prop · GM031D20 · 1999-01-01 00:00:00 — Andra förändringar som påverkar bidragsnivån för åren efter 1999 Regeringen anser att det samhällsekonomiska utrymmet medger att statsbidragen till kommuner och landsting ökas med ytterligare . Beslutade och aviserade tillskott innebär i förhållande till nivå en höjning av statsbidragen med . Ett flertal kommunalekonomiska frågor är aktuella varvid denna resursökning kan utgöra en delfinansiering. A2 Bidrag till särskilda insatser i vissa kommuner och landsting Tabell 3.5 Tusental kronor (löpande priser) 640 100 1999 Förslag 1 014 000 2000 Beräknat 1 080 000 2001 Beräknat 1 080 000 1 Varav 400 000 tkr på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska vårpropositionen 1998. Syftet med anslaget för Bidrag till särskilda insatser i vissa kommuner och landsting är att kunna utgöra ett stöd till kommuner och landsting som på grund av speciella omständigheter kan hamna i en särskilt svår ekonomisk situation. Vid ingången av fanns på anslaget varav var en ingående reservation. I enlighet med förslag i den ekonomiska vårpropositionen höjdes anslaget för med till totalt . I denna proposition på tilläggsbudget föreslås att anslaget minskas med . Regeringen har i enlighet med beslut inrättat en särskild delegation (Bostadsdele-gationen) för att tillfälligtvis hantera frågor om stöd till kommuner med övermäktiga åtaganden för boendet (prop. 1997/98:119, bet. 1997/98:BoU10, rskr. 1997/98:306). Beslut har även fattats om att Bostadsdelegationen skall förfoga av anslaget för bidrag till särskilda insatser. Inom denna ram finansieras även Bostadsdelegationens förvaltningskostnader. av har totalt 50 kommuners och landstings ansökningar om bidrag för särskilda insatser behandlats av regeringen. Till den nybildade Bostadsdelegationen har 31 ansökningar överförts. Efter prövning har regeringen beslutat om bidrag till särskilda insatser i 4 kommuner. Bland dessa ingår bidrag om till Bjuvs kommun i enlighet med ett särskilt avtal mellan staten och Bjuvs kommun. Avtalet innebär att staten och kommunen gemensamt enats om en lösning av kommunens mycket svåra ekonomiska situation genom en långsiktigt hållbar lösning avseende kommunens bostadsföretag. kommun har beviljats bidrag om för att täcka kostnader som uppkommit med anledning av jordskredet i . Bidraget har beviljats för att underlätta för kommunen att nå ekonomisk balans . Därutöver har beviljats till och till Kram- fors kommuner. har dessutom betalats ut från anslaget till 20 kommuner som 95 tog emot en stor andel flyktingar. Regeringen tillkallade en kommitté som, av de medel som har anvisats för särskilda insatser , fördelade till projekt i vissa kommuner och landsting. Avsikten med projekten var att underlätta omstruktureringen i kommuner och landsting. Resultatet av denna projektverksamhet har avrapporterats i betänkandet Nya grepp förnyelse och kompetensutveckling (SOU 1998:91). De projekt som genomförts har i stor utsträckning innefattat olika typer av kompetenshöjande insatser. Projektverksamheten har också skapat sysselsättning i berörda kommuner och landsting. Uppskattningsvis har ca 13 000 personer fått kompetensutveckling genom de olika projekten. Enligt regeringens uppfattning har de genomförda projekten utgjort ett värdefullt bidrag för att underlätta omstruktureringen av verksamhet i kommuner och landsting. Regeringen uttalade i vårpropositionen för att statens stöd till kommunernas och landstingens hiv preventiva arbete får anses ingå i det generella statsbidraget. För att värna den verksamhet som byggts upp i samarbete mellan kommuner, landsting och frivilliga organisationer ger regeringen ett tillfälligt bidrag för förebyggande hiv/aidsverksamhet i storstadsområdena och . fördelades av anslaget för särskilda insatser till vissa kommuner och landsting i storstadsområdena för förebyggande hiv/aidsverksamhet. Regeringens överväganden I den ekonomiska vårpropositionen aviserade regeringen att anslaget för bör uppgå till eftersom regeringen fortfarande gjorde bedömningen att det finns kommuner och landsting som på grund av speciella omständigheter kan hamna i en särskilt svår ekonomisk situation. Regeringen gör även nu denna bedömning och anser att en stor del av medlen bör användas för stöd till kommuner med övermäktiga åtaganden för boendet. Bostadsdelegationens förvaltningskostnader skall finansieras under detta anslag. föreslås att av anslaget för särskilda insatser används för bidrag till kommuner och landsting i storstadsområdena för förebyggande hiv/aidsverksamhet. Av dessa utgör en överföring för från utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg. Bidraget föreslås utges till de kommuner och landsting som tidigare fått del av det s.k. extra bidraget och med utgångspunkt från fördelningen . Detta bidrag till kommuner och landsting skall kunna användas såväl för deras egen verksamhet som för verksamhet de bedriver i samarbete med de frivilliga organisationerna eller för stöd till dessa. A3 Statligt utjämningsbidrag till kommuner och landsting Tabell 3.6 Tusental kronor 21 270 000 1999 Förslag 21 270 000 2000 Beräknat 21 270 000 2001 Beräknat 21 270 000 1 Varav 285 000 tkr på tilläggsbudget i samband med den ekonomiska vårpropositionen 1998. Syftet med det statliga utjämningssystemet är att åstadkomma likvärdiga ekonomiska förutsättningar för kommuner respektive landsting att bedriva sin verksamhet oavsett strukturella förhållanden. Det statliga utjämningssystemet består av inkomstutjämning och kostnadsutjämning. I inkomstutjämningen sker det en utjämning av skatteinkomster mellan kommuner respektive mellan landsting. De som har en skattekraft som är lägre än genomsnittet för riket får ett bidrag från staten, medan de som har en skattekraft som är högre än riksgenomsnittet får betala en avgift till staten. Den andra delen i utjämningssystemet, kostnadsutjämningen, utjämnar för strukturella kostnadsskillnader. På samma sätt som i inkomstutjämningen får kommuner och landsting som har en ogynnsam kostnadsstruktur ett bidrag. De som har en gynnsam struktur får betala en avgift. Utjämningssystemet medförde stora bidragsförändringar för många kommuner och landsting när det infördes . För att dämpa effekten av omläggningen finns särskilda införanderegler . Anslaget för utjämningsbidrag motsvarar summan av samtliga bidrag som kommuner och landsting får i både inkomst- och kostnadsutjämningen. Avgiften tas upp på statsbudgetens inkomstsida. Inkomst- och kostnadsutjämningen är således statsfinansiellt neutrala, eftersom summan av bidrag och avgifter är lika stora. För kommunerna omfördelas i inkomstutjämningen ca och i kostnadsutjämningen ca . Mellan landstingen är omfördelningen i inkomstutjämningen och kostnadsutjämningen ca vardera. En parlamentarisk kommitté har arbetat med att följa, utvärdera och utveckla utjämningssystemet (dir. 1995:118). Kommittén skall överlämna förslag till förändringar i sådan tid de kan träda i kraft . Regeringens överväganden Regeringen föreslår att anslaget för uppgår till . A4 Bidrag till Rådet för redovisning Tabell 3.7 Tusental kronor (löpande priser) 700 1999 Förslag 700 Syftet med bidraget är att vara ett ekonomiskt stöd till Rådet för redovisning, som är en ideell förening för normbildning i redovisningsfrågor för kommuner och landsting. Rådets uppgift är att främja och utveckla god redovisningssed i enlighet med lagen (1997:614) om redovisning. Medlemmar i rådet är staten, och . Regeringens överväganden Nivån på anslaget följer av regeringens avtal med och som redovisades i den ekonomiska vårpropositionen. Regeringen föreslår att anslaget för uppgår till . A5 Bidrag till kommuners och landstings skatteinkomster Tabell 3.8 Tusental kronor (löpande priser) 1999 Förslag 2 600 000 Regeringen beslutade om uppräkningsfaktorer för beräkningar av preliminära kommunalskatteinkomster. I samband med detta gjordes en utfästelse om att kommuner och landsting skulle få ekonomisk kompensation om det skulle visa sig att de slutliga skatteinkomsterna understiger de preliminärt utbetalade. Kompensationen skulle dock maximalt uppgå till för kommunerna och landstingen tillsammans. Regeringens överväganden De slutliga skatteinkomsterna för kommuner och landsting för beräknas komma att understiga de preliminära med ca . Regeringen föreslår därför att ett särskilt anslag anvisas på statsbudgeten för för kompensation till kommuner och landsting avseende den slutliga regleringen av skatteinkomster. Anslaget föreslås uppgå till . fastställs de slutliga skatteinkomsterna för . Regeringens bedömning är att hela anslagsbeloppet kommer att betalas ut. Beloppet är en engångsvis ersättning och kommer att fördelas till kommuner och landsting med ett enhetligt belopp per invånare . Utbetalningen bör ske i samband med att slutavräkningen kommunalskattemedel regleras . 3.5 Övriga kommunala frågor 3.5.1 Beräkning av generellt statsbidrag vid ändring i rikets indelning i kommuner och landsting Regeringens förslag: Vid en ändring i rikets indelning i kommuner och landsting skall det generella statsbidraget till kommuner och landsting beräknas på grundval av den indelning som gäller vid bidragsårets ingång. Skälen för regeringens förslag: På samma sätt som gäller vid beräkning av utjämningsbidrag och utjämningsavgift bör vid en ändring av rikets indelning i kommuner och landsting det generella statsbidraget till kommuner och landsting beräknas på grundval av den indelning som gäller vid bidragsårets ingång. Att detta gäller vid beräkning av utjämningsbidrag och utjämningsavgift framgår av 6 § lagen (1995:1515) om utjämningsbidrag till kommuner och landsting respektive 6 § lagen (1995:1516) om utjämningsavgift för kommuner och landsting. Utjämningsbidrag, utjämningsavgift och det generella bidraget beräknas i ett sammanhang och samma regler bör därför tillämpas när det gäller indelningsändringar. Lagen (1995:1514) om generellt statsbidrag till kommuner och landsting bör kompletteras med en bestämmelse så att indelningsändringar behandlas på motsvarande sätt som när det gäller utjämningsbidrag och utjämningsavgift. Regeringen föreslår därför att det i lagen införs en ny paragraf med denna innebörd. Förslaget har beretts med , och som ställt sig positiva till ändringen. 1 Förslag till riksdagsbeslut 21 2 Inledning 23 3 Räntor på statsskulden 25 A1 räntor på statsskulden 25 3.1 Prognos för statsskuldräntorna 25 3.2 Upplåning 26 3.3 Faktorer som påverkar ränteutgifterna 28 3.4 Periodiserade ränteutgifter 29 3.5 Känslighetsanalys 29 4 Oförutsedda utgifter 31 B1 Oförutsedda utgifter 31 4.1 Omfattning 31 4.2 Ianspråktagande av anslaget 1997 och 31 4.3 Regeringens överväganden 31 5 provisionskostnader i samband med upplåning och skuldförvaltning 33 C1 provisionskostnader i samband med upplåning och skuldförvaltning 33 5.1 Omfattning 33 4 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att 1. bemyndigar regeringen att besluta att ramanslaget A1 Räntor på statsskulden får överskridas om det är nödvändigt för att fullgöra statens betalningsåtaganden, (avsnitt 3.1), 2. bemyndigar regeringen att besluta att ramanslaget C1 provisionskostnader i samband med upplåning och skuldförvaltning får överskridas om det är nödvändigt för att fullgöra statens betalningsåtaganden, (avsnitt 5.1), 3. för anvisar anslagen under utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. enligt följande uppställning: Anslagsbelopp Tusental kronor Anslag Anslagstyp A1 Räntor på statsskulden ramanslag 84 450 000 B1 Oförutsedda utgifter ramanslag 10 000 C1 provisionskostnader i samband med upplåning och skuldförvaltning Utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. omfattar räntor på statsskulden, oförutsedda utgifter samt provisionskostnader i samband med upplåning och skuldförvaltning. Utgiftsområdet ingår inte i utgiftstaket. för statsskuldsförvaltningen är att skulden skall förvaltas så att kostnaden för skulden långsiktigt minimeras som risken i förvaltningen beaktas. Förvaltningen skall ske inom ramen för de krav penningpolitiken ställer. Tabell 2.1 Utgiftsutveckling inom utgiftsområde Utfall 1997 Anslag 1998 Utgifts- prognos 1998 Förslag anslag 1999 Beräknat anslag 2000 Beräknat anslag 2001 Räntor på statsskulden 98 360 108 415 107 742 84 450 76 890 72 070 Oförutsedda utgifter 7 10 10 10 10 10 provisionskostnader i samband med upplåning och skuldförvaltning1 700 95 100 100 100 Totalt för utgiftsområde 26 98 367 109 125 107 847 84 560 77 000 72 180 1 redovisades provisionskostnader i samband med upplåning och skuldförvaltning under utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning 6 Räntor på statsskulden A1 Räntor på statsskulden Tabell 3.1 Anslagsutveckling Tusental kronor 107 742 000 1999 Förslag 84 450 000 2000 Beräknat 76 890 000 2001 Beräknat 72 070 000 6.1 Prognos för statsskuldräntorna Ränteutgifterna beräknas uppgå till , vilket är en ökning med nära jämfört med beräkningen i den ekonomiska vårpropositionen. Ökningen förklaras till stor del av att växelkursrörelser har lett till större utgifter för realiserade valutaförluster än vad som prognostiserades . Görs motsvarande jämförelse av ränteutgifter exklusive valuta- och kursförluster/vinster, dvs. de räntor som påverkar det finansiella sparandet, så är minskningen endast . Summa räntor minskar fram i takt med att statsskulden amorteras och i takt med att äldre lån med höga kuponger förfaller och refinansieras till lägre räntesatser. I de totala utgifterna för statsskulden som belastar statsbudgeten och följaktligen statens lånebehov ingår emellertid också realiserade valuta- och kursförluster/vinster. Dessa kan påverka ränteutgifterna i såväl positiv som negativ riktning. Valutadifferenserna (dvs. förluster/vinster) är en funktion av hur mycket valutakursen för förfallande lån har förändrats sedan lånet emitterades Kursdifferenser är en funktion av aktiva skuldskötselåtgärder från sida. Valuta- och kursdifferenserna uppvisar ett mönster som inte på samma sätt som övriga ränteutgifter korresponderar mot den årliga skuldutvecklingen. Detta framgår av siffrorna i tabell 3.2, där de totala ränteutgifterna (summa ränteutgifter) uppvisar en mindre jämn utveckling mellan åren än ränteutgifterna exklusive valuta- och kursdifferenser (summa räntor). har genomfört ovanligt stora förtidsinlösen av lån, med realiserade kursförluster som följd. Även valutaförlusterna ser ut att bli relativt stora . prognostiseras de totala ränteutgifterna till , dvs. ca lägre än 1998. påverkas ränteutgifterna av transaktioner i samband det reformerade ålderspensionssystemet. förs medel för premiepension, den fonderade delen av pensionssystemet, över från förvaltning i till privata förvaltare valda av den enskilde. inlåning minskar härmed vilket leder till lägre inkomster på nettoutlåningen. skall medel successivt föras över från AP- fonden till statskassan, vilket minskar lånebehovet och leder till en snabbare amortering av statsskulden. är de lånebehovs- och räntepåverkande effekterna av pensionsreformen relativt små. beräknas en lånebehovsförbättrande effekt på ca . Trots denna kraftiga minskning av lånebehovet 2001 ökar räntekostnaderna med ca till följd av ålderspensionsreformen. Detta är en effekt av att ca 118 miljarder av överföringen beräknas utgöras av statsobligationer som inleveraras till . Då merparten av kontorets statsobligationer har kupongräntor som överstiger marknadsräntan, innebär detta att inleveransen genererar utgifter i form av realiserade kursförluster på samma sätt som när på eget initiativ genomför uppköp eller byten av lån. minskar utgifterna för kupongräntebetalningar, eftersom den utelöpande statsskulden blir lägre. Ränteutgifterna för statsskulden blir därmed lägre även för åren efter 2001. Regeringen begär ett bemyndigande att vid behov överskrida ramanslaget Räntor på statsskulden. Motsvarande bemyndigande avseende behövde inte utnyttjas. Inte heller bemyndigandet för har behövt utnyttjas. Regeringen anser att den bör bemyndigas att överskrida anslaget om det är nödvändigt för att kunna fullgöra statens betalningsåtaganden. Regeringen avser att redovisa i vilken utsträckning den har måst utnyttja bemyndigandet. Diagram 3.1 Ränteförutsättningar Procent 6.2 Upplåning Det övergripande målet för är enligt riksdagsbeslut att minimera de långsiktiga kostnaderna för stats- skulden inom ramen för penningpolitikens krav. bedriver upplåning på tre huvudsakliga delmarknader; nominell svensk upplåning, real upplåning samt valutaupplåning. I diagram 3.3 redovisas statsskuldens fördelning på olika instrumenttyper Tabell 3.2 Utgiftsmässiga räntor på statsskulden Miljarder kronor 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 Räntor på lån i svenska kronor 81,8 94,4 82,5 73,7 69,5 64,5 55,6 Räntor på lån i utländsk valuta 21,3 23,3 23,9 24,1 20,2 18,3 15,2 Räntor på in- och utlåning -14,4 -16,6 -5,6 -3,6 -4,5 -4,0 -4,0 Över-/underkurser vid emission 8,8 -1,5 -1,7 -5,3 -7,0 -4,0 -2,3 Summa räntor 97,4 99,6 99,1 88,9 78,3 74,8 64,5 Valutaförluster/vinster 6,0 -6,1 -3,6 5,4 -2,4 -4,4 -0,9 Kursförluster/vinster 1,4 5,6 2,8 13,5 8,6 6,6 8,5 Övrigt -0,2 0,4 0,1 0,0 0,0 0,0 0,0 Summa ränteutgifter 104,7 99,5 98,4 107,7 84,4 76,9 72,1 Diagram 3.3 Statsskuldens fördelning, Den långa nominella upplåningen i svenska kronor koncentreras till s.k. benchmarklån. Dessa utgörs av fastförräntade obligationer med löptider på mellan ett och . Förutom vid nyintroduktion av lån sker upplåning genom att nya trancher emitteras i de befintliga lånen. Huvudsyftet med benchmarksystemet är att varje lån skall vara tillräckligt stort för att god likviditet skall kunna upprätthållas. Detta minskar investerarnas risker och därmed deras avkastningskrav, och bidrar på så sätt till lägre upplåningskostnader för staten. som benchmarklånen främjar likviditet så sprids upplåningen över en tillräckligt bred avkastningskurva för att refinansieringsbördan skall jämnas ut (diagram 3.4). Ytterligare ett medel för att begränsa refinansieringsrisken när benchmarklånen förfaller är bytestransaktioner, som innebär att delar av lånen köps upp och ersätts med lån med längre löptid eller med statsskuldväxlar. Kontoret genomför också regelbundna emissioner av statsskuldväxlar. Vid sidan av den nominella upplåningen emitterar realränteobligationer. Genom att den reala avkastningen är känd undviker investerarna inflationsrisken och behöver därför inte kompenseras för att ta på sig en sådan risk. Realräntelånen finns såväl i form av nollkupongobligationer, för vilka all ränta inklusive inflationskompensation betalas ut i samband med att lånet förfaller, som i form av kuponglån med årlig räntebetalning. Diagram 3.4 Statsobligationslån , totalt Miloner kronor bedriver också upplåning direkt från hushållen. Hushållen ges därmed möjlighet att förvärva instrument utan kreditrisk, som hushållsupplåningen, bidrar till att hålla nere de totala kostnaderna för statsskulden, eftersom kostnaderna är lägre än för annan upplåning. Nettoupplåningen i utländsk valuta har bestämts i taget av ett mandat uppsatt av regeringen, efter samråd med och . Inom ramen för mandatet fattas samtliga beslut av . Upplåningen utgörs av såväl lång kapitalmarknadsupplåning som kort upplåning i form av emission av Commercial Papers (statsskuldväxlar i utländsk valuta). Dessutom genomför s.k. kron- /valutaswappar, som innebär att upplåning i svenska kronor transformeras till upplåning i utländsk valuta genom skuldbytesavtal där kronor säljs i utbyte mot utländsk valuta. Kron- /valutaswapparna i sig är inte finansierade, men bidrar till ett nettoinflöde av utländsk valuta som räknas in i upplåningsmandatet. För att valutaskuldens sammansättning skall vara förenlig med de riktmärken som har satts upp avseende skuldens valuta- och ränterisk, kombineras upplåningen med derivattransaktioner. Till följd av detta förfarande skiljer sig sammansättningen av de utestående lånen markant från nettoskuldsättningen i olika valutor (se diagram 3.5 och 3.6). Derivatinstrument används också för att inom fastställda riktlinjer och ramar ta begränsade valuta- och räntepositioner gentemot riktmärket. Derivatinstrumenten ingår inte i statsskuldsbegreppet, däremot belastas statsbudgeten av ränteutgifter på såväl lån som derivattransaktioner. Under utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning i volym 2 redovisas en resultatbedömning av upplåning och statsskuldsförvaltning. Diagram 3.5 Valutaskulden exklusive derivattransaktioner, Diagram 3.6 Valutaskulden inklusive derivat transaktioner, 6.3 Faktorer som påverkar ränteutgifterna Ränteutgifternas storlek är en funktion av ett flertal olika faktorer. Grundläggande är statsskuldens storlek, statens lånebehov samt ränte- och valutakursutvecklingen. Dessa faktorer är avgörande för den underliggande nivån i räntebelastningen sett över en längre tidsperiod. Ränteutgifternas fördelning mellan enskilda år påverkas emellertid också av tekniska faktorer i form av olika emissionstekniker som tillämpar. Exempel på upplåningsmetoder som kan ge stora sådana tekniska effekter på ränteutgifterna som påverkar det finansiella sparandet är emissioner av nollkupongobligationer samt benchmarklån. För nollkupongobligationer tas lånets sammanlagda ränta upp som utgifter för statsskulden först vid förfallotidpunkten. På detta sätt skjuts betalningarna av statskuldräntorna . Vid emission av benchmarklån uppkommer över- eller underkurser när marknadsräntan avviker från de emitterade lånens fasta kupongräntor. En överkurs är ett pris över obligationens nominella värde, som innebär att långivaren ersätter med den nuvärdesberäknade mellanskillnaden mellan kupongräntan och marknadsräntan för lånets återstående löptid. Denna ersättning räknas av från ränteutgifterna och reducerar därmed nettot av ränteutgifterna vid upplåningstillfället, som ränteutgifterna blir högre kommande år genom att förbinder sig att betala en högre ränta än marknadsräntan. Vid emission till underkurs gäller det motsatta. I de totala, lånebehovspåverkande ränteutgifterna ingår också realiserade kurs- och valutadifferenser som en icke försumbar del. Uppköp och byten i syfte att jämna ut förfalloprofilen samt för att snabbt få upp likviditet i nya lån ingår som ett led i aktiva skuldförvaltning. Analogt med vad som gäller när lån emitteras uppstår i dessa fall över- och underkurser. Vid uppköp till överkurs realiserar en kursförlust, eftersom långivaren måste ersättas med den nuvärdesberäknade mellanskillnaden mellan kupong- och marknadsränta för lånets återstående löptid. blir de ordinarie, i det finansiella sparandet inkluderade, räntorna lägre kommande år, eftersom uppköp till överkurs innebär att lånet kan refinansieras till en lägre räntenivå. Tvärtom innebär uppköp till underkurs en realiserad kursvinst, som ränteutgifterna blir högre kommande år. Uppköp till någon form av kursdifferens - positiv eller negativ - innebär således enbart en omfördelning av ränteutgifter över tiden. Valutaskulden omvärderas löpande till aktuella valutakurser. Statsbudgeten belastas emellertid inte med orealiserade omvärderingar, utan först av de realiserade valutakursdifferenser som uppstår när lånen eller derivatinstrumenten förfaller. Valutadifferenserna är en funktion av växelkursrörelser sedan de förfallande instrumenten emitterades och uppvisar därför såväl ett oregelbundet mönster mellan åren, som stor volatilitet beroende på förändrade växelkursförutsättningar. 6.4 Periodiserade ränteutgifter Den budgetpåverkande redovisningen av stats- skuldräntorna är utgiftsmässig, dvs. baserad på hur mycket som betalas . Ränteutgifterna blir därmed starkt beroende av vilka typer av upplåningstekniker som tillämpas och kan uppvisa stora svängningar mellan åren som inte direkt kan hänföras till den underliggande skuld-, ränte- och valutakursutvecklingen . När kostnaderna för statsskulden utvärderas bör fokus i stället främst ligga på hur mycket räntekostnader som genereras . I tabell 3.3 redovisas även periodiserade ränteutgifter för statsskulden.