prop · GM0384 · 1999-01-01 00:00:00 — Det största hindret för att en marknad skall skapas torde vara det motstånd som finns att utnyttja restprodukter och avfall, dels av miljöskäl, men också på grund av variationer i teknisk kvalitet och tillgång. Stor betydelse får härvid, i synnerhet vad gäller stålugnsslaggen, om sektors- och miljömyndigheterna kan ena sig om miljökriterier för återvinning av slagg i vägkroppar och i andra utfyllnader. En skatt borde kunna öka intresset hos producenterna för att övervinna dessa hinder och "övertyga" marknaden. Av skäl som ovan angivits har regeringen dock bedömt att man bör avvakta med skatt på nämnda avfallsslag. 13.7.3 Stoft och slam från rening av gaser från framställning av råjärn och råstål Regeringens förslag: Stoft och slam från rening av gaser från framställning av råjärn och råstål skall inte beskattas. Utredningens förslag: Enligt utredningens förslag skall skattefrihet för stoft och slam från rening av gaser från framställning av råjärn och råstål inte gälla. Remissinstanserna: anser att skattefrihet skall gälla för stoft och slam från rening av gaser från framställning av råjärn och råstål. Bakgrunden till regeringens förslag: Vid tillverkningen av råjärn och råstål avgår stora mängder stoft. Normalt ligger stoftmängden på per ton råjärn/råstål. Avskiljningen av detta stoft sker i filter och emissionen till luft är ca 0,1 per ton råjärn/råstål. Avskiljningen sker oftast i torra filter, men på grund av explosionsrisk används ibland våta filter. Det avskilda stoftet består av oxider som återspeglar vilken produkt som har tillverkats och vilket järnhaltigt material som använts. Masugnsslam Vid våtrening av avgaser från masugnen uppkommer slam. Det rör sig om ca masugnsslam. Hela den mängden deponeras . Slammet är problematiskt p.g.a. låg torrsubstanshalt, men framför allt p.g.a. zinkhalten. Detta gör det svårt att återta slammet eftersom masugnen bara klarar en viss zinkmängd innan den "kladdar igen". Zinkhalten i det slam som genereras är betydligt högre än i stoftet, vilket försvårar ett återtagande. När de svenska stålverken tidigare använde pannsinter gick processen till på så sätt att man hällde ut finkornig malm till kakor (pannsinter). Detta skedde i anslutning till stålverket och det var en bra process för att ta hand om och återvinna finkorniga restprodukter. Inte minst av miljöskäl har de svenska malmbaserade stålverken numera gått över till att basera stålframställningen på pellets. Någon möjlighet att återvinna det finkorniga slammet i sinterverk finns alltså inte längre i . Inga verk med pelletsugnar återtar masugnsslammet. Vissa begränsade försök pågår dock med att undersöka möjligheterna av att göra briketter av det zinkfattiga slammet. Försök pågår också vid ett par verk i att separera slammet i en zinkrik och en zinkfattig fraktion genom hydrocyklonering. Inom överskådlig tid ses dock ingen möjlighet att generellt kunna återanvända masugnsslammet. Även om separationsförsöken lyckas måste ändå den zinkrika delen av slammet deponeras. Ett alternativ att göra masugnsslammet återtagbart till masugnarna är att övergå till användning av zinkfritt kylskrot. Skrot används i LD- ugnarna för kylning. Huvuddelen av zinken i dagens masugnsslam härrör från zinkhaltigt kylskrot. En stor del av de svenska stålföretagens egna produkter rostskyddas främst med zink. Zink förekommer inte naturligt i råvarorna utan kommer in genom stålskrot, eftersom stålet belagts med zink som korrosionsskydd. En tänkbar styrning vore att de malmbaserade verken använder zinkfritt kylskrot, medan skrotstålverken, eller endast några av dessa, tar hand om det zinkrika skrotet. Härigenom får man höga zinkhalter som skulle kunna möjliggöra utvinning av zink på ett effektivt sätt. Det finns dock begränsningar även för skrotstålverken. Alltför mycket zink i skrotmixen kan innebära driftsstörningar bl.a. i stränggjutningsprocessen. Det finns exempel på skrotbaserade verk på kontinenten som har begränsat hur mycket zink de tillåter. Bekymret i är att när det gäller stora mängder olegerat skrot finns det bara ett stålverk som kan ta hand om dessa. Övriga stålverk tillverkar specialstål av olika slag och har ofta särskilda krav på skrotet. Masugnsstoft I masugnen kombineras våt- och torrening av de stoftbemängda avgaserna. De torra stofterna kallas masugnsstoft. Det finns två olika typer av masugnsstoft. Den ena är det stoft som samlas upp i cykloner, som ett första reningssteg för masugnsgasen. Det andra slaget av masugnsstoft kommer från reningen av utsugen luft från gjuthallen etc. Totalt uppkommer ca 7 000 masugnsstoft , varav deponeras. Masugnsstoftet innehåller järn och kol, som är attraktiva ingredienser i de briketter som återförs till masugnen. Generingen av stoft orsakas till största delen av sönderfallande beskickning, vilket innebär att de fysiska egenskaperna hos pellets, koks och slaggbildare har stor betydelse. Övergången från användning av pannsinter till pellets har medfört en annan kvalitet på stoftet, vilket gör det svårt att blanda in i briketter. Stoftet sänker hållfastheten på briketten, vilket ger materialsönderfall i ugnen och ökar masugnarnas förbrukning av kol och koks. Utvecklingsarbete pågår dock i syfte att söka få fram en och funktionsduglig brikett, där en större andel av masugnsstoftet kan återanvändas. LD-slam och LD-stoft I syrgasstålverkens LD-ugnar utvinns råstål från råjärn. Syrgasstålverken är alltså malmbaserade s.k. primära stålverk. Vid rening av avgaser från LD-ugnen uppkommer slam och stoft. Slammet uppkommer vid våtrening av avgaserna, medan stoftet uppkommer vid kombinerad våt- och torrening av stoftbemängda avgaser. Mängden LD-slam som uppkommer är ca . Allt LD-slam deponeras . Vad gäller LD-stoftet sker en intern återanvändning av , medan resterande deponeras. Zinkhalterna är av sådan nivå att slammet inte kan återtas. Inom överskådlig tid ses ingen lösning hur zinkrening kan ske av slammet. Forskning pågår vad gäller minskad stoftavgång. Flera möjligheter att behandla slammet har undersökts och den mest lovande är insmältning av slammet i flytande LD-slagg. Försök har även gjorts att söka smälta in LD-stoft i den flytande LD-slaggen. Vidare har mindre provkvantiteter LD-slam och LD-stoft lämnats för omhändertagande till ett integrerat verk för framställning av koppar, zink och bly. Det är ännu för tidigt att utvärdera resultatet av dessa provkörningar. Ett alternativ är att företagen endast utnyttjar zinkfritt eller zinkfattigt skrot för kylning. Härigenom skulle det zinkrika skrotet gå till sekundära verk där halterna zink i genererat stoft kan bli högre och underlätta en upparbetning av zink. Som utvecklats ovan beträffande masugnsslam är dock en sådan övergång praktiskt svårgenomförbar för de svenska stålverken beroende på dess inriktning på framställning av högkvalitativt specialstål. LB-stoft I de skrotbaserade stålverken (elektrostålverk) erhålls råstål genom en smältprocess i ljusbågsugn (LB-ugn). Till följd av processen uppkommer ett stoft, vars sammansättning beroende på föroreningar i tillsatt skrot och producerad stålkvalitet kan variera mycket. Ett stoft från ett handelsstålverk innehåller höga halter av bly och zink samt en del kadmium medan ett stoft från tillverkning av rostfritt stål innehåller höga halter av nickel, krom och molybden. Alla stofterna innehåller så mycket tungmetaller att utlakningen av metaller kan bli omfattande. Totalt uppkommer ca LB-stoft, varav deponeras ca . Tillverkning av rostfritt stål sker vid tre svenska stålverk. Stoft från den rostfria produktionen innehåller krom och nickel och går till återvinning hos ett svenskt företag där dessa metaller samt järn och zink utvinns. Allt stoft från rostfri stålproduktion återvinns på detta sätt, varför alltså inget deponeras. Stoft från tillverkning av olegerat stål, vilket har en hög zinkhalt, skickas till ett integrerat verk för framställning av koppar, zink och bly för upparbetning av zinkinnehållet. Sådant stoft erhålles vid tre verk. Övriga stålverk har stoft med alltför låga halter av olika metaller för att det skall vara rimligt med en termisk upparbetning. Dessa stoft kommer från olika specialstålverk. Dessa specialstålverk står för en mindre del av LB-stoftet. Det lågzinkhaltiga stoftet (zink) och stoft från låglegerad ståltillverkning är det inte befogat att upparbeta, p.g.a. energianvändningen vid upparbetningen, transporter m.m. Det rör sig om olegerat stål (armeringsjärn och liknande) och endast ett fåtal stålverk sysslar med detta, varför det lågzinkhaltiga stoftet står för en mindre del av LB-stoftet totalt sett. Skälen för regeringens förslag: Vad gäller huvuddelen av de avfallsslag som redovisats i detta avsnitt pågår i varierande grad försöksverksamhet i syfte att bl.a. söka utveckla möjliga sätt att utvinna värdefulla metaller ur avfallet och därigenom minska den mängd som slutligen går till deponering. Ännu har dock inte försöken nått så långt att någon entydig utvärdering kan göras av dem. Regeringens bedömning är därför att situationen är sådan att det generellt sett får anses saknas realistiska alternativ till deponering av de angivna avfallsslagen. De bör därför inledningsvis undantas från skatten. Vid utgången av bör dock prövas om ny och tillgänglig teknik finns som gör att avfallsslagen inte längre behöver deponeras. Skattebefrielsen bedöms då kunna upphöra. 13.7.4 Oljehaltigt glödskalsslam Regeringens förslag: Oljehaltigt glödskalsslam skall befrias från skatt. Utredningens förslag: Enligt utredningens förslag skall oljehaltigt glödskalsslam beskattas. Remissinstanserna: anser att skatteavdrag skall kunna göras för oljehaltigt glödskalsslam. Bakgrund till regeringens förslag: Vid stränggjutning och valsning bildas på stålytan ett oxidskikt eftersom materialtemperaturen är hög. Detta skikt, som kallas glödskal, måste sitta ganska löst för att kunna avlägsnas. En hel del lossnar i samband med hanteringen av stålet vid gjutningen och valsningen. Återstoden tas bort genom bl.a. betning i syror. Reningsanläggningen för processvatten från stränggjutning och varmvalsning av stål består normalt av flera steg. Till att börja med samlas det rena glödskalet upp i en glödskalsgrop och av detta kan återvinnas . Nästa reningssteg är sedimentationsbassänger där huvuddelen av oljan avlägsnas från ytan. De fasta och ganska finkorniga partiklarna, som är glödskal bemängda med olja, sjunker däremot till botten. Detta är oljehaltigt glödskalsslam. Glödskalsslammet består av metalloxider (50 ), olja (5 ) och vatten. Oljan kommer från fett och olja från smörjning av maskiner. I slammet som kommer från stränggjutningen finns dessutom gjutpulvsrester, som innehåller alkali. uppkommer det oljehaltigt glödskalsslam och allt deponeras. Skälen för regeringens förslag: Oljan och alkaliinnehållet gör att glödskalsslammet inte kan returneras till masugnarna. Slammets innehåll av såväl oxider som olja gör det också olämpligt att återta i stålugnarna. Elektrostålugnar som smälter skrot är inte heller lämpade för reducering av oxider till metall och oljeinnehållet kan även ge upphov till driftsstörningar i ugnen och utsläpp av kolväten. Någon teknisk möjlighet att återanvända glödskalsslammet synes inte finnas och inte heller möjligheter att i någon nämnvärd omfattning minska uppkomsten av detta avfall. Deponering får därför anses vara det från miljösynpunkt bästa sättet att hantera dessa slammängder och oljehaltigt glödskalsslam bör därför inledningsvis vara undantaget från skatten. Vid utgången av bör dock prövas om ny och tillgänglig teknik finns som gör att avfallsslagen inte längre behöver deponeras. Skattebefrielsen bedöms då kunna upphöra. 13.7.5 Metallhydroxidslam Regeringens förslag: Metallhydroxidslam skall befrias från skatt. Utredningens förslag: Utredningen föreslår ingen skattebefrielse för metallhydroxidslam. Remissinstanserna: anser att det är angeläget att skatteavdrag gäller för metallhydroxidslam. Bakgrunden till regeringens förslag: Vid upphettning av stål till höga temperaturer bildas ett oxidskikt på ytan som måste avlägsnas innan efterföljande ytbeläggning eller bearbetning. Detta görs genom ett betningsförfarande, varvid oxidskiktet behandlas med syra eller genom elektrolys. Betat material sköljs i vatten. Betbaden har begränsad livslängd eftersom ökad koncentration av metalljoner och minskad andel fri syra hämmar betningsprocessen. Vid tillverkning av kolstål och olegerade stål sker betningen i saltsyra eller svavelsyra. De förbrukade baden innehåller förutom syra även löst järn och lägre koncentrationer av mangan och kisel. Möjligheten till återvinning av syra från betbad är god vid denna tillverkning. Saltsyran återvinns nästan fullständigt. Av metallinnehållet tillverkas järnoxid som kan utnyttjas bl.a. inom färg- och elektronikindustrin. Även förbrukade svavelsyrabad kan regenereras. Järninnehållet fälls ut som järnsulfat som senare kan användas bl.a. som fällningskemikalie vid avloppsrening. Det återstår dock även efter dessa processer sköljvatten och förbrukade betsyrarester som inte kan regenereras. Dessa neutraliseras med kalk varvid metallhydroxidslam fälls ut och slammet deponeras därefter. Vid tillverkning av rostfritt stål används vanligen en blandning av salpetersyra och fluorvätesyra vid betningen. Förbrukade bad innehåller förutom järn även krom, nickel och molybden. I vissa fall kan den fria syran tas till vara från förbrukade bad. Metallerna hålls dock fortfarande i lösning vilket innebär att mängden metallhydroxidslam inte kan minskas i den efterföljande processen för avloppsvattenrening. I vattenreningen leds en vätskefas bestående av metallkomplex. bl.a. metallfluorider, tillsammans med övriga förbrukade betbad och sköljvatten till en anläggning för neutralisering med kalk. Där fälls metallhydroxider och kalciumfluorid med flera föreningar ut. Landets 14 stålverk genererar tillsammans metallhydroxidslam . Dessutom uppkommer metallhydroxidslam inom verkstadsindustrin. Mängderna inom verkstadsindustrin är dock små. Skälen för regeringens förslag: Det finns fungerande och etablerade metoder för upparbetning av saltsyra- respektive svavelsyrabad vid tillverkning av kolstål och olegerade stål. Trots detta måste vissa bad samt allt sköljvatten neutraliseras vilket medför att metallhydroxidslam bildas vid reningen. Beträffande tillverkning av rostfritt stål finns försök med att återvinna metaller från betbad och att upparbeta slammet så att metallinnehållet kan upparbetas. I finns en anläggning för plasmareduktion men anläggningens process medger inte behandling av hydroxidslam på grund av höga kalcium- och fluoridhalter. Några fullskaleanläggningar finns utomlands, i första hand utanför , men de måste anses som försöksanläggningar. Det pågår således försöksverksamhet i syfte att utnyttja metallhydroxidslammet. är dock situationen sådan att det får anses saknas realistiska möjligheter att återvinna material ur metallhydroxid-slammet eller att minska den uppkomna mängden. Eftersom miljömässigt acceptabla alternativ till deponering saknas bör skattebefrielse således medges, i vart fall i ett inledningsskede. Vid utgången av bör dock prövas om ny och tillgänglig teknik finns som gör att avfallsslagen inte längre behöver deponeras. Skattebefrielsen bedöms då kunna upphöra. 13.7.6 Stoft och slam från rening av rökgaser och processvatten vid framställning av koppar, zink och bly Regeringens förslag: Stoft och slam från rening av rökgaser och processvatten vid framställning av koppar, zink och bly skall befrias från skatt. Utredningens förslag: Utredningen föreslår att stoft och slam från rening av rökgaser eller processvatten vid framställning av koppar, zink och bly skall beskattas. Remissinstanserna: och anser att skattefrihet skall gälla för stoft och slam från rening av rökgaser och processvatten vid framställning av koppar, zink och bly. Bakgrunden till regeringens förslag: I avsnitt 13.7.1 har redogjorts för processen vid framställning av icke-järnmetaller och hur avfall i form av slagg uppkommer. Förutom slagger medför också processerna avfall i form av stoft och slam i samband med rening av rökgaser och processvatten. Vid rening av rökgaser vid framställning av koppar, zink och bly uppkommer avfall i form av stoft från fumingverk (), stoft från konverter (), rostugnsstoft () och gasreningsslam. Dessutom uppkommer vid rening av processvatten avfall i form av fluoridslam. Avfallet genereras vid ett verk i , Bolidens AB:s anläggning . Beträffande stoft från fumingverk och konverter har upparbetningsalternativ med syfte att tillvarata stofternas värdemetaller och undvika ytterligare oönskad avfallsgenering undersökts . Flera olösta problem har dock uppstått, men man undersöker möjligheten att avyttra stoft från fumingverk och konverter för upparbetning hos för ändamålet bättre anpassade metallproducenter av bly och zink. Vad gäller rostugnsstoftet har mängden kraftigt sänkts som en konsekvens av minskat arsenik ingående med råmaterial. Sedan produktionen av arsenikprodukter avvecklats vid det aktuella verket saknas realistiska upparbetningsalternativ. Gasreningsslammet är rikt på kvicksilver. Ansträngningar har gjorts för att hitta upparbetningsalternativ, men på grund av bl.a. arbetsmiljöskäl har dessa ansträngningar avbrutits. För att slutjustera pH-värdet och avlägsna fluorid från vatten vid vattenreningsverket tillsätts kalk varvid en gipsfällning, fluoridslam, uppstår. De dominerande källorna för fluor till processen är askor och stålverksstoft. Slammet saknar ekonomiskt värde. Det är t.ex. orealistiskt att söka utvinna bly ur det. Skäl för regeringens förslag: Försök pågår med att utnyttja metallinnehåll eller att avyttra delar av de nu aktuella avfallen. Avfallsmängderna kan också minska genom att mindre föroreningar kommer in i processerna med skrotet. Regeringen gör dock den bedömningen att det inte finns realistiska alternativ till deponering för dessa avfall (sammanlagt ) och de bör därför inledningsvis undantas från skatten. Vid utgången av bör dock prövas om ny och tillgänglig teknik finns som gör att avfallsslagen inte längre behöver deponeras. Skattebefrielsen bedöms då kunna upphöra. 13.7.7 Katodrester och annat avfall från framställning av aluminium Regeringens förslag: Skattebefrielse skall medges för katodrester, elektrofilterstoft, blästerstoft och kolavfall från framställning av aluminium. Utredningens förslag: Utredningen behandlar inte närmare frågan om skattebefrielse för avfall från framställning av aluminium. Remissinstanserna: Kemikontoret och (nuvarande ) anser att skatt inte bör tas ut för katodrester, elektrofilterstoft, blästerstoft och kolavfall från framställning av aluminium, eftersom det saknas miljömässigt acceptabla alternativ till deponering för dessa avfallsslag. Bakgrunden till regeringens förslag: Aluminium kan framställas genom såväl smältelektrolys som återvinning och omsmältning av skrotmaterial. Genom elektrolys utvinns ren aluminiummetall (s.k. primäraluminium) ur aluminiumoxid. Aluminiumoxid erhålls genom rening av bauxit. Vare sig brytning av bauxit eller den efterföljande reningen sker i , utan aluminiumoxid importeras hit. är det enda större svenska företag, som framställer aluminium. Framställningen av primäraluminium sker i . Den elektrolysugn som används för att utvinna primäraluminium är utrustad med anod- och katodblock, vars huvudbeståndsdelar är kol, samt en kryolitsmälta. Aluminiumoxiden löses i den heta kryolitsmältan och genom den smälta massan leds likström, som sönderdelar aluminiumoxiden. Till följd av processen bildas aluminiummetall vid katodblocket. Metallen tappas ur ugnen i flytande form och förs till en varmhållnings- och legeringsugn. Vid den smältelektrolys varigenom aluminium framställs ur aluminiumoxid uppstår avfall. Det rör sig bl.a. om katodrester, elektrofilter- och blästerstoft samt kolavfall. I elektrolysugnen utgörs ugnens botten av katoden, som är en plåtlåda infordrad med isolertegel och kolblock. Under ugnens livslängd tränger fluroidsalter in i infordringsmaterialet, sprickor uppstår på grund av värmespänningar och katoden utsätts för nötning och mekaniska skador. Resultatet blir slutligen en järnhaltig aluminiummetall, som framtvingar en utslagning av ugnen. En startad ugn stängs inte av förrän fel uppstår på katoden varvid denna byggs om. Det enda sättet att minska katodavfallet bedöms vara att öka livslängden hos katoderna. Detta uppnås genom noggrann katoduppbyggnad med förstklassigt infordringsmaterial och bästa tänkbara driftsförhållanden. Katodresterna uppgår till ca . Avfallet är starkt förorenat av salter och bedöms inte kunna bli föremål för någon form av återanvändning. införde bolaget en ny fluoridåtervinningsteknik, varigenom det blev möjligt att effektivt återföra fluoriderna till processerna och avlasta omgivningen. Ett av verken på företagets produktionsanläggning har ugnar som är utrustade med s.k. Söderbergsanoder. För att kunna använda den nya återvinningstekniken utrustades detta verk med ett elektrofilter för att hindra att järn ackumuleras i retursystemet. Elektrofilterstoftet uppgår till ca och innehåller ett flertal föroreningar som omöjliggör en återanvändning av avfallet i någon form. I ett annan av företagets verk används en annan form av anod, som är uppbyggd av färdigtillverkade, importerade block. När ett kolblock har förbrukats återstår en rest, som återförs till tillverkaren för tillverkning av nya block. returnerades på detta sätt ca kolrester. De kolrester som returneras måste dock vara helt fria från badmaterial för att inte kvaliteten hos de nya blocken skall påverkas. Detta uppnås genom en sandblästring av anodblocken. Det badförorenade blästerstoftet uppgår till ca . Förutom de ovan nämnda avfallsslagen uppstår vid aluminiumframställningen även ett allmänt kolavfall. Avfallet härrör från olika arbetsmoment, som t.ex. sotning av ugnar, sågning av anoder och bilning av anodojämnheter. Detta avfall uppgår till ca och innehåller varierande mängd föroreningar. Skälen för regeringens förslag: Framställningen av aluminium genererar en rad föroreningar. Till följd av upphettningen i elektrolysugnen genomsyras katoderna under sin livslängd av fluorider, tjärämnen och aluminium. Så vitt framkommit har i utvecklingen med ökad livslängd hos katoderna drivits långt. Den uppkomna mängden avfall kan därför inte rimligen minskas i nämnvärd mån. Det finns endast en fabrik för framställning av primäraluminium i . På andra håll i världen, främst i och i , finns betydligt fler och större fabriker och där bedrivs forskning och utveckling i syfte att göra det möjligt att rena katodavfallet från fluorid och därefter utnyttja energiinnehållet i avfallet för värmealstring. Mot bakgrund av de svenska förhållandena, får det dock bedömas att möjlighet saknas att här i landet med sådana metoder minska den mängd katodavfall som går till deponering. Eftersom miljömässigt acceptabla alternativ till deponering således saknas bör katodrester från framställ-ning av aluminium skattebefrias. Den nu förekommande fluoridåtervinningstekniken har inneburit klara förbättringar i miljöhänseende. En konsekvens av den tekniken är dock att järn ackumuleras och detta måste på något sätt föras ut ur processen. Detta sker genom ett elektrofilter. Det stoft som samlas upp i filtret är i hög grad förorenat och med nuvarande kunskap och teknik saknas möjlighet att omhänderta stoftet på annat sätt än genom deponering. Även elektrofilterstoftet bör därför undantas från beskattning. Blästringen av anodblocken sker i syfte att rengöra dem och därigenom göra materialet lämpat för upparbetning till nya anodblock. Denna återvinningsteknik bör stimuleras. Det stoft som uppkommer vid blästringen är, i likhet med övrigt stoft som härrör från aluminiumframställningen, starkt förorenat av bl.a. fluorider, för vilka alternativ till deponering i slutändan inte finns. Skattebefrielse bör därför medges.