prop · GM0372 · 1999-01-01 00:00:00 — Men forskning inom rättspsykiatrin kan ha en mängd andra inriktningar, t.ex. projekt där un- dersökningen tas som utgångspunkt för vad som därefter händer med en person och projekt där man hos psykiskt störda lagöverträdare söker risk- faktorer i barndomen. Man kan alltså förvänta sig att forskning kan komma att bedrivas som är relevant i förhållande till RMV:s ansvarsom- råde. Ändamålet utvecklingsarbete talar givetvis också för RMV. För RMV talar också att merparten av de uppgifter som skall ingå i det rättspsykiatriska forskningsregistret redan finns hos denna myndighet. De andra lösningarna innebär att känsliga personuppgifter i större ut- sträckning skall sändas till en annan myndighet. En ytterligare fördel med att lägga ansvaret för registret hos RMV är att en stor del av det bakomliggande aktmaterialet finns hos RMV, vilket bör underlätta t.ex. forskningsarbete. Man bör vidare beakta att den personuppgiftsansvarige skall vara an- svarig för den verksamhet för vilken registret förs. RMV är därför väl lämpat som personuppgiftsansvarig, inte minst med hänsyn till det ansvar för forsknings- och utvecklingsarbete inom den rättspsykiatriska under- sökningsverksamheten som RMV har enligt förordningen (1991:944) om instruktion för rättsmedicinalverket. Regeringen anser mot bakgrund av ovanstående att RMV bör vara per- sonuppgiftsansvarigt. 13 Registrets innehåll Regeringens förslag: I det rättspsykiatriska forskningsregistret skall det få registreras uppgifter om personer som har genomgått rättspsy- kiatrisk undersökning eller undersökning enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. eller motsvarande undersökningsformer enligt äldre lagstiftning, under förutsättning att uppgifterna inte härrör från ett brottmål där åtalet mot den undersökte i dess helhet har ogillats. Registrering får inte ske förrän domen har vunnit laga kraft. Endast vissa närmare preciserade uppgifter skall få registreras. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I utredningens förslag finns dock inte kravet på att domen skall ha vunnit laga kraft med. Det framgår inte heller att uppgift om påföljds- eftergift skall få registreras. Remissinstanserna: De flesta tillstyrker eller har inget att erinra. Hov- rätten för Nedre och anser att Rättsmedicinal- verket (RMV) skall avvakta lagakraftvunnen dom innan några uppgifter registreras. Kammarrätten i ifrågasätter om det för registre- ring skall vara tillräckligt att en person fällts till ansvar för en brottslig gärning, det vill säga även om gärningen helt saknar relevans för den rättspsykiatriska undersökningen. anser att även uppgift om påföljdseftergift och uppgifter från de vårdintyg som utfärdats i en- lighet med 5 § lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård bör få registre- ras. Riksåklagaren anser att när åtalsunderlåtelse meddelas för personer som genomgår rättspsykiatrisk vård är det angeläget att uppgifter om den nya brottsligheten som beslutet omfattar tillförs registret. Kriminal- vårdsstyrelsen anser att med den föreslagna uppbyggnaden av registret går värdefull information om intet avseende psykiatrisk vård av häktade och fängslade som på frivillig väg överförs till sjukhus för psykiatrisk vård. anser att de uppgifter som skall få fin- nas i registret inte beaktar de behov som finns vid forsknings- och ut- vecklingsarbete vid vård och behandling. Samma remissinstans finner det också märkligt att den grupp patienter som dömts till rättspsykiatrisk vård på annat sätt än efter ett läkarintyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. eller en rättspsykiatrisk under- sökning är exkluderad. Skälen för regeringens förslag Utgångspunkter En utgångspunkt för bedömningen av vilket innehåll det rättspsykiatriska forskningsregistret skall ha är att registret skall avse forskning inom rättspsykiatrin och utvecklingsarbete inom den rättspsykiatriska under- sökningsverksamheten. Vid bedömningen av vilka uppgifter registret skall få innehålla måste vidare ställning tas till vilka personer som skall få registreras och från vilka stadier i det straffrättsliga förfarandet som registrering bör aktualiseras. Därefter bör närmare övervägas vilka upp- gifter om en person som skall få registreras från de olika stadierna. Vid samtliga dessa överväganden måste behovet av uppgifterna för forskning och utvecklingsarbete vägas mot integritetsaspekten. De personer som kan bli aktuella är de som har genomgått rättspsykiat- risk undersökning eller undersökning enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. samt de som blivit föremål för rättspsykiatrisk vård, oavsett vilken form av beslut som legat till grund för detta. Det faktum att en person har genomgått antingen rättspsykiat- risk undersökning eller undersökning enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. har av alla som uttalat sig i frå- gan ansetts ha sådan fundamental betydelse både för forskning och ut- vecklingsarbete att uppgifter om personen skall ingå i registret. Detta framstår enligt regeringens mening som en rimlig utgångspunkt. Åtal som helt eller delvis ogillas En viktig fråga är hur man skall se på de fall där åtalet mot den under- sökte helt eller delvis ogillas. Frågan är principiellt viktig även om an- delen ogillade åtal efter rättspsykiatrisk undersökning är liten. Registreringen utgör i sig inte någon sanktionsform. Men den yttersta grunden för en undersökning är alltid en misstanke om brott. Ogillas åtalet, skall den tilltalade anses oskyldig. Att ändå bevara uppgifter från undersökningen får anses innebära en större integritetskränkning än vid en fällande dom. Utredningen fann vid kontakter med forskare att den dominerande uppfattningen var att de fall där åtalet ogillats är av mindre intresse än när åtalet bifallits. Regeringen finner att integritetsintressena klart väger över i dessa fall och att uppgifter om personer som i och för sig undersökts men där åtalet har ogillats inte skall ingå i registret. Vid den närmare gränsdragningen finns dock ytterligare frågor att ta ställning till. Skall brottet som den tilltalade döms för ha någon särskild koppling till undersökningen? Skall man kräva att någon särskild påföljd har dömts ut? Skall skälen till ett ogillande ges någon betydelse? Gräns- dragningen måste göras på ett klart och tydligt sätt för att minimera gränsdragningsproblem och för att göra det lätt för den personupp- giftsansvarige att på objektiva grunder avgöra om registrering skall ske. Gränsdragningen måste också vara acceptabel från forskningssynpunkt. Att som förutsättning för registrering kräva att den tilltalade fälls till ansvar för den gärning som har föranlett undersökningen framstår som mindre lämpligt. Det kan förekomma att åtal väcks för nya gärningar se- dan undersökningen avlutats. Undersökningen kan vara lika relevant för dessa gärningar, även om den tilltalade skulle frikännas från åtalet på den punkt som föranlett undersökningen. Att påföljden har bestämts till böter behöver inte heller betyda att brottet saknar relevans för undersökningen. Exempelvis kan omständigheter som att den tilltalade till följd av brottet drabbats av allvarlig kroppsskada eller att han försökt förebygga, av- hjälpa eller begränsa skadeverkningarna av brottet m.m. (se 29 kap. 5 § ) leda till att böter döms ut för ett brott som normalt leder till en strängare påföljd. Regeringen anser att skälen för en ogillande dom inte skall ha någon betydelse utan integritetsintressena skall få väga över i samtliga fall. Re- geringen finner att övervägande skäl talar för att utesluta endast de fall där åtalet helt har ogillats. Det skall för registrering inte krävas att en på- följd har dömts ut, utan vara tillräckligt att personen dömts till ansvar för en brottslig gärning. Den föreslagna gränsdragningen torde vara enklast att tillämpa i praktiken och ger också ett med hänsyn till registrets ända- mål rimligt urval av personer. Domen skall ha vunnit laga kraft En annan principiellt viktig fråga är om registrering av uppgifter om en person skall få ske innan domen i det aktuella målet har vunnit laga kraft. Ur integritetssynpunkt är det en klar fördel om man avvaktar denna tid- punkt. Den tidsutdräkt som detta förorsakar är inte så stor att den orsakar några beaktansvärda olägenheter för forskningen. Tvärtom är det en för- del om det när uppgifter registreras står klart att domstolsprövningen är avslutad. Om registrering får ske innan domen har vunnit laga kraft finns ju risken att uppgifter måste tas bort från registret i efterhand. Rege- ringen anser därför att uppgifter om en person skall få registreras i det rättspsykiatriska forskningsregistret först när domen i det aktuella brott- målet har vunnit laga kraft. Detta gäller således även uppgifter från un- dersökningsstadiet. Rättspsykiatrisk vård Att en person genomgår rättspsykiatrisk vård skulle kunna vara ett krite- rium som innebär att uppgifter om denne får ingå i registret. har i och för sig den som genomgår sådan vård redan genomgått rättspsykiat- risk undersökning eller undersökning enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. Som framgått av avsnitt 5.2 kan dock en person bli föremål för rättspsykiatrisk vård utan att ha ge- nomgått någon sådan undersökning. Från forskarhåll har denna grupp bedömts som mindre intressant. Ett skäl är att man inte har samma uppgifter från det inledande stadiet att ställa mot andra uppgifter som kan registreras. Ett annat skäl är att annan psykiatrisk vård i och för sig är lika intressant. Att uppgifter om en per- son skulle förekomma i registret utan att denne har undersökts eller ge- nomgått rättspsykiatrisk vård kan emellertid inte anses godtagbart (se nedan). Integritetsskäl medför därför att den grupp som genomgår rättspsykiatrisk vård utan att ha genomgått rättspsykiatrisk undersökning eller undersökning enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutred- ning i brottmål, m.m. inte skall ingå i registret. Sammanfattningsvis innebär det sagda att uppgifter om personer som har genomgått rättspsykiatrisk undersökning eller undersökning enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m., skall få ingå i registret såvida uppgifterna inte härrör från ett mål där åtalet i sin helhet ogillats och under förutsättning att domen i det aktuella målet har vunnit laga kraft. Uppgifter skall även få registreras om perso- ner som har genomgått motsvarande äldre undersökningsformer med andra beteckningar. Uppgifter som får registreras från undersökningsstadiet När det gäller undersökningsstadiet har inget framkommit som tyder på att ytterligare uppgifter än de som registreras i Rättspsykiatriska ärenderegistret är nödvändiga. Det handlar om uppgifter som rör perso- nen (personnummer, kön, medborgarskap osv. ), vilken brottslighet som är aktuell samt resultatet av undersökningen. Dessa uppgifter får anses som ett ganska snävt urval. Samtliga uppgifter har av företrädare för forskning och utvecklingsverksamhet betraktats som nödvändiga. Enligt 22 § personuppgiftslagen (1998:204) får uppgifter om person- nummer behandlas utan samtycke bara när det är klart motiverat med hänsyn till ändamålet med behandlingen, vikten av en säker identifiering eller något annat beaktansvärt skäl. I detta fall anser regeringen att be- handlingen av personnummer motiverad. De synnerligen integritetskäns- liga uppgifter som skall hanteras medför att en säker identifiering är nöd- vändig. Personuppgifter och övriga uppgifter som används i Rättspsykiatriska ärenderegistret bör således få förekomma i det rättspsykiatriska forsk-ningsregistret. Åldern kan dock utläsas ur person- numret och behöver därför inte anges särskilt. Uppgifter som får registreras från domstolsstadiet Även vad gäller domstolsstadiet skall samma uppgifter som före- kommer i Rättspsykiatriska ärenderegistret få registreras. Det rör sig också här om ett begränsat antal uppgifter: utgången i ansvarsdelen, av- görandet i påföljdsfrågan samt eventuella beslut om utvisning. Beträff- ande påföljdsfrågan skall utdömd påföljd men även uppgift om eventuell påföljdseftergift få registreras. När det gäller frågan om registrering av uppgifter om brottslighet som omfattas av beslut om åtalsunderlåtelse måste beaktas att det i dessa fall inte har skett någon domstolsprövning över huvud taget. Beslut om åtals- underlåtelse fattas av åklagare. Mot bakgrund av det här uppställda kra- vet på domstolsprövning och lagakraftvunnen dom innan registrering får ske framstår det inte som rimligt ur integritetssynpunkt att tillåta registe- ring av uppgifter av detta slag, där det inte meddelats någon dom över huvud taget rörande den aktuella brottsligheten. Uppgifter som får registreras från verkställighetsstadiet En fråga är om uppgifter om annan psykiatrisk vård än rättspsykiatrisk vård skall få ingå i registret. Registrering av all psykiatrisk slutenvård under verkställigheten oav- sett påföljd synes föra för långt. När det gäller uppgifter om rättspsykiat- risk vård finns en naturlig koppling till ändamålen forskning och ut- vecklingsarbete inom det rättspsykiatriska området. Skyddet för den per- sonliga integriteten gör sig vidare starkare gällande vid registrering av uppgifter om frivillig psykiatrisk vård än vid registrering av uppgifter om tvångsvård. I allmänhet torde också vårdtillfällen som avser rättspsykiat- risk vård i högre utsträckning vara relevanta i förhållande till undersök- ningsverksamheten. Ytterligare ett argument mot att tillåta registrering i det rättspsykiatriska forskningsregistret av uppgifter om annan psykiat- risk vård än rättspsykiatrisk är att sambearbetningar med andra register ändå relativt ofta kommer att vara nödvändiga vid forskning. Vid sådan sambearbetning kan uppgifter om frivillig vård beaktas. Från verkställig- hetsstadiet bör därför endast uppgifter om rättspsykiatrisk vård få regist- reras. På verkställighetsstadiet kan detta bli aktuellt för dem som av domstol har överlämnats till rättspsykiatrisk vård eller dömts till fäng- else. Detta förslag innebär att det blir nödvändigt att registrera vissa upp- gifter om verkställighet av fängelsestraff. I annat fall blir det inte möjligt att begränsa uttagen från till den aktuella person- kretsen. Uppgifter om verkställighet av fängelsestraff kan också ha ett självständigt intresse från forskningssynpunkt. Man kan t.ex. se på skill- nader i verkställighetstider mellan dem som döms till fängelse respektive överlämnas till rättspsykiatrisk vård. De uppgifter som bör kunna registreras om verkställigheten av fäng- else är när verkställigheten påbörjats respektive avslutats, inklusive tid- punkter för villkorlig frigivning och avbrott i verkställigheten. När det gäller vårduppgifter bör uppgifter kunna registreras om tidpunkter för vård enligt LRV, var personen vårdats och vilka diagnoser som ställts i samband med utskrivning. Detta inkluderar uppgifter om flyttningar mellan olika vårdinrättningar och diagnoser som då ställts. Uppgifter bör även få registreras från förfluten tid. Detta är dock en- dast möjligt när det gäller uppgifter som redan finns i , alltså uppgifter om undersökningsstadiet och domstolsstadiet. 14 Uppgiftsskyldighet Regeringens förslag: respektive Kriminalvårdsstyrel- sen skall till lämna sådana uppgifter som finns hos respektive myndighet och som skall få ingå i det rättspsykiatriska forskningsregistret. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har något att erinra mot ut- redningens förslag, förutom Riksåklagaren som vill att man överväger ett förtydligande om att uppgiftsskyldighet även skall om- fatta uppgifter om den nya brottslighet som ett beslut om åtalsunderlåt- else avser. Bakgrunden till regeringens förslag: När det gäller rättspsykiatriska undersökningar skall utlåtandet över undersökningen enligt 7 § andra stycket förordningen (1991:1413) om rättspsykiatrisk undersökning överlämnas till bl.a. () så snart detta färdig- ställts. Intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. skall också överlämnas till RMV, vilket anges i 15 § för- ordningen (1992:289) om särskild personutredning i brottmål, m.m. När det gäller yttranden av rättsliga råd finns ingen författ- ningsenlig skyldighet att skicka dessa till RMV, men yttrandena skickas ändå dit enligt en tillämpad praxis. Domstolarna har en författningsenlig skyldighet att i vissa fall skicka domar till RMV. Om domstolen beslutar att en tilltalad skall överlämnas till rättspsykiatrisk vård och denne vistas på en enhet för rättspsykiatrisk undersökning, skall en kopia av domen skickas till RMV (22 § förord- ningen (1990:893) om underrättelse om dom i vissa brottmål, m.m.). I 30 § samma förordning anges en ytterligare situation där en kopia av domen skall skickas till RMV. Så skall ske, om en läkares eller Social- styrelsens yttrande över en rättspsykiatrisk undersökning av den tilltalade har inhämtats i målet. Domstolarna skickar i viss utsträckning också till RMV domar i mål där § 7-intyg har hämtats in. Någon författningsenlig skyldighet att göra detta finns dock inte utan förfarandet bygger på en hemställan från RMV till . Uppgifter om verkställighet av fängelse finns hos Kriminalvårdsstyrel- sen medan uppgifter om rättspsykiatrisk vård finns hos . Dessa myndigheter har inte någon skyldighet att skicka sådana uppgifter till RMV. Enligt 1 kap. 3 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess, förutom mot enskilda, även mot andra myndigheter. Om sekretess gäller även för de uppgifter som skall tillföras registret från andra myndigheter, kan alltså sekretesslagen utgöra ett hinder för utlämnande. Enligt 14 kap. 1 § sekretesslagen hindrar sekretess emellertid inte att en uppgift lämnas till en annan myndighet, om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. Från skall inhämtas dels uppgifter ur yttranden av det rättsliga rådet, dels uppgifter som har erhållit från sjuk- vårdsinrättningar. Här är 7 kap. 1 § sekretesslagen tillämplig. Enligt denna bestämmelse gäller sekretess inom hälso- och sjukvården för upp- gifter om den enskildes hälsotillstånd och andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Från kriminalvården skall inhämtas uppgifter om verkställigheten av fängelsestraff. Inom kriminalvården gäller sekretess för uppgift om en- skilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men eller att fara uppkommer för att nå- gon utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs, 7 kap. 21 § sekretesslagen. Är den dömde föremål för hälso- och sjukvård under verkställigheten gäller sedvanlig sekretess enligt 7 kap. 1 § för uppgifter som förekommer i den verksamheten. Domstolarna skall lämna uppgifter om utgången i ansvarsdelen, avgör- andet i påföljdsfrågan samt eventuella beslut om utvisning i mål där be- träffande den dömde har utfärdats ett rättspsykiatriskt utlåtande eller ett intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brott- mål, m.m. Det rör sig alltså om vissa begränsade uppgifter i domslutet. Hos domstolarna är det i första hand sekretessbestämmelserna i 7 kap. 22 § sekretesslagen som kan bli tillämpliga. Enligt denna paragraf gäller sekretess hos domstol i brottmål för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden som framkommer vid särskild perso- nutredning, rättspsykiatrisk undersökning eller annan sådan utredning, om det av särskild anledning kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Därutöver finns vissa särskilda regler om vad som sker med sekretessbelagda uppgifter som har förebringats vid en förhandling eller tagits in i en dom. När det gäller uppgifter i domar kan i korthet nämnas att sekretessen består en- dast om domstolen i domen förordnar om detta. Uppgifter i själva dom- slutet kan sekretessbeläggas endast i undantagsfall. Skälen för regeringens förslag: Ett skäl för att författningsreglera till- förandet av uppgifter till det rättspsykiatriska forskningsregistret är att tillförsäkra att uppgiftslämnandet fungerar i praktiken. Det är emellertid också så att sekretesslagens bestämmelser innebär att en sådan reglering oftast torde vara en förutsättning för att uppgifterna skall kunna tillföras registret. Den i bakgrundsavsnittet redovisade sekretessregleringen för uppgifter hos och medför att uppgiftsskyl- dighet bör föreskrivas i lag eller förordning, om inte sådan skyldighet redan är föreskriven. Sekretessen torde i och för sig normalt inte hindra domstolarna från att skicka domar till RMV i mål där intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. har hämtats in. saknas dock författningsenlig skyldighet för domstolarna att expediera domar till RMV i sådana mål och domar skickas in i endast ungefär hälften av mål- en. En sådan skyldighet bör därför ställas upp. Regeringen avser att komplettera förordningen (1990:893) om underrättelse om dom i vissa brottmål, m.m. Efter denna komplettering kommer domstolarna att vara skyldiga att till RMV expediera domen i samtliga mål där rättspsykiatrisk undersökning gjorts eller intyg enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. har hämtats in. Enligt tidigare nämnda 7 kap. 1 § sekretesslagen gäller sekretessen inom hälso- och sjukvården även i annan medicinsk verksamhet. Som exempel på sådan verksamhet anges bl.a. rättspsykiatrisk undersökning. En fråga är om uppgifter som förekommer i den rättspsykiatriska un- dersökningsverksamheten hos RMV kan utan hinder av sekretess lämnas vidare till en verksamhet inom RMV som avser förande av ett register för forskning och utvecklingsarbete. Detta beror på om den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten i förhållande till register- verksamheten är att anse som en sådan självständig verksamhetsgren inom RMV som avses i 1 kap. 3 § andra stycket sekretesslagen. Det rättspsykiatriska forskningsregistret skall avse forsknings- och ut- vecklingsarbete inom rättspsykiatrin. Sannolikt kommer viss forskning att ta sikte på spörsmål inom rättspsykiatrin som saknar en direkt kopp- ling till RMV:s verksamhet och ansvarsområde. Men registret lär också komma att utgöra stöd för forskning inom rättspsykiatrin som är av direkt betydelse för verkets verksamhet och ansvarsområde. Dessutom skall registret få användas för utvecklingsarbete, något som RMV enligt sin instruktion skall svara för. Verksamheten i stort som avser utvecklings- arbete och stöd åt forskning kan inte anses som en självständig verksam- het gentemot undersökningsverksamheten. Verksamheten i anslutning till det rättspsykiatriska forskningsregistret får anses ha sådant samband med övrig verksamhet att inte heller denna bör anses som en självständig verksamhetsgren. Någon författningsreglering av tillförandet till registret av uppgifter som förekommer i undersökningsverksamheten är således inte nödvändig. 15 Information och samtycke Regeringens förslag: Information skall lämnas till den enskilde när denne i målet registreras i det rättspsykiatriska forskningsregistret. skall såsom personupp- giftsansvarigt ansvara för att informationen lämnas och att den har ett visst innehåll. Något krav på samtycke införs inte. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Nästan alla remissinstanser tillstyrker utredning- ens förslag eller har inget att erinra mot det. Mental Hälsa (RSMH) anser att grundregeln måste vara informerat sam- tycke vid all dataregistrering av personuppgifter. Undantag förutsätter att brukarorganisationen får inflytande över registrets användning. Bakgrunden till regeringens förslag: I personuppgiftslagen (1998:204) regleras samtycke och information på olika ställen.