prop · GM0369 · 1999-01-01 00:00:00 — Enligt direktivet skall således undantas: 1) investeringsguld som representeras av certifikat för specificerat eller ospecificerat guld eller som är föremål för handel på guldkonton, 2) "särskilt" guldlån och swapaffärer, som innefattar en äganderätt till eller fordran på investeringsguld, samt 3) transaktioner med investeringsguld som omfattar futurekontrakt eller forwardkontrakt vilka innebär överlåtelse av äganderätt till eller fordran på investeringsguld. Ordet "särskilt" före orden guldlån och swapaffärer har tillkommit för att markera att marknaderna kan komma att utveckla andra typer av transaktioner som också bör kunna omfattas av direktivet. Guld representerat av guldcertifikat eller som finns insatt på guldkonton berättigar i båda fallen innehavaren till en viss kvantitet guld lagrad hos en finansiell institution. Certifikaten kan avse en äganderätt till eller fordran på specificerat eller ospecificerat investeringsguld. Certifikat avseende specificerat guld avser köp av en viss angiven guldtacka eller del av den. Certifikat avseende ospecificerat guld hänför sig till en fungibel mängd guld som kan finnas i förvar i samma bank eller i någon annan bank. Guldkonton avser guld som kontoinnehavaren antingen köper av banken som öppnat kontot eller som kontoinnehavaren själv sätter in på kontot mot insättningsbevis. Även s.k. guldlån och swapaffärer med guld omfattas av tillämpningsområdet. Ett guldlån kan användas för att exempelvis finansiera brytning eller förädling av guld. På guldlån löper ränta som på vanligt banklån. Fördelen är att låntagaren kan skydda sig mot prisfall genom att låna och betala tillbaka kreditbeloppet i guld i stället för i kontanter. En swap innebär ett avtal mellan två parter om att byta betalningsflöden med varandra . Tillämpningsområdet för undantagsbestämmelsen omfattar även handel med terminskontrakt. Terminskontrakten kan vara av två slag, antingen futurekontrakt eller forwardkontrakt. Båda typerna av kontrakt medför en skyldighet att sälja eller köpa en på förhand bestämd kvantitet investeringsguld och till ett fast pris. Ett forwardkontrakt kan vara både standardiserat och individuellt utformat. Futurekontrakten är däremot alltid standardiserade. Handeln med futurekontrakt sker därför på särskilda börser medan handeln med forwardkontrakt också kan vara organiserad på annat sätt, exempelvis omsättas direkt mellan huvudmännen i stället för på en metallbörs. För alla transaktioner som nämns i artikel 26 b.B gäller att de måste leda till en äganderätt till eller fordran på investeringsguldet för att omfattas av skattefriheten. Tillämpningsområdet för undantaget är därmed begränsat till att endast avse transaktioner avseende varan guld. Tillhandahållande av finansiella tjänster avseende guld omfattas inte av tillämpningsområdet. För att undvika tveksamhet har medlemsländerna i samband med direktivets tillkomst uttalat att transaktioner som rör investeringsguld och som inte omfattas av artikel 26 b.B i direktiv /80/EG men som kan anses som tillhandahållande av tjänst kan medföra en rätt till undantag från beskattning enligt artikel 13.B.d i sjätte direktivet. Sistnämnda artikel motsvaras i svensk lagstiftning av 3 kap. 9 § ML. Andra stycket motsvarar artikel 26 b.B andra stycket. Av artikeln framgår att förmedling av investeringsguld som görs i någon annans namn och för dennes räkning är föremål för samma undantag som gäller för en leverans av investeringsguld. Härigenom undviks att förekomsten av förmedlingstjänster får några negativa beskattningskonsekvenser för handeln med investeringsguld. bör avses såväl att förmedlaren anvisar köpare eller säljare som att han ikläder sig en agents eller mäklares funktion att bringa parterna samman och medverka till att affären kommer till stånd dem emellan. I de fall huvudmannen valt att bli skattskyldig för en omsättning av investeringsguld enligt föreslagna 3 kap. 10 b § ML finns en motsvarande rätt för ombudet att bli skattskyldig för förmedlingstjänsten enligt föreslagna 3 kap. 10 c § ML. Den som i egenskap av ombud förmedlar investeringsguld i eget namn och uppbär likviden för guldet skall liksom huvudmannen anses som säljare eller i förekommande fall som köpare av investeringsguldet (se 6 kap. 7 § ML). 10 b § I paragrafen regleras rätten att bli skattskyldig för omsättningar av investeringsguld. Genom en sådan beskattningsoption blir det möjligt att få avdragsrätt för ingående skatt på varor och tjänster i verksamheten. Bestämmelsen som motsvarar artikel 26 b.C första och andra stycket i direktiv /80/EG, kommenteras även under regeringens förslag, avsnitt 6.3. I första punkten regleras rätten till skattskyldighet för guldproducenter och förädlare av guld. Syftet med bestämmelsen är att inte försvåra transaktioner som innebär att investeringsguld hanteras som industriguld. Bestämmelsen har stor betydelse för såsom guldproducerande land. Genom beskattningsoptionen blir näringsidkare i guldbranschen fria att ordna affärsstrukturen som de vill utan skattehänsyn. Guldproducenten kan sälja guldtackor från sina försäljningsbolag till grossister och tillämpa normala mervärdesskatteregler oavsett om avsikten hos grossisten är att sälja guldet vidare som industriguld eller som investeringsguld. Förädlaren har en rätt att bli skattskyldig om han omvandlar guld av något slag till investeringsguld. (jfr artikel 26 b.C första stycket i engelsk språkversion any gold resp. fransk språkversion de l or de origine que ce soit ). Beskattningsoptionen avser med andra ord såväl omvandling av annat guld än investeringsguld till investeringsguld som omvandling av investeringsguld till annat investeringsguld. Rätten till skattskyldighet enligt första punkten avser investeringsguld både i form av guldtackor och guldmynt. Beskattningsoptionen kan således utnyttjas av ett myntverk som framställer guldmynt. I andra punkten regleras rätten till skattskyldighet för näringsidkare som bedriver grossistverksamhet. Bestämmelsen gäller exempelvis för grossister som säljer tackguld till industrin, till tandtekniker eller till juvelerare för smyckestillverkning. Det guld som i dessa fall betecknas som investeringsguld är i själva verket att betrakta som industriellt guld. Näringsidkare som normalt inte tillhandahåller industriguld eller som tillhandahåller industriguld i endast begränsad omfattning omfattas inte av beskattningsoptionen i andra punkten. Optionen bör endast avse den som bedriver yrkesverksamhet där verksamheten åtminstone delvis är inriktad på handel med industriguld. Den som i vanliga fall endast säljer investeringsguld bör inte få utnyttja optionen. I vissa länder är en del av guldhandeln koncentrerad till banker och andra finansiella institutioner. I de fallen måste möjligheten att använda de normala mervärdesskattereglerna anses mycket begränsad. Beskattningsoptionen i andra punkten gäller endast investeringsguld i form av guldtackor och inte för guldmynt. Möjligheten för producenter, förädlare och grossister att bli skattskyldiga kan av praktiska skäl inte kopplas till köparens avsikter med guldet. En juvelerare som köper guld av en grossist kanske väljer att inte använda guldtackan för smyckestillverkning utan säljer den vidare till en privatperson för investeringsändamål. Om grossisten alltid skulle behöva bevisa att det guld han säljer är avsett för industriändamål vore att utsätta handeln för orimliga krav. Beskattningen av grossisten skulle bli beroende av köparens uppgifter vilket skulle kunna leda till stora tillämpningsproblem. är det inte ens möjligt för en grossist att för skattskyldighetens inträde veta hur en köpare kommer att hantera investeringsguldet, särskilt i de fall det finns många köpare i kedjan före slutkonsumtionen. Endast i de fall guldet omsätts till någon annan än en näringsidkare, utesluts rätten till skattskyldighet. Omsättningen kan då antas ske för investeringsändamål. Någon mervärdesskatt skall inte debiteras vid omsättningen samtidigt som säljaren saknar rätt till återbetalning av ingående skatt i verksamheten. I de fall säljaren valt att bli skattskyldig och därför säljer investeringsguldet med mervärdesskatt är det möjligt för köparen att få återbetalning för den ingående skatten vid en efterföljande skattefri omsättning av investeringsguld , se föreslagna 10 kap. 11 c § ML. Beträffande förfarandet för utövandet av rätten till skattskyldighet hänvisas till avsnitt 6.3. 10 c § I paragrafen regleras rätten till skattskyldighet för förmedlare. Bestämmelsen som motsvarar artikel 26 b.C tredje stycket i direktiv /80/EG, kommenteras även under regeringens förslag, avsnitt 6.3 Förmedlare som handlar i en annan persons namn och på dennes vägnar har rätt att bli skattskyldiga för sin förmedlingstjänst om huvudmannen utnyttjat sin rätt att bli skattskyldig för omsättningen av investeringsguldet. Härigenom motverkas kumulativa effekter vid förmedling av investeringsguld som i själva verket skall användas för industriändamål. Förmedlingstjänsten följer således huvudtjänsten och beskattas om den beskattas. Förfarandet kräver dock att förmedlaren önskar bli beskattad för tjänsten. Det sker således ingen automatisk beskattning av förmedlingstjänsten. Detta har ansetts svårt att genomföra i praktiken, inte minst i de fall huvudmannen och förmedlaren befinner sig i olika medlemsländer. En sådan ordning får även anses följa av att huvudmannens och förmedlarens tillhandahållanden principiellt sett är två skilda transaktioner vilka inte alltid behöver följas åt i beskattningshänseende. Genom beskattningsoptionen för de i paragrafen angivna förmedlingstjänsterna undviks konkurrenssnedvridning gentemot en förmedlare som agerar i sitt eget namn och som enligt reglerna i 6 kap. ML själv skall betraktas som säljaren. För förmedlare av detta slag föreligger samma rätt att bli skattskyldig för omsättning av investeringsguld som om omsättningen utförts av huvudmannen. Beträffande förfarandet för utövandet av rätten till skattskyldighet hänvisas till avsnitt 6.3. 23 § I paragrafen har gjorts en följdändring i första punkten med anledning av de särskilda mervärdesskatteregler för investeringsguld som föreslås i propositionen. För guldmynt gäller att de antingen kan vara gällande betalningsmedel och som sådana skattebefriade enligt punkten 1 i paragrafen. Motsvarande bestämmelse återfinns i artikel 13 B.d.4 i sjätte direktivet. Guldmynt kan också vara mynt av numismatiskt värde. Omsättningen av sådana mynt skall beskattas antingen enligt det marginalskattesystem som gäller för begagnade varor eller enligt de allmänna bestämmelserna om den skattskyldige begär det (se första punkten i paragrafen och 9 a kap. Ett mynt som inte längre utgör gällande betalningsmedel blir inte automatiskt ett numismatiskt mynt. Det kan också vara ett mynt som accepteras på guldmarknaden. Som sådant faller det in under definitionen för investeringsguld i föreslagna 1 kap. 18 § ML. 10 kap. 11 c § I paragrafen finns regler om rätt till återbetalning av ingående skatt vid skattefri omsättning av investeringsguld motsvarande reglerna om avdragsrätt i artikel 26 b.D.1 i direktiv /80/EG. Bestämmelserna kommenteras även under regeringens förslag, avsnitt 6.4. Första stycket 1 och andra stycket avser rätt till återbetalning om säljaren utnyttjat rätten till skattskyldighet. Enligt artikel 26 b.D.1.a skall beskattningsbara personer ha rätt att göra avdrag för skatt som skall betalas eller som har betalats för investeringsguld som omsatts till dem av en person som har utnyttjat möjligheten att bli skattskyldig, om deras efterföljande omsättning av detta guld är befriad från skatt. Återbetalningsrätten avser ingående skatt hänförlig till såväl inhemska som gemenskapsinterna förvärv av investeringsguld när förvärvet görs från en producent, en förädlare eller en grossist som utnyttjat beskattningsoptionen. Första stycket 2 och andra stycket avser rätt till återbetalning vid förvärv av annat guld än investeringsguld för framställning av investeringsguld. Enligt artikel 26 b.D.1.b skall beskattningsbara personer ha rätt att göra avdrag för skatt som skall betalas eller som har betalats för omsättning till dem, eller gemenskapsinternt förvärv eller import som görs av dem, av annat guld än investeringsguld som därefter av dem eller för deras räkning har omvandlats till investeringsguld, om deras efterföljande omsättning av detta guld är befriad från skatt. Bestämmelsen avser således skatt som betalas vid import, inhemska eller gemenskapsinterna förvärv av guld som inte är investeringsguld men som omvandlas till investeringsguld och därefter säljs utan skatt som investeringsguld. Återbetalningsrätten är begränsad till ingående skatt på guldvärdet för sådant guld som förädlaren eller hans huvudman efter omvandlingen säljer som investeringsguld. Genom möjligheten att få tillbaka importskatten undviks konkurrenssnedvridningar mellan inhemskt och importerat guld. Första stycket 3 och andra stycket avser rätt till återbetalning av ingående skatt hänförlig till kostnader för arbete avseende investeringsguld. Enligt artikel 26 b.D.1.c skall beskattningsbara personer ha rätt att göra avdrag för skatt som skall betalas eller som har betalats för tjänster som tillhandahållits dem och som innebär en förändring av guldets form, vikt eller finhalt, också när det gäller investeringsguld, om deras efterföljande omsättning av detta guld är befriad från skatt. Bestämmelsen avser således ingående skatt som betalats för arbete på guld som skall omvandlas till investeringsguld eller arbete på investeringsguld. Exempel på det sistnämnda är nedsmältning av stora tackor för att göra mindre tackor eller plattor. För att undvika stora kumulativa effekter införs en rätt till återbetalning av ingående skatten på sådana tjänster. Eftersom arbetet skall innebära en förändring av guldets form, vikt eller finhalt utesluts exempelvis transporttjänster, lagring och värdering av guldet. Ingående skatt hänförlig till stämpling bör anses ingå i begreppet förändring av guldets form och därmed medföra återbetalningsrätt. 11 b § Paragrafen avser rätt till återbetalning av ingående skatt hänförlig till förvärv av varor eller tjänster knutna till framställning eller omvandling av investeringsguld. Bestämmelserna, som motsvarar artikel 26 b.D.2 i direktiv /80/EG kommenteras även under regeringens förslag, avsnitt 6.4. Enligt direktivet skall beskattningsbara personer som framställer investeringsguld eller omvandlar guld av något slag till investeringsguld (jfr artikel 26 b.D.2 i engelsk språkversion any gold resp. fransk språkversion de l or de origine que ce soit ) ha rätt att göra avdrag för skatt som skall betalas eller som har betalats av dem för omsättning, gemenskapsinternt förvärv eller import av varor eller tjänster som är knutna till framställningen eller omvandlingen av guldet, som om deras efterföljande omsättning av guldet, vilken enligt direktivet är befriad från skatt, hade varit beskattningsbar. Guldproducenter och förädlare har genom rätten till skattskyldighet en möjlighet att dra av all ingående skatt som hänför sig till kostnader för framställning eller omvandling av guld. Beskattningsoptionen kan emellertid inte göras gällande vid försäljningar av investeringsguld till privatpersoner. En återbetalningsrätt för ingående skatt hänförlig till kostnader kopplade till själva produktionen av investeringsguldet bör dock finnas vid leveranser som utförts direkt av producenter eller förädlare till slutkonsumenter. Privatpersoner kan importera investeringsguld från tredje land utan någon dold ingående skatt. Av konkurrensskäl bör det vara möjligt att också köpa investeringsguld från inhemska producenter och förädlare utan dold mervärdesskatt. Genom återbetalningsrätten i den föreslagna paragrafen undviks en sådan bristande neutralitet mellan importerat och egenproducerat investeringsguld. Med varor knutna till produktionen avses även fastigheter. Bestämmelsen skall tolkas restriktivt. Den bör således inte avse "overhead"-kostnader i form av exempelvis kostnader för marknadsföring eller administration. Inte heller banker och finansinstitut har någon rätt till återbetalning av ingående skatt hänförlig till sådana kostnader vid omsättning av investeringsguld till investerare. 12 § Paragrafen har ändrats så att det framgår att rätten till återbetalning av ingående skatt också gäller vid export av investeringsguld och av varor som anges i 3 kap. 23 § 3 ML. Den som utför en skattepliktig omsättning av investeringsguld därför att han utnyttjat beskattningsoptionen i 3 kap. 10 b § ML har vid export av investeringsguldet en rätt till återbetalning av ingående skatt enligt förevarande paragraf. Genom den föreslagna ändringen införs en rätt till återbetalning av ingående skatt vid export av investeringsguld även i de fall omsättningen av guldet är undantagen från skatteplikt enligt 3 kap. 10 a § ML. En sådan rätt till återbetalning följer av artikel 17.3.b i dess lydelse enligt artikel 28f i sjätte direktivet. Nuvarande svenska regler innebär att återbetalning av ingående skatt skall medges vid all export av varor. Rätten till återbetalning skall därför också gälla vid export av sådana varor där omsättningen är undantagen enligt 3 kap. 23 § 3 (modersmjölk, blod eller organ från människor). 11 kap. 5 b § I paragrafens första stycke anges vad som måste framgå av fakturan i de fall säljaren väljer att tillämpa rätten att bli skattskyldig. Bestämmelsen har tillkommit för att göra det möjligt för såväl köparen som skattemyndigheten att kontrollera att säljaren gjort detta val. I de fall omsättningen görs inom landet och reglerna i föreslagna 1 kap. 2 § första stycket 4 a ML om omvänd skattskyldighet blir tillämpliga skall enligt andra stycket också detta förhållande framgå av fakturan. Regeln har tillkommit för att underlätta tillämpningen och kontrollen av förvärvsbeskattningen. Av samma skäl skall fakturan även innehålla uppgift om säljarens registreringsnummer till mervärdeskatt. Detta bör särskilt anges eftersom bestämmelsen i 11 kap. 5 § ML endast kräver angivande av den skattskyldiges, i det här fallet förvärvarens, registreringsnummer till mervärdesskatt. Av 11 kap. 5 § framgår att fakturan skall innehålla uppgift om sådant som kan ha betydelse för bedömningen av skattskyldigheten och mottagarens avdragsrätt eller rätt till återbetalning. Beträffande tackguld bör exempelvis kunna krävas uppgift i fakturan om att fråga är om investeringsguld. Vidare bör finhalt, serienummer och tillverkarens namn framgå. De närmare föreskrifterna om fakturans innehåll bör meddelas av , jfr avsnitt 6.1. 9.2 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) 1 kap. 1 § Genom ändringen i första stycket 8 kommer skattebetalningslagens regler om bl.a. betalning och indrivning att bli tillämpliga på den särskilda kontrollavgift som föreslås utgå för en säljare av investeringsguld som inte fullgjort sina skyldigheter att utföra identitetskontroll av köparen. 4 § Genom ändringen i första stycket 3 följer bl.a. att ränta kan tas ut på en sådan kontrollavgift som avses i föreslagna 15 kap. 6 a §. Därvid gäller lagens regler även för betalning och indrivning av räntan (se 1 kap. 1 § första stycket 9 SBL). Jämfört med lagrådsremissen har punkten 3 gjorts generellt tillämplig på kontrollavgifter, dvs. även på sådana kontrollavgifter som avses i lagen (1998:514) om särskild skattekontroll av torg- och marknadshandel m.m. 14 kap. 1 a § Bestämmelserna som införts med stöd av artikel 26 b.E i direktiv /80/EG, kommenteras även under regeringens förslag, avsnitt 6.5. För att bekämpa skattebedrägerier skall medlemsländerna införa regler som möjliggör kontroll av handeln med investeringsguld. En av de viktigaste kontrollåtgärderna är att kunderna kan identifieras. På det sättet blir det möjligt att följa alla led i en kedja av guldtransaktioner. I paragrafen har därför införts en skyldighet för säljaren att utföra identitetskontroll av sina kunder. I artikel 3 i penningtvättsdirektivet (91/308/EEG) finns regler om identifiering av kunder för transaktioner om 15 000 ECU eller mer. I artikel 4 i nämnda direktiv finns en bestämmelse om skyldighet att bevara uppgifter om identifieringen från det att affärsförbindelsen med kunden upphörde. Motsvarande bestämmelser finns införda i 4 resp. 8 § lagen (1993:768) om åtgärder mot penningtvätt. Bestämmelserna i 4 § penningtvättslagen har legat till grund för utformningen av paragrafens första och andra stycke. Första stycket föreskriver identitetskontroll för en transaktion som omfattar ett större belopp än . Beträffande den beloppsmässiga begränsningen i första stycket hänvisas till motiven, avsnitt 6.5. Om transaktionen utförs i flera steg som verkar ha samband med varandra skall det sammanlagda beloppet beaktas. Skyldighet att utföra identitetskontroll föreligger för en säljare av investeringsguld vid omsättning inom eller vid omsättning till ett annat . Export av investeringsguld till tredje land skall inte beskattas i . Skäl att kräva identitetskontroll för undvikande av skatteundandraganden saknas därför i dessa fall. Inte heller omsättningar som förvärvsbeskattas alternativt är undantagna från förvärvsbeskattning i ett annat skall i och för sig beskattas i . Det kan dock finnas skäl att bistår varandra med att kontrollera att obeskattat investeringsguld inte kommer till användning i industriellt syfte inom gemenskapen. En skyldighet att utföra identitetskontroll även vid gemenskapsinterna omsättningar föreslås därför. För transaktioner mellan företag med verksamhet av det slag som anges 2 § penningtvättslagen anses identitetskontroll enligt den lagen inte behövlig så länge kunden är ett företag hemmahörande i ett land inom EES. En motsvarande begränsning kan anses motiverad även beträffande den identitetskontroll som skall utföras enligt den nu föreslagna bestämmelsen. Paragrafens tredje stycke har utformats med ledning av 2 § lagen (1998:514) om särskild skattekontroll av torg- och marknadshandel m.m. Den i fjärde stycket angivna tiden för bevarande av handlingar eller uppgifter som lämnats vid identitetskontrollen är en annan än den som anges i 8 § penningtvättslagen. Tidsbegränsningen för arkiveringsskyldigheten föreslås i stället motsvara den tid som gäller enligt 14 kap. 2 § SBL för bevarande av underlag i skatteärenden. När det gäller frågan om i vilken utsträckning handlingar för identitetskontroll skall bevaras får det ankomma på att med stöd av det allmänna bemyndigandet i 66 § skattebetalningsförordningen (1997:750) meddela de ytterligare föreskrifter som behövs. 3 § Genom den föreslagna ändringen blir det möjligt för skattemyndigheten att förelägga den som säljer investeringsguld att lämna uppgift avseende sådan identitetskontroll som föreslås i 1 a §. Att ett föreläggande enligt paragrafen kan förenas med vite följer av 23 kap. 2 § SBL. 15 kap. 6 a § I paragrafen finns bestämmelser om en administrativ sanktionsavgift som skall påföras den säljare som inte fullgjort sina skyldigheter enligt föreslagna 14 kap. 1 a § SBL. Paragrafen behandlas även under regeringens förslag, avsnitt 6.5. Enligt 14 kap. 1 a § ankommer det på den som säljer investeringsguld att vid transaktioner överstigande kontrollera identiteten hos köparen genom att föra anteckningar om namn, adress m.m. Försummelse att göra detta kan medföra att kontrollavgift påförs. Inhämtade uppgifter skall bevaras och enligt den föreslagna ändringen i 14 kap. 3 § på begäran lämnas till skattemyndigheten. Underlåtenhet att lämna ut bevarade anteckningar kan dock inte medföra att kontrollavgift påförs. I dessa fall utgörs påtryckningsmedlet av vitesinstitutet. 8 a § I paragrafen finns bestämmelser om befrielse från kontrollavgift. Bestämmelsen är avsedd att tillämpas på samma sätt som motsvarande bestämmelse i 15 kap. 7 § SBL. 22 kap. 11 § beslut om kontrollavgift kan överklagas till länsrätten med stöd av 22 kap. 1 § SBL.