prop · GM03141 · 1999-01-01 00:00:00 — Vid kontroll måste även mätmetodens noggrannhet i förhållande till gränsvärdet beaktas när mätresultatet tolkas. Om mätresultatet inte överstiger gränsvärdet, efter att tolerans för mätmetodens noggrannhet dragits av, skall gränsvärdet anses uppfyllt. Utsläpp av olika till PCDD/F besläktade ämnen anges i giftighetsekvivalenter (toxicity equivalents - TE) i jämförelse med 2,3,7,8-TCDD, varvid det av för det moderna samhällets utmaningar (of - NATO-CCMS) 1988 föreslagna systemet används. GRÄNSVÄRDEN FÖR STÖRRE STATIONÄRA ANLÄGGNINGAR Följande gränsvärden, som avser en koncentration på O2 i rökgaser, gäller följande typer av förbränningsugnar: Kommunalt fast avfall (som förbränner ) 0,1 ng TE/m3 Medicinskt fast avfall (som förbränner ) 0,5 ng TE/m3 Farligt avfall (som förbränner ) 0,2 ng TE/m3 VALUES FOR PCDD/F FROM MAJOR STATIONARY SOURCES A definition of dioxins and furans (PCDD/F) is provided in annex III to the present Protocol. Limit values are expressed as ng/m3 or mg/m3 under standard conditions (273.15 K, 101.3 kPa, and dry gas). Limit values relate to the normal operating situation, including start-up and shutdown procedures, unless specific limit values have been defined for those situations. Sampling and analysis of all pollutants shall be carried out according to the standards laid down by the Comité européen de normalisation (), the (), or the corresponding or Canadian reference methods. While awaiting the development of or ISO standards, national standards shall apply. For verification purposes, the interpretation of measurement results in relation to the limit value must also take into account the inaccuracy of the measurement method. A limit value is considered to be met if the result of the measurement, from which the inaccuracy of the measurement method is subtracted, does not exceed it. Emissions of different congeners of PCDD/F are given in toxicity equivalents (TE) in comparison to 2,3,7,8-TCDD using the system proposed by of (NATO-CCMS) in 1988. LIMIT VALUES FOR MAJOR STATIONARY SOURCES The following limit values, which refer to O2 concentration in flue gas, apply to the following incinerator types: Municipal solid waste (burning more than 3 per hour) 0.1 ng TE/m3 solid waste (burning more than 1 tonne per hour) 0.5 ng TE/m3 Hazardous waste (burning more than 1 tonne per hour) 0.2 ng TE/m3 Bilaga V BÄSTA TILLGÄNGLIGA TEKNIK FÖR ATT KONTROLLERA UTSLÄPP AV LÅNGLIVADE ORGANISKA FÖRORENINGAR FRÅN STÖRRE STATIONÄRA ANLÄGGNINGAR Syftet med denna bilaga är att förse parterna i konventionen med riktlinjer för identifiering av bästa tillgängliga teknik, för att parterna skall kunna uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 3, punkt 5 i detta protokoll. Med "bästa tillgängliga teknik" (Best available technique - BAT) menas de effektivaste och mest avancerade utvecklingsnivåerna vad gäller aktiviteter och motsvarande driftsmetoder som representerar praktiskt lämplig teknik som kan ligga till grund för utsläppsgränsvärden som fastställts för att förebygga och, när detta inte är möjligt, allmänt minska utsläppen och deras påverkan på miljön som helhet: - Begreppet teknik inkluderar både den teknologi som används och det sätt på vilket anläggningen är konstruerad och byggd samt hur den underhålls, drivs och tas ur bruk. - Med tillgänglig teknik avses teknik som utarbetats så att den kan användas inom den aktuella branschen, under ekonomiskt och tekniskt genomförbara förhållanden, med beaktande av kostnader och fördelar, oavsett om denna teknik används eller har tagits fram inom den aktuella partens territorium eller ej, så länge den är tillgänglig för operatören i rimlig utsträckning. - Bästa avser mest effektiv för att uppnå en allmänt hög nivå på skyddet av miljön som helhet. Vid fastställande av bästa tillgängliga teknik bör nedanstående faktorer särskilt beaktas, allmänt och i specialfall, liksom sannolika kostnader och fördelar till följd av en åtgärd samt principerna avseende försiktighetsmått och förebyggande åtgärder: - Användning av lågavfallsteknologi. - Användning av mindre farliga substanser. - Främjande av återvinning och återanvändning av substanser som genereras och används i processen, och av avfall. - Jämförbara processer, hjälpmedel eller driftsmetoder som med framgång provats industriellt. - Tekniska framgångar och nya vetenskapliga insikter och förståelse. - De berörda utsläppens beskaffenhet, effekter och omfattning. - Datum för igångkörning av nya eller befintliga anläggningar. - Tiden som behövs för att införa bästa tillgängliga teknik. - Förbrukning av och beskaffenhet hos råmaterial (inklusive vatten) som används i processen, och dess energiutbyte. - Behovet av att förebygga eller minimera utsläppens påverkan som helhet på miljön samt riskerna för miljön. - Behovet av att förebygga olyckor och av att minimera olyckors konsekvenser för miljön. Syftet med begreppet bästa tillgängliga teknik är inte att föreskriva någon särskild teknik eller teknologi, men att beakta den berörda anläggningens egenskaper, dess geografiska placering och de lokala miljöförhållandena. Information beträffande kostnader för kontrollåtgärder och deras effektivitet baseras på dokument som mottagits och granskats av arbetsgruppen och förberedelsegruppen. Om inget annat anges skall de angivna tekniska lösningarna betraktas som väl etablerade på basis av operativ erfarenhet. Erfarenheterna från nya anläggningar som har lågutsläppsteknik, liksom från anpassning av befintliga anläggningar, ökar stadigt. Därför måste denna bilaga regelbundet omarbetas och ändras. Bästa tillgängliga tekniska lösningar som identifieras för nya anläggningar kan vanligtvis användas för befintliga anläggningar förutsatt att det finns en lämplig övergångsperiod och att tekniken anpassas. I bilagan anges ett antal kontrollåtgärder som omfattar ett urval av kostnader och verkningsgrader. Valet av åtgärder i varje specifikt fall beror på ett antal faktorer, inklusive ekonomiska förhållanden, teknisk infrastruktur och kapacitet, och befintliga kontrollåtgärder för luftföroreningar. De viktigaste POP-utsläppen från stationära anläggningar är: (a) Polyklorerade dibenzo-p-dioxiner/furaner (PCDD/F). (b) Hexaklorobenzen (HCB). (c) Polycykliska aromater (PAH). Relevanta definitioner ges i bilaga III i detta protokoll. STÖRRE STATIONÄRA KÄLLOR TILL POP-UTSLÄPP PCDD/F släpps ut vid termiska processer som innefattar organiskt material och klor, som resultat av ofullständig förbränning eller kemiska reaktioner. Följande kan vara större stationära källor till PCDD/F: (a) Avfallsförbränning och samförbränning. (b) Termiska metallurgiska processer, t.ex. framställning av aluminium och andra icke järnhaltiga metaller, järn och stål. (c) Förbränningsanläggningar som levererar energi. (d) Förbränning i hushåll. (e) Speciella kemiska tillverkningsprocesser där intermediärer och biprodukter frigörs. Följande kan vara större stationära källor till PAH-utsläpp: (a) Bostadsuppvärmning med trä och kol. (b) Öppna eldar såsom sopförbränning, skogsbränder och avbränning efter skörd. (c) Koks- och anodtillverkning. (d) Aluminiumtillverkning med Söderberg-processen. (e) Anläggningar för träimpregnering, utom för parter för vilka denna kategori inte bidrar signifikant till partens utsläpp av PAH (enligt definitionen i bilaga III). HCB-utsläpp kommer från samma typ av termiska och kemiska processer som de som släpper ut PCDD/F, och HCB bildas genom en liknande mekanism. Följande kan vara större källor till HCB: (a) Anläggningar för avfallsförbränning och samförbränning. (b) Värmekällor i metallindustrin. (c) Användning av klorerade bränslen i ugnar. ALLMÄNT FÖREKOMMANDE METODER FÖR KONTROLL AV POP- UTSLÄPP Det finns många metoder för kontroll och förebyggande av POP-utsläpp från stationära anläggningar, t.ex. att byta tillfört material, processmodifieringar (inklusive underhåll och driftskontroll) och anpassning av befintliga anläggningar. Nedanstående lista ger en allmän uppfattning om tillgängliga åtgärder som kan genomföras separat eller i kombination: (a) Utbyte av tillfört material som är POP, eller där det finns en direkt länk mellan materialen och POP-utsläpp från anläggningen. (b) De bästa miljömetoderna såsom god hushållning, förebyggande underhållsprogram eller processförändringar som t.ex. slutna system (t.ex. i koksverk eller användning av inerta elektroder för elektrolys). (c) Modifiering av processutformningen för att garantera fullständig förbränning vilket förebygger bildandet av POP, genom kontroll av parametrar som t.ex. förbränningstemperatur och uppehållstid. (d) Metoder för rening av rökgaser som t.ex. termisk eller katalytisk förbränning eller oxidation, stoftavskiljning, adsorption. (e) Behandling av rester, avfall och avloppsslam genom t.ex. värmebehandling eller göra dem inerta. Utsläppsnivåerna som anges för olika åtgärder i tabellerna 1, 2, 4, 5, 6, 8, och 9 är för det mesta fallspecifika. Talen och intervallen anger utsläppsnivåerna i procent av utsläppsgränsvärdena varvid vedertagna tekniska lösningar används. Kostnadseffektivitet kan grundas på totalkostnaderna per reduceringsenhet (inklusive kapital- och driftskostnader). Kostnaderna för minskning av POP-utsläpp bör också beaktas inom ramen för ekonomin för hela processen, t.ex. effekten av kontrollåtgärder och produktionskostnader, förutsatt att de många inverkande faktorerna, investerings- och driftskostnaderna är i hög grad fallspecifika. TEKNIK FÖR KONTROLL AV REDUCERING AV PCDD/F-UTSLÄPP Avfallsförbränning inkluderar förbränning av kommunalt avfall, farligt avfall, medicinskt avfall och avloppsslam. De huvudsakliga kontrollåtgärderna för PCDD/F-utsläpp från anläggningar för avfallsförbränning är: (a) Primäråtgärder vad gäller förbränt avfall. (b) Primäråtgärder vad gäller processteknik. (c) Åtgärder för att kontrollera fysiska parametrar i förbränningsprocessen och avfallsgaser (t.ex. temperaturnivåer, avkylningshastighet, O2-innehåll, etc.). (d) Rening av rökgaser. (e) Behandling av rester från reningsprocessen. Primäråtgärder vad gäller förbränt avfall, innefattande hanteringen av tillfört material genom att minska mängden halogenerade substanser och ersätta dem med icke- halogenerade alternativ, lämpar sig inte för förbränning av kommunalt och farligt avfall. Det är mer effektivt att modifiera förbränningsprocessen och installera sekundäråtgärder för rening av rökgaser. Hanteringen av tillfört material är en användbar primäråtgärd för avfallsreducering som dessutom kan ha ytterligare en fördel, nämligen återvinning. Detta kan resultera i en indirekt minskning av PCDD/F genom att minska mängden avfall som skall brännas. Modifiering av processteknik för att optimera förbränningsförhållanden är en viktig och effektiv åtgärd för att minska PCDD/F-utsläpp (vanligtvis 850 C eller högre, bedömning av syretillförsel beroende på avfallets värmevärde och homogenitet, tillräcklig uppehållstid - 850 C i ca 2 sek. och gasens turbulens, frånvaro av områden med kall gas i förbränningsugnen etc.). Virvelbäddsugnar håller en lägre temperatur än 850 C med goda utsläppsresultat. För befintliga förbränningsugnar skulle detta normalt innebära omkonstruktion och/eller byte av en anläggning ett alternativ som inte är ekonomiskt genomförbart i alla länder. Kolinnehållet i askan bör minimeras. Åtgärder för rökgaser. Följande åtgärder ger möjlighet att förhållandevis effektivt minska PCDD/F-innehållet i rökgaserna. De novo-syntesen sker vid ca 250 till 450 C. Följande åtgärder är en förutsättning för ytterligare reducering för att uppnå de önskade nivåerna vid end-of-pipe: (a) Kyla rökgaser (mycket effektivt och förhållandevis billigt). (b) Tillsätta inhibitorer som t.ex. trietanolamin och trietylamin (kan även minska kväveoxider), men sidoreaktioner måste tas hänsyn till av säkerhetsskäl. (c) Använda system för stoftavskiljning vid temperaturer mellan 800 och 1000 C, t.ex. keramiska filter och cyklonseparatorer. (d) Använda system med elektrisk urladdning (elektrostatisk stoftavskiljning) vid låga temperaturer. (e) Undvika avsättning av flygaska i utblåsningssystemet för rökgaser. Metoder för rökgasrening: (a) Konventionella stoftavskiljare för minskning av partikelbundna PCDD/F. (b) Selektiv katalytisk reduktion (SCR) eller selektiv icke-katalytisk reduktion (SNCR). (c) Adsorption med aktivt kol eller koks i system med fast bädd eller flytbädd. (d) Olika typer av adsorptionsmetoder och optimerade skrubbersystem med blandningar av aktivt kol, martinugnskol, kalk och kalkstenslösningar i reaktorer med fast bädd, rörlig bädd eller flytbädd. Avskiljningsgraden för gasformig PCDD/F kan förbättras om ett lämpligt förbestruket lager av aktivt koks används på ytan av ett slangfilter. (e) H2O2-oxidation. (f) Metoder för katalytisk förbränning med hjälp av olika typer av katalysatorer (t.ex. Pt/Al2O3 eller koppar-kromit-katalysatorer med olika promotorer för att stabilisera ytområdet och för att minska katalysatorns åldrande). Metoderna som nämns ovan har kapacitet att uppnå utsläppsnivåer på 0,1 ng TE/m3 PCDD/F i rökgaserna. I system som använder aktivt kol eller koks-adsorberare/filter måste man emellertid vara noga med att kontrollera att flyktigt kolstoft inte ökar PCDD/F- utsläppen nedströms. Det bör även noteras att adsorberare och dammfilter, till skillnad från katalysatorer (SCR-teknik), ger PCDD/F-belastade rester vilka behöver upparbetas eller kräver slutligt omhändertagande. Det är mycket komplicerat att göra en jämförelse mellan olika åtgärder för minskning av PCDD/F i rökgaser. Resultatet från en sådan jämförelse inkluderar ett brett spektra av industrianläggningar med olika kapacitet och konfiguration. inkluderar även åtgärder för att minimera andra föroreningar, t.ex. tungmetaller (partikelbundna eller icke partikelbundna). Därför går det i de flesta fall inte att isolera ett direkt förhållande för minskning av PCDD/F-utsläpp allena. I tabell 1 sammanfattas tillgängliga data för de olika kontrollåtgärderna. Tabell 1: Jämförelse av olika åtgärder för rökgasrening och processändringar i sopförbränningsanläggningar i syfte att minska PCDD/F-utsläpp Tekniska hanteringsalternativ Utsläppsnivå (%)a/ Uppskat- tad kostnad Hanteringsrisker Primäråtgärder genom modifiering av tillfört material: - Eliminera prekursorer och klorhaltiga tillförda material. - Hantera avfallsflöden. Resulterande utsläppsnivå inte kvantifierad. Förefaller inte vara linjär med mängden tillfört material. Försortering av tillfört material är inte effektiv; endast hela objekt kan sorteras bort. Annat klorhaltigt material, t.ex. hushållssalt, papper etc, kan inte undvikas. Detta är inte önskvärt vid hantering av farligt kemiskt avfall. Användbar primäråtgärd som är lämplig i speciella fall (t.ex. avfall bestående av oljor, elektroniska komponenter etc) med den möjliga extra fördelen att produkterna kan återanvändas. Ändringar av processteknologin: - Optimera förbrännings- förhållanden. Anpassning av hela processen nödvändig. - Undvika temperaturer under 850 C och kalla områden i rökgaserna. - Tillräcklig syretillförsel: Styrning av syretillförsel beroende av värmekapacitet och homogenitet för det tillförda materialet. - Tillräcklig uppehållstid och turbulens. Åtgärder för rökgaser: Undvik partikelbeläggning genom: Sotrengörare, mekanisk sotning, ljud- eller ångsotningsapparat. Ångsotning kan öka hastigheten för bildning av PCDD/F. Vanligtvis i sopförbränningsstationer: Borttagning av PCDD/F som adsorberats på partiklar. Metoder för borttagning av partiklar i heta rökgaser har använts endast i pilot- anläggningar. 1 - 0,1 Hög Använd vid temperaturer < 150 C. Keramiska filter. Använd vid temperaturer mellan 800 och 1000 C. Cyklonseparator. Använd vid temperaturen 450 C: kan befrämja de novo- syntes av PCDD/F, högre utsläpp av NOx, minskad värmeåtervinning. Använd vid temperaturer mellan 800 och 1000 C. Lokal minskning av gasfasen nödvändig. Högeffektiv adsorptionsenhet med aktiva kolpartiklar (elektrodynamisk venturi). Selektiv katalytisk reduktion (SCR). Hög investering skostnad, låg drifts- kostnad Minskning av NOx om NH3 tillsätts: utrymmeskrävande. Förbrukade katalysatorer, rester av aktivt kol (AC) eller brunkol (ALC) kan omhändertas slutgiltigt. Katalysatorer kan återanvändas av de flesta tillverkare. AC och ALC kan förbrännas under noggrant kontrollerade förhållanden. Olika typer av våta och torra adsorptionsmetoder med blandningar av aktivt träkol, martinugnskol, kalk- och kalkstenslösningar i reaktorer, med fast bädd, rörlig bädd eller flytbädd: Adsorption med aktivt träkol eller martinugnskol. < 2 (0,1 ng TE/m3) Hög investering skostnad, medelhög driftskost- nad Borttagning av restprodukter: utrymmeskrävande. Suspensionsreaktor eller cirkulerande fluidiserad bädd med tillsats av aktivt koks/kalk- eller kalkstenslösningar efterföljt av ett textilt spärrfilter. < 10 (0,1 ng TE/m3) Låg investering skostnad, medelhög driftskost- nad Borttagning av restprodukter. Tillsats av H2O2. 2 - 5 (0,1 ng TE/m3) Låg investering skostnad, låg driftskost- nad a/ Resterande utsläpp jämfört med före reducering. Förbränningsugnar för medicinskt avfall kan utgöra en stor källa till PCDD/F-utsläpp i många länder. Vissa medicinska avfallsprodukter, t.ex. mänskliga anatomiska delar, infekterat avfall, nålar, blod, plasma och cytostatika behandlas som en speciell form av farligt avfall, medan övrigt medicinskt avfall ofta samlas ihop och förbränns satsvis på platsen. Förbränningsugnar som arbetar med satssystem kan uppfylla samma krav på PCDD/F-reducering som andra avfallsförbränningsugnar. Parterna kan behöva överväga att införa en politik som uppmuntrar förbränning av hushållsavfall och medicinskt avfall i stora regionala anläggningar i stället för i små lokala. Ett sådant tillvägagångssätt kan göra tillämpning av bästa tillgängliga teknik mer kostnadseffektiv. Hantering av restprodukter från rökgasreningsprocessen. Till skillnad från förbränningsaska innehåller dessa restprodukter relativt höga koncentrationer av tungmetaller, organiska föroreningar (inkluderande PCDD/F), klorider och sulfider. Metoden för slutgiltigt omhändertagande för dessa måste därför kontrolleras noggrant. Våtskrubbersystem producerar speciellt stora kvantiteter sur, förorenad avfallsvätska. Speciella hanteringsmetoder för detta finns. Exempel på sådana metoder: (a) Katalytisk behandling av damm från textilt spärrfilter vid låg temperatur utan syre. (b) Fysisk skrubber för borttagning av damm i textilt spärrfilter enligt 3-R-processen (extrahering av tungmetaller med syror, samt förbränning som bryter ned organiskt material). (c) Förglasning av damm i textilt spärrfilter. (d) Andra bindningsmetoder. (e) Tillämpning av plasma-teknologi. B. Termiska processer inom metallindustrin Vissa processer inom metallindustrin kan vara viktiga kvarvarande källor till PCDD/F- utsläpp. (a) Primärhantering inom järn- och stålindustrin (t.ex. masugnar, sinterverk och kulsintring av järn). (b) Sekundärhantering inom järn- och stålindustrin. (c) Primär- och sekundärhantering inom övrig metallindustri (t.ex. tillverkning av koppar). Åtgärder för kontroll av PCDD/F-utsläpp inom metallindustrin sammanfattas i tabell 2. I anläggningar för tillverkning och behandling av metaller som orsakar PCDD/F- utsläpp kan man med kontrollåtgärder uppnå maximumvärden för utsläppskoncentrationen på 0,1 ng TE/m3 (om flödet av rökgasvolymen /h). Tabell 2: Minskning av PCDD/F-utsläpp inom metallindustri Hanteringsalternativ Utsläpps- nivå (%)a/ Uppskat- tad kostnad Hanteringsrisker Sinteranläggningar Primäråtgärder: - Optimera/inkapsla transportband för sinter. Låg Ej utförbar - Recirkulera rökgaserna, t.ex. genom utsläppsoptimerad sintring (EOS), kan minska rökgasfödet med (vilket innebär minskade kostnader för ytterligare sekundäråtgärder). Kapacitet 1 miljon Nm3/h. - Elektrostatisk utfällning + molekylsikt. - Tillägg av blandningar av kalksten/aktivt kol. Hög effektivitet (0,1 ng TE/m3) Medium - Högeffektiv skrubberutrustning - befintlig installation: AIRFINE (Voest Alpine ) med en kapacitet på 600.000 Nm3/h. En andra installation är planerad i (Hoogoven) 1998. Hög effektivitet på minskning av utsläpps- nivå till 0,2-0,4 ng TE/m3 Medium 0,1 ng TE/m3 kan uppnås med hög energitillförsel. Ingen befintlig installation. Övrig metallindustri (t.ex. koppar) Primäråtgärder: - Försortera skrot, undvika plast och PVC-förorenat material i tillfört material, avlägsna beläggningar och använda klorfria isolationsmaterial. - Kyla de heta avfallsgaserna. - Använda syre eller syreberikad luft vid bränning, syretillförsel i schaktugnar (som ger fullständig förbränning och minimering av avfallsgasvolymen). 5 - 7 (1,5-2 TE/m3) Hög - Fastbäddsreaktor eller fluidiserad jetstrålereaktor och adsorption med aktivt kol eller martinugnskol. (0,1 ng TE/m3) Hög - Katalytisk oxidering. (0,1 ng TE/m3) Hög - Minska uppehållstiden för rökgaserna i det kritiska temperaturområdet i rökgassystemet. Järn- och ståltillverkning Primäråtgärder: - Rensa bort skrot i oljan innan den fylls på i produktionsbehållare. Låg Rengörande lösningsmedel måste användas - Ta bort organiska spårelement, t.ex. oljor, emulsioner, fetter, färger och plaster från tillfört material. - Minska speciellt höga rökgasvolymer. - och hantering av utsläpp vid påfyllning och tömning. - och hantering av utsläpp vid påfyllning och tömning. - Textila spärrfilter i kombination med koksinsprutning. < 1 Medium . Sekundär aluminiumtillverkning Primäråtgärder: - Undvika halogenhaltigt material (hexakloretan). - Undvika klorhaltiga smörjmedel (t.ex. klorerade paraffiner). - Städa och sortera skrotcharger, genom borttagning av slipdamm och torkning, sjunk-flytseparering och cyklonavskiljning. - Enkla eller flerstegs textila spärrfilter med tillsats av kalksten, eller aktivt kol framför filtret. < 1 (0,1 ng TE/m3) Medium/ hög - Minimera, separatavskilja och rena olika förorenade rökgasflöden. - Undvika partikelbeläggning av rökgaserna samt vidta åtgärder för förkortad uppehållstid i det kritiska temperaturområdet. - Förbättra förbehandling i fragmenteringsanläggning för aluminiumskrot genom att använda sjunk-flytsepareringsteknik och storleksseparation i cyklonströmning. a/ Resterande utsläpp jämfört med före reducering. Mätningar vid sinterverk inom järn- och stålindustrin har normalt visat PCDD/F- utsläpp i storleksordningen 0,4 till 4 ng TE/m3. En enstaka mätning vid en anläggning (inga kontrollmätningar utfördes) visade en utsläppskoncentration på 43 ng TE/m3. Halogenerade föreningar kan resultera i bildandet av PCDD/F om dessa tillförs sinterverk via tillfört material (finkornig koks eller salthaltig malm) och i återanvänt material som tillförs (t.ex. glödskal, stoft i toppgasen från masugnar, filterdamm och slam från behandling av avfallsvatten). Liksom för förbränningsavfall finns dock ingen tydlig koppling mellan det klorhaltiga innehållet i tillfört material och PCDD/F-utsläpp. En lämplig åtgärd kan vara att undvika förorenade restprodukter samt oljeavskiljning eller avfettning av glödskal innan det tillförs sinterverket. Den effektivaste reduceringen av PCDD/F-utsläpp kan åstadkommas genom en kombination av olika sekundäråtgärder enligt nedan: (a) Recirkulering av rökgaserna minskar PCDD/F-utsläppen signifikant. Dessutom minskas rökgasflödet signifikant, vilket innebär att kostnader för installation av ett extra end-of-pipe-system kan undvikas. (b) Installera textila spärrfilter (i kombination med elektrostatiska avskiljare i vissa fall) eller elektrostatiska avskiljare med tillsats av en blandning av aktivt kol, martinugnskol och kalksten i rökgaserna. (c) Skrubbermetoder som inkluderar förkylning av rökgaser, urlakning genom högeffektiv skrubber och separation genom dropputfällning har utvecklats. Utsläppsnivåer på 0,2 till 0,4 ng TE/m3 kan uppnås.