prop · GM03132 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1998/99:132 Redovisning av Allmänna pensionsfondens verksam- het Regeringen överlämnar denna skrivelse till . Skrivelsens huvudsakliga innehåll I skrivelsen lämnar regeringen en redovisning av Allmänna pensions- fondens verksamhet . I redovisningen ingår bl.a. en sam- manställning av fondstyrelsernas årsredovisningar, en sammanfattning av fondstyrelsernas utvärdering av den egna medelsförvaltningen samt rege- ringens utvärdering av fondstyrelsernas förvaltning av fondkapitalet. , liksom , har regeringen anlitat extern utvärderingsexpertis för att få ett bättre underlag för skrivelsen. Sammanställningen av fondstyrelsernas årsredovisningar visar att det marknadsvärderade resultatet för hela AP-fonden under verksamhetsåret, var . Avgiftsunderskottet i pensionssystemet upp- gick till . Sammantaget innebar detta att det totala fondkapitalet ökade med 33,3 miljarder till . Det marknadsvärderade resultatet motsvarar en avkastning på på det totala fondkapitalet. Den genomsnittliga årliga avkastningen för uppgick till . Konsumentprisindex sjönk vilket innebär att den reala avkastningen på fondkapitalet blev . För femårsperioden blev den årliga reala avkastningen höga . I skrivelsen sammanfattas de olika fondstyrelsernas egna resultatupp- följningar, utvärderingsfirmans rapport och regeringens bedömning av förvaltningen presenteras. Med tanke på fondstyrelsernas långsiktiga pla- ceringshorisonter utvärderar regeringen fondernas resultat under rullande femårsperioder. Första-tredje fondstyrelserna har uppfyllt sitt mål att realvärdesäkra kapitalet . Regeringen saknar emellertid ett tydligt, investeringsbart och riskrelaterat mål för totalav- kastningen. Avsaknaden av ett tydligt mål gör att förvaltnings-resultatet för första-tredje fondstyrelsernas totala portfölj är svårt att värdera. Avseende första-tredje fondstyrelsernas delportföljer har förvaltnings- reultatet varit bra för fastighetsförvaltningen och förvaltningen av real- ränteobligationer. Förvaltningen av svenska nominella portföljer har varit mindre tillfredsställande. Sammantaget bedöms första-tredje fondstyrel- sernas förvaltningsresultat som tillfredställande utifrån de uppsatta målen. uppnådde både fjärde och femte fondstyrelserna en genomsnittlig årlig avkastning på , respektive , vilket understiger avkastningen från Findatas avkastningsindex som avkastade . Ett huvudskäl till att fondstyrelserna inte når upp till index var den stora andelen likvida medel som tidigare funnits i portföljerna samt ett svagt förvaltningsre- sultat för portföljerna med svenska aktier . Vid en analys av enbart aktieförvaltningen har dock bägge fondsty- relserna haft ett tillfredsställande resultat. Både fjärde och femte fondsty- relserna har sedan den förra skrivelsen om AP-fondernas verksamhet förbättrat sina målformuleringar på ett sätt som skapar möjligheter för en bra utvärdering. Sjätte fondstyrelsen har kommit igång väl med sin verksamhet och satt upp tydliga och uppföljningsbara mål. har också en förändring av fjärde, femte och sjätte fondstyrelsernas portföljer genomförts så att man nu är fullinvesterade i aktier, vilket kom- mer att ge större möjligheter att nå de uppsatta avkastningsmålen. Innehållsförteckning 1 Inledning 4 2 AP-fondens verksamhet och organisation m.m. 4 2.1 Historik 4 2.2 Förändringar i AP-fondens reglemente 6 2.3 Ålderspensionsreformen 6 3 AP - fondens samlade resultat 8 3.1 Bakgrund och grundläggande termer 8 3.2 Utvecklingen på de finansiella marknaderna under år 1994-1998 9 3.3 AP-fondens samlade resultat 12 4 Sammanställning av fondstyrelsernas resultat och resultatuppföljningar 15 4.1 Första-tredje fondstyrelserna 15 4.1.1 Sammanfattning av första-tredje fondstyrelsernas resultatuppföljning 16 4.2 Fjärde, femte och sjätte fondstyrelserna 22 4.2.1 Sammanfattning av fjärde fondstyrelsens resultatuppföljning 22 4.2.2 Sammanfattning av femte fondstyrelsens resultatuppföljning 25 4.2.3 Sammanfattning av sjätte fondstyrelsens resultatuppföljning 27 5 Regeringens utvärdering av fondstyrelsernas verksamhet 29 5.1 Utvärdering av första-tredje fondstyrelserna 29 5.1.1 Första-tredje fondstyrelsernas mål och placeringsinriktning 29 5.1.2 Första-tredje fondstyrelsernas förvaltning 32 5.2 Utvärdering av fjärde och femte fondstyrelserna 37 5.2.1 Fjärde och femte fondstyrelsernas mål 37 5.2.2 Fjärde och femte fondstyrelsernas förvaltning 40 5.3 Utvärdering av sjätte fondstyrelsen 44 6 Fastställande av balansräkning 47 Bilaga 1 Årsredovisning första-tredje fondstyrelserna...................... Bilaga 2 Årsredovisning fjärde fondstyrelsen................................... Bilaga 3 Årsredovisning femte fondstyrelsen................................... Bilaga 4 Årsredovisning sjätte fondstyrelsen.................................... Bilaga 5 Årsredovisning sjunde fondstyrelsen.................................. Bilaga 6 Utvärdering av . ............................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde .............. 1 Inledning inom Allmänna pensionsfonden (AP-fonden) hand- has av sju fondstyrelser. Fondstyrelsernas verksamhet regleras i lagen (1983:1092) med reglemente för Allmänna pensionsfonden (APR). Fondstyrelserna skall till regeringen överlämna dels en årsre- dovisning och en revisionsberättelse, dels en egen utvärdering av sin för- valtning av fondmedlen (resultatuppföljning), som skall ha sin utgångs- punkt i de närmare mål för placeringsverksamheten som respektive sty- relse har fastställt. Regeringen skall sedan göra en sammanställning av fondstyrelsernas årsredovisningar och en utvärdering av styrelsernas för- valtning av fondkapitalet. Sammanställningen, fondstyrelsernas årsredo- visningar och regeringens utvärdering skall överlämnas till . Samtliga fondstyrelser har överlämnat sina årsredovisningar för till regeringen, se bilagorna 1-5. Vidare har fondstyrelserna över- lämnat sina resultatuppföljningar. I skrivelsen lämnar regeringen i avsnitt 2 en redogörelse för AP-fon- dens verksamhet och organisation. I avsnitt 3 redovisas det samlade resultatet för hela AP-fonden och i avsnitt 4 ges en sammanfattning av resultaten på fondstyrelsenivå och fondstyrelsernas egna resultatupp- följningar. Därefter följer i avsnitt 5 regeringens utvärdering av medels- förvaltningen. Även har regeringen anlitat extern expertis för att erhålla ett underlag för utvärderingen. Deras utvärdering finns i bilaga 6. Begränsade delar av rapporten har dock utelämnats. I dessa delar bygger rapporten på uppgifter som erhållits från fondstyrelserna och för vilka enligt styrelsen sekretess gällt enligt 6 kap. sekretesslagen (1980:100). Regeringen har i skrivelsen saknat anledning att frångå detta ställnings- tagande. Den sjunde fondstyrelsen har inte förvaltat några medel . Någon utvärdering av den sjunde fondstyrelsens verksamhet görs därför inte detta år. 2 AP-fondens verksamhet och organisation m.m. 2.1 Historik AP-fonden tillkom som en följd av införandet av en allmän tilläggspen- sion. Trots att pensionsreform utformades som ett rent fördel- ningssystem (d.v.s. varje års pensioner finansieras genom avgifter på den aktiva befolkningens inkomster under ) fann man det motiverat att en betydande fondbildning kom till stånd. Skälen för detta var dels ett samhällsekonomiskt intresse av att hålla uppe sparandet i ekonomin, dels ett behov av att bygga upp en buffert för att klara kortsiktiga skillnader mellan avgiftsinkomster och pensionsutbetalningar. När avgiftsuppbörden till Allmänna tilläggspensionen (ATP) i form av arbetsgivaravgifter inleddes uppdrogs förvaltningen åt tre fondstyrelser; första, andra och tredje fondstyrelserna. Fondstyrelserna skulle enligt lagen huvudsakligen placera medlen i svenska räntebärande värdepapper. får första tredje fondstyrelserna även pla- cera i fastigheter. Första tredje fondstyrelserna har sedan AP-fondens tillkomst haft ett gemensamt kansli som sköter förvaltningen. Det är vidare styrelsernas uppgift att tillhandahålla de medel som behövs för utbetalning av ATP-pensionerna inkl. kostnaderna för administrationen av ATP-systemet. För att bredda AP-fondens placeringsmöjligheter till att omfatta även aktier och andra värdepapper på riskkapitalmarknaden inrättades en fjärde fondstyrelse och en femte fondstyrelse . Vidare inrättades en sjätte fondstyrelse vilken också skall placera på riskkapitalmarknaden, men med inriktning mot små och medelstora företag. Fjärde sjätte fondstyrelserna har separata förvaltningar och kanslier. fattade beslut om ett reformerat ålderspensionssystem (prop. 1997/98:151 och 152, bet. 1997/98:SfU14, rskr. 1997/98:315 och 320). Det reformerade ålderspensionssystemet är indelat i två huvuddelar, dels en inkomstgrundad ålderspension, dels ett grundskydd i form av en garantipension. Den inkomstgrundade ålders- pensionen består i sin tur av dels inkomstpension från ett fördelnings- system, dels premiepension från ett fonderat system (premiepensionssystemet). AP-fondernas roll är i det reformerade ålderspensionssystemet att även utgöra buffert inom fördelningssystemet. Om det uppkommer avgiftsöverskott skall således dessa föras till AP- fonden. På motsvarande sätt skall underskott mellan avgiftsintäkter och utbetalda pensioner täckas med medel från AP-fonden. En beskrivning av ålderspensionsreformen finns i avsnitt 2.3. En del i det reformerade ålderspensionssystemet skall alltså utgöra ett fonderat system. I premiepensionssystemet har varje pensionssparare möjlighet att själv bestämma över placeringen av de medel som fonderas för spararens räkning. För de sparare som inte gör något aktivt val, s.k. ickeväljare, har det inrättats en särskild fond, Premiesparfonden. Premie- sparfonden förvaltas av en nyinrättad sjunde fondstyrelse inom AP-fon- den. Sjunde fondstyrelsen bildades . Fondstyrelsen har ännu inte erhållit några sparmedel, utan bedriver enbart uppbyggnads- verksamhet, vilken finansieras med lån i . Regeringen har föreslagit att den första överföringen av premiepensionsme- del förskjuts för att ske före utgången av (prop. 1998/99:98). Sjunde fondstyrelsen skall liksom övriga fondstyrelser till rege- ringen överlämna dels en årsredovisning och en revisionsberättelse, dels en resultatuppföljning. Regeringens sammanställning av fondstyrelsernas årsredovisningar och utvärdering av deras förvaltning, vilka överlämnas till , skall också omfatta sjunde fondstyrelsen. förklarade finansministern att regeringen skulle se över hela AP-fondens organisation och placeringsregler. kom de partier som står bakom ålderspensionsreformen, se nedan, öve- rens om gemensamma överläggningar om AP-fondens organisation och placeringsregler i ljuset av denna reform. Arbetet bedrivs i en parlamen- tarisk arbetsgrupp under ledning av finansministern. Arbetet i gruppen har pågått . Arbetet bedrivs i nära anslutning till de överlägg- ningar som pågår rörande övriga utestående frågor i ålderspensionsre- formen. 2.2 Förändringar i AP-fondens reglemente De förändringar som beslutats rörande AP-fonden präglas av ålderspensionsreformen (prop. 1997/98:151 och 152, bet. 1997/98:SfU14, rskr. 1997/98:315 och 320, SFS 1998:711, se även prop. 1998/99:1 ålderspensionssyst., bet. 1998/99:SfU1, rskr. 1998/99:101, SFS 1998:1771). I övrigt har endast marginella ändringar beslutats vad avser fondens organisation och placeringsregler. Med hänsyn till att sjunde fondstyrelsen inte kommer att erhålla spar- medel , saknas det anledning att i denna skrivelse närmare redogöra för de regler som gäller för fondstyrelsen. En översiktlig beskrivning av sjunde fondstyrelsen återfinns i avsnitt 2.3, som behandlar ålderspensionsreformen. Bestämmelserna om sjunde fondstyrelsen åter- finns i 43 a i §§ APR. Som en följd av ålderspensionsreformen har bestämmelserna om vilka pensionsavgifter som skall tillföras AP-fonden, hur avgiftsmedlen för- delas mellan fondstyrelserna och AP-fondens skyldighet att bidra med medel till pensionsutbetalningar anpassats till lagstiftningen rörande det reformerade ålderspensionssystemet. Vidare har AP-fonden, första tredje fondstyrelserna, som ett led i den s.k. finansiella infasningen av ålderspensionsreformen, se avsnitt 2.3, ålagts att till överföra . I anslutning till ålderspensionsreformen kompletterades också behö- righetskraven för att vara styrelseledamot och suppleant i en fondstyrelse så att det nu uttryckligen framgår att den som är försatt i konkurs eller underkastad näringsförbud inte får inneha sådant uppdrag. Härutöver har endast ett begränsat tillägg gjorts som rör införandet av reglerna om att AP-fonden endast får investera i fastigheter genom bolag eller utländsk fastighetsfond, vilka redogjorts för i föregående års skri- velse (Skr. 1997/98:163 s. 5). Med hänsyn till förhållandena särskilt i , har fondstyrelserna medgivits rätt att behålla fast egendom som är belägen utomlands till utgången av (prop. 1997/98:1, bet. !997/98:FiU2, rskr. 1997/98:120, SFS 1998:29). Bestämmelserna i övrigt trädde i kraft . 2.3 Ålderspensionsreformen beslut att reformera det allmänna ålderspensionssystemet berör i flera avseenden AP-fondens framtida roll och utveckling. Refor- men syftar till att göra ålderspensionssystemet mer följsamt mot den samhällsekonomiska och demografiska utvecklingen samt att stärka sambandet mellan ålderspensionsförmånerna och inkomsterna som yrkesaktiv. Därmed skapas ett i finansiellt hänseende mer robust ålderspensionssystem. Till skillnad från tidigare ordning kommer inkomster och utgifter i det nya systemet att balansera över tiden även vid förhållandevis svag ekonomisk tillväxt. De beslutade förändringarna innebär även att den inkomstrelaterade ålderspensionen avskiljs från andra pensionsförmåner för att utgöra ett eget system, som till fullo finansieras med socialavgifter. Det innebär bl.a. att betalningsansvaret för ATP-pensioner i form av förtids- och efterlevandepensioner överförs från AP-fonden till statsbudgeten. I gen- gäld belastas AP-fonden med betalning av större delen av folkpensioner till ålderspensionärer. I det nya ålderspensionssystemet kommer huvuddelen av inbetalda av- gifter, av en total avgift på av avgiftsunderla- get, användas för att finansiera utgående inkomstrelaterade pensioner inom ramen för ett fördelningssystem. AP-fondens framtida roll är härvid att utgöra buffert inom fördelningssystemet. Om det sålunda uppkommer överskott skall detta föras till AP-fonden. På motsvarande sätt skall underskott mellan avgiftsintäkter och utbetalda pensioner täckas med AP-fondens medel. Enligt beslutet skall en andra del av den inkomstgrundande ålderspen- sionen vara fullt ut fonderad med individuella konton för de enskilda. Denna del kallas premiepensionssystemet. Av ålderspensions-avgifterna skall föras till individuella premiereservkonton. Premiepensionssystemet är utformat som ett fondförsäkringssystem, där kapitalförvaltningen sker i värdepappersfonder som sköts av fristå- ende fondförvaltare. Den enskildes tillgodohavande före pensioneringen och enligt huvudregeln även premiepensionen skall vara uttryckt i fondandelar. När premiepensionsrätt har fastställts för ett visst år skall pensionsspararen kunna välja fond. För de som inte gör något val av fond, s.k. ickeväljarna, har en sjunde fondstyrelse inom AP-fonden inrättats som skall förvalta de medel som tillkommer ickeväljarna. De enskilda skall vidare när som helst kunna byta fond. En bärande tanke är att förvaltningen inom AP-fonden skall vara jäm- förbar och likvärdig med de andra premiereservalternativen, varför det så långt som möjligt skall gälla samma regler för de olika alternativen. För de övriga alternativen skall, som framgått av förvaltningen, ske i värde- pappersfonder. För att uppnå den avsedda likformigheten har det tillska- pats ett "syntetiskt fondbolagsyntetisk värdepappersfond" inom AP-fonden. Sjunde fondstyrelsen bildar "fondbolagetvärdepappersfonden". De medel som sjunde fondstyrelsen förvaltar skall vidare vara separerade från övriga medel inom AP-fonden. Medlen skall därför utgöra en särskild fond inom AP- fonden benämnd Premiesparfonden. Den sjunde fondstyrelsen skall dock, liksom övriga fondstyrelser, utgöra en egen myndighet. Ålderspensionsreformen innebär en kraftig finansiell förstärkning av AP-fonden. Denna motsvaras av en försvagning av statsbudgeten. Mot bakgrund av att AP-fondens behållning kan anses vara för stor i förhål- lande till dess roll som buffert för det reformerade systemets fördel- ningsdel, har det beslutats om en överföring av medel från AP-fonden till staten. Storleken på denna överföring skall fastställas först sedan beslut fattats om värdeuppräkning av pensionsrätter och en fördjupad analys av förutsättningarna för den framtida fondutvecklingen. Övergångsvis skall enligt riksdagsbeslutet överföras och 2000. 3 AP - fondens samlade resultat 3.1 Bakgrund och grundläggande termer AP-fonden har till uppgift att förvalta de avgifter som erläggs för att finansiera försäkringen för tilläggspensionen. Målet för fondförvalt- ningen är att i ett långsiktigt perspektiv maximera avkastningen på till- gångarna, som ett krav på tillfredsställande riskspridning till- godoses. För första-tredje fondstyrelserna gäller dessutom att medlen skall förvaltas så att krav på tillfredsställande betalningsberedskap och betryggande säkerhet tillgodoses. Olika placeringsrestriktioner gäller för de olika fondstyrelserna. Första-tredje fondstyrelserna skall huvudsakli- gen placera fondmedlen på penning- och obligationsmarknaden, medan fjärde-sjätte fondstyrelserna skall placera på riskkapitalmarknaden. För att utvärdera fondstyrelsernas förvaltning jämförs avkastningen på kapitalet med avkastningen på de marknader där de olika fondstyrelserna får placera medel och med de resultat som andra liknande förvaltare presterat. Vid jämförelser och utvärderingar är utgångspunkten det mark- nadsvärderade resultatet. I detta resultat ingår direktavkastningen samt realiserade och icke realiserade värdeförändringar i kapitalet. Det mark- nadsvärderade resultatet återspeglar således fondkapitalets verkliga vär- deförändring . Den del av balansräkningen som i andra sammanhang betecknas som eget kapital, dvs. tillgångarna minus skulderna, benämns här fondkapital. Fondkapitalet består av nettot av inbetalda pensionsavgifter och pen- sionsutbetalningar samt de ackumulerade överskotten/underskotten i pla- ceringsverksamheten. Avkastningen på det totala fondkapitalet har på vissa ställen beräknats av regeringen genom att ställa det marknadsvärde- rade resultatet i relation till det marknadsvärderade fondkapitalet. Det är inte ett helt korrekt tillvägagångssätt för att beräkna avkastningen, men något bättre avkastningsmått har inte kunnat beräknas på det underlag regeringen haft tillgång till. En marknadsvärdering av tillgångarna medför att resultatet kan variera kraftigt till följd av svängningar i marknadspriserna, men sett över tenderar sådana slumpmässiga fluktuationer i resultatet att utjämnas. Utvärderingsperioden bör därför sträcka sig , vilket också innebär att variationer till följd av konjunktur- utvecklingen tenderar att jämnas ut. En alltför lång utvärderingsperiod kan dock medföra incitamentsproblem i förvaltningen, varför regeringen funnit att femåriga perioder är en lämplig avvägning. Vid utvärderingen måste hänsyn också tas till de omvärldsfaktorer och restriktioner som påverkar fondstyrelsernas avkastning. Även om fon- dens värde minskat kan förvaltningen av kapitalet ha varit framgångsrik vid en jämförelse med relevanta index eller andra förvaltare. Omvänt kan fondens avkastning visa på en betryggande värdesäkring av kapitalet trots att förvaltningen inte gått bra vid en sådan jämförelse. Slutligen är en utvärdering av förvaltningen svår eller t.o.m. meningslös att göra, om inte den erhållna avkastningen kan relateras till något mått på den risk förvaltningen medfört. En hög avkastning kan bero på skicklig förvalt- ning, på att ovanligt stora risker tagits eller på en kombination av båda. I skrivelsen används en rad riskbegrepp. Risk definieras ofta som variationen i tillgångspriser eller räntor. Variationen mäts ofta som en standardavvikelse. För räntebärande instrument används också begreppet duration vilket är kopplat till ett räntebärande värdepappers löptid. Dura- tionen är ett sätt att mäta hur mycket värdet på ett räntebärande instru- ment ändras vid en given ränteförändring. Därmed kommer ett värdepap- per med hög duration att ge en större förändring i tillgångsvärdet vid en given ränteförändring än ett värdepapper med lägre duration. Ofta redovisas den riskrelalaterade avkastningen. Denna kan beräknas på olika sätt men i huvudsak kan den ses som avkastningen dividerat med risken, som oftast mäts som variationen i t.ex. en akties pris. Ett vanligt mått på den riskrelaterade avkastningen är sharpkvoten som är avkastningen minus den s.k. riskfria räntan dividerat med avkastningens standardavvikelse. Ett riskmått som är viktigt för förvaltare är den aktiva risken. Den aktiva risken visar hur mycket en förvaltare har valt att avvika från det index som portföljens avkastning jämförs med. Den aktiva risken mäts t.ex. med tracking error som är standardavvikelsen för förvaltarens avkastning gentemot jämförelseindexet. Ett riskrelaterat avkastningsmått som ställs i relation till jämförelseindexet är informationskvoten som är överavkastningen mot det valda jämförelseindexet dividerat med tracking error. Återstoden av skrivelsen är disponerad enligt följande: I avsnitt 3.2 beskrivs utvecklingen på de finansiella marknaderna under femårsperio- den . I avsnitt 3.3 presenteras AP-fondens samlade resultat. Avsnitt 4 innehåller en redogörelse för respektive fondstyrelses resultat och utvärdering. I avsnitt 5 följer regeringens utvärdering av fondernas mål och resultat. 3.2 Utvecklingen på de finansiella marknaderna under år 1994-1998 Med undantag , som var ett svagt år med stigande räntor och stagnerande aktiemarknader, har avkastningen på finansiella tillgångar varit mycket god. globala aktieindex har, översatt till svenska kronor, gått upp medan deras svenska aktieindex har stigit med . har OMRX-indexet för svenska statsobligationer ökat . Från en högsta nivå på har de långa rän- torna i fallit till som räntedifferensen mot krympt från till . Till följd av stigande inflationstryck genomförde Federal Reserve den första i en serie räntehöjningar från till . Stigande räntor i var en bidragande orsak till att även europeiska räntor gick upp. Speciellt steg räntorna i länder med svaga offentliga finanser och politisk osäkerhet, bl.a. i , och . började en global räntenedgång som i princip varat fram till . Stabiliseringen av ekonomin i de s.k högrän- teländerna började ge effekt och gav upphov till stora räntefall inte minst i , och . De förbättrade statsfinanserna i medförde att räntedifferensen mot på de längre löptiderna minskade med , från toppen som nåddes . bidrog dock ett högt infla- tionstryck till att i flera steg höjde reporäntan till strax . 1996 kännetecknades av en svagare konjunktur, fortsatt konvergens av de europeiska räntorna samt en förbättring av de offentliga finanserna inom EU området, bl.a. som en följd av de konvergensprogram som hade beslutats inför den monetära unionen. Den svenska inflationstakten stan- nade vid efter att ha uppgått till 1995. Det låga inflationstrycket bidrog till att i flera steg kunde sänka styrräntan från till . Till skillnad från , som hade en relativt dämpad tillväxt, var konjunkturbilden i betyd- ligt ljusare. I början på 1997 framkom åter vissa tecken på högre infla- tionstryck i . Efter en räntehöjning kom överhett- ningen dock av sig och Federal Reserve följde inte upp med någon ytter- ligare åtstramning. En viktig orsak var krisen i som kulmine- rade sommaren och , då bl.a. , , och tvingades devalvera sina valutor.