prop · GM0338 · 1999-01-01 00:00:00 — 7 kap. 15 § Genom den föreslagna ändringen i bilagan kommer vad som föreskrivs i tryckfrihetsförordningen om rätten att ta del av handlingar att i tillämpliga delar gälla också handlingar hos och dess organisatoriska delar som rör verksamhet som bedrivs enligt begravningslagen. Sådana handlingar får antas kunna komma att innehålla känsliga uppgifter om de avlidnas och åtminstone indirekt också om deras anhörigas tillhörighet till trossamfund. Det framgår inte om några överväganden gjorts angående behovet av sekretess för sådana uppgifter. Något direkt motsvarande sekretesskydd är f.n. inte föreskrivet i sekretesslagen; det är ovisst om något skydd kan följa av 7 kap. 15 § första stycket sekretesslagen och det förordnande som meddelats i 2 b § sekretessförordningen för bl.a. församlingars ministerialböcker (jfr prop. 1990/91:153 s. 127 f). Lagrådet, som saknar underlag för att bedöma frågan, hemställer att den uppmärksammas under det fortsatta beredningsarbetet. Förslaget till lag om ändring i lagen om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter 6 § I punkten 6) i paragrafen finns redan bestämmelser om kommuns eller annan menighets förvärv av mark för begravningsplats eller för sådant ändamål som enligt 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen medför att byggnad för ändamålet skall anses som specialbyggnad; det senare gäller bl.a. ecklesiastikbyggnader såsom bårhus, krematorium och byggnad som används för skötsel av allmän begravningsplats. föreslås under 10) en ny bestämmelse om förvärv av mark för allmänna begravningsplatser eller specialbyggnad som är bårhus, krematorium eller byggnad som används för skötsel av allmän begravningsplats. Bestämmelsen i 10) får antas syfta på församlingars och kyrkliga samfälligheters förvärv av mark för begravningsplatser m.m.; dessa har inkluderats i begreppet (kyrklig) kommun i 6). Det bör framgå av den nya bestämmelsen att där avses andra förvärv än under 6). Ehuru det är störande kan det möjligen accepteras att punkten 10 ges en mer modern utformning än punkten 6) utan att den senare ändras. Den föreslagna formuleringen synes dock ha blivit alltför komprimerad. Lagrådet förordar att punkten 10 ges följande lydelse: "10) förvärv som annan än som avses under 6) gör av mark för allmän begravningsplats eller mark för sådan specialbyggnad enligt 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen som är bårhus, krematorium eller byggnad som används för skötsel av allmän begravningsplats." En helt annan fråga är om begreppet bårhus över huvud taget skall användas under rubriken ecklesiastikbyggnad i fastighetstaxeringslagen och i förevarande bestämmelse. Med bårhus avses uppenbarligen i den diskussion som äger rum i anslutning till relationsändringen sådana lokaler för förvaring av döda som finns i anslutning till sjukhus och inte, som antagligen var fallet när fastighetstaxeringslagen kom till, kyrkogårdsbyggnader. Förslaget till lag om ändring i lagen om kulturminnen m.m. 4 kap. 9 § De villkor som enligt det nya andra stycket skall kunna ställa torde vara att hänföra till åtgärder för att reparera eller ändra ett föremål eller för att flytta det från den plats där det sedan gammalt hör hemma. Detta bör framgå. Eftersom ordet "ändra" används parallellt med andra verb bör allt betecknas som åtgärder. Lagrådet förordar att andra stycket får följande lydelse: "får i fråga om första stycket 3 och 4 ställa de villkor --- föranleder åtgärden. Villkoren får avse hur åtgärden skall ---." 16 § Under föredragningen har anmälts att första stycket bör lyda: "har rätt till viss ersättning av staten för kulturhistoriskt motiverade kostnader i samband med vård och underhåll av de kyrkliga kulturminnena." Lagrådet har inte något att erinra mot denna formulering. Förslaget till lag om ändring i begravningslagen 2 kap. 4 § Rätten till gravsättning på en allmän begravningsplats skall enligt första stycket inte vara beroende av att den avlidne tillhör visst trossamfund men detta gäller dock enligt andra stycket inte för rätten till gravsättning på en sådan särskild gravplats som avses i 2 § första stycket. Andra stycket bör kunna tolkas som att det ger en rätt men inte medför tvång för huvudmannen att kräva tillhörighet till visst trossamfund; även den som är ateist och inte är medlem av något trossamfund bör rimligen kunna ha rätt att gravsättas på en särskild gravplats, avskild från gravar med religiösa symboler. 9 kap. 4 § Såvitt gäller fastställandet av begravningsavgift kommer ett beslut härom av en församling inte längre att kunna angripas såsom tidigare skett av ett beslut av en kyrkokommun genom begäran om laglighetsprövning. I de fall kommunen är huvudman för begravningsverksamheten står dock alltjämt denna möjlighet till buds. Det är självfallet otillfredsställande dels att denna typ av beslut av en församling i fortsättningen inte skall kunna prövas, dels att det blir en obalans i rätten till prövning beroende på vem som är huvudman för begravningsverksamheten. Dessa förhållanden kommer för den enskilde att framstå som särskilt tydliga i och med att avgifterna till verksamheten kommer att särredovisas på slutskattebeskedet. Medlemmar i kommer fortsättningsvis att genom val - och ev. genom en inomkyrklig överklagandeordning - kunna påverka avgifterna för begravningsverksamheten. För dem som inte är med- lemmar i har föreslagits en ordning med ombud och samrådsverksamhet som avses öka inflytandet för dessa grupper. Om detta, tillsammans med tillsynsverksamhet, kan ersätta de nuvarande möjligheterna till laglighetsprövning har Lagrådet svårt att ha någon uppfattning om. Lagrådet har för sin del inte någon egen lösning på frågan om prövningsmöjligheterna men förutsätter att den följs noga och att, om behov av prövning visar sig föreligga, regeringen återkommer med förslag till sådan. 9 kap. 7 och 10 §§ Avsikten synes vara att tjänster skall tillhandahållas kostnadsfritt av den som förvaltar en allmän begravningsplats, oavsett om han är huvudman för begravningsverksamhet eller ej: hans kostnader ersätts sedan enligt 10 § av den huvudman som avses i 6 §. På grund härav bör 7 § ges följande lydelse: "De tjänster som anges i 6 § skall utan kostnad för dödsboet tillhandahållas även av annan som förvaltar en allmän begravningsplats än den huvudman som avses i 6 §, om den avlidne kan beredas gravplats där." Första meningen i 10 § bör därvid ges följande lydelse: "En huvudman som avses i 6 § skall ersätta den som har tillhandahållit tjänster enligt 7 §." 12 § Enligt paragrafen fastställer regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer de belopp med vilka ersättning skall betalas för de tjänster som anges i 6 §. Det är oklart på vilken grund ett sådant bemyndigande anses kunna meddelas. I den allmänna motiveringen anförs att de uppgifter som församlingarna och de kyrkliga samfälligheterna anförtros som huvudmän för begravningsverksamheten utgör myndighetsutövning och att clearingtaxan därför inte enligt 8 kap. 2 eller 3 § regeringsformen behöver fastställas i lag. Det kan inte antas att därmed avses myndighetsutövning i vedertagen mening, såsom exempelvis brottsrekvisitet i 20 kap. 1 § . De olika tjänster som ingår i begravningsverksamhet kan inte anses som myndighets- utövning, annat än möjligen i fråga om tilldelning av gravplats, och myndighetsutövning är också något som typiskt sett faller under lagkravet i 8 kap. 3 § regeringsformen. Det återgivna motivuttalandet synes snarare åsyfta att den kyrkliga begravningsverksamheten tillgodoser allmänna intressen och att församlingar och kyrkliga samfälligheter därför skulle såvitt avser denna verksamhet vara underordnade regeringen. En följd av detta skulle i så fall kunna vara att föreskrifter om deras åligganden skulle kunna meddelas av regeringen med stöd av restkompetensen enligt 8 kap. 13 § första stycket 2 regeringsformen. Det uppdrag som lämnats församlingarna och de kyrkliga samfälligheterna i fråga om begravningsverksamheten är ett resultat av den historiska kompromissen i samband med relationsändringen och det synes inte möjligt att jämföra detta uppdrag med andra allmänna uppgifter som överlämnats åt enskilda rättssubjekt, exempelvis . Församlingarna och de kyrkliga samfälligheterna är enskilda rättssubjekt och det får anses att deras åligganden även i fråga om begravningsverksamheten i princip skall regleras genom lag. Härtill kommer att vissa kommuner är huvudmän för begravningsverksamheten och kommunernas åligganden måste regleras i lag enligt 8 kap. 5 § eller i föreskrifter meddelade på grund av delegation enligt 8 kap. 7 § regeringsformen; något stöd för sådan delegation finns inte. Närmare till hands ligger att anse det vara fråga om sådana föreskrifter om avgifter som avses i 8 kap. 9 § andra stycket, men sådana skall avse förhållandet mellan enskilda och det allmänna, och det är inte heller träffande att betrakta de föreslagna clearingavgifterna ur denna synvinkel. Enligt Lagrådets mening är det snarare fråga om en extensiv tillämpning av möjligheterna att meddela föreskrifter om verkställighet av lag enligt 8 kap. 13 § första stycket 1 regeringsformen. Som sådana menar att de kan godtas, eftersom det får anses framgå av lagen att det skall vara fråga om schabloniserade självkostnader och de tjänster som är i fråga är angivna i 6 §. Det framstår som orimligt att skulle syssla med att fastställa ersättningsbeloppen. 10 kap. 2 § Lagrådet erinrar om vad som anförts under 7 kap. 15 § om behovet av sekretess för uppgifter om enskilds förhållanden. Någon skada synes dock inte kunna uppkomma av att låta ett sådant ombud som avses i paragrafen få del av eventuellt sekretessbelagda uppgifter. 10 kap. 7 § På bemyndigandet enligt förevarande paragraf kan läggas liknande synpunkter som på bemyndigandet enligt 9 kap. 12 §. Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen 11 kap. 6, 10 och 12 §§ I alla dessa paragrafer uppkommer problemet att begravningsavgift till kommuner och till församlingar såvitt avser dem som inte tillhör redovisas separat medan begravningsavgiften ingår i kyrkoavgiften för dem som är medlemmar i . Detta kan markeras med att efter orden begravningslagen (1990:1144) förs in ", om den inte ingår i avgiftssatsen enligt 3," (6 § punkten 2), ", om den inte ingår i avgiften enligt 7," (10 § punkten 4) respektive ", som inte ingår i avgift enligt 4," (12 § punkten 3). Lagrådet har inte något att erinra mot förslagen. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1998/99:38 Staten och trossamfunden begravningsverksamheten, kulturminnena, personalen, avgiftsbetalningen, m.m. Författningsrubrik Bestämmelser som inför, ändrar, upp- häver eller upprepar ett normgivnings- bemyndigande Celexnummer för bakomliggande EG- regler Lag om överlämnande av allmänna handlingar till eller någon av dess organisatoriska delar för förvaring, m.m. 3 § Lag om avgift till registrerat trossamfund 6 § Lag om ändring i begravningslagen (1990:1144) 9 kap. 14 § Senaste lydelse 1997:314. 1 Senaste lydelse 1997:506. 1 Senaste lydelse 1991:181. 2 Senaste lydelse 1984:1061. 1 Senaste lydelse 1967:318. 1 Lagen omtryckt 1973:437. Senaste lydelse av lagens rubrik 1997:191 3 b § 1992:341. Senaste lydelse 1992:1583. Senaste lydelse 1992:1583. Senaste lydelse 1998:647. Senaste lydelse 1994:964. Senaste lydelse 1990:353. Senaste lydelse 1990:353. 1 Senaste lydelse 1995:1520. 1 Senaste lydelse 1994:1909. 2 Senaste lydelse 1990:1382. 1 Lagen omtryckt 1992:1474. 2 Senaste lydelse 1994:1384. 3 Senaste lydelse 1997:991. 4 Senaste lydelse 1998:000. 5 Senaste lydelse 1994:1384. 6 Senaste lydelse 1994:86. 7 Senaste lydelse 1998:205. 8 Senaste lydelse 1998:857. 9 Senaste lydelse 1998:1215. 1 Lagen omtryckt 1983:143. 2 Senaste lydelse 1997:523. 3 Senaste lydelse 1998:000. 1 Senaste lydelse 1987:163. 1 Senaste lydelse 1995:560. 2 Senaste lydelse 1995:560. 3 Senaste lydelse 1995:72. 1 Senaste lydelse 1994:1385. 2 Senaste lydelse 1994:1385. 3 Senaste lydelse 1994:1385. 4 Senaste lydelse 1994:1386. 5 Senaste lydelse 1994:1385. 1 Senaste lydelse 1991:496. 2 Senaste lydelse 1991:496. 3 Senaste lydelse 1991:496. 4 Senaste lydelse 1991:496. 5 Senaste lydelse 1991:496. 6 Senaste lydelse 1997:996. 1 Lagen omtryckt 1997:1068. 1 Senaste lydelse 1995:1460. 1 Senaste lydelse 1998:516. 2 Senaste lydelse 1997:953. Senaste lydelse 1997:314. 1 Senaste lydelse 1997:506. 1 Senaste lydelse 1991:181. 1 Senaste lydelse 1967:318. 1 Lagen omtryckt 1973:437. Senaste lydelse av lagens rubrik 1997:191. Senaste lydelse 1992:1583. Senaste lydelse 1992:1583. Senaste lydelse 1992:341. Senaste lydelse 1998:647. Senaste lydelse 1994:964. Senaste lydelse 1990:353. Senaste lydelse 1990:353. 1 Senaste lydelse 1995:1520. 1 Senaste lydelse 1994:1909. 2 Senaste lydelse 1990:1382. 1 Lagen omtryckt 1992:1474. 2 Senaste lydelse 1994:1384. 3 Senaste lydelse 1997:991. 4 Senaste lydelse 1997:522. 5 Senaste lydelse 1994:1384. 6 Senaste lydelse 1994:86. 7 Senaste lydelse 1994:86. 8 Senaste lydelse 1998:1215. 1 Lagen omtryckt 1983:143. 2 Senaste lydelse 1997:523. 3 Lydelse enligt prop. 1998/99:15. 1 Senaste lydelse 1987:163. 1 Senaste lydelse 1995:560. 2 Senaste lydelse 1995:560. 3 Senaste lydelse 1995:72. 1 Senaste lydelse 1994:1385. 2 Senaste lydelse 1994:1385. 3 Senaste lydelse 1994:1385. 4 Senaste lydelse 1994:1386. 5 Senaste lydelse 1994:1385. 1 Senaste lydelse 1991:496. 2 Senaste lydelse 1991:496. 3 Senaste lydelse 1991:496. 4 Senaste lydelse 1991:496. 5 Senaste lydelse 1991:496. 6 Senaste lydelse 1997:996. 1 Lagen omtryckt 1997:1068. 1 Senaste lydelse 1995:1460. 1 Senaste lydelse 1998:516. 2 Senaste lydelse 1997:953. 1998/99:38 Bilaga 1 1998/99:38 Bilaga 1 1998/99:38 Bilaga 2 1998/99:38 Bilaga 2 1998/99:38 Bilaga 3 1998/99:38 Bilaga 3 1998/99:38 Bilaga 4 1998/99:38 Bilaga 4 1998/99:38 Bilaga 5 1998/99:38 Bilaga 5 1998/99:38 Bilaga 6 1998/99:38 Bilaga 6 1998/99:38 Bilaga 7 1998/99:38 Bilaga 7 1998/99:38 Bilaga 8 1998/99:38 Bilaga 8