prop · GM03110 · 1999-01-01 00:00:00 — anser därför att bör handlägga frågor rörande kompletterande utbildningar. De utbildningar som i avvaktan på utredningen om kompletterande skolor ställts under tillsyn bör, när det gäller beslut och tillsyn, föras över till . Regeringen delar bedömning. Begreppet komplette- rande utbildningar omfattar därför i detta förslag fristående utbildningar som inte tillhör ansvar. skall dock, när så bedöms lämpligt, beträffande beslut och tillsyn samråda med Högskole- verket. Fristående utbildningar som har en motsvarighet inom det offentliga skolväsendet bör även kunna ställas under statlig tillsyn som en komp- letterande utbildning om det föreligger ett behov av ytterligare utbild- ningar inom just detta område och detta behov inte kan tillgodoses inom det offentliga utbildningsväsendet. Det bör ankomma på att göra en bedömning av denna samhällsnytta. Tillsynen skall, liksom , utövas av . Om det krävs sär- skilda kunskaper och erfarenheter för att kunna besluta om statlig tillsyn eller utöva tillsyn beträffande en utbildning, skall begära hjälp av en annan myndighet eller sakkunnig inom det aktuella utbildningsom- rådet. Detta kan innebära att har ansvaret för tillsynen men kan anlita en annan myndighet, t.ex. vad gäller luft- fartsutbildningar, för genomförande av tillsyn. I stället för att enbart komplettera gymnasieskolan bör alltså alla ut- bildningar som uppfyller förordningens krav på bl.a. kvalitet och omfatt- ning kunna ställas under statlig tillsyn. Det gamla begreppet komp- letterande skola är väl inarbetat. Det av utredningen föreslagna begreppet Fristående utbildningar med statlig tillsyn inom olika områden är visser- ligen täckande men för långt. Att använda begreppet skola är inte riktigt adekvat, eftersom det inte är skolorna utan utbildningar som ställs under statlig tillsyn. En kompletterande skola kan även anordna utbildningar som inte står under statlig tillsyn. De fristående utbildningar som står under statlig tillsyn kan anses komplettera det offentliga skolväsendet och bör därför i stället benämnas kompletterande utbildningar. 8.4 Beslut om statlig tillsyn Regeringens förslag: En kompletterande utbildning skall efter ansökan från skolan - kunna ställas under statlig tillsyn - kunna ställas under statlig tillsyn och vara berättigad till studiestöd om den kan anses vara värdefull från nationell synpunkt eller - kunna ställas under statlig tillsyn och vara berättigad till studiestöd och statsbidrag om den är särskilt värdefull från nationell synpunkt. skall efter ansökan av en skola kunna ge statligt stöd till en kompletterande utbildning i form av statlig tillsyn och statsbidrag. Beslut om tidpunkter för ansökan och beslut om statsbidrag bör fattas av regeringen eller den myndighet regeringen beslutar. Ansökningar om enbart statlig tillsyn kan lämnas kontinuerligt . Om huvudmannen för utbildningen inte fullgör sina skyldigheter, kan återkalla beslutet om tillsyn och statsbidrag. Regeringens bedömning: Regeringen avser lämna förslag till beslutsordning för studiestödet i den kommande studiestödspropositionen. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker att beslutsfattandet överlämnas till . Statskontoret anser dock att den frågan är av sådan vikt att regeringen bör fortsätta fatta besluten. De remissinstanser som yttrat sig om handläggningstiderna är tveksamma till den korta tiden mellan det att beslutet fattats till dess utbildningarna avses starta. m.fl. framhåller att utbildningar som anses så värdefulla att de bör stå under statlig tillsyn också borde ge rätt till studiestöd. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Det har varit en strävan att föra över handläggningen av förvaltningsärenden från regeringen till myndigheterna. Handläggningen av ansökningar från fristående skolor, som motsvarar grundskolor, gymnasieskolor respektive särskolor, om att bli förklarade berättigade till bidrag samt om statlig tillsyn har tidigare förts över till . Det finns dessutom ett behov av att förenkla handläggningen av ansökningar från kompletterande skolor och få en samlad kunskap om utbildningarnas verksamhet och villkor. Handläggningen, beslutsfattandet och uppföljningen av de kompletterande utbildningarna har förutsättningar att långsiktigt bli mer enhetlig och effektiv om beslutsrätten utövas av en myndighet, . Regeringen föreslår därför att skall besluta om statlig tillsyn och statsbidrag för kompletterande utbildningar. Detta förutsätter att tydliga kvalitetskrav förordnas. Vissa utbildningar berör andra myndigheters ansvarsområden. I sådana fall måste samråd ske med berörda myndigheter. Regeringen har ekonomiska vårproposition (prop. 1998/99:100) aviserat att en studiestödsproposition skall överlämnas till . Denna proposition kommer att behandla principfrågor rörande studiestödet som har vissa konsekvenser även för kompletterande utbildningar. Regeringen avser därför att återkomma med förslag i studiestödspropositionen om hanteringsordningen för studiestödsfrågor vad gäller utbildningar utanför det offentliga utbildningsväsendet. I det sammanhanget avser regeringen att behandla frågor om hur ansvaret, vad avser studiestödet, skall fördelas mellan regeringen och myndigheterna, däribland . Utgångspunkten är att samlade bedömningar av vilka utbildningar som skall vara berättigade till studiestöd skall göras på den centrala myndighetsnivån så att statligt stöd till kompletterande skolor inbegripet rätt till studiestöd, kan gälla från en och samma tidpunkt. Statlig tillsyn Utredaren föreslår att utbildningar, för att erhålla statligt stöd enligt de tre nivåerna, skall uppfylla vissa kriterier beträffande kvalitet och organisation. Utbildningar som uppfyller kraven skall av kunna ställas under statlig tillsyn. Regeringen instämmer i utredningens förslag. Det är av stor vikt att det finns klara, definierade kvalitetskrav på utbildningar som skall ställas under statlig tillsyn. Speciella krav bör ställas på huvudmannaskap, organisation och lärarkompetens och vad avser utbildningen i fråga om omfattning, inriktning och kvalitet. Gemensamt för alla utbildningar skall vara att de skall vila på vetenskaplig grund eller på beprövad erfarenhet. Regeringen avser att precisera dessa kvalitetskrav genom att ändra de föreskrifter som regleras i förordningen om fristående skolor. Från nationell synpunkt värdefulla utbildningar Utbildningar som från nationell synpunkt kan anses som värdefulla bör som tidigare kunna berättiga till studiestöd. Det är inte rimligt att samtliga kriterier nedan måste vara uppfyllda när det gäller det nationella värdet. bör kunna göra en samlad bedömning av skolans nationella värde. Verket skall i detta sammanhang också göra en bedömning av det nationella/regionala behovet av antalet utbildningsplatser. En utbildning skall kunna anses vara nationellt värdefull, om den uppfyller flertalet av följande kriterier: - ökar tillgången på värdefull yrkesskicklighet inom ett yrke, som det finns ett nationellt behov av men som det inte finns tillräcklig utbildning för - kan påvisa att den leder till arbete, utvecklar erforderlig kompetens i befintligt arbete eller förbereder för högskolestudier eller andra typer av eftergymnasiala studier - har etablerade kontakter med det omgivande samhället - har en från samhällssynpunkt lämplig regional lokalisering - eftersträvar en jämn könsfördelning. Från nationell synpunkt särskilt värdefulla utbildningar Utbildningar som från nationell synpunkt kan anses som särskilt värdefulla bör även fortsättningsvis dessutom kunna ges statsbidrag. Dessa utbildningar tillför kunskap och kompetens som annars inte skulle finnas att få i landet. De kan också spela en viktig roll för elevernas kompetensutveckling och stärka deras personlighetsutveckling. En utbildning kan anses vara särskilt värdefull från nationell synpunkt, om den, förutom att vara värdefull från nationell synpunkt, har en tydlig särprägel och är unik. En utbildning har en tydlig särprägel och är unik, om den uppfyller flertalet av följande kriterier: - ger en särskilt kvalificerad kompetens inom ett yrkesområde - finns inom smala yrkesområden eller leder fram till udda yrken - bidrar till att bevara traditionell yrkeskunskap som annars skulle gå förlorad - bidrar till att bevara för vårt kulturarv viktig kunskap - bidrar till att utveckla ny kunskap inom ett framtidsyrke. bör utifrån de ekonomiska ramar och regeringen anger fastställa hur många årselevplatser utbildningen högst får omfatta. bör också , inom ramen för statsbidraget, fastställa det belopp varje skola skall erhålla per årselevplats. skall, enligt regeringens förslag, få besluta om att den statliga tillsynen eller statsbidraget skall upphöra, om en kompletterande utbildning inte längre uppfyller kraven för dessa och bristerna inte har avhjälpts efter påpekande för huvudmannen. Enligt regeringen skall detsamma gälla, om skolan trots påpekande inte iakttar sina av regeringen föreskrivna skyldigheter. Ansökningstider I betänkandet föreslås att skolor som söker statlig tillsyn med statsbidrag eller studiestöd för en utbildning bör som tidigare ansöka om detta kalenderåret före bidragsåret och tidsbegränsas till . Vidare föreslås att beslut om studiestöd och statsbidrag bör fattas det år utbildningen avser att starta och gälla från kommande halvårsskifte, om inte särskilda skäl föranleder annat. Ansökan om enbart statlig tillsyn skall kunna göras löpande och beslut därom bör kunna fattas från det att ansökan kommit in. Regeringen instämmer i förslaget beträffande ansökningar om enbart statlig tillsyn men anser att övriga tidpunkter för ansökningar och beslut bör fastställas av regeringen eller av den myndighet regeringen bestämmer. Beslut om statlig tillsyn, studiestöd och statsbidrag bör vara tidsbegränsade. Förändringarna föreslås träda i kraft . Regeringen har för avsikt att besluta om övergångsregler. 9 Behörighet för lärare, förskollärare och fritidspedagoger inom det offentliga skolväsendet 9.1 Bakgrund är ett land med elever från många olika kulturer. Undervisningen bedrivs på många olika språk. behöver rekrytera fler lärare som har invandrat. Olika insatser görs också inom lärarutbildningen för att öka antalet lärare med invandrarbakgrund. Det är kommunernas ansvar som arbetsgivare att anställa lärare som har den utbildning och erfarenhet som skall gälla för den aktuella undervisningen. Genom att anpassa skollagen i enlighet med de EG-direktiv som gäller på området underlättas för lärare från annat land att erhålla anställning i som eventuell diskriminerande lagstiftning undanröjs. Svensk skola får ökade möjligheter att till sig knyta lärare med kunskap, erfarenheter och perspektiv från andra kulturer, vilket är angeläget, dels för att utgöra förebilder för eleverna, dels för att tillföra kunskaper till övriga lärare. Skollagen beslöt om kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet. Beslutet innebär att kommunerna från har ett helt och odelat arbetsgivaransvar för all personal i skolan (prop. 1989/90:41, bet. 1989/90:UbU9, rskr.1989/90:58). Principerna för fördelningen av ansvaret för skolan lades senare fast i propositionen om Ansvaret för skolan (prop. 1990/91:18, bet. 1990/91:UbU4, rskr. 1990/91:76). Därmed lades också principerna fast för en mål- och resultatorienterad styrning av skolan. De grundläggande principerna för ansvarsfördelningen mellan staten och kommunerna har reglerats i två inledande kapitel i skollagen, som omfattar alla skolformer. Regeringen framförde i propositionen 1990/91:18 att även om kommunerna har ansvaret för hur skolans verksamhet skall organiseras har staten det övergripande ansvaret för utbildningens kvalitet och likvärdighet samt för enskildas rättssäkerhet. Ansvaret för kvaliteten innebär att staten ställer krav på behörighet för vissa personalgrupper som skall arbeta i skolan. Kraven på utbildning regleras i skollagen (1985:1100). I 2 kap. 3 § skollagen stadgas att alla kommuner och landsting är skyldiga att för undervisningen anlita lärare som har en utbildning avsedd för den undervisning de i huvudsak skall bedriva. Undantaget från kravet på utbildning får enligt skollagen 2 kap. 3 § göras endast om personer med en sådan utbildning inte finns att tillgå eller om det finns något annat särskilt skäl med hänsyn till eleverna. I 2 kap. 4 § stadgas att för att få anställas i det offentliga skolväsendet utan tidsbegränsning skall den sökande ha genomgått lärarutbildning med huvudsaklig inriktning mot den undervisning som anställningen avser. Den sökande skall också behärska svenska språket och ha nödvändiga insikter i de föreskrifter som gäller beträffande det offentliga skolväsendet, särskilt de föreskrifter som anger målen för utbildningen. Om det saknas sökande som uppfyller de angivna kraven, men det finns särskilda skäl att anställa någon av de sökande utan tidsbegränsning, får sådan anställning ändå komma till stånd, ifall den sökande har motsvarande kompetens för den undervisning som anställningen avser och det dessutom finns skäl att anta att sökanden är lämpad att sköta undervisningen. En person som saknar lärarutbildning erhåller i normalfallet en tidsbegränsad anställning för högst i sänder. Kravet på behörighet knyts inte enbart till anställningstillfället utan detta samband mellan lärarens uppgifter och kompetens skall iakttas även fortsättningsvis under lärarens anställningstid. Kommunen måste således vid tjänstefördelningen se till att de lärare som används för undervisningen i ett ämne har en utbildning som i huvudsak är avsedd härför. Med lärarutbildning avses svensk lärarutbildning eller därmed jämställd lärarutbildning i ett annat nordiskt land eller ett annat land som tillhör Europeiska frihandelssammanslutningen eller Europeiska unionen. Med lärarutbildning avses vidare annan högskoleutbildning som av förklarats i huvudsak motsvara de beskrivna lärarutbildningarna. De motsvarandebedömningar som utfärdar enligt 2 kap. 4 § punkt 2, tillämpas huvudsakligen för utländskt utbildade lärare, men även för bedömning av motsvarande svensk utbildning. Efter förslag i propositionen Förskoleklass och andra skollagsfrågor (prop. 1997/98:6, bet. 1997/98:UbU5, rskr. 1997/98:107) har beslutat att förskollärare och fritidspedagoger får användas för undervisning i det offentliga skolväsendet. Även för dessa yrkeskategorier krävs att de skall ha en utbildning avsedd för den undervisning de i huvudsak skall bedriva. Med lärare avses i det följande även förskollärare och fritidspedagoger. EG-rätten och fri rörlighet för arbetstagare sitt medlemskap i unionen omfattas av artikel 39 om fri rörlighet för arbetstagare. Enligt denna artikel är all diskriminering av arbetstagare från medlemsstaterna på grund av nationalitet förbjuden vad gäller anställning, lön och övriga arbets- och anställningsvillkor. I artikel 40 i fördraget åläggs ministerrådet att, enligt ett visst förfarande, utfärda direktiv eller förordningar i vilka de åtgärder anges som är nödvändiga för att gradvis genomföra den fria rörligheten för arbetstagare. har fastställt två generella direktiv om ömsesidigt erkännande av examens- och kompetensbevis för yrken som omfattar en viss utbildning, direktiv /48/EEG samt direktiv /51/EEG. Enligt dessa direktiv får ett värdlands myndigheter med hänvisning till otillräckliga kvalifikationer inte vägra att ge en medborgare i en annan medlemsstat tillstånd att utöva ett reglerat yrke på samma villkor som gäller för dess egna medborgare (artikel 3 i båda direktiven). Det innebär att lärare från andra länder inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) har rätt att utöva sitt yrke i . Direktiven medger att värdländerna ställer vissa kompensationskrav om t.ex. de ämnen som ingår i utbildningen avsevärt skiljer sig från de som finns i utbildningen i värdlandet eller om det finns skillnader i yrkesaktiviteter (artikel 4 resp. artikel 4 och 5). Vidare krävs att värdlandets myndigheter behandlar en ansökan om att få utöva ett reglerat yrke, dvs. ett yrke som för sitt utövande enligt en lag eller förordning kräver en viss specificerad utbildning, så snabbt som möjligt och ger ett motiverat beslut senast efter det att alla handlingar som gäller den berörda personen har framlagts. Beslutet skall kunna överklagas av en domstol eller nämnd i enlighet med vad landets lagar föreskriver. Varje medlemsland skall ange den myndighet som är ansvarig för att ta emot och behandla en ansökan och informera kommissionen och de övriga medlemsstaterna om detta. Läraryrket är ett reglerat yrke Med reglerad yrkesverksamhet menas sådan verksamhet där innehav av ett examensbevis direkt eller indirekt är ett villkor för att utöva denna verksamhet i en medlemsstat på grund av lagar och andra författningar. Av skollagens bestämmelser är lärarutbildning inte ett krav för tjänstgöring som lärare men väl för anställning som lärare utan tidsbegränsning. Den som inte uppfyller detta krav får sålunda anställas som lärare för högst i sänder. För alla lärare i den offentliga skolan krävs att de har en utbildning avsedd för den undervisning de i huvudsak skall bedriva. Detta sistnämnda krav riktar sig till arbetsgivaren, dvs. kommunerna och landstingen. Lagstiftningen innehåller möjligheter att i vissa fall göra avsteg från dessa krav. Eftersom en person inte kan få fast anställning som lärare inom det offentliga skolväsendet utan att ha lärarutbildning måste läraryrket anses vara ett reglerat yrke i den mening som de generella utbildningsdirektiven avser. Behov av förändringar i skollagen Frågan om konsekvenserna av anslutning till behandlades i regeringens proposition 1992/93:100, bil. 9, ss. Regeringen föreslog vissa ändringar av skollagen som innebar att också lärare som har en lärarutbildning från ett annat land som tillhör EFTA eller EU får anställas utan tidsbegränsning. Någon ändring i kravet på kunskaper i svenska språket eller insikter i de föreskrifter som gäller beträffande det offentliga skolväsendet gjordes inte. Det har visat sig att de ändringar av skollagen som gjordes med anledning av inte tillräckligt beaktar de krav som ställs enligt direktiven om ömsesidigt erkännande av examensbevis. Vissa förtydliganden bör därför göras. 9.2 Behörighetsförklaring för utlandsutbildade lärare förslag: Skollagen förtydligas i fråga om behörighet för lärare med utländsk utbildning. yrkesverksamhet som lärare skall beaktas vid prövning av behörighet som lärare. Behörig myndighet i skall utfärda behörighetsförklaring för dessa lärare. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser välkomnar förslaget om att en behörig myndighet skall utses att pröva utländsk lärares utbildning och utfärda behörighetsförklaring. Remissinstanserna anser det värdefullt att även tidigare yrkeserfarenhet därvid skall beaktas. Skälen för regeringens förslag: En behörig myndighet bör pröva den sökandes meriter och, om dessa bedöms erforderliga, utfärda en behörighetsförklaring för läraren i fråga. Behörighet för EES-medborgare att utöva de aktuella läraryrkena Enligt skollagen är det varje kommun eller landsting som ansvarar för bedömningen av en lärares kompetens i samband med att man anställer en lärare. Om läraren är utbildad inom EES-området skall någon motsvarandebedömning inte göras. Skollagens bestämmelse om att kommun eller landsting får anställa en lärare som har en lärarutbildning från ett EES-land som är jämställd med svensk lärarutbildning möter emellertid tolkningsproblem. Varje enskild kommun eller enskilt landsting skall bedöma en enskild utländsk sökande vad avser frågan om dels utbildningen är jämställd med svensk utbildning, dels om utbildningen svarar mot den inriktning som undervisningen avser. Detta innebär också att bedömningarna kan bli mycket olika från fall till fall. Vidare finns en risk att en sådan prövning inte blir färdig innan anställningen måste tillträdas och därmed riskerar utländska lärare alltid att diskrimineras. Rättssäkerheten för EES-medborgare som vill utöva ett yrke som omfattas av skollagen bör öka. För att uppfylla kraven enligt direktiven skall examensbeviset bli erkänt av en behörig myndighet i . Behörighetsförklaring skall utfärdas för den aktuella personen av den behöriga myndigheten. Någon tvekan skall därmed inte uppstå vid anställningsförfarandet om huruvida den sökande har behörighet att utöva yrket eller inte. Eftersom prövningen får göras efter de förhållanden som gäller för svenska medborgare, bör prövningen avse huruvida den utländska utbildningen motsvarar svensk lärarexamen. I detta sammanhang är det också viktigt att beakta att har uttalat (Vlasslopoulou C 340/89) att det vid denna prövning skall beaktas också den yrkeserfarenhet som den sökande har skaffat sig. För att göra kraven om behörighet för anställning som lärare tydliga bör därför skollagen ändras så att utbildningskraven anges i termer av examen. Jämförelse kan göras med övrig lagstiftning som gäller reglerade yrken, där denna modell är regel (jfr lagen 1985:542 om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården). Prövning av behörighet för lärare från länder utanför EES-området Till har det kommit och fortsätter att komma invandrare från länder utanför EES-området. Många av dessa har lärarutbildning och lång erfarenhet från läraryrket i sina hemländer. Det är angeläget att dessa lärare kan få möjlighet att förklaras som behöriga lärare i den svenska skolan. års skolreform prövades dessa lärares behörighet av som kunde avge en s.k. behörighetsförklaring. En sådan förklaring kunde meddelas, om den sökande inom eller utom landet hade genomgått utbildning eller fullgjort tjänstgöring, som motsvarade vad som fordrades för behörighet till ifrågavarande anställning som lärare eller om bristen i den sökandens behörighet var av mindre vikt med hänsyn tagen till sökandes meriter i övrigt. I sin prövning kunde då hänsyn tas också till den yrkeserfarenhet dessa personer hade. Genom att den utländske lärarens behörighet prövades separat av en central myndighet, lika för alla, kunde utländska lärare lättare få ett arbete. Skollagens nuvarande bestämmelser om behörighet (2 kap. 4 §) innebär att prövar om en sökande har genomgått en annan utländsk högskoleutbildning som anses motsvara i huvudsak svensk lärarutbildning eller en därmed jämställd pedagogisk utbildning i ett annat nordiskt land eller annat land som tillhör EFTA eller EU. Det är mycket få utländska utbildningar som motsvarar de svenska lärarutbildningarna. Eftersom inte tar hänsyn till om den sökande har en yrkeserfarenhet som kan kompensera för skillnader i utbildning får många av de som söker motsvarandebedömning ett utlåtande, som endast beskriver skillnaderna mellan den sökandes utbildning och den svenska motsvarande lärarutbildningen. Detta är inte en tillfredsställande ordning. Skollagen bör därför ändras så att den behöriga myndigheten vid bedömningen också tar hänsyn till den sökandes yrkeserfarenhet. Den behöriga myndigheten skall pröva den sökandens meriter och, om dessa bedöms erforderliga, utfärda en behörighetsförklaring för läraren i fråga. När myndigheten skall bedöma om den sökandes lärarutbildning motsvarar den som ges vid svenska högskolor, måste också en skälig bedömning göras enligt de examensmål som gäller för den svenska utbildningen. Någon överensstämmelse i detalj bör inte vara nödvändig. Regeringen har för avsikt att meddela närmare föreskrifter. Om en person inte bedöms ha en sådan utbildning och yrkeserfarenhet som motsvarar svensk utbildning bör dessa personer få en möjlighet att komplettera sin utbildning så att de kan erhålla en svensk lärarexamen. Ett sätt kan vara att högskolorna åläggs att erbjuda plats i lärarutbildningarna för de personer som vill komplettera någon eller några terminer för att erhålla svensk lärarexamen.