prop · GM03105 · 1999-01-01 00:00:00 — Vidare förslås att kravet på åtgärdsprogram skall gälla för samtliga skolformer inom det offent- liga skolväsendet för barn och ungdom jämte motsvarande fristående skolor. Dessutom förslås att det i kommunerna skall finnas en samord- ningsfunktion för frågor som rör elever i behov av särskilt stöd, däri- bland elever med funktionshinder. Remissinstanserna Övervägande delen av instanserna stödjer kommitténs uppfattningar och förslag. Behovet av kompetensutveckling av lärare är en bedömning som får särskilt stort genomslag bland remissinstanserna. Förslaget om åt- gärdsprogram i alla skolformer är också något som tas mycket positivt emot. menar dock att begreppsfloran är stor och att åt- gärdsprogram och motsvarande dokument skulle kunna kallas handlings- program. Verket anser också att skolan bör förbehållas rätten att initiera åtgärdsprogram. instämmer i princip i försla- get men menar förslaget kan leda till tolkningssvårigheter och onödiga tvister. Remissinstanserna är överlag positiva till den föreslagna samord- ningsfunktionen. menar dock att det är kommunen själv som avgör hur deras organisation skall se ut. är kritiska och menar att en sådan funktion kan leda till skolan lämnar över ansvaret till utomstående enheter. anser att en samordningsfunk- tion kan vara värdefull då mängder av olika samarbetspartners kring ele- ver kan i sig utgöra en stor svårighet i arbetet. kommun stöder för- slaget med en samordningsfunktion men ser en fara i att andra personers engagemang minskar då det blir samordnarens angelägenhet att kämpa för dessa elevers rätt. kommun är tveksam till en samordnings- funktion med kommunövergripande ansvar. Vad gäller frågan om lärarnas kunskap om funktionshinder får kom- mitténs bedömning ett starkt genomslag. () delar kommitténs uppfattning och pekar på att man har föreslagit för regeringen att särskilda stimulansmedel ska tillsättas för kompetensutveckling och fortbildning av lärare vad gäller grundläggande kunskaper om funktionsnedsättningar och åtgärdsprogram. understryker att lärarnas kompetens ofta inte är tillräcklig , vilket måste få konsekvenser för både grundutbildningen och kompetensutvecklingen av lärare. En viktig förutsättning för att eleverna ska få en fullgod utbildning är dock att lärarna och kommunerna har tillgång till sådan spetskompetens som statliga konsulenter har. anser det som självklart att varje lärare ska ha en god förförståelse när det gäller elever med funktionshinder men att så inte är fallet . vill att alla lärare bör ha en generell kunskap om funktionshinder understryka att lärarutbildningarnas allmänna karaktär är att förbereda för pedagogisk yrkesverksamhet och att ingen lärarutbildning kan åstadkomma en helt färdigutbildad lärare på alla områden. Staten måste därför som huvudman ta ansvar för att ge lärarna fort- och vidareutbildningsmöjligheter inom det specialpedagogiska området. instämmer i kommitténs påpekande om vikten av god generell kunskap hos alla lärare om funktionshinder och de konsekvenser de kan få i skolsituationen, men anser det också angeläget att ifrågasätta hur realistiskt detta är. Specialpedagogen nu och Kommittén beskriver en specialpedagog med flera roller och understry- ker behovet av specialpedagogisk kompetens i gymnasieskolan samt vik- ten av att kommunerna uppmärksammar behovet av specialpedagoger för elever med flerfunktionshinder inom särskolan. Remissinstanserna () anser i likhet med kommittén att varje skola ska ha tillgång till specialpedagogisk kompetens. menar att lärarna i de teckenspråkiga grundskolorna måste få en utbildningskomp- lettering med avseende på elever med flerfunktionshinder. stöder kommitténs ställningstagande vad avser kommunernas ansvar för att uppmärksamma behovet av specialpedagoger samt att spe- cialpedagogens utbildning bör leda till utvidgade arbetsuppgifter. Den specialpedagogiska roll som kommittén beskriver överensstämmer med det uppdrag som getts den specialpedagogiska påbyggnadsutbildningen. är övertygade om att specialpedagogen kan tillföra be- tydelsefull kompetens och ge stöd till rektor och den övriga skolled- ningen. vill man understryka vikten av att tillföra gymnasie- skolan specialpedagogisk kompetens. Detta stöds av som menar att en specialpedagog med flera roller kräver stöd och olika former av kompetensutveckling. vill trycka på att det i den kommunala skolan ska finnas en utvecklingsplan för att tillgodose kom- munens behov av specialpedagoger som både ska vara teoretiker och praktiker och finnas i klassrummet. Specialpedagogens närvaro kan på intet sätt ersättas av att denne intar en huvudsakligen konsultativ roll. är tveksamt till att specialpedagogen förutsätts kunna vara konsult inom handikappområdet och tror att det är svårt att kombinera specifika kunskaper med flera kunskaper om flera funktions- hinder inom en och samma tjänst. välkomnar att gymnasie- skolans behov av specialpedagog uppmärksammas. Specialskolan som särskild skolform Kommittén föreslår att specialskolan tas bort som egen skolform. I skol- lagen föreslås regleras de nödvändiga särbestämmelser som krävs för att tillförsäkra döva och hörselskadade elever, som är beroende av tecken- språk, utbildning i en teckenspråkig miljö. Kommittén föreslår också att benämningen teckenspråkig grundskola används i lagstiftningen. Remissinstanserna Flertalet remissinstanser har inget att invända mot att specialskolan tas bort som egen skolform. Förslaget kommenteras av ett tjugotal remissin- stanser. Cirka hälften är positiva däribland , Handikappom- budsmannen (HO), Vänerskolan, , kommun, kommun, och . anser av samma skäl att särskolan bör tas bort som särskild skol- form. HO anser dock att rättigheterna för dessa elever i så fall måste stär- kas och att det statliga stödet till kommunerna måste vara välfungerande. anser att förslaget är logiskt och bör kunna fungera bra under förutsättning om realistisk ersättning till värdkommunerna. barn och ungdomar (RBU) framhåller behovet av särbestämmelser i skollagen om skolformen tas bort. TCO är tveksamt och menar att en skola för alla inte nödvändigtvis innebär en skolform för alla. Några är helt negativa, däribland som anser att det tvärtom finns starka skäl att behålla skolformen, bl.a. när det gäller att inte splittra upp den speciella kompetens som byggts upp på dessa skolor. Åsbackaskolan framhåller att skolformen kan ändras och behandlas oberoende av huvudmannaskapet. Skolväsendets överklagan- denämnd ägnar hela sitt yttrande åt skolformsfrågan och menar att det krävs omfattande rättsliga överväganden och många frågor som måste lösas innan skolformen kan tas bort. Nämnden pekar bl.a. på det förhål- lande att specialskolan på ett tydligare sätt garanterar eleven undervis- ning som är anpassad till elevens funktionshinder jämfört med bestäm- melserna för . Flera av remissinstanserna, bl.a. , Lärarhögsko- lan i framhåller vikten av särbestämmelser i skollagen. framhåller att teckenspråket inte bara är ett kommunikationsalternativ, utan också en del av de dövas kultur. () och Unga hörselskadade ogillar benämningen beroende av teckenspråk och vill i stället ha behov av teckenspråk . undrar vem som skall avgöra om en elev är teckenspråksberoende och anser att begreppets innebörd behöver klargöras. , hörselskadade och språkstörda barn (DHB) framhåller den grupp gravt språkstörda elever som är beroende av teckenspråk för sin kommunika- tion. (), och tillstyrker försla- get att benämningen teckenspråkig grundskola används i lagstiftningen. är tveksam och föreslår istället tvåspråkig grund- skola för döva och hörselskadade eller grundskola för döva och hörsel- skadade. Kristinaskolan och Manillaskolan föreslår namnet teckensprå- kig grundskola för döva och hörselskadade. ställer sig frågande till vad vinsten skulle bli med att kalla regionskolorna för grundskolor. () och () är tveksamma till namnförslaget och anser att regional teckenspråkig skola för döva och hörselskadade elever är ett bättre namn. Verksamheten vid de regionala skolorna Kommittén föreslår att döva och hörselskadade barn och ungdomar som är beroende av teckenspråk för sin kommunikation även framgent skall erbjudas utbildning vid skolor med en fullvärdig teckenspråkig miljö, där elever, lärare och andra vuxna kommunicerar på teckenspråk och som omfattar ett tillräckligt antal elever. Kommittén föreslår att kompetensen inte splittras på fler enheter än fem. En samlokalisering av svensksprå- kiga grupper med tekniskt stöd har fördelar. Kommittén föreslår vidare en försöksverksamhet genom vilken de teckenspråkiga grundskolorna ges möjlighet att erbjuda elever med lätt utvecklingsstörning undervisning enligt särskolans kursplaner. De teckenspråkiga grundskolorna skall ta över ansvaret för döva elever med beteendestörningar som ligger på . Remissinstanerna Östervångsskolan menar att kommittén inte definierat begreppet teckenspråkig miljö och att av lärarna vid skolan kan sä- gas behärska teckenspråket till fullo. och , hörselskadade och språkstörda barn (DHB) hål- ler med och menar att ingen specialskola kan erbjuda någon sådan. Birgittaskolan saknar förslag om hur en teckenspråkig miljö ska kunna utvecklas. Antalet skolor Västerårs stad, Manillaskolan, , hörselskadade och språkstörda barn (DHB), Föreningen () () och ()anser att det är viktigt att det fortsättningsvis finns endast fem skolor. Vänerskolan känner besvikelse över att kommittén inte tagit ställ- ning för just Vänerskolan. anser att utredningen bedömt elevunderlaget felaktigt och hävdar att det finns underlag för två skolor i den Västra regionen. anser att Vänerskolan måste få vara kvar. Samlokalisering av svenskspråkiga grupper , , Hörselskada- des () och Unga hörselskadade är positiva till förslaget. anser att förslaget är rimligt men att frågan behöver ytterligare belysning för att resultatet skall gagna både döva och hörselskadade elever. () och () är oroliga för den teckenspråkiga miljön som inte får äventyras. Denna åsikt delas av Östervångsskolan som anser att kommittén inte tillräckligt belyst nackdelarna med att låta hörselska- dade bilda egna klasser på de teckenspråkiga grundskolorna. Lunds kom- mun anser att det är en stor fara att blanda döva och hörselskadade vilket påverkar den teckenspråkiga miljön negativt. Manillaskolan anser att samverkan med Alviksskolan fungerar utmärkt och kan utvecklas. Verk- samhetsansvariga inom förskole- och skolverksamhet för hörselskadade och döva i Östra regionen anser att hörselklasserna från Alviksskolan och den teckenspråkiga , Manillaskolan, förläggs i anslutning till varandra, bl.a. eftersom alla elever får möjlighet till en växande teckenspråkig kamratkrets. Försöksverksamhet för elever med lätt utvecklingsstörning Förslaget tillstyrks av bl.a. , kommun, , , (), (), , hörselskadade och språkstörda barn, Föreningen () och samtliga regionala specialskolor utom Kristinaskolan som är tveksam. Skolorna framhåller dock att det behöver tillföras resurser och kompetens och saknar en analys av det medföljande utbildningsbehovet. Åsbackaskolan anser dock att utredningen gör alltför optimistiska bedömningar när det gäller antalet elever. De allra flesta av Åsbackskolans elever är på träningsskolenivå och det är knappast troligt att det fåtal av skolans elever som skulle gå på teckenspråkiga grundskolor motsvarar kostnaden för dövblindfödda och ett ökat antal elever med autism. Ökningen av Åsbackaskolans elevantal beror på en ökning av antalet elever på tidigare utvecklingsnivåer. anser att skolorna bör vara tillgängliga för elever med utvecklingsstörning utan att ha någon försöksverksamhet först. vecklingsstörda barn, ungdomar och vuxna (FUB) anser att den före- slagna gränsdragningen för elever med lätt utvecklingsstörning är olyck- lig. En möjlig integrering får inte bli en prestigefylld nivåfråga. Någon nivågräns behövs ej och inte heller någon försöksverksamhet. Döva elever med beteendestörning Förslaget att de teckenspråkiga grundskolorna skall ta emot den elev- grupp döva och hörselskadade elever med beteendestörning som tillhör personkrets tillstyrks av bl.a. Birgittaskolan och kommun som dock anser att skolorna måste tillföras motsvarande resurser och kompetens. Kristinaskolan är dock tveksamma eftersom dessa elever kräver motsvarande kompetens som finns på . Manillaskolan anser att den kompetens som finns vid bör byggas upp vid dit också ett skoldaghem bör förläg- gas. , hörselskadade och språkstörda barn (DHB) anser att de beteendestörda från bör föras till en regi- onskola. Vänerskolan och anser att frågan bör utredas ytterligare innan slutlig ställning tas till förslaget. Enligt Öster- vångskolan är dövlärare med specialkompetens att ta hand om döva med beteendestörningar en bristvara varför särskilda utbildningsinsatser krävs. LO tycker inte att förslaget är bra eftersom dessa elever inte passar in på regionskolorna och den kompetens som byggts upp på måste istället värnas och ges stöd och resurser. Verksamheten vid de riksrekryterande skolorna Kommittén föreslår att den fasta skolverksamheten vid och avvecklas till förmån för en stärkt resurscenterverksamhet. Kommittén föreslår att Åsbackaskolan tar över ansvaret från för skolverksamhet för dövblindfödda elever. Remissinstanserna Flertalet remissinstanser, däribland och Handikappombuds- mannen (HO) har inget att invända mot förslaget. HO anser att bör avvecklas på samma sätt som de gamla vårdhemmen avvecklats. För- slaget rörande stöds av bl.a. . tillstyrker förslaget rörande men anser att den speci- ella gymnasiesärskoleverksamheten inte bör avvecklas förrän fullgoda alternativ presenteras. , ungdo- mar och vuxna (FUB) tillstyrker förslaget rörande men vill med kraft understryka kommunernas ansvar för denna grupp. Skolväsen- dets överklagandenämnd pekar på det faktum att eleverna i specialskolan har just på grund av sitt funktionshinder och de extra krav som de ställer på dem fått rätten till en tioårig skolgång. Denna rätt bör, enligt nämnden inte tas ifrån dem. framhåller det an- gelägna i att resurscenterverksamheten vid ges utökade möjligheter till utrednings- och träningsbesök. Förslaget avvisas av bl.a. Birgittaskolan, Rädda barnen, läns landsting, kommun, , och Trolhättans kommun. Vänerskolan är mycket tveksam till förslagen. , () och , hörselskadade och språkstörda barn (DHB) anser inte att förslagen ana- lyserats i tillräckligt hög utsträckning. kommun hyser oro för möjligheten att hålla fortsatt hög kompetens om ingen undervisning före- kommer. () kan inte se några förnuftiga skäl till förslaget. Den språkstörda gruppen är relativt nyupptäckt och kompetens utvecklas fortfarande vilket är en åsikt som delas av . anser att lösningen inte är att ge kommunerna allt fler åtaganden. Istället bör föräldrarna och skolorna ges makten och friheten att finna bra lösningar. Vidare anser man det vara bakvänt att börja re- formeringen med att lägga ned befintliga skolor i statlig regi. Snarare borde de ges möjlighet att fungera med annan huvudman. LO anser att förslaget är mycket olyckligt med tanke på målgruppernas mycket stora behov av anpassad undervisning. motsätter sig förslaget om en avveckling av den fasta skoldelen och pekar på fördelarna av att hålla ihop resurscenter och skola. Man anser även att utredningen dragit fel slutsats när den kommer fram till att den fasta skoldelen skall av- vecklas p.g.a. att elevgruppen med grav språkstörning är stor, vilket en- ligt inte är skäl till att avveckla den för barn med mycket grav språkstörning. Ansvaret för dövblindfödda elever att Åsbackaskolan tar över ansvaret från för döv- blindfödda skolpliktiga elever och ges i uppdrag att utveckla ett resurs- center för denna grupp stöds av Föreningen (), () och () och som dock anser att resurscentret bör finnas till för alla dövblinda. framhåller däremot att den kompetens som byggts upp vid är svår att ersätta varför det är svårt att förstå förslaget. Denna ståndpunkt delas av LO som förespråkar att har kvar ansvaret och att den fasta skoldelen skall finnas kvar. läns landsting, och kommun anser det visserli- gen vara angeläget med ett riksresurscenter. Mot bakgrund av den sam- lade resurs som finns i bör riksresurscentret dock förläggas till . Ansvaret för skolorna Kommittén föreslår att huvudmannaskapet för de teckenspråkiga grund- skolorna överförs från staten till skolornas värdkommuner. Verksamhe- ten finansieras med ett statligt verksamhetsstöd. Staten skall dock behålla huvudmannaskapet för Åsbackaskolan. En gemensam antagningsnämnd ansvarar för antagningen till de teckenspråkiga grundskolorna och Åsbackaskolan. Remissinstanserna Förslaget med ändrat huvudmannaskap stöds av bl.a. , universitet, i , , kommun, , , kommun och . anser att kommunaliseringen bör ske under förutsättning att staten står som eko- nomisk garant för att elevernas behov tillgodoses. menar att om huvudmannaskapet för specialskolorna skall kommunaliseras måste hela ansvaret läggas ut. Övervägande andelen av de remissinstan- ser som kommenterat förslaget är emellertid negativa. Förslaget avvisas av bl.a. (), Skolledarna, , , , kommun, kommun, Härnö- sands kommun, Birgittaskolan, , Kristinaskolan, Manillasko- lan, Vänerskolan, läns landsting, kommun och (), (), , hörselskadade och språkstörda barn (DHB), Fö- reningen Dövblinda (FSDB), Unga hörselskadade och Hörsel- skadades (). LO anser att det är något av en myt att olika huvudmannaskap skulle försvåra samarbete mellan skolor. DHB i anser att förslaget i kombination med att hemkommunerna skall betala högre ersättning i praktiken innebär en kraftig stimulans till lokala undervisningslösningar och därmed splittrad kompetens. Östervångsskolan anser inte att förslaget utgår från några verksamhetsmässiga argument. anser att skolorna, om de förblir statliga, bör ha en gemensam styrelse, samma som för . En gemensam styrelse men med statligt huvudmannaskap är för övrigt något som föreslås av flera, bl.a. Birgittaskolan, Åsbackaskolan, (), , hörselskadade och språkstörda barn (DHB), och Föreningen (). Tomtebodaskolans resurscenter (TRC) kritiserar utredningen för att sammanblanda begreppen huvudmannaskap och ansvar och innebär att utredningen föreslår ett överförande av huvudmannaskapet till värdkommunerna som det inte innebär att utredningen bedömer att ansvaret helt kan föras över till kommunerna. Åsbackaskolan (), och Åsback- askolan stöder förslaget att staten behåller huvudmannaskapet för som blir en statlig teckenspråkig särskola och upphör att vara egen myndighet. och anser däremot att förslaget rörande Åsbackaskolan är mycket svårt att förstå och menar att skolan bör genomgå samma förändring som . i är av samma mening och menar att de yngre eleverna mår bäst av att stanna i sina hemkommuner. Åsbackaskolans kunskaper bör istället användas som rörliga resurser un- der . anser att samtliga riks- skolor bör föras över till värdkommunerna, vilket är en ståndpunkt som också för fram. , ungdo- mar och vuxna (FUB) anser att huvudmannaskapet för Åsbackaskolan ska ha samma konstruktion som för den teckenspråkiga samt att Åsbackaskolan ska bli en teckenspråkig särskola. Flera av de remissinstanser som kommenterar den föreslagna centrala antagningsnämnden till de teckenspråkiga grundskolorna och Åsback- askolan är negativa till förslaget som ses som märkligt, centralistiskt, stelbent och nedvärderande gentemot kommuner, elever och föräldrar. (), specialskolorna, läns landsting, kommun och handikapporganisationerna. Där- emot framhåller flera, bl.a. och Åsbackaskolan be- hovet av ett centralt regelverk för antagning. Positiva till förslaget är , Sisus, , kommun och . Väster- bottens läns landsting anser att den föreslagna nämnden måste förses med tydliga kriterier för bedömningen. Stor hänsyn måste tas till elevens egna önskemål. HO anser att den föreslagna nämnden måste arbeta med stor framförhållning så att elever kan planera sin utbildning. Kristinaskolan understryker vikten av den förberedande process som sker tidigt i samverkan mellan de teckenspråkiga , vårdnadshavarna, den pedagogiska hörselvården samt ledning och personal inom det lokala skoldistriktet i elevens hemkommun. Gymnasieutbildning för döva och hörselskadade elever i Kommittén förslår att personkretsen preciseras till att gälla 1. döva och hörselskadade ungdomar beroende av en teckenspråkig miljö 2. ungdomar med hörselskador som trots användningen av tekniska hjälpmedel och övriga stödinsatser har svårigheter att följa undervis- ningen i gymnasieskola i hemkommunen eller i dess samverkansområde. Kommittén föreslår vidare att elever med grav språkstörning inte skall ingå i personkretsen för RGD/RGH och att även framgent skall ta emot dövblinda ungdomar i sin gymnasieskola samt att detta skall pre- ciseras i gymnasieförordningen. Remissinstanserna Remissinstanserna har i stort sett inga invändningar mot preciseringen. Unga hörselskadade är positiva till att personkretsen skrivits om i för- hållande till delbetänkandet. Man är dock i likhet med skeptisk till att personkretsen måste definieras tydligt till de elever som har de största behoven. Vem om inte den hörselskadade själv kan bedöma behovet. , , hörselska- dade och språkstörda barn (DHB) och kommun är mycket kri- tiska till att de språkstörda barnen inte längre skulle tillhöra personkret- sen. Rh-anpassad gymnasieutbildning Kommittén vidhåller delbetänkandets förslag till precisering av mål- gruppen och menar fortfarande att sociala skäl inte kan ligga till grund för antagning. Inget hindrar dock kommuner från att komma överens om mellan kommunala lösningar i anslutning till de riksrekryterande gymna- sieskolorna. Remissinstanserna Mycket få remissinstanser har kommenterat förslaget. , , , och hindrade barn och ungdomar (RBU) avvisar förslaget med motiveringen att personkretsbedömningen inte kan göras på grundval av habiliterings- behovet. De sammansatta behoven måste vara avgörande. , Kristian- stad kommun och stad är positiva till förslaget. framhåller dock att habiliteringsbehovet inte får tillmätas större be- tydelse än utbildningsbehovet och att sociala skäl bör kunna vägas in. anser att behovet av en särskild pedagogisk orga- nisation måste tydliggöras. Unga rörelsehindrade förespråkar en precise- ring av personkretsen och framhåller vikten av att det är det pedagogiska behovet som avgör om man skall gå på riksgymnasium. Utbildningsprogram vidhåller sitt förslag från delbetänkandet och vidhåller att den Rh-anpassade gymnasieutbildningen inte bör vara öppen för elever från särskolan. Förslaget om att ta bort möjligheten att specialinrikta kursplaner står fast. Remissinstanserna Remissinstanserna, däribland Sisus, , i och Unga rörelsehindrade, välkomnar förslaget att öppna de individuella programmen. instämmer i att de ej skall vara öppna för elever från särskolan, något som ut- vecklingsstörda barn, ungdomar och vuxna (FUB) motsätter sig. stad och rörelsehindrade barn och ungdomar (RBU) understryker vikten av att de individuella programmen har en klar utbildningsprofil och inte något som får användas slentrianmässigt för hela gymnasietiden. Förslaget att ta bort möjligheten att specialinrikta kursplanerna avstyrks av Sisus, , , och Unga rörelsehindrade. Elevhemsboende Kommittén vidhåller sitt förslag från delbetänkandet. Kommittén delar också uppfattning som framförts från flera remissinstanser att det kan finnas andra skäl för ett boende än att eleven inte klarar dagliga resor, men menar att det i så fall är ett kommunalt ansvar enligt socialtjänstla- gen eller LSS. Remissinstanserna Remissinstanserna har ej kommenterat förslaget i nämnvärd utsträckning. Unga rörelsehindrade anser att elevhemsboendet bör tas bort. Det är en del av ett gammalt institutionstänkande. Anordnarna av den Rh-anpas- sade gymnasieutbildningen framhåller dock boendet som ett av verksam- hetens tre ben, dvs utbildning, boende och habilitering.