrategi. Tre uppgifter bör ges högsta prioritet: - att åstadkomma en klarare fokusering på reformprocesser och institutionsuppbyggnad som syftar till att utveckla de grundläggande förutsättningarna för demokrati och respekt för mänskliga rättigheter, marknadsekonomi, minskad fattigdom, förbättrad skola och hälsa, och ekologiskt hållbar utveckling, - att målmedvetet bygga upp en långsiktig satsning på ett utbyggt miljösamarbete, och - att bygga mera jämbördiga och mera ömsesidiga relationer. Det skall ses som ett viktigt mål i sig. Utvecklingssamarbete måste vara långsiktigt. ställs stora krav på flexibilitet, helhetssyn, samordning och partnerskap: % utvecklingssamarbetet kräver koncentration på länder och sektorer i enskilda länder. Det långsiktiga programlandssamarbetet måste kombineras med en kapacitet att bistå ett land som befinner sig i ett kritiskt skede. Flexibilitet är också nödvändig i meningen att samarbetet också fortsatt bör ha stor bredd och inkludera ett brett spektrum av länder. Genom denna bredd lämnar utvecklingssamarbetet viktiga bidrag till utvecklingen av våra samlade relationer till ett stort antal länder i regionen. % , Valutafonden och Asiatiska spelar dominerande roller i det internationella utvecklings- samarbetet med länderna i . Det innebär att vårt eget agerande i förhållande till dessa institutioner, i styrelser och i fora för biståndskoordinering, blir av stor betydelse. Även EG:s bistånd bör ägnas ökad uppmärksamhet i en sådan samlad bedömning. För del är det angeläget att se till denna helhet i utformningen och genomförandet av en Asienstrategi. % för att vara framgångsrikt förutsätter utvecklingssamarbete ett partnerskap byggt på ömsesidiga intressen och öppet redovisade mål. Utgångspunkten är den gemensamma värdegrund som kommer till uttryck i gemensamt undertecknade konventioner. En för utvecklingssamarbetet långsiktig målsättning är att bygga ömsesidiga och jämbördiga relationer baserade på denna grundval. Särskilt viktiga för utvecklingen av fördjupade ömsesidiga relationer är: - forskning, ett område där också utvecklingen i skapar nya förutsättningar för gemensamma initiativ. - utbyggda möjligheter till utbildning i för svenska studenter och i för asiatiska studenter. - utbyggt kultursamarbete och kulturutbyte. Här finns behov av ett samlat initiativ för en väsentlig breddning av kontaktytorna. - en utbyggd samverkan mellan enskilda organisationer i och . Särskilt viktigt är det arbete som syftar till att utveckla en organisations kapacitet att verka inom ett viktigt samhällsområde. - en utveckling av vårt näringslivs engagemang i genom ett nytt StartAsien, projektexport, miljöteknikexport, insatser som kan främja handeln med och andra initiativ som gör det möjligt att åstadkomma en ny bredd och en ny långsiktighet i våra kommersiella relationer. 5.5 Miljö - ödesfråga Den kanske allvarligaste dimensionen av det som sker i , och den som långsiktigt berör oss mest direkt, är utvecklingen på miljöområdet. Miljöproblemen är framförallt ett hot mot , men många av problemen har allvarliga globala effekter. Det som gör miljöfrågan så angelägen är att försämringen av miljön gått så snabbt och att det inte finns några påtagliga tecken på förbättring. Miljöproblemen är i många länder lågprioriterade. Detta trots att de nu har nått nivåer som innebär höga kostnader för samhället i form av produktivitetsförluster, hälsoproblem, förlorad biologisk mångfald och ökad känslighet för naturkatastrofer. Vi vet att ett lands vilja att angripa problemen normalt ökar då landet nått en viss inkomstnivå. Problemen är dock så allvarliga att det inte går att vänta på att alla skall nå dit. Dessutom är det som regel både enklare och samhällsekonomiskt mer fördelaktigt att angripa problemen i ett så tidigt skede som möjligt. Stora framsteg har gjorts i det internationella samarbetet men i ljuset av försämringstakten är de helt otillräckliga. Kunskapen och teknologin finns i stor utsträckning, men inte viljan att prioritera, att skapa system som förändrar beteenden, att stimulera resurssnål och ren teknik och att sätta av resurser. kan spela en viktig roll i multilaterala fora, genom EU och bilateralt. Behovet av internationellt samarbete är stort. Eftersom svarar för en växande andel av de globala miljöproblemen bör miljösamarbetet med också av detta skäl ges hög prioritet. Vad kan göra? Vilka frågor bör prioriteras och i vilka former bör det ske för att bäst medverka till att naturresurser utnyttjas så att det kan gagna kommande generationer? Viktigast förblir det internationella arbetet på att förverkliga både globalt och lokalt, särskilt genom institutioner som den globala miljöfonden GEF, , Asiatiska och EU I det bilaterala utvecklingssamarbetet har miljösamarbete redan en central roll. Den kommer att utvecklas ytterligare. Kommersiellt finns också betydande möjligheter. På forskningsområdet har en rad kontakter byggts upp. Regeringen kommer att ta initiativ till en samlad långsiktig satsning på miljö och naturresurshushållning i som engagerar regeringskansli, näringsliv, myndigheter, forskarsamhälle och miljöorganisationer. Ett sådant initiativ kommer att utgöra ett viktigt komplement till våra egna ansträngningar att utveckla till ett hållbart samhälle. Dialogen inom ASEM erbjuder en ny plattform för svenskt agerande på miljöområdet i . Global miljöpolitik och miljöpolitiskt samarbete har traditionellt ett starkt miljöengagemang, både nationellt och internationellt (se regeringens skrivelse 1996/1997:2, internationella samarbete för hållbar utveckling och miljö- proposition). har varit pådrivande i flera och spelar en mycket aktiv roll i arbetet inom FN:s miljöprogram, , som arbetar med att underlätta och samordna det globala miljösamarbetet och att ta fram kunskapsunderlag för policybeslut på nationell och internationell nivå. Vid om miljö och utveckling, , enades världens länder om det övergripande målet hållbar utveckling. Dagens behov skulle tillfredsställas utan att kommande generationers möjligheter att tillgodose sina behov äventyrades. Miljöproblemen kopplades tydligt samman med utvecklingsfrågor. Vid konferensen antogs Riodeklarationen (med principer för en hållbar utveckling), (ett handlingsprogram för hållbar utveckling) och Skogsprinciperna (riktlinjer för ett hållbart skogsbruk). Efter bildades FN:s kommission för hållbar utveckling med årliga möten där åtagandena i följs upp och vidareutvecklas. Framsteg har gjorts i det internationella samarbetet men det är tydligt att de med hänsyn till försämringstakten är helt otillräckliga. Trots överenskommelserna fortsätter miljöproblemen att förvärras. Avfallsvolymerna växer och utsläppen av giftiga och försurande ämnen och växthusgaser ökar. De förnybara resurserna överutnyttjas och den biologiska mångfalden minskar. bör stödja de ansträngningar att uppfylla villkoren i internationella överenskommelser och miljökonventioner. Det är viktigt att intensifiera arbetet med att se till att intentioner och rekommendationer omsätts i konkreta åtgärder. Det bilaterala utvecklingssamarbetet spelar en viktig roll. Men det finns fler kanaler. Regeringen kommer att ta initiativ till att även andra myndigheter än Sida spelar en aktiv roll i miljösamarbetet med . har besökt några länder i och skall ta fram ett arbetsprogram med utgångspunkt från de riktlinjer, som anges i denna skrivelse. Arbetsprogrammet skall omfatta bl.a. kemikalier, luftföroreningar i tätorter samt vattenrening. Det bilaterala samarbetet kommer att fokusera på , och . En bättre samordning av svenska miljöaktiviteter i är också nödvändig. Ambassader kan också ta en större del i utvecklingen på miljöområdet med bevakning av hur länder uppfyller sina åtaganden. Miljöfrågor kommer även fortsättningsvis att stå som en punkt på dagordningen vid högnivåbesök. Det är viktigt att intensifiera arbetet med att se till att intentioner och rekommendationer omsätts i konkreta åtgärder. bör fortsatt verka för stöd till de ansträngningar att uppfylla villkoren i internationella överenskommelser och miljökonventioner. Bilateralt utvecklingssamarbete och miljö Miljösamarbete har en central roll i det bilaterala utvecklingssamarbetet. I det femte biståndsmålet, som antogs av 1988, anges att biståndet skall bidra till framsynt hushållning med naturresurserna och omsorg om miljön. Miljöproblemen skall inte ses som ett isolerat problem utan i ett vidare perspektiv och kopplas samman med begreppet hållbar utveckling. Fattigdom och miljöproblem är relaterade till varandra i båda riktningarna. Det går därför inte att enkelt särskilja det utvecklingssamarbete som är miljörelaterat. De institutionella bristerna utgör ett av de största hindren för möjligheterna att förbättra miljösituationen i . Det är därför av stor vikt att främja institutionell utveckling och kapacitetsutbyggnad i det nationella miljöarbetet. har kunskaper och kan bidraga till att bygga upp institutioner, lagstiftning, regelverk och kontrollsystem. Kunskapsutveckling och kunskapsöverföring är andra områden som bör prioriteras. Utbildning är avgörande för att främja en hållbar utveckling och människors förmåga att lösa utvecklings- och miljöproblem. Genom stöd till undervisning, utbildning och forskning på miljöområdet kan mottagarlandets egen förmåga att hantera miljöproblemen byggas upp. Ett tredje viktigt område är stöd till folkrörelser. Utrymmet för folkrörelser att göra sig gällande är begränsat i flera länder. Genom stöd till miljörörelser kan kraven från det civila samhället för åtgärder för en bättre miljö komma att öka. Handel och miljö Förhållandet mellan handels- och miljöpolitik finns på nordiskt initiativ på den handelspolitiska dagordningen . Arbetet bedrivs i WTO, , och . Syftet är att göra handels- och miljöpolitiken ömsesidigt stödjande. En utgångspunkt för arbetet är också att motverka protektionism och unilaterala handelsåtgärder och säkerställa stabila förutsättningar i handelssystemet. är till övervägande delen kritiska och ser risker för protektionistiskt missbruk av miljöpolitiken. Arbetet i bidrog till att öka förståelsen och minska motstånd mot att diskutera handel och miljö. Till detta har också Riodeklarationen bidragit. I deklarationen har länderna enats om målet att göra handels- och miljöpolitiken ömsesidigt stödjande. Vid WTO:s bildande inrättades en kommitté för handel och miljö, CTE, med mandat att komma med förslag på rekommendationer om eventuella modifieringar av regelsystemen. Kommittén rapporterade till WTO:s första ministermöte där det också fattades beslut om att kommittén skulle fortsätta sitt arbete med oförändrat mandat och arbetsprogram. Inom ramen för CTE:s breda arbetsprogram diskuteras bl.a. frågor som rör kopplingen mellan miljöåtgärder och marknadstillträde, inte minst för , och frågor som rör miljömärkning och andra miljörelaterade produktkrav. Exportindustrin är en källa till miljöproblem i flera . har tillverkare som inte uppfyller miljökrav nu svårare att komma in på industriländernas marknader. Miljölagstiftning och frivilliga överenskommelser om miljöstandards kan innebära problem för utvecklingsländer. Utvecklingsländer har svårt att anpassa sig till de krav som ställs av flera skäl, bl.a. på grund av bristande kunskap om miljömärkningssystem och bristen på likformighet kring standarder, procedurer och krav mellan industriländer. Marknaden för miljömärkta varor domineras av industriländer. Endast en mycket liten andel kommer från utvecklingsländer (främst ekologiskt odlade produkter som kaffe och te.). Krav från konsumenterna kan ha en stor betydelse för övergång till miljövänligare produkter och produktion. Utländska importföretag har möjlighet att påverka genom att ställa krav. Ofta finns miljökrav på leverantörer med i inköpsvillkoren. Miljökrav i industriländerna kan på så sätt, genom att ställa krav på exportindustrin, spridas till utvecklings- länder. Utvecklingen mot en miljöanpassad produktion i de asiatiska utvecklingsländerna bör stödjas för att påskynda övergången till en hållbar utveckling och för att öka utvecklingsländernas konkurrenskraft på industriländernas marknader. Genom ökade krav från konsumenter, bl.a. genom konsumentorganisationer och importörer, finns incitament för en miljövänligare produktion. Utvecklingsbistånd kan t.ex. stödja uppbyggnaden av infrastruktur för certifiering och utbildning om miljö- anpassning. Prioriteringar: Miljö och hållbar utveckling kommer att inta en mer central plats i vårt internationella arbete. Områdena utgör redan ett viktigt inslag i våra relationer med . Detta skall ytterligare förstärkas. En samlad svensk satsning skall innefatta: % Ett stärkt engagemang i miljösamarbetet med i regerings- kansli och myndigheter. För att åstadkomma en samlad ansats krävs att samarbetet mellan olika aktörer på svensk sida förstärks genom ökad samverkan mellan , , och , företag och forskning. Regeringen kommer att ta initiativ härtill. % kommer att ge miljö och hållbar utveckling hög prioritet i utvecklingssamarbetet med . Institutionsbyggande, miljö- lagstiftning, utbildning och forskning om miljöfrågor och stöd till folkrörelser är av stor vikt. (Se avsnitt 5.7.) % En offensiv satsning kommer att göras på att lansera svensk miljöteknik. kommer fortsatt aktivt verka för att de undertecknar de internationella konventionerna om miljö och hållbar utveckling och uppfyller villkoren i överenskommelser och konven- tioner. Den politiska dialogen kommer i ökad omfattning att prioritera miljöproblemen. Miljöbevakningen i kommer att förstärkas. Ambassadernas bevakning skall förstärkas som ett led i arbetet på att utveckla nya nätverk mellan miljökunnandet i och stationeringslandet. Personal inom utlandsrepresentationen i skall ges tillfälle till utbildning i miljöfrågor. Utvecklingen mot en miljöanpassad produktion i de asiatiska utvecklingsländerna måste stödjas för att påskynda övergången till en hållbar utveckling och för att förbättra de asiatiska utvecklings- ländernas tillträde på den europeiska marknaden. Utvecklingsbistånd kan stödja uppbyggnaden av infrastruktur för certifiering och utbild- ning om miljöanpassning. 5.6 Forskning och högre utbildning Utbildning och forskning har en strategisk roll i fördjupningen av relationerna mellan länder och kulturer. Det är viktigt att understryka att det rör ett utbyte i båda riktningarna, som bygger på ömsesidighet och jämbördighet. Detta gäller generellt för den internationalisering som står inför och måste prägla vårt sätt att utforma de framtida relationerna med . Inför en snabbt förändrad omvärld spelar utbildningsväsendet och särskilt universitet och högskolor en viktig roll genom att medverka till att skapa inte bara fördjupade relationer med andra länder utan även en ökad internationell kompetens. finns ett relativt rikt nätverk av relationer. har under upprättat kontakter med ett stort antal universitet i , särskilt i och , men också i viss utsträckning i några av ASEAN-länderna. Forskare i och är engagerade i gemensamma forskningsprojekt. Drygt hundra svenska högskolestuderande beger sig till för sitt uppsatsarbete med finansiellt stöd från Sidas program för s.k. minor field studies (MFS), och många av dem söker sig efter sin utbildning till arbetsuppgifter med internationell inriktning. De svenska universiteten har också förstärkts både vad gäller utbildning och forskning om . har tecknat ett avtal med om forskningssamarbete. Strömmen från till är inte heller obetydlig. Omkring 1.000 högskolestuderande från studerar f.n. vid svenska universitet, varav 600 kineser. av de asiatiska gäststudenterna är forskarstuderande. Inom ramen för Svenska institutets program tillbringar ett antal asiatiska forskare en period vid svenska universitet. Ett växande antal kommer till för utbildning i svenska företags regi. Omkring 600 asiater kommer till på Sidas internationella kurser, och ytterligare ett hundratal för studiebesök inom ramen för utvecklingssamarbetet. Den snabba utvecklingen av forskningsproduktion och patent i ett antal länder i regionen gör att nya möjligheter håller på att växa fram. Allt detta är dock marginellt i jämförelse med vad som sker på utbildningens och forskningens område i våra relationer med och . Att det är så är naturligt, historiskt sett, men inte ur ett framtidsperspektiv. Det kan t.ex. inte vara rimligt att bara en procent av de svenskar som studerar vid utländska universitet studerar i . Då ASEM bildades var ett huvudtema att en grundläggande förändring i relationerna mellan och måste baseras på ett långsiktigt närmande även på utbildningens, forskningens och kulturens områden. Mot den bakgrunden inrättade ASEM:s tjugofem medlemsländer 1997 stiftelsen () i , som bl.a. stödjer samarbete mellan universitet i och . Asienkunnandet i Utbildning och forskning relaterad till har ökat vid och högskolor. Centra för Öst- och Sydöst- asienstudier finns vid tre av de stora universiteten samt vid NIAS (för Asienstudier) i . Asienverksamheten vid de små och medelstora högskolorna är begränsad. Inter- nationaliseringsambitionerna har varit inriktade på EU. Men det finns ett ökat intresse för och flera högskolor har ingått avtal med läroanstalter i regionen. Vid finns asienstudier, CPAS (), knutet till . Vid finns ett och Sydöstasienstudier. Mandatet utvidgades till att också inkludera . och Sydöstasienstudier vid fick finansiellt stöd från regeringen i forsknings- propositionen för att utvidga centret och samordna den Asienverksamhet som bedrivs vid olika institutioner. Centret har även givits ett nationellt samordningsansvar. () vid i fokuserar på och ekonomier och samhällen. Vid sidan av dessa centra finns ett Asienkunnande spritt på olika universitet och högskolor i landet. har en fyraårig civilingenjörsutbildning med japansk inriktning. Lärosätet erbjuder även en Östasienutbildning för ingenjörer och företagsanställda. SWETECH (in Foreign Countries) är inriktad på att ge praktisk kompetens att arbeta i . I är det bl.a. som bedriver Asienstudier. har en nordisk resurs i NIAS i , som ligger under . Institutet är ett viktigt centrum för nordiska och internationella forskare, framförallt inom samhällsvetenskap. har institutet ett stödprogram för forskarutbildning om Öst-, Sydöst och . Institutet har en strategisk allians med systerinstitutionen () i i . Basen för akademisk kompetensuppbyggnad om är svag. Betydelsefull forskning bedrivs vid flera institutioner, bl.a. vid och , men inte i samlad form. har en utvecklad akademisk tradition med många universitet som akademier alltför mycket förbigått. Det ligger i långsiktiga intresse att förändra detta. saknas en institutionell bas för akademisk kompetensuppbyggnad och tematiskt samarbete om det samtida och övriga . Sida konstaterar i sitt remissvar till att en inventering av befintlig kompetens på detta område bör göras i syfte att identifiera en lämplig centrumbildning för en sådan satsning. Möjligheter till områdesstudier är fortfarande begränsade. kommer att behöva fler personer som kombinerar ett Asienkunnande med yrkeskunskaper. Program av detta slag har börjat sättas upp vid några av de svenska universiteten. Intressanta initiativ har tagits , bl.a. av med SWETECH samt den nystartade mastersutbildningen vid och Östasienstudier i . har planer på en Asienutbildning syftande till att ge högskoleingenjörer och ekonomer en påbyggnad med Asienkunskap upp till magisterexamen. Asienforskning och Asienkompetens En grundförutsättning för ett konstruktivt svenskt Asienengagemang är att våra kunskaper om förbättras. Intresset för forskarutbildning om har ökat . Men disputationsfrekvensen är liten. Tillgängliga siffror indikerar att ett tiotal avhandlingar läggs fram . Ett mått på Asienverksamhetens position vid universitet och högskolor är dess andel av de forskningsanslag som fördelas av landets forsknings- råd, forskningsstiftelser och andra offentliga forskningsfinansiärer. En kartläggning av fördelningen av de samlade forskningsanslagen /1998 visar att av de samlade anslagen på gick till u-landsforskning. av samlade forskningsrådsfinansiering går enligt studien till projekt som specifikt fokuserar på . Samverkan mellan institutioner vid universitet och högskolor För att underbygga en förstärkt svensk Asieninsats fordras ett utökat samarbete mellan de forskarutbildande institutionerna kring handledningsresurser och forskarkurser. Asienforskning och utbildning om är utspridd på många olika institutioner vid vilka Asienrelaterad forskning och undervisning utgör endast en liten del. När begränsade resurser sprids alltför mycket riskerar resultaten bli marginella. Det råder en stor brist på samordning mellan lärosätena. Ett ökat samarbete mellan högskolorna, såväl regionalt som mellan ledande institutioner på nationell nivå, skulle ge stora synergieffekter. Det finns flera områden där det skulle finnas gemensamma intressen för samverkan. Ett sådant är samverkan kring samarbetsavtal med större universitet i tillsammans med etablerandet av permanenta svenska akademiska baser vid ledande universitet i betydelsefulla länder. Även om de Asienrelaterade verksamheterna ännu är av ringa omfattning jämfört med dem relaterade till och , har de internationellt mest orienterade lärosätena börjat uppgradera regionen i sin strategiska planering. Ett annat område är samverkan och arbetsfördelning när det gäller fortsatt utbyggnad av språkutbildningar och områdesstudieprogram med olika profiler. Samverkan bör även öka då det gäller gemensamt utnyttjande av Asienspecifik handledningskompetens och gemensamma doktorandkurser och seminarier. Asienkompetensen vid olika lärosäten skulle kunna sammanföras i större utsträckning . Ett första steg skulle kunna vara att anordna en konferens med ledande representanter för olika högskolor och större Asienprogram inom dessa för att inventera behov, möjligheter och tänkbara former för förstärkt samverkan. Samverkan mellan universitet/högskolor, stat och näringsliv behövs också ett större mått av samverkan mellan högskolor, politiska och diplomatiska aktörer, utvecklingssamarbete, näringsliv, folkrörelser och media.