prop · GM031D12 · 1999-01-01 00:00:00 — Inom det multilaterala biståndet finns behov av stöd för internationella och regionala insatser där civilpoliser utgör en bärande komponent. Utöver den finansiering som skett över utgiftsområde 5 och 6 avseende svenskt deltagande i fredsbevarande FN-operationer (bl.a. med svenska civilpolisers deltagande) har biståndsanslaget svarat för civilpolisinsatser i bl.a. , , och . Stödet avsåg också utbildning i av civilpoliser för internationella uppdrag samt kostnader för FN:s vaktstyrka i norra och tillfällig internationell närvaro med svensk personal i (TIPH). Denna typ av insatser förväntas fortsätta. FN:s arbete vad avser humanitär minröjning har vidareutvecklats genom generalsekreterarens reformarbete. Fortsatt svenskt stöd kommer att utgå för ett samordnat och effektivt FN-arbete, avseende såväl övergripande samordning och policyutveckling inom ramen för FN- sekretariatets minprogram (UNMAS) som insatser i fält. Ett närliggande område, där intensifierade svenska insatser förutses, gäller motverkan av spridningen av lätta vapen, som utgör hot mot både civilbefolkning, det humanitära hjälparbetet och återuppbyggnad efter en väpnad konflikt. De humanitära hjälparbetarnas säkerhet kräver fortsatt uppmärksamhet. Ett omfattande policy- och metodutvecklingsarbete har gjorts när det gäller olika biståndsinsatsers inverkan på konfliktlösning och förutsättningarna att förebygga utbredningen av väpnat våld. önskar genom sitt stöd se en ökad tonvikt vid erfarenhetsanalys från olika civila former av insatser i krissituationer. Samarbete med nyinrättade konfliktenhet kommer att stärka kopplingen till konflikthanteringen som har nära samband med utvecklingssamarbetet. har bidrag bl.a. lämnats till för fredsfrämjande initiativ avseende och . Liknande stöd för regionalt initierad verksamhet avses utgå även . Världen över drabbas civila - särskilt många kvinnor, barn och äldre - av väpnade konflikter. Barn drabbas särskilt hårt. De är offer för övergrepp, tvångsrekryteras till krigföring, får bestående traumatiska upplevelser och tvingas på flykt, då de ofta splittras från familj, anhöriga och annan social trygghet. Det svenska engagemanget för barn i konflikt vägleds av och kommer att fortsätta i nära samarbete med FN:s särskilde representant för barn i väpnade konflikter. Det svenska ordförandeskapet i för barn i väpnade konflikter med inriktning på förbud mot rekrytering av barn till väpnad tjänst kan komma att föranleda stöd till särskilda initiativ. Stöd har utgått till internationella icke-statliga organisationer med verksamhet inriktad på konflikthantering. Stödet har bidragit till fristående analyser kring aktuella väpnade konflikter och breddat det svenska kontaktnätet när det gäller konfliktrelaterad kompetens. Detta stöd kommer att fortsätta i samråd mellan och Sida. Respekt för internationell humanitär rätt och mänskliga rättigheter är avgörande för det humanitära skyddsarbetets integritet. Det normativa och operativa humanitära arbetet hänger nära samman. uppmärksammas 50-årsjubiléet av Genèvekonventioner om krigets lagar . Stöd som främjar efterlevnad av internationell rätt i konfliktsituationer kommer att fortsätta. I detta stöd ingår vissa extrabudgetära insatser som kan bli aktuella till tribunalerna för f.d. och för . Särskilda biståndsinsatser kan också komma ifråga i anslutning till att den inrättats. Uppföljning av arbete kring konfliktförebyggande verksamhet genom ett särskilt handlingsprogram kommer också att påverka inriktningen av medlens användning. Den ökade vikt som fäster vid konfliktförebyggande initiativ och insatser motiverar en ökning av medlen för sådana insatser . Särskilda multilaterala insatser: jämställdhet Bidrag till () avsattes i budgeten med för särskilda insatser av pilotkaraktär för att inom utvecklingssamarbetet stärka multilateralt arbete med jämställdhet. Medel från posten har bl.a. avsatts för ett strategiskt arbete med att integrera ett jämställdhetsperspektiv i hela FN genom (). Särskilda bidrag har dessutom bl.a. utgått till FN:s ekonomiska kommission för för att tydligare uppmärksamma kvinnors behov och villkor i planering och genomförande av makroekonomiska program. Anslaget disponeras också för framställning av könsuppdelad statistik, studier och seminarier om kvinnors rätt att äga och ärva mark, våld mot kvinnor och kvinnors åtnjutande av de mänskliga rättigheterna m.m. Anslaget har syftat till att bistå organisationer bl.a. med att utveckla handlingsplaner för jämställdhet i utvecklingssamarbetet. Grundtanken är att organisationerna därefter själva skall ta ett klart och tydligt ansvar för att uppmärksamma kvinnor och män på lika villkor i sin verksamhet. En successiv nedtrappning av anslaget förutses därför. föreslår regeringen att basbidraget till UNIFEM ökar mot bakgrund av att fonden nu bedöms ha en betydande kapacitet att bedriva ett arbete med god katalytisk effekt för att integrera ett jämställdhetsperspektiv i FN:s arbete, både vad gäller analys och fältverksamhet. Fokus ligger på stöd till kvinnliga småföretagare, åtgärder för att stärka kvinnors rättsliga och sociala ställning och motverka våld mot kvinnor och stöd till kvinnor som organiserar sig lokalt för att förbättra sina villkor. beräknas för särskilda jämställdhetsinsatser. Särskilda multilaterala insatser: barn I det multilaterala utvecklingssamarbetet har traditionellt varit pådrivande i frågor som rör barnets rättigheter, dess sociala och ekonomiska livsvillkor, överlevnad, trygghet och utveckling. Konventionen om barnets rättigheter, ratificerad av 191 stater, utgör en viktig utgångspunkt och är ett betydelsefullt instrument i arbetet för att utveckla ett systematiskt barnperspektiv i det internationella utvecklingssamarbetet. äger ett särskilt möte med (UNGASS 2001) rum kring uppföljningen av barntoppmötet . För att uppfylla konventionens mål krävs insatser inom det samlade FN-systemet. Beslutet inom ramen för reformarbetet i FN att MR-frågorna skall genomsyra FN:s kärnverksamheter stärker kravet på implementering av och ökat samarbete på barnområdet, något som FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter slår fast inför . skall med stöd av dessa normativa åtaganden verka för en utvecklad mål- och resultatstyrning av såväl den multilaterala som bilaterala verksamheten utifrån ett systematiskt barnperspektiv. Inom FN-systemet svarar för det mest direkta stödet för barn. Därutöver bedriver en rad internationella organisationer verksamhet av betydelse för barns ekonomiska, sociala, psykologiska och kulturella villkor. Dit hör UNDP, UNFPA, UNHCR, WFP, WHO, och men även organ som , och samt en rad enskilda organisationer. skall i dessa organisationer verka för ett förstärkt barnperspektiv. I budgeten inrättades en ny post på för särskilda multilaterala insatser för utsatta barn i fattiga länder. har regeringen fattat beslut om bidrag med till IPEC, program mot barnarbete. Regeringen har även beslutat om bidrag till ECPAT för uppföljning av Världskongressen mot kommersiell sexuell exploatering av barn. Utarbetandet av strategier för prioriterade teman kring utsatta barn kan komma att föranleda stöd till särskilda initiativ. Förberedelser för en mer tematisk satsning kring barnets rättigheter och livsvillkor med inriktning mot implementering och uppföljning av barntoppmötets och DAC:s mål har påbörjats. Satsningen avses ske inom ramen för de ökade möjligheter för ett integrerat och effektiviserat samarbete som reformeringen av FN:s utvecklingssamarbete bör erbjuda. WHO, , , , EU m.fl. är viktiga aktörer för ett fördjupat samarbete. Den fattigdomsinriktning som driver inom FN-systemet bör vara vägledande. Handikappaspekterna bör uppmärksammas särskilt. Nivån för bidrag till detta område avses att bibehållas , delvis finansierad genom ingående reservationer. Övriga multilaterala insatser Från delposten Övriga multilaterala insatser finansieras bidrag till organisationer såväl inom som utanför FN-systemet samt analyser, seminarier och andra internationella aktiviteter som främjar internationell samverkan och utveckling. Från delposten finansieras bl.a. reguljära bidrag till () och till Internationella migrationsorganisationen (IOM). Dessutom finns utrymme för bidrag till för humanitära frågor (OCHA). Andra finansiella bidrag utbetalas till Habitat (FN:s boende- och bebyggelsecenter) m.fl. Dessutom finansieras vissa aktiviteter vilka generellt främjar FN-reformer och finansiering av FN-systemet. Dessa aktiviteter inkluderar studier om innovativa finansieringsformer av FN:s sociala och ekonomiska verksamheter, regionala seminarier där samordningen av FN:s respektive bilaterala insatser diskuteras. Även om insatserna ofta kan förutses kan de inte alltid beloppsbestämmas i förväg. En viss mindre reserv är därför påkallad. En av de organisationer vars bidrag finansieras från posten är International (för demokrati och fria val). är en mellanstatlig organisation som bildades på svenskt initiativ i . är en internationell mötesplats för 18 länder och ett antal internationella organisationer som gemensamt arbetar för att stödja demokratisk utveckling och fria val i bred bemärkelse. IDEA:s verksamhet är inriktad på såväl normativt arbete, t.ex. genom erfarenhetsåtervinning och utveckling och spridning av riktlinjer och handböcker, som kapacitetsutveckling genom att med ett långsiktigt perspektiv stödja hållbar demokratiutveckling på landnivå, länkning mellan forskning och praktik genom att bl.a. göra forskning på området mer tillgänglig för praktiker och service i form av användarvänlig information om demokrati och val. Institutet har etablerat sig och är en välrenommerad organisation vars tjänster efterfrågas på många håll i världen. har som initiativtagare till och värdland för organisationen ett speciellt ansvar och intresse för att stödja dess utveckling. Europeiska Unionen (EU) Europeiska Unionens (EU) medlemsstater svarar tillsammans för av OECD- ländernas samlade utvecklingssamarbete. av medlemsstaternas bistånd kanaliseras genom den Europeiska gemenskapens (EG) olika biståndsprogram, vilka främst administreras av Europeiska kommissionen. Målen för EU:s utvecklingssamarbete (Fördraget, art 130) stämmer väl överens med svenska målsättningar. Problemen med EU:s utvecklingssamarbete ligger i allt väsentligt i genomförandet. Bristande kapacitet och kompetens i Europeiska kommissionen gör att diskrepansen mellan policy och genomförande blir stor. Medlemsländernas inflytande när det gäller beslut om organisation, kapacitet etc. är starkt begränsat. försöker, och har delvis också lyckats, föra upp frågor om organisation, arbetssätt och kapacitet på dagordningen. Bl.a. har varit drivande när det gäller att återuppta generaldirektörsmöten, som är ett lämpligt forum för frågor som inte faller under rådets kompetens. har även drivit frågan om medlemsländernas insyn i och diskussioner om kommissionens åtgärder med anledning av DAC:s examination av EU:s bistånd. I de s.k. post IV-förhandlingarna har verkat för att frågor beträffande genomförandet av det föreslagna ambitiösa utvecklingssamarbetet skall diskuteras även i medlemskretsen. Även om ett av huvudmålen för gemenskapens utvecklingssamarbete är att bekämpa fattigdom har detta inte fullt ut återspeglats i verksamheten och medelsallokeringen . vill se ökat fattigdomsbekämpningsfokus i EU:s utvecklingssamarbete. Ökad kompetens i kommissionen är en förutsättning för att inriktningen på fattigdomsbekämpning skall få genomslag i det praktiska utvecklingssamarbetet. Detta konstaterades bl.a. i den uppföljning av fattigdomsresolutionen som gjordes och som ledde till rådsslutsatser vid . I dessa understryks vikten av ett integrerat synsätt, där relationerna mellan fattigdom och social marginalisering beaktas, liksom ojämlikhet, social rättvisa, mänskliga rättigheter, demokrati, deltagande, rättvis handel och konfliktförebyggande åtgärder. har tillsammans med andra medlemsländer särskilt verkat för att operativa mål formuleras och klara strategier utarbetas för att uppnå de internationella utvecklingsmålen enligt Shaping the 21st Century Strategy som antagits av (). /98 gjordes en uppföljning av EU:s jämställdhetsresolution , vilken låg till grund för rådsslutsatser om åtgärder för att förstärka jämställdhetsperspektivet i utvecklingssamarbetet. deltog aktivt i utarbetandet av rådsslutsatserna och poängterade särskilt vikten av ökad kapacitet och utbildningsinsatser på jämställdhetsområdet inom kommissionen. verkade även för att strategier utarbetas och att uppföljning och utvärdering sker. Slutsatserna återspeglar den svenska synen. Det är också angeläget att stärka EU-biståndets roll i arbetet med hållbar utveckling. EU:s arbete vad gäller samordning på utvecklingssamarbetets område har pågått då rådet antog en resolution om operationell koordinering. Då valdes sex pilotländer ut för verksamheten. Efter utvärdering beslöt rådet att utöka samordningen till att omfatta alla länder med vilken gemenskapen har etablerat utvecklingssamarbete och antog nya riktlinjer. Dessa ligger väl i linje med den svenska synen: betoningen av mottagarlandets centrala roll, samordning med både medlemsländer och andra givare, samt att EU inte skall duplicera redan existerande koordineringsmekanismer utan inordna sig i dessa. Vidare framhålls att samordningen skall ske på ett sådant sätt att den innebär ett mervärde för samarbetslandet. görs en uppföljning av hur de nya riktlinjerna implementeras i fält. Enligt Fördraget skall gemenskapens utvecklingssamarbete utgöra ett komplement till det nationella. finansierar en studie där tillsammans med () undersöker hur och gemenskapens bistånd på fattigdomsområdet skulle kunna utformas för att åstadkomma ökad komplementaritet. Förhandlingarna mellan AVS-länderna och EU om det framtida samarbetet inleddes . Därmed kommer Loméförhandlingarna att inta en betydande roll i verksamheten. Inför dessa förhandlingar har varit synnerligen aktivt och flera svenska ståndpunkter återfinns i rådets förhandlingsmandat till kommissionen. I mandatets principer och mål står fattigdomsbekämpningen i fokus. En betoning görs av partnerskapets politiska dimension med inriktning på mänskliga rättigheter, demokrati, rättsstaten, gott styrelseskick och konfliktfrågor. Partnerskapets aktörer skall förutom regeringar omfatta det civila samhället och den privata sektorn. Jämställdhetsfrågorna skall systematiskt beaktas inom alla områden. Samarbetets strategier bygger på grundvalar om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning, social och kulturell utveckling, samt regional integration. Målet för det ekonomiska samarbetet och handeln är AVS-ländernas integration i världshandeln. En successiv utveckling mot reciprocitet i handelsförbindelserna skall leda till frihandel. Samarbetets finansiering och instrument skall möjliggöra differentiering mellan länder och främja högre effektivitet. Detta skall uppnås bl.a. genom en förenkling av tillgängliga instrument och en tydligare programmering av bistånd genom bl.a. landstrategier. Den institutionella ramen är i stort sett oförändrad, dock eftersträvas större flexibilitet för att underlätta den politiska dialogen och samarbetet med det civila samhället. Utvecklingssamarbetet finansieras dels över EG:s reguljära budget, dels genom särskilda bidrag från medlemsstaterna till Europeiska utvecklingsfonden (). Det budgetfinansierade samarbetet omfattar biståndet till , och icke- medlemsländer i samt livsmedels- och miljöbistånd, humanitärt bistånd, stöd genom enskilda organisationer m.m. Beslut tas av rådet med kvalificerad majoritet i samarbete med genom den s.k. samarbetsproceduren (art 189c i Fördraget). Åtagandebemyndigandena för uppgick till knappt 4 miljarder ecu. Den del av bidrag till EG-budgeten som avräknas från biståndsramen uppgår till . Under 1998 uppdagades omfattande bedrägerier med medel för humanitärt bistånd förvaltade av ECHO, Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd. har begärt att kommissionen redovisar vad som hänt, vilka åtgärder som vidtas mot de skyldiga och vad som görs för att säkra att det inte händer igen. Inom ramen för finansierar huvuddelen av samarbetet med länderna i , och (AVS-länderna). Beslut i rådet fattas med en-hällighet. Den nu gällande (IV) avser en tioårsperiod fram till . undertecknades ett avtal om vissa förändringar i konventionens innehåll för den andra femårsperioden (IV:2). Avtalet innebar att gemenskapens medlemsstater inrättade en åttonde utvecklingsfond () om totalt 13,1 miljarder ecu. Enligt överenskommelsen skall bidra med 350 miljoner ecu varav 49 miljoner ecu till Stabex-programmet, EG:s biståndsinstrument under för stabilisering av exportintäkter från vissa jordbruksprodukter. utbetalade för Stabex och för budgeteras ca . Samarbetet med , som ursprungligen huvudsakligen utgjordes av frihandelsavtal för industriprodukter, har utvecklats till att omfatta en politisk dialog genom den s.k. Barcelonaprocessen. Samarbetets omfattning har ökat markant . För har ca 5 miljarder ecu avsatts för det finansiella samarbetet med , , , , , , , samt /. Samarbetet omfattar bl.a. humanitärt bistånd, livsmedelsbistånd, stöd för strukturanpassning, infrastruktur, naturresurser samt regionalt och horisontellt samarbete. Samarbetet med och (ALA), som regleras av en förordning , har breddats till att omfatta både bistånd och ekonomiskt samarbete. Tyngdpunkten ligger på de fattigaste länderna och de fattigaste delarna av befolkningen samt på regioner eller länder med betydande kommersiell potential. Den finansiella ramen för beräknas till 5 miljarder ecu. Av detta går till och till . BILATERALT UTVECKLINGSSAMARBETE Inledning Huvuddelen av det svenska utvecklingssamarbetet, två tredjedelar, är bilateralt, dvs. sker direkt mellan och enskilda utvecklingsländer. Sida ansvarar för den övervägande delen av det bilaterala biståndets genomförande. Samarbetets uppgift är att bidra till att förutsättningar för utveckling skapas. Hur det skall ske, anges bl.a. i de fyra handlingsprogram som Sida överlämnat till regeringen avseende fattigdomsbekämpning, miljö, demokrati och mänskliga rättigheter samt jämställdhet och i de skrivelser respektive den proposition som regeringen överlämnat till inom samma områden . Sida har tagit fram olika dokument som beskriver hur de övergripande riktlinjerna i skrivelser och handlingsprogram skall omsättas i praktisk handling, bl.a. Sida vid Sida - ett program för global utveckling och en metodhandbok, Så arbetar Sida. Sida fick regleringsbrev regeringens uppdrag att verka för ett systematiskt barnperspektiv i sin samlade verksamhet, bl.a. genom effektiv uppföljning och genomförande av konventionen om barnets rättigheter och av vid FN-konferenserna gjorda åtaganden rörande barnets rättigheter och livsvillkor. Detta arbete kommer att fortsätta och intensifieras som ett led i Sidas medverkan i den påbörjade översynen av barnfrågorna i det internationella utvecklingssamarbetet som är samordningsansvarig för. bilaterala utvecklingssamarbete sker med ett stort antal länder. Med länder avses då inte bara staten eller regeringen utan hela samhället. För länder med vilka har mer omfattande eller komplext samarbete styrs detta av landstrategier. För merparten av dessa länder finns s.k. landramar, men strategier utarbetas även för vissa andra länder och regioner. Landstrategierna utvecklas gemensamt av . I växande grad bygger de också på en nära dialog med samarbetslandet, både med regeringen och det civila samhället. På grundval av de erfarenheter som gjorts utarbetar och Sida en reviderad . Det bilaterala utvecklingssamarbetet sker främst med de fattigaste länderna och av resursöverföringarna går till (se diagram 3.2). Ämnesmässigt är sociala sektorer, infrastruktur och näringsliv samt humanitärt bistånd de största områdena (se diagram 3.1). Diagram 3.1 Bilateralt utvecklingssamarbete fördelat på verksamhetsgrenar 1997 Totalt Diagram 3.2 Bilateralt utvecklingssamarbete fördelat på världsdelar 1997 Den nya partnerskapsrelation som eftersträvas innebär att nya krav ställs på formerna för utvecklingssamarbetet. Samarbetslandets ansvar betonas och de olika rollerna tydliggörs. För Sida innebär detta att, främst i det landramsfinansierade samarbetet, betona ett långsiktigt samarbete, som inte i första hand innebär finansiering av isolerade projekt utan utgår från en helhetssyn på landet. Syftet är att komplettera landets egna ansträngningar och bidra till finansiering av större program, t.ex. för sektorer som undervisning och hälsovård. Sida har i uppdrag att se över formerna för programbistånd, dvs. främst budget- och sektorprogramstöd, och redovisa arbetet för en successiv övergång till sådant bistånd samt att stärka samarbetsländernas förmåga att samordna olika givares stöd. I linje med partnerskapstanken pågår ett arbete med att finna former för hur biståndet skall kunna stödja breda samhällskontakter och stimulera samarbete av ömsesidigt intresse mellan och samarbetslandet. Detta kan ske t.ex. inom forskning, institutions- och näringslivssamarbete. Sida fick 1997 av regeringen i uppdrag att utveckla en försöksverksamhet avseende ekonomiskt samarbete med några medelinkomstländer. De länder som utvaldes var , och . Detta utgör en utveckling av relation till länderna från ett renodlat biståndssamarbete till en långsiktig, ömsesidig ekonomisk utveckling. Erfarenheterna från försöken är positiva. En fortsatt utveckling av instrumenten för det ekonomiska samarbetet bör ske i de tidigare försöksländerna och . Eventuellt kan samarbetet också utvidgas till en bredare landkrets. Detta bör bedömas inom ramen för landstrategiprocessen med beaktande av Sidas kapacitet och önskemål om fokusering och koncentration av utvecklings-samarbetet. Det bilaterala utvecklingssamarbetet utvärderas inom Sida. Utvärderingar görs dels av Sekretariatet för utvärdering och intern revision som är direkt underställt , dels av olika avdelningar och av biståndsambassaderna. Utvärderingsverksamheten har huvudsakligen tre syften: kontroll, lärande och kunskapsutveckling. Sida har i en skrivelse till regeringen redovisat sin utvärderingsverksamhet. Av denna framgår att verksamheten behöver effektiviseras. Utvärderingarna måste bättre redovisa resultat i termer av de biståndspolitiska målen, utvecklingseffekter, relevans, kostnadseffektivitet och hållbarhet. Sida kommer att inrätta ett system för åtgärdsplaner i anslutning till utvärderingar och för uppföljning av rekommendationer och utvärderingsprocesser samt förbättra återföringen till intressenter i samarbetsländerna. För att öka kunskapen om hur ett effektivt utvecklingssamarbete skall bedrivas krävs ökad återföring och kunskapsutveckling inom utvärderingsverksamheten, bättre utnyttjande av forsknings- och utredningsresultat och ökad kompetens hos den personal som arbetar inom det bilaterala utvecklingssamarbetet. Expertgruppen för utvecklingsfrågor (EGDI), som tillsattes av regeringen , kan här spela en viktig roll genom extern rådgivning och kontakter med forskarsamhället. En ökad samordning bör ske mellan och Sida för att bättre utnyttja intern och extern kompetens. Satsning på utveckling av kunskap och kompetens kommer att vara ett ledande tema i det framtida utvecklingssamarbetet. Det innebär satsning på utveckling av den svenska resursbasen, t.ex. genom ökade möjligheter för svenskar att bedriva studier och forskning i u- länder men framförallt kunskaps- och kompetensutveckling i samarbetsländerna. Kunskap är en mänsklig rättighet och en förutsättning för demokrati och gott styrelseskick. I takt med globaliseringen, IT- utvecklingen och den snabba internationella kunskapsutvecklingen ökar kraven på samhällen att tillgodogöra sig, utnyttja och tillämpa kunskap. Detta kräver en ökad kapacitet och kvalitet på alla nivåer, från primärutbildning till högre utbildning och forskning.