prop · GM03100D1 · 1999-01-01 00:00:00 — Skatter och avgifter Skatterna och avgifterna som andel av BNP (skattekvoten) uppgick till . Det är en uppgång med . Av den kraftiga ökningen förklaras ca en tredjedel av ändrade skatteregler. En lika stor del beror på en återhämtning av de viktigaste skattebaserna, lönesumman och den privata konsumtionen, som var nedpressade som andel av BNP , liksom under de närmast föregående åren, samt av periodiseringseffekter. En ytterligare förklaring till uppgången i skattekvoten är den ökning som skett av hushållens skattemässigt redovisade nettoinkomster av kapital, dvs ränteinkomster, aktieutdelningar och reavinster med avdrag för utgiftsräntor och reaförluster. Fram var nettoinkomsterna av kapital negativa, vilket innebar ett skattebortfall. beräknas skatten på hushållens inkomster av kapital netto uppgå till ca eller av BNP. Denna vändning av hushållens kapitalinkomster är en konsekvens av att hushållens finansiella sparande varit högt samt av att hushållen realiserar en del av den värdestegring, som ägt rum på aktier och fastigheter . har den statliga inkomstskatten sänkts från till för inkomster upp till ca och en skattereduktion har införts för inkomsttagare med låga inkomster. Skatten har också sänkts i vissa kommuner och landsting så att den genomsnittliga kommunalskatten minskat från till . Fastighetsskatten på hyreshus har sänkts från till av taxeringsvärdet. Trots dessa skattesänkningar, motsvarande ca , ligger skattekvoten kvar nivå. Det beror till stor del på att företagens direkta skatter fortsätter att öka trots att vinsterna gått ned, eftersom företagens skattebetalningar baseras på 1997 och vinster. Tabell 11.2 Den offentliga sektorns skatter och avgifter (exkl. beräkningsteknisk överföring) Procent av BNP 1997 1998 1999 2000 2001 2002 Skatter och avgifter 54,2 56,1 56,0 55,2 55,3 55,1 Hushållens direkta skatter och avgifter 22,8 23,9 23,5 23,4 23,4 23,4 Företagens direkta skatter 2,9 3,5 3,8 3,2 3,3 3,3 Arbetsgivaravgifter 14,4 14,8 15,2 15,1 15,1 15,1 Mervärdesskatt 7,5 7,7 7,5 7,6 7,6 7,6 Övriga indirekta skatter 6,5 6,3 6,0 5,9 5,9 5,8 Källor: , och väntas företagens direkta skattebetalningar minska och därigenom sjunker skattekvoten till . Med fattade beslut och förslag väntas skattekvoten vara i stort sett oförändrad , se tabell 11.2. Sammanfattningsvis är skattekvoten 1998 och 1999 tillfälligt hög till följd av periodiserings- effekter. Den beräknade skattekvoten avspeglar bättre det underliggande regelverket. Hänsyn har då inte tagits till att en del av det finansiella utrymmet utöver budgetmålet kan komma att användas till skattesänkningar. Utgifter Som framgår av diagram 11.3 skedde en kraftig real ökning av de offentliga utgifterna , bl.a. som följd av bankstödet och den kraftiga försämringen på arbetsmarknaden. började dock utgifterna sjunka, trots ökade ränteutgifter på statsskulden, och 1997 var utgifterna i reala termer lägre än 1994. De totala utgifterna i reala termer ökade med och beräknas stiga med för att sedan minska. Ränteutgifterna sjunker kraftigt till följd av den lägre räntenivån och den minskade statsskulden. De lägre räntorna bidrar även till minskade räntebidrag till bostäder. Transfereringarna till hushållen stiger, trots en nedgång i arbetslösheten. Ersättningsnivåerna i socialförsäkringarna och barnbidragen höjdes 1998 och arbetsgivarperioden i sjukförsäkringen halverades, vilket ökar utbetalningarna från den offentliga sektorn. Ytterligare höjningar av barnbidragen föreslås i två steg . Pensionerna ökar trendmässigt till följd av en stigande andel pensionärer med hög ATP. Ökningen av läkemedelssubventioner väntas bromsas upp till följd av den nu föreslagna höjningen av högkostnadsskyddet. EU-avgiften väntas minska kraftigt . Det beror på att avgiften är osedvanligt hög till följd av en tillfälligt svag krona när avgiften bestämdes /99. Korrigering av denna effekt reducerar avgiften . Prognosen 2000 och framåt är dock beroende av utvecklingen av ett antal faktorer, bl.a. det förhållandet att de långsiktiga ramarna för EU:s budget ännu inte är fastställda. Den offentliga konsumtionen och de offent- liga investeringarna steg i fasta priser , minskningar. Denna återhämtning väntas fortsätta . I fasta priser växer den offentliga konsumtionen betydlig långsammare än BNP, men då prisutvecklingen är högre än för BNP är konsumtionen som andel av BNP i stort sett oförändrad . Tabell 11.3 Den offentliga sektorns utgifter i löpande pris samt volymförändring (exkl. beräkningsteknisk överföring) Procentuell förändring, 1991-års priser 1998 1998 1999 2000 2001 2002 Summa utgifter 1125,3 0,8 0,3 0,7 0,5 1,4 exklusive räntor 1021,6 2,0 1,2 0,1 0,6 0,8 Hushållstransfereringar 401,3 3,1 0,2 1,5 0,9 0,5 Pensioner 221,3 2,0 1,6 1,4 0,5 1,4 Sjukförsäkring m.m. 40,5 17,7 3,7 4,7 4,5 2,1 Arbetsmarknadsstöd 48,9 11,8 11,5 4,6 5,1 3,1 Övrigt 90,6 9,8 1,6 3,2 2,7 0,7 Övriga transfereringar 114,8 3,4 4,0 8,9 2,5 11,2 Varav Läkemedel och privat vård 12,4 8,8 20,5 3,6 6,5 0,5 Räntebidrag till bostäder 10,8 48,2 31,2 48,5 48,7 16,5 EU-avgift 21,2 4,8 6,6 14,8 8,5 1,8 Ränteutgifter 103,7 9,3 8,3 10,1 13,5 9,9 Konsumtion 466,4 2,0 1,0 1,0 0,9 0,2 Investeringar m.m. 39,1 6,3 4,0 3,3 1,7 0,5 Anm: Förändringstal för investeringar är beräknade exkl. köp och försäljning av fastigheter. Offentlig konsumtion resp. investeringar är deflaterade med respektive prisindex. Övriga delar är deflaterade med KPI Källor: , och Diagram 11.4 Den offentliga sektorns reala utgifter Index 1991=100 Finanspolitiken visade den offentliga sektorns finansiella sparande ett underskott på motsvarande av BNP. redovisas ett överskott på av BNP. förbättrades således det finansiella sparandet av BNP. Bakom denna utveckling ligger förutom finanspolitiska åtgärder en rad andra faktorer, som konjunkturutveckling, förändrat ränteläge, periodiseringar av skatteinkomster och köp och försäljningar av fastigheter. I tabell 11.4 redovisas dessa faktorers bidrag till förändringen av det finansiella sparandet. Den komponent som hänförs till konjunktur beaktar såväl BNP- utvecklingen som de viktigaste skattebasernas utveckling i förhållande till BNP. Den del som beror på BNP-utvecklingen mäts som av avvikelsen i BNP-tillväxt från en antagen trendmässig utveckling på . Denna uppskattning av konjunkturkänsligheten i de offentliga finanserna är baserad på simuleringar i modeller av den offentliga sektorns inkomster och utgifter. Hur det offentliga sparandet påverkas av konjunkturen beror inte bara på BNP-tillväxten utan också på tillväxtens sammansättning. En exportledd tillväxt ger lägre skatteinkomster än om tillväxten drivs av privat konsumtion. Förskjutningar mellan vinster och löner påverkar också skatteinkomsterna eftersom vinster på kort sikt är lägre beskattade än löner. Betydelsen av skattebasernas utveckling framgår tydligt när man jämför bidraget från konjunkturen till förändringen av det finansiella sparandet i tabell 11.4 . steg BNP men lönesumman och den privata konsumtionen ökade svagt. var BNP- ökningen medan lönesumman steg realt med . Detta resulterade i att konjunkturen gav ett negativt bidrag 1995 och ett positivt bidrag 1996 till förändringen av den offentliga sektorns finansiella sparande, trots att tillväxten var betydligt högre 1995 än 1996. Periodiseringar av skatteinkomsterna har vissa år stor betydelse för det finansiella sparandet. Det är huvudsakligen den kassamässiga uppbörden av skatter som ingår i sparandet. höjdes skatteinkomsterna tillfälligt av förändringen av uppbörden av mervärdesskatt. ökade skattebetalningarna från hushåll och företag mer än den beräknade slutligt fastställda skatten. Det som i nationalräkenskaperna registreras som köp och försäljningar av fastigheter är ofta ett resultat av tillfälliga transaktioner, sale-lease- backavtal och bolagiseringar. drogs det offentliga sparandet ned till följd av kommunala köp av fastigheter. Tabell 11.4 Förändring av finansiellt sparande Procent av BNP 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 Total förändring efter överföring 2,6 5,7 1,0 3,3 0,4 0,3 0,1 0,0 Förklarande faktorer Kapitalinkomster och ränteutgifter, netto 0,4 0,4 0,0 0,5 0,0 0,3 0,4 0,0 Konjunkturläge inkl. förändring av skattebaser 0,3 0,5 0,1 1,0 0,2 0,1 0,0 0,2 Periodisering av skatteinkomster 0,2 1,2 1,2 0,9 0,3 0,6 0,1 0,1 Köp och försäljningar av fastigheter, netto 0,2 0,4 0,8 0,4 0,0 0,0 0,1 0,0 Justerat finansiellt sparande efter överföring 2,9 3,8 3,2 0,6 0,9 0,6 0,5 0,0 Källa: Efter beaktande av bidragen från dessa faktorer till förändringen av det finansiella sparandet återstår en restpost, justerat finansiellt sparande, som kan tolkas som en grov indikator på finanspolitikens inriktning. Som framgår av tabell 11.4 ökade det justerade finansiella sparandet med sammanlagt av BNP . Finanspolitiken var således starkt kontraktiv , om än i lägre grad 1998. Konsolideringsprogrammets skattehöjningar och besparingar uppgick sammanlagt till av BNP . Att förbättringen av det justerade sparandet blev än större beror bl.a. på besparingar i kommuner och landsting samt på att utgifterna för räntebidragen till bostäder reducerades till följd av den kraftiga räntenedgången. minskar det justerade finansiella sparandet med av BNP. Finanspolitiken ger således en stimulans till ekonomin , vilket kan ses mot bakgrund av den internationella konjunk- turavmattningen. förbättras det justerade sparandet med av BNP, således en milt kontraktiv finanspolitik. Exklusive den beräkningstekniska överföringen från offentlig sektor till hushållen ökar det faktiska finansiella sparandet 2001 och 2002 med av BNP . Denna förbättring är till ungefär en fjärdedel en följd av förbättrat räntenetto och konjunkturläge och till tre fjärdedelar ett resultat av den underliggande utvecklingen av den offentliga sektorns inkomster och utgifter vid fattade beslut och förslag. De beräkningstekniska överföringarna från den offentlig sektorn till hushållen medför att det justerade sparandet minskar något som andel av BNP 2001 och är oförändrat 2002. 11.2 Den statliga sektorn Statens finansiella situation har förbättrats markant . Det finansiella sparandet har vänts från ett underskott på ca 1994 till ett överskott 1998 på ca . Motsvarande förbättring visar sig också i att statens budgetsaldo vänts från en upplåning på 1994 till en amortering av statsskulden med nära 10 miljarder . Statsskulden ökade dock 1998 till följd av den kraftiga försvagningen av kronan . reducerades statsskulden som andel av BNP från till . Ålderspensionsreformen medför, när den är fullt genomförd, en påtaglig belastning på statens finanser. De statliga ålderspensionsavgifterna, överföringen av medel till premiepensionssystemet, reglering av avgiftsuttaget m.m. medför en årlig nettoförsvagning av statsfinanserna med , räknat på förhållandena . Som kompensation för denna försvagning överförs medel till staten från AP-fonden motsvarande vartdera åren. Det avses ske ytterligare en överföring . Storleken på denna överföring är ännu inte bestämd, men har, liksom i budgetpropositionen , antagits uppgå till . Denna överföring utgör kompensation även för tiden . Engångsöverföringen 2001 antas delvis bestå av bostadsobligationer, som ska förvaltas av till dess obligationerna förfaller till betalning. Den del av dessa obligationer som förfaller efter 2001 påverkar därför inte statens lånebehov detta år. Däremot påverkas statens finansiella sparande av överföringen av bostadsobligationer. I prognosen har antagits att av överföringen utgörs av bostadsobligationer, med förfall efter 2001. Av dessa förfaller ca , vilket drar ned lånebehovet detta år. Totalt inklusive övergångseffekter av pensionsreformen och efter den beräkningstekniska överföringen till hushållen beräknas statens finansiella sparande uppgå till ca 68, 29, och för . , när övergångseffekterna är över, beräknas sparandet , inklusive den beräkningstekniska överföringen till hushållen, till ca , motsvarande av BNP. Genom försäljningar av statens aktier blir amorteringen av statsskulden större än de finansiella överskotten under hela prognosperioden med undantag för . Statsskulden beräknas minska med ca till motsvarande av BNP . Normalt leder balans eller ett litet överskott i statens finansiella sparande till ett lånebehov genom att staten har viss utlåning, t.ex. studielån. Exkl. tillfälliga effekter av inlösen av bostads- obligationer och försäljningar uppstår också ett lånebehov på ca . Vid normala förhållanden kommer således statsskulden att vara ungefär oförändrad eller att öka vid det målsatta överskottet i de offentliga finanserna på av BNP. Tabell 11.5 Statens finanser inklusive sjuk- och arbetslöshetsförsäkringen (exkl. statliga affärsverk och aktiebolag) Miljarder kronor, löpande priser 1998 1999 2000 2001 2002 Inkomster 685,9 738,6 741,4 930,3 724,4 Skatter och avgifter 620,0 633,5 632,1 631,8 659,9 Överföring från AP-fonden 0,0 45,0 45,0 235,0 0,0 Övriga inkomster 65,9 60,1 64,3 63,5 64,5 Utgifter 651,8 670,3 712,3 686,3 677,3 Transfereringar till privat sektor och utlandet 311,9 310,5 305,2 308,5 301,8 Bidrag till kommuner 83,5 90,3 91,4 96,7 97,1 Ålderspensionsavgifter till pensionssystemet 0,0 15,3 15,9 16,1 16,3 Premiepensionsmedel 0,0 0,0 49,6 21,2 18,9 Konsumtion och investeringar 162,2 166,7 172,2 177,8 182,7 Ränteutgifter 94,1 87,4 78,0 67,1 60,5 Finansiellt sparande före överföring 34,1 68,3 29,1 243,0 av BNP 1,9 3,7 1,5 12,2 2,3 Beräkningsteknisk överföring 22,1 41,0 Finansiellt sparande efter överföring 11,1 0,3 Budgetsaldo 9,7 93,2 70,8 170,8 av BNP 0,5 5,0 3,7 8,6 1,1 Statsskuld 1448,9 1325,4 1249,3 1071,2 av BNP 80,3 71,7 65,2 53,8 50,6 Källor: , , och Överskottet uppkommer i stället i ålderspensionssystemet och i någon mån i den kommunala sektorn. Det är en följd av att pensionsreformen innebär en mycket stor omfördelning av det offentliga finansiella sparandet från staten till ålderspensionssystemet. Den statliga konsumtionen svarar för ca 1/5 av statens utgifter och av BNP. Den statliga konsumtionen varierar relativt kraftigt mellan åren och har visat sig vara svår att förutsäga. Genom systemet med anslagssparande kan statliga myndigheter delvis förskjuta förbrukningen av de budgeterade medlen över tiden. Dessutom är nationalräkenskapernas preliminära utfall osäkra och genomgår ofta stora revideringar. Den statliga konsumtionen i fasta priser steg 1998, efter att ha minskat kontinuerligt med sammanlagt . Uppgången berodde på att förbrukningen av varor och tjänster steg med , medan nedgången i den statliga sysselsättningen fortsatte. Återhämtningen av den statliga konsumtionen väntas fortsätta . väntas konsumtionen stiga och därefter . 11.3 Allmänna pensionsfonden/ ålderspensionssystemet understeg avgiftsintäkterna till den allmänna tilläggspensionen (ATP) utbetalda ATP-pensioner med ca . Detta underskott finansierades med AP-fondens direktavkastning i form av utdelningar och ränte- inkomster, som sammantagna uppgick till . överfördes AP-fondens fastighetsinnehav till bolagsform. Som sagts ovan, borde detta rätteligen tillgodoräknas fondens finansiella sparande. har emellertid valt att inte beakta denna transaktion i det finansiella sparandet 1998, som redovisas till . Eftersom ATP-systems avgiftsunderskott vuxit trendmässigt har fondens sparande successivt avtagit. hade fonden ett sparande på . Den av beslutade ålderspensions- reformen innebär att AP-fonden har en delvis ny roll. Fonden kommer framgent att finansiera inkomstbaserade ålderspensioner inom det reformerade systemets s.k. fördelningsdel. Finansieringsansvaret för förtids- och Tabell 11.6 Ålderspensionssystemet Miljarder kronor, löpande priser 1998 1999 2000 2001 2002 Inkomster 132,8 144,6 187,8 189,5 181,9 Avgifter 92,1 107,6 110,4 143,7 147,3 Reglering av avgiftsuttag 30,0 30,0 Statliga ålderspensionsavgifter 40,1 32,6 33,6 34,8 36,1 Premiepensionsmedel 49,6 21,2 18,9 Räntor, utdelningar m.m. 40,7 37,0 27,9 24,6 15,7 Utgifter 125,8 181,5 185,3 379,6 150,7 Pensioner 124,9 135,0 138,7 143,2 149,3 Överföring till staten Övriga utgifter 0,9 1,5 1,6 1,4 1,4 Finansiellt sparande 7,0 36,9 2,6 190,1 av BNP 0,4 2,0 0,1 9,5 1,5 AP-fonden 51,7 23,4 21,9 Källor: , , och efterlevandepension förs över till statsbudgeten. Vidare medför reformen att fondens avgiftsinkomster förstärks genom att det införs statliga ålderspensionsavgifter på vissa transfereringar m.m., som betalas över statsbudgeten. Nivåerna för allmänna pensionsavgiften och ålderspensionsavgiften är och 6,95 resp . Ålderspensionsreformen innebär dock att det totala avgiftsuttaget ska vara motsvarande ca högre. I prognosen antas att den fulla ålderspensionsavgiften tas ut och att detta kompenseras av motsvarande lägre socialavgifter till staten. Vid sidan av AP-fonden sker en förmögenhetsuppbyggnad inom premiepensionssystemet. De medel som avsätts motsvarar intjänad premiepensionsrätt och placeras först i och därefter hos den fondförvaltare som den enskilde själv väljer. Genom att den statliga är formell ägare av fondandelarna kommer sparandet i premiepensionssystemet att i nationalräkenskaperna inräknas i den offentliga sektorn. överförs retroaktiva premiepensionsmedel avseende inkomståren 1995 1998 från den tillfälliga förvaltningen hos till , sammanlagt ca . Det sparande som sker inom premiepensionssystemet motsvaras således av ett reducerat sparande inom staten. Medel motsvarande premiepensionsrätten överförs till först andra året efter inkomståret. Överföringen avser således . Fr.o.m. höjs den intjänade premiepensionsrätten från till av pensionsgrundande inkomster och belopp. Till följd av övergångseffekterna av pensionsreformen reduceras AP-fondens finan- siella sparande . När övergångseffekterna är över beräknas sparandet i pensionssystemet, dvs. AP-fonden och premiepensionssystemet, uppgå till eller av BNP. 11.4 Kommunsektorn Enligt det preliminära utfallet från national- räkenskaperna växte kommunsektorns konsumtion i fasta priser, vilket är starkare än vad som förutsågs i decemberprognos. Kommunerna och landstingen svarade för respektive av sektorns totala konsumtion. Det var framför allt sektorns köp av varor och tjänster som ökade kraftigt . Denna utveckling tyder på att sektorn i tilltagande utsträckning anlitat konsulter och lagt ut verksamhet på entreprenad. Det finansiella sparandet blev lägre än väntat, bland annat på grund av både högre transfereringsutgifter och ränteutgifter än prognostiserat. Socialbidragen minskade dock som beräknat jämfört med året innan. väntas kommunsektorns konsumtion växa i fasta priser. beräknas en tillväxt om i genomsnitt . Konsumtionsökningen möjliggörs genom en gynnsam utveckling av både skatteinkomster och statsbidrag. Det finansiella sparandet väntas bli tillräckligt stort för att kravet om ekonomisk balans skall kunna uppnås . Faktorer som påverkar sektorns utveckling Både kommuner och landsting är enligt lag skyldiga att uppnå ekonomisk balans . Balanskravet innebär att budgeten i varje kommun, landsting och kommunalförbund skall upprättas så att de årliga intäkterna överstiger kostnaderna. Kostnaderna skall inkludera förändringen av pensionsskulden. Om kostnaderna ändock överstiger intäkterna skall underskottet täckas . Vanligtvis krävs ett positivt finansiellt sparande för att balanskravet skall uppnås. Om investeringsutgifterna är avsevärt större än avskrivningarna kan dock ett negativt finansiellt sparande förenas med ett positivt resultat. Detta förhållande är mer sannolikt i kommunerna än i landstingen. I beräkningen av kommunsektorns utveckling förutsätts att alla kommuner, landsting och kommunalförbund anpassar verksamheten så att de uppfyller balanskravet. I enlighet med beslut är nivån på de allmänna statsbidragen till kommunsektorn miljarder högre än 1996. Regeringen har tidigare aviserat en fortsatt ökning med och med därpå. I denna proposition aviserar regeringen ännu en höjning med . Det tidigare aviserade tillskottet för skall användas för att bl.a. underlätta införandet av förändringar i utjämningssystemet samt bidra till finansieringen för att stegvis genomföra en allmän förskola och maxtaxa i barnomsorgen. De förändringar som kommer att ske inom försvaret förväntas medge en förstärkning av det generella bidraget med ytterligare . har särskilda statsbidrag utgått för arbetsmarknadspolitiska åtgärder i form av offentligt tillfälligt anställda (OTA) och resursarbeten. utgår också specialdestinerade statsbidrag för utbildning inom . Bidraget för beräknas vara i stort sett oförändrat under kalkylperiodens sista . Såväl skatteväxlingen från kommuner till landsting för huvudmannaskapsförändringarna i och som sänkningen av den genomsnittliga skattesatsen med beaktas i beräkningarna . Huvudmannaskapsförändringarna innebar att de interna kostnadsersättningarna blev ovanligt höga eftersom landstingen i och tog över verksamhet från vissa kommuner redan innan skattesatserna justerats i förhållande till den nya ansvarsfördelningen. när skatteväxlingen genomförts kommer dessa ersättningar att bli lägre. Justeringen påverkar både inkomsterna och utgifterna med samma belopp och förändrar därför inte det finansiella sparandet. Skattesatsförändringen följer i huvudsak av skattesänkningarna i och och medför en minskning av sektorns inkomster med ca . Den genomsnittliga skattesatsen är och förutsätts vara oförändrad under hela kalkylperioden. Möjligheten att höja skatten begränsas genom lagen om att i särskilda fall minska det generella statsbidraget. Lagen innebär att de kommuner och landsting som höjer skatten i förhållande till nivå får sina statsbidrag reducerade med ett belopp som motsvarar halva inkomstökningen. har kommunernas och landstingens inkomster förstärkts med en tillfällig överföring av statlig inkomstskatt motsvarande . Denna överföring beräknas efter regeringens förslag ligga kvar även . Löneutvecklingen i sektorn visade sig bli betydligt svagare än vad som avtalats. Detta beror på förseningar i lokala förhandlingar och leder sannolikt till att en del av förra årets avtalade löneökningar kommer att betalas ut först . Därigenom har kalkylens timlöner reviderats upp. Vidare förväntas det finnas behov av att höja avsättningen för att täcka pensionsskulden. För att nå balanskravet kommer därför att krävas ett något högre finansiellt sparande än vad som tidigare beräknats. Utvecklingen Både kommunsektorns inkomster och utgifter beräknas växa starkare än vad som förutsågs i decemberprognosen. Lönesumman för hela arbetsmarknaden utvecklades oväntat starkt . Eftersom uppräkningsfaktorerna för beräkning av preliminära kommunalskattemedel redan är fastställda leder detta till en ökning av sektorns skatteinkomster först när avräkningen mellan de preliminära skattemedlen och det definitiva utfallet görs. I kombination med en god sysselsättningsökning även bedöms skatteinkomsterna också blir högre än tidigare beräknat. I beräkningarna läggs stor vikt vid de senaste årens utfall. Transfereringsutgifterna ökade kraftigt , till stor del på grund av att landstingen tog över läkemedelssubventionerna, men också beroende av att både transfereringarna till företag och ränteutgifterna ökade oväntat mycket. Den höga nivån på transfereringsutgifterna betraktas här emellertid som tillfällig och dessa utgifter beräknas därför sjunka för att sedan åter öka något . Socialbidragen, som ingår i transfererings- utgifterna, tenderar att utvecklas i samma riktning som arbetslösheten och väntas därför fortsätta att minska, om än i avtagande takt. har sektorns ränteutgifter följt utvecklingen av marknadsräntorna. Detta mönster går dock inte riktigt att finna i förra årets utfall. förutsätts emellertid att sektorn bättre kan utnyttja de låga räntenivåerna och därför förväntas ränteutgifterna, liksom transfereringsutgifterna, minska för att sedan försiktigt öka igen . Räntenettot beräknas under hela kalkylperioden bli negativt för kommunerna och positivt för landstingen. För sektorn som helhet väntas dock en förbättring.