prop · GM0361 · 1999-01-01 00:00:00 — En möjlig utveckling, som sannolikt kommer att visa sig väl optimistisk på flera punkter men förhoppningsvis också väl pessimistisk på några, avtecknar sig. Frågan är särskilt relevant i präglad av globaliseringen. Dessa förändringsprocesser kommer att starkt påverka hur såväl de asiatiska samhällena som vårt eget samhälle ser ut . Många bedömare beskriver globaliseringen på ett närmast deterministiskt sätt, som en okontrollerbar kraft. Att det inte är så enkelt framgår klart då man ser tillbaka på det gångna seklet. Globalisering har präglat seklet som helhet, men inte som en kontinuerlig eller entydig process utan som en serie komplexa processer med de politiska förutsättningarna som en central underliggande variabel. En analys av de uppgifter som världen står inför visar, liksom Asienkrisen, att det råder ett kritiskt underskott på globalt ledarskap. Globalt hållbar utveckling förutsätter ledarskap som ser till den globala helheten, utvecklade internationella institutioner och ökad samstämmighet mellan politiken på olika centrala områden. Den kris som Öst- och genomgår kan inte reduceras till en rent asiatisk kris. Krisen är institutionell och en följd av bristerna i ländernas nationella institutioner i kombination med de institutionella bristerna i det internationella systemet. Hur världen ser ut beror i hög grad på vilken karaktär globaliseringen då kommer att ha, på hur det internationella normverket utvecklas och hur konventioner respekteras, på huruvida FN:s roll stärkts, på hur det internationella finansiella systemet utvecklats, på hur genomförts. Av avgörande betydelse är hur länderna i - varav de åtta största redan representerar halva mänskligheten - inkluderas, på deras möjligheter att öva inflytande och ta ansvar för den globala helheten. Vad driver globaliseringen? Vad driver då globaliseringen? Den snabba teknologiska utvecklingen är en huvudfaktor. Den har t.ex. revolutionerat våra telekommunikationer. I centrum för den utvecklingen står de multinationella företagen, som svarar för närmare två tredjedelar av världshandeln och huvuddelen av världens samlade utländska direktinvesteringar. Att förutsäga den teknologiska utvecklingen är, i synnerhet med dagens utvecklings- och spridningstakt, en omöjlighet. Ändå ter det sig förhållandevis lätt att föreställa sig hur spridningen på ett centralt område som telekommunikationer kan fortgå. 1990 hade med 75 miljoner invånare bara 100.000 telefoner. kommer man att ha ca 3 miljoner linjer och en halv miljon mobiltelefoner och åtminstone en telefon på var tionde invånare. En sådan utveckling har effekter på hela samhället, i synnerhet som ett internationellt samtal inte behöver kosta mer än ett lokalsamtal. I har utvecklingen av den nya teletekniken utnyttjats på ett kreativt sätt av , de fattigas bank. Fattiga kvinnor på landsbygd tjänar med hjälp av lån från denna de fattigas bank sitt uppehälle på att, som ett slags vandrande telefonkiosker, förmedla mobiltelefonsamtal. Internet utvecklas redan mycket snabbt i en rad länder i . finns ca 600.000 användare i och 80.000 i , men redan om kommer att ha flera miljoner användare och 1-2 miljoner. kommer en utveckling som denna att på många sätt ha förändrat vår relation till det geografiskt avlägsna. De utländska direktinvesteringarna spelar ofta en avgörande roll vad gäller att föra in ny teknologi i ett land. Det har de gjort i t.ex. och och det gör de i och modernisering. Med undantag för och har i högre grad än andra länder byggt sin utveckling på utländska direktinvesteringar, varav en stor del asiatiska. I har direktinvesteringarna inte blivit av betydelse förrän , och svarar fortfarande bara för någon procent av de samlade investeringarna. I föreningen av betydande tillgång på forskare och ingenjörer, illustrerad av resultaten på IT-området, och ett större utrymme för utländska direktinvesteringar ligger stora möjligheter för landet att tillvarata den internationella teknologiska utvecklingen. Ny teknologi sprids i allt snabbare takt. Det är dock inte bara frågan om en spridning från några få globala centra i västvärlden utan om en utveckling baserad på allt mer komplexa mönster av forskning och utveckling. Flera länder i kommer att vara betydligt tydligare delar av de globala forskningsstrukturerna . Världen kommer att vara närmare sammanlänkad i kvalificerade nätverk av forskare från olika kulturer. Skillnaderna mellan olika länder i kommer att växa ytterligare. Handeln är en central drivkraft, vars betydelse ökat ytterligare genom efterkrigstidens handelsliberaliseringar. Ett viktigt karaktärsdrag hos det stora flertalet, men långt ifrån alla, asiatiska ekonomier är att de är handelsinriktade. De saknar förvisso inte tullmurar och icke-tariffära handelshinder, men utrikeshandel - export och import- har spelat och spelar en central roll i deras utveckling. Inte mindre än sex av världens största export- och importekonomier finns i Öst- och (, , , , samt och ). De flesta är medlemmar av WTO, andra - bl.a. , och - förhandlar om medlemskap. De är också medlemmar av regionala sammanslutningar som Stillahavsasiens ekonomiska och planerade frihandelsområde AFTA. Viktigast är emellertid WTO och att det så förblir är av avgörande betydelse för hur världen kommer att se ut . Knappast något har större inverkan än huruvida utvecklingen går mot integrering eller fragmentering. Innan Asienkrisen svarade de delar av som denna skrivelse behandlar för av världshandeln. kommer andelen med stor sannolikhet att vara klart större . Det radikalt nya är dock vare sig den teknologiska utvecklingen eller handeln och direktinvesteringarnas expansion. Det kvalitativt nya som starkt påverkar utvecklingen i - och världen - är de kortfristiga internationella kapitalrörelsernas expansion och inflytande över skeendena. Asienkrisen illustrerar riskerna med denna utveckling. På mindre än har netto av inhemskt och internationellt kapital lämnat Öst- och . Nya krav ställs på utvecklingen av såväl de nationella systemen som det internationella systemet - på bankinspektion och öppenhet i det enskilda landet och på vidareutveckling av de internationella finansiella institutionerna och deras roller på det globala planet. I förlängningen ligger helt nya krav på insyn i bankers faktiska tillstånd. Däri ligger krisens positiva sida. Den visar med stor konkretion på den institutionella utvecklingens centrala betydelse nationellt och internationellt. Krisen har också skapat en ny medvetenhet om betydelsen av insyn i ekonomier och av demokratiska politiska system, liksom om vad en jämnare inkomstfördelning och möjligheter till utbildning betyder för styrkan i ett samhälles sociala väv. Det öppnare och mera inklusiva samhället har visat sig vara ett starkare samhälle. Av avgörande betydelse för hur världen ser ut är hur dessa insikter tillvaratas. Till sin karaktär är krisen i på intet sätt unikt asiatisk. Det finns paralleller mellan vår svenska finanskris 1992-93 och de problem som de värst drabbade länderna i står inför. Asienkrisens spridningseffekter visar otvetydigt på det ohållbara i globalisering av kapitalet utan motsvarande utveckling av de finansiella systemen. I de insikter som det framtvingar finns en grundval för en fördjupad dialog om utvecklingens och välfärdens förutsättningar nationellt och internationellt. En för framtiden avgörande fråga är huruvida det internationella samfundet förmår att rätt utnyttja den dynamik, som globaliseringen ger, för att skapa hållbar utveckling. Ansvaret vilar tungt på västvärlden, och då i synnerhet på vars koldioxidutsläpp sannolikt utgör ett allvarligt hot mot den globala miljön. Men, varaktiga resultat förutsätter viktiga aktiva medverkan. Möjligheterna till framgång står och faller bokstavligen med länder som och . svarar redan för en tiondel av världens koldioxidutsläpp och med nuvarande utveckling kommer inom relativt få år sannolikt att ha världens största koldioxidutsläpp. Kronisk vattenbrist är ett annat hot som inte minst står inför. Regionala ekologiska kriser av ännu värre slag än de indonesiska skogsbränderna ter sig fullt möjliga. Situationen i förvärras snabbt vad gäller själva grunden för människors existens - luft och vatten. 4.2 En möjlig utveckling Under de gångna decennierna har andelen människor i djup fattigdom minskat i samtliga av de mest folkrika länderna i . Den utvecklingen kommer med stor sannolikhet att fortsätta, även om det kan ta innan nått års per capita inkomst. Krisen i delar av till trots kommer regionen sannolikt att ha något hundratal miljoner människor med en högre materiell standard - stora grupper kommer att få tillgång till el, skaffa sig kylskåp, bättre bostad, telefon, något slags enkelt fordon etc. kommer att ha en medelklass på flera hundra miljoner människor. och kommer att vara på god väg mot inkomstnivåer och närma sig gruppen , och med deras höga levnadsstandard. Störst kommer med stor sannolikt förändringarna att vara i , även om landets utveckling kommer att kantas av näst intill oöverstigliga problem. av kommer att se mycket annorlunda ut än dagens . Landets ekonomi kommer att vara väsentligt större . Men kommer knappast, som en del bedömare förespår, att vara världens största ekonomi mätt i reell köpkraft (PPP) om ett tjugotal år. , som efter ett förlorat decennium rimligen åter skall vara en ekonomi med tillväxt, om än låg, förblir trots djupa problem av både ekonomisk och politisk art för överskådlig tid klart dominerande ekonomi. Återhämtningen från den rådande krisen i Öst- och kommer att ta tid. Inget talar dock för att krisen skulle förvandla framgångarna i till historia, på det sätt som för några decennier sedan inträffade i grundläggande förutsättningarna i de asiatiska ekonomierna är helt andra än de som gällde för de latinamerikanska ekonomierna och den rimliga utgångspunkten måste vara att länderna i regionen, om än med starkt varierande framgång, genom strukturella reformer förmår bygga vidare på de förutsättningar som gjort de senaste decenniernas stora framgångar möjliga. har krisländerna lyckats med den första fasen av återhämtningen, stabiliseringen, men bara inlett den andra, reformeringen av den finansiella sektorn och andra institutioner, och den tredje, reformeringen av tillverkningsindustri och andra näringar. Vissa länder kommer att lyckas därmed, andra vara mindre framgångsrika. En avgörande fråga blir i vilken utsträckning länderna i Öst- och åter skall förmå attrahera det internationella finansiella kapitalet och då i synnerhet de långsiktiga investeringarna. Klyftorna mellan länderna i är större än i någon annan världsdel. I studien , Asiatiska vision för utvecklingen fram , som publicerades Asienkrisen bröt ut, var närmande mellan ländernas inkomstnivåer en huvudtes. Den byggde på antagandet att klyftan mellan fattiga och rika länder skulle minska genom att de fattigaste länderna med hjälp av förbättrad utvecklingspolitik tillvaratog möjligheterna att komma ikapp. som det förblir rimligt att förvänta sig att fattigdomen kommer att ha minskat i många länder i och minskat högst påtagligt i åtminstone några, är det troligt att en majoritet av världens fattiga fortfarande lever i , främst i men också i delar av och på det östasiatiska fastlandet. kommer att ha en befolkning på ca 3,8 miljarder varav kanske en halv miljard i djup fattigdom. Huruvida antalet under fattigdomsstrecket blir högre eller lägre än denna uppskattning beror ytterst på kvaliteten på den utvecklingspolitik som de enskilda länderna kommer att föra. Klyftorna inom länderna kommer att med stor sannolikhet växa i åtminstone några fall. Vid en internationell jämförelse är klyftorna inte stora i . Fördelningen är förhållandevis jämn i länder som , och men betydligt skevare i och . De rikas makt över de fattigas liv återspeglas inte i sådana siffror. Bilden skulle då varit en annan för i synnerhet länderna i . Det dramatiskt nya vad gäller inkomstfördelning i är att inkomstfördelningen i som helhet är väsentligt mera skev än i t.ex. . En stor del av förklaringen ligger i de stora regionala skillnaderna i . kan tendensen i brytas, men knappast så länge arbetskraftsöverskottet i inlandets jordbruksprovinser, illustrerat av minst 100 miljoner migrantarbetare, förblir stort. Fortsatt hög tillväxt är av avgörande betydelse för ett lands möjligheter att minska fattigdomen, men så är också politikens inriktning. Satsning på utbildning är det mest grundläggande måttet på i vilken utsträckning ett lands tillväxt omfattar det stora flertalet människor. Många länder i har lyckats väl med sin utbildning men i är bara hälften av männen och en tredjedel av kvinnorna läskunniga. Det måste betraktas som ett stort politiskt misslyckande ur såväl utvecklings- som fördelnings- och, särskilt, jämställdhetssynpunkt. börjar i en mycket större del av en årskull skolan än , vilket innebär att andelen icke-läskunniga sjunker. kommer läskunnigheten i att vara påtagligt högre . Förändringstakten förblir dock alldeles för långsam, särskilt för flickor är också den del av där diskrimineringen av kvinnor är störst. Som exempel kan nämnas bristen på tillgång till hälsovård, vars extrema uttryck är de 80-100 miljoner kvinnor som till följd av abortering av flickfoster och otillräcklig omsorg saknas i och . Ytterst är det fråga om makten över det egna livet och möjligheterna till politiskt inflytande. Kvinnors inflytande är, liksom i resten av världen, genomgående sämre än männens. Det gäller också utvecklade samhällen som och . I båda fallen är av medlemmarna av parlamenten kvinnor. Huvudintrycket är dock att de senaste decenniernas ekonomiska utveckling skapat nya möjligheter för kvinnors frigörelse. Krisen har motsatt effekt. Långsiktigt förblir huvudtendensen positiv, förutsatt ekonomisk återhämtning. kan kvinnans ställning för- väntas ha förbättras i en rad länder vad gäller i synnerhet tillgången på utbildning. Demografiskt kommer vi att bevittna en förändrings- process som leder till växande andelar äldre i befolkningen. Redan ser vi hur andelen av befolkningen under sjunker i och . Den klassiska befolkningsfrågan blir som en följd mindre central. I centrum kommer människors sociala och ekonomiska villkor, jämställdhet, barns utbildning, utvecklingen av trygghetssystem, åldringsvård etc. De frågorna kommer att i en rad länder vara de mest betydelsefulla. med dess minskande befolkning går mot ett omvänt befolknings- problem. Andelen barn och personer över 65 kommer att passera 50 per hundra i produktiv ålder 2025 ligga på ca 65/100. Folkmängden kommer att sjunka och andelen pensionärer att vara större än i något annat land. Befolkningstillväxten kommer dock inte att stanna av. Enligt FN:s beräkningar är det bara ett fåtal länder i vilka folkökningen upphör . Den sammantagna folkmängden i Öst-, Sydöst- och förväntas då uppgå till ca 4,9 miljarder, en dryg miljard mer än . , och är de länder som har den högsta tillväxten. miljö har försämrats avsevärt. Kostnaderna för försummelserna växer . Tiden är inte på politikernas sida. Den mycket snabba urbaniseringen ökar behovet av nytänkande. kommer hälften av befolkning att leva i städer. Mycket stora krav kommer att ställas på utveckling av renare energikällor, tillgång till tjänligt vatten, sanitet och förbättrade metoder för kontroll av utsläpp. har några av de asiatiska megastäderna direkt hälsovådliga miljöförhållanden och risken att förhållandena kommer att förvärras är uppenbar. Insikterna om problemen har vuxit inte minst i , men inte tillräckligt för att bryta trenderna. Med nuvarande utveckling kommer miljön i att vara väsentligt sämre . har ofta, och med fog, beskrivits som en världsdel präglad av auktoritära styresformer. Den bilden har aldrig varit helt rättvisande då länge haft några av världens största demokratier. är den direkt missvisande då flera länder utvecklats till relativt väl konsoliderade demokratier. I andra - som , och - upplever individen en ny personlig frihet i de ekonomiska reformernas spår. De politiska fri- och rättigheterna förblir starkt kringskurna men individens privata sfär har vuxit. kommer knappast att vara en demokrati , men de inhemska kraven på demokrati kommer med stor sannolikhet att ha vuxit i styrka. Förutsättningar finns också för att grundläggande fri- och rättigheter, som yttrande- och organisationsfrihet, kommer att ha vunnit mark. Rättsväsendet kommer fortfarande att ha stora brister, men lagar och domstolar kommer att ha en annan roll . Rättssäkerhet kan aldrig uppnås i en enpartistat. Utvecklingen mot ökad öppenhet i kommer inte att vara entydig. risker finns att något land som är en rudimentär demokrati inte kommer att vara det då. Fattiga länder och länder i kris kan undergå förändringar i populistisk, chauvinistisk eller fundamentalistisk riktning som allvarligt drabbar den individuella friheten, eller utsatta grupper. Fördjupas fattigdomen och krisen kan det leda till frustration i marginaliserade grupper av ett slag som svagt utvecklade demokratiska system inte förmår hantera. Hur säkerhetssituationen kommer att se ut i om ett drygt tiotal år är svårt att sia om. Ett antal scenarier, varav några klart oroande, kan skisseras. Störst är osäkerheten vad gäller utvecklingen på den koreanska halvön. Allvarligast är den indiska och pakistanska utvecklingen av kärnvapen. Trots allvarliga olösta konflikthärdar - som Kashmir, koreanska halvön, , - hade regionen före de indiska och pakistanska provsprängningarna utvecklats mot ett ökat mått av förtroende länderna emellan. Antalet konflikter i regionen har förblivit , men det stora flertalet har lägre intensitet än tidigare och de hanteras till övervägande del med politiska och diplomatiska medel. Däri ligger en positiv utveckling. Oron har främst gällt vilken roll ett ekonomiskt väsentligt starkare med tiden skulle komma att spela; hur ett sådant skulle projicera sin nyvunna styrka inom regionen, och hur maktbalansen skulle påverkas därav. och för överskådlig framtid utgör närvaro en viktig stabiliserande faktor. Utan denna närvaro skulle , vars säkerhet baseras på försvarssamarbetet med , sannolikt se sig nödsakat att bygga ut sin försvarsmakt, och utan den skulle stabiliteten på den koreanska halvön liksom i relationerna mellan och gå förlorad. Stora krav ställs på USAs agerande. Behovet är stort av ett ansvarsfullt agerande som bidrar till att långsiktigt stärka de regionala säkerhetsmekanismerna. En framtida fredlig utveckling kräver en väsentlig utveckling av regionens säkerhetspolitiska system och någon sådan är inte inom synhåll. Det förutsätter regionala säkerhetsmekanismer av det slag () embryonalt representerar. Bildandet av och utvecklingen inom utgör tillsammans med den bilaterala strategiska allians (inte att förväxla med en militär allians) som vi sett växa fram mellan och och de förbättrade relationerna mellan och samt mellan och de mest positiva inslagen i den regionala säkerhetsbilden. och kärnsprängningar representerar det motsatta. ARF:s mål är förtroendeskapande. Steget till konflikthantering är långt. vi här diskuterar kan de första stegen dock mycket väl komma att tas. 4.3 växande roll Någon utvecklad idé om som en sammanhållen enhet i annat än geografisk mening finns inte, annat än i vissa frågor . Lika litet som kommer det att finnas ett att tala till, en asiatisk ståndpunkt i annat än enstaka frågor, en given uppsättning asiatiska värderingar, en asiatisk ekonomisk modell. Men de asiatiska rösterna kommer sannolikt att spela en ännu större roll , och då inte minst de röster som härrör från de asiatiska demokratierna och deras civila samhällen. I detta finns en vitalitet av stor betydelse för de nationella kulturerna, och för omvärlden. Media kommer att vara mer kommersialiserade men också frispråkigare, och tillgången till information kommer som en följd av den teknologiska utvecklingen, de snabbt växande kunskaperna i främmande språk, och den ökade tillgången till utländska media, att vara väsentligt större . De enskilda organisationerna kommer att vara långt flera , och pådrivande i viktiga frågor som miljö, mänskliga rättigheter, jämställdhet och barns villkor. De enskilda organisationerna i kommer också att ha utvecklat helt andra, och mer frekventa relationer än de som existerar med andra delar av det internationella civila samhället, det samhället kan förväntas ha svarat på globaliseringens utmaningar genom att verka globalt på ett annat sätt . Bland de röster som kan bli tydligare märks också de som tillhör etniska minoriteter vilka inom befintliga strukturer förnekas den identitet de eftersträvar. Vissa länders och regionala organisationers röster kommer att spela en större roll i de internationella politiska och ekonomiska fora i vilka för världen viktiga frågor hanteras. Det gäller i synnerhet men också , två länder som tillsammans representerar mer än en tredjedel av mänskligheten. kommer att förbli världens näst största ekonomi, efter , med legitima anspråk på en större internationell roll. Dessa länder tillhör huvud- kandidaterna till ett utvidgat säkerhetsråd och en gruppering som G 7 kan vid det laget mycket väl ha utvidgats med länder som och eller kompletterats med nya strukturer i vilken några av nyckelländerna i har givna platser. är målet i den internationella politiken att engagera . 2010 kommer , som då kan förmodas ha varit WTO- medlem under ett knappt decennium, att vara engagerat på ett helt annat sätt . Att så sker är av avgörande betydelse för den internationella stabilitet som är förutsättningen för framväxten av funktionsdugligare och effektivare globalt ledarskap. Bland de regionala organisationerna framstår ASEAN, som i och med inträde kommer att omfatta samtliga tio länder, som den som har de bästa förutsättningarna att utvecklas institutionellt. Huruvida mot- svarighet, SAARC, blivit en organisation av betydelse ter sig betydligt mera osäkert. Vilken roll Stillahavsasiens ekonomiska sam- kommer att spela beror på hur WTO lyckas med sin uppgift. APEC är anhängare av öppen regionalism och att så förblir fallet är av stor vikt för världsekonomins utveckling. Ett mindre protektionistiskt EU kan bidra därtill. 4.4 De goda vägvalen Ovan har några dimensioner av en möjlig utveckling skisserats. Slutsatsen är att är och förblir statt i snabb förändring. Länderna och människorna i kommer att prägla det kommande seklet på ett helt annat sätt än de präglat det gångna, inte genom att skaka världen utan genom att med fortsatt ekonomisk utveckling och växande öppenhet bli mera delaktiga, och mera självmedvetna internationella aktörer. Ytterst är det fråga om en serie vägval som olika länder i regionen - och vi själva - har att göra. Möjligheterna och riskmomenten är många. Krisen har visat på den svaga institutionella grunden för de senaste decenniernas snabba utveckling. Uteblir reformerna försämras utsikterna påtagligt. Krisen har också visat på de växande internationella beroendeförhållandena. I den utvecklingen finns mycket som är positivt för länderna, men också oerhörda utmaningar. Marknaden, som inte kan förväntas ta något socialt ansvar, spelar en allt större roll. Staten förväntas möta växande behov och förväntningar som dess makt försvagas. Det är i ökad samverkan som de gemensamma möjligheterna finns. Miljöproblemen kan inte lösas nationellt. Utslagningen, narkotikahandeln, det sexuella utnyttjandet av kvinnor och barn och andra växande sociala problem kan bara lösas genom gemensamma ansträngningar. Fortsatt nedrustning kan bara uppnås i en värld för vars öde länder som och känner sig fullt medansvariga. Integrationsprocesserna har drivits av teknologi, handel och investeringar, som allt mindre ser till nationella gränser, men utmaningen ligger ytterst på ett djupare kulturellt och politiskt plan.