prop · GM0392 · 1999-01-01 00:00:00 — och rådet beslutade vidare om en ändring (direktiv /51/EG) av rådets direktiv /387/EEG och 92/44/EEG för anpassning till en konkurrensutsatt miljö på telekommu- nikationsområdet (EGT L 295, 29.10.1997, s. 23). Föreskrifter om sådana frågor som behandlas i de nämnda direktiven finns huvudsakligen i telelagen (1993:597). Lagen trädde i kraft . Bestämmelserna i lagen syftar till att enskilda och myndig- heter skall få tillgång till effektiva telekommunikationer till lägsta möj- liga samhällsekonomiska kostnad. Häri ligger bl.a. att var och en skall få möjlighet att från sin stadigvarande bostad eller sitt fasta verksamhets- ställe utnyttja telefonitjänst till ett rimligt pris inom ett allmänt tillgäng- ligt telenät. Med begreppet effektiva telekommunikationer avses varje form av telekommunikation av betydelse från allmän synpunkt. Utöver den grundläggande telefonitjänsten nämns i förarbetena särskilt data- kommunikation av sådan kvalitet att den överföringskapacitet som till- handahålls genom telefonitjänsten, dvs. datakommunikation via låghas- tighetsmodem, inte är tillräcklig (prop. 1992/93:200 s. 76). Lagens syfte uppnås genom att i tillståndsvillkor har ålagts att tillhandahålla fast telefoni åt var och en som efterfrågar denna tjänst. Rimliga priser säkerställs genom ett bemyndigande i lagen för regeringen att meddela bestämmelser om pristak. Denna möjlighet har regeringen utnyttjat i fråga om abonnemangsavgifter (SFS 1997:400). Tele- operatörerna får enligt 16 §, vid sidan av normala kommersiella villkor, inte ställa upp andra krav för anslutning till telenät än sådana som är nödvändiga för att möjliggöra samverkan mellan teletjänster eller som behövs för att förebygga att nätet eller dess användare skadas eller att nätets drift störs. För att tillhandahålla vissa teletjänster, bl.a. telefonitjänst till fast nät- anslutningspunkt och nätkapacitet krävs att detta anmäls hos som är tillsynsmyndighet på teleområdet. Har verksamheten en större omfattning föreligger även en tillståndsplikt. Ett tillstånd skall beviljas om inte den sökande saknar förutsättningar att bedriva verksamheten varaktigt och med god kapacitet och kvalitet. Teleoperatö- rerna skall enligt sina tillståndsvillkor vid tillhandahållandet av tjänsten uppfylla kvalitetskrav i fråga om leveranstid, felavhjälpning, framkom- lighet och driftsäkerhet. Det åligger teleoperatörer som tillhandahåller anmälningspliktiga tjänster att medverka till att telemeddelanden kan förmedlas till samhäl- lets alarmerings- och räddningstjänst och att bedriva nummerupplysning. skall enligt sina tillståndsvillkor dessutom ge ut en tryckt tele- katalog och i viss utsträckning upprätthålla telefonautomater. Tillståndshavarnas taxor för samtal inom det fasta telenätet och för tillhandahållande av nätkapacitet skall grunda sig på tillståndshavarnas kostnader. Taxorna skall hållas allmänt tillgängliga av tillståndshavarna. 4.2 Direktiv 4.2.1 Teledataskyddsdirektivet Syftet med direktiv /66/EG (teledataskyddsdirektivet) är att genom en harmonisering av medlemsstaternas bestämmelser om behandling av per- sonuppgifter säkerställa en likvärdig nivå på integritetsskyddet. Direkti- vet syftar vidare till att säkerställa fri rörlighet inom gemenskapen för personuppgifter inom telekommunikationsområdet och för teleutrustning och teletjänster. Bestämmelserna är avsedda att precisera och komplettera dataskydds- direktivet. Till skillnad från det direktivet är bestämmelserna i tele- dataskyddsdirektivet avsedda att skydda berättigade intressen även hos abonnenter som är juridiska personer. Direktivet skall tillämpas inom gemenskapen på behandling av personuppgifter i samband med tillhanda- hållande av teletjänster inom allmänt tillgängliga telenät. Detta direktiv omfattar all behandling av personuppgifter på de områden direktivet reglerar och är inte som dataskyddsdirektivet begränsat till behand- ling av personuppgifter som helt eller delvis är automatiserad eller, om behandlingen inte är automatiserad, ingår i eller är avsedd att ingå i ett register. Direktivet skall inte tillämpas på verksamheter som faller utanför ge- menskapsrättens tillämpningsområde, t.ex. försvaret, statens säkerhet och statlig verksamhet inom straffrättsområdet. Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig teletjänst skall vidta lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder för att säkerställa säker- heten i sina tjänster. Om det föreligger särskilda risker för säkerheten i telenätet skall abonnenterna informeras om detta och hur risken kan av- hjälpas. Medlemsstaterna skall vidare säkra telehemligheten vid kom- munikation i telenäten. De skall särskilt förbjuda avlyssning, uppfång- ande med tekniskt hjälpmedel, lagring eller andra sätt på vilka kommuni- kationen kan fångas upp av andra än användarna utan deras samtycke. Detta gäller inte när sådana åtgärder är tillåtna enligt lag, t.ex. med hän- syn till rikets säkerhet eller i samband med förundersökning av brott. Uppgifter om abonnenter och användare som teleoperatören behandlar för att koppla upp samtal skall utplånas eller åtminstone avidentifieras vid samtalets slut. Nödvändiga uppgifter för fakturering av abonnenter och för betalning av samtrafikavgifter får dock behandlas under pre- skriptionstiden. Direktivet innehåller vissa bestämmelser som gäller tjänsten nummer- presentation. Den som ringer upp skall ha möjlighet att hindra att hans eller hennes telefonnummer visas för den uppringde. Denne skall i sin tur ha möjlighet att förhindra att sådana samtal kopplas fram där num- merpresentation förhindrats. Det skall vidare vara möjligt att lagra uppgifter om dessa samtal hos teleoperatören för att kunna spåra okynnessamtal eller andra störande samtal. Organisationer som handhar nödsamtal skall kunna förhindra att nummerpresentationen åsidosätts. Om ett samtal vidarekopplas till ett annat nummer skall den uppringde kunna förhindra att det uppkopplade numret visas hos den som ringer upp. Det skall också vara möjligt för abonnenten att förhindra vidarekopp- ling av andra till dennes telefonnummer. Personuppgifter i tryckta eller elektroniska kataloger som är tillgäng- liga för allmänheten eller som kan erhållas genom nummerupplysningen skall enligt direktivet begränsas till vad som krävs för att identifiera en särskild abonnent, såvida inte abonnenten gett sitt uttryckliga samtycke till att kompletterande personuppgifter publiceras. Abonnenten skall ha rätt bl.a. att på begäran bli struken ur katalogen och att ange att hans eller hennes personuppgifter inte får användas för direkt marknadsföring. I direktivet föreskrivs att användningen av automatiska uppringnings- system utan mänsklig medverkan och telefax för direkt marknadsföring bara är tillåtet om abonnenten har gett sitt samtycke. När det gäller an- vändningen av andra teletjänster (t.ex. telefoni och elektronisk post) för direkt marknadsföring ger direktivet medlemsstaterna två alternativa möjligheter. Direkt marknadsföring med sådana tjänster kan antingen vara förbjuden om inte abonnenten har lämnat sitt samtycke till använd- ningen eller tillåten om inte abonnenten har motsatt sig denna. Denna fråga kommer att behandlas en departementspromemoria som för närva- rande håller på att utarbetas på (Konsumentenheten). Slutligen föreskriver teledataskyddsdirektivet att dataskyddsdirektivets bestämmelser om rättslig prövning, ansvar och sanktioner skall gälla för de nationella bestämmelser som antas med anledning av det förstnämnda direktivet. Teledataskyddsdirektivet skall vara genomfört med undantag för bestämmelser om telesekretess, vilka skall vara genomförda . Teledataskyddsdirektivet finns i bilaga 5. 4.2.2 Taltelefonidirektivet antog rådet direktiv /387/EEG om upprättandet av den inre marknaden för teletjänster genom att tillhandahålla öppna nät, det s.k. ramdirektivet. I ingressen till direktivet anges att förutsättningarna för att tillhandahålla öppna nät måste överensstämma med vissa principer och inte får förhindra tillgång till nät och tjänster annat än av hänsyn till allmänintressen, i direktivet betecknade som väsentliga krav. Direktivet gäller harmoniseringen av villkoren för öppen och effektiv tillgång till och användning av allmänt tillgängliga telenät och, i tillämp- liga delar, allmänt tillgängliga teletjänster. Dessa villkor måste vara grundade på objektiva kriterier, vara öppna och publiceras på lämpligt sätt, garantera likformighet vid anslutning och får inte vara diskrimine- rande. Villkoren får enligt direktivet inte hindra tillgången till nät eller tjänster om de inte är grundade på väsentliga krav. Dessa är säkerheten vid nätdrift, underhåll av nätets integritet, samverkan mellan tjänster i berättigade fall och skydd av data i tillämpliga fall. I direktivet förutsattes att ytterligare direktiv skulle antas för särskilda tjänster. Ett sådant antogs om tillhandahållande av öppna nät för förhyrda förbindelser (92/44/EEG). Direktivet innehåller bl.a. krav på att taxorna för förhyrda förbindelser skall vara kostnadsorienterade. antogs och rådets direktiv /62/EG om tillhandahållande av öppna nät (ONP) för taltelefoni. ONP är en förkortning av det engelska begreppet Provision som betyder tillhandahållande av öppna nät. Direktivet innehåller be- stämmelser om bl.a. offentliggörande av information, mål för leveransti- der och tjänstens kvalitet, abonnemangsavtalet, taxeprinciper och prin- ciper för kostnadsredovisning. Bestämmelserna riktar sig till teleorgani- sationer, vilka enligt direktivet är sådana teleoperatörer som av medlems- staterna har tilldelats exklusiva eller speciella rättigheter på telekommu- nikationsområdet. När ovannämnda direktiv antogs fanns en marknad där teleoperatö- rerna åtnjöt exklusiva rättigheter i fråga om tillhandahållandet av telenät och teletjänster. Eftersom medlemsstaterna enats om att samtliga sådana rättigheter inom gemenskapen skulle vara avskaffade behövde direktiven anpassas till den nya situationen. Genom direktiv /51/EG antogs vissa ändringar i ramdirektivet och i direktivet om förhyrda förbindelser. Som väsentliga krav betecknas i den nya lydelsen av ramdirektivet även skydd av miljö och mål för stads- och regionplanering samt ett effektivt utnyttjande av frekvensområdet och undvikande av skadliga störningar mellan radiobaserade telekommuni- kationssystem och andra rymd- eller markbaserade tekniska system. I direktivet om förhyrda förbindelser genomfördes bl.a. den ändringen att kravet på kostnadsorientering av taxorna inte får tillämpas på den som inte har ett betydande inflytande på marknaden. Enligt direktivet kan den nationella regleringsmyndigheten besluta att inte tillämpa detta krav när det råder faktisk konkurrens på den relevanta marknaden för förhyrda förbindelser som yttrar sig i taxor som rättar sig efter en sådan konkur- rens. antogs och rådets direktiv /10/EG. Det nya taltelefonidirektivet ersätter direktiv /62/EG. Direktivet rör harmonisering av villkor för öppen och effektiv tillgång till och använd- ning av fasta allmänt tillgängliga telefonnät och fasta allmänt tillgängliga telefonitjänster på öppna och konkurrensutsatta marknader i enlighet med principerna om tillhandahållande av öppna nät (ONP). Syftet med direktivet är att säkerställa tillgången till fasta allmänt till- gängliga telefonitjänster av god kvalitet inom hela gemenskapen och att fastställa det utbud av tjänster till överkomliga priser som alla användare skall ha tillgång till (s.k. samhällsomfattande tjänster). Sådana tjänster är enligt direktivet bl.a. tillgång till en anslutning till det fasta allmänt tillgängliga telefonnätet och till en nummerupplys- ningstjänst som omfattar samtliga teleoperatörers abonnenter. Det skall också vara möjligt att avgiftsfritt nå samhällets alarmerings- och rädd- ningstjänst via nödnumret 112. Detta gäller även från telefonautomater. Abonnemangsavtal måste enligt direktivet innehålla vissa villkor, bl.a. om leveranstid för ny anslutning, de underhållstjänster som erbjuds och den kvalitetsnivå som är avtalad. Innehåller inte avtalet sådana villkor skall de nationella tillsynsmyndigheterna kunna kräva ändring i villko- ren. Direktivet innehåller även bestämmelser om offentliggörande av och tillgång till information, tjänsternas kvalitet, villkor för anslutning och användning samt om väsentliga krav. Det finns vidare bestämmelser om specificerade räkningar, taxeprinciper, principer för kostnadsredovisning och om avstängning av abonnemang. Direktivet, som trädde i kraft , skulle vara genomfört . Det nya taltelefonidirektivet finns i bilaga 6. 5 Ändringar i telelagen m.m. 5.1 Behandling av personuppgifter inom telekommunikationsområdet Regeringens förslag: Uppgifter som gäller särskilda telemeddelanden skall med vissa begränsade undantag utplånas eller avidentifieras vid samtalets slut eller när meddelandet nått mottagaren. Bestämmelser om skadestånd och rättelse vid behandling av person- uppgifter införs i telelagen. Bemyndigande lämnas för regeringen eller, efter regeringens bemyn- digande, tillsynsmyndigheten att i viss utsträckning meddela närmare föreskrifter om tillhandahållande av nummerpresentation, vidarekoppling och kataloguppgifter. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag (se promemorian s. 29). Remissinstanserna: anser att förslaget om utplå- ning av uppgifter försämrar polisens möjligheter att utreda brott. Data- inspektionen anser att förslaget lämnar alltför många oklarheter i fråga om vilket integritetsskydd de registrerade skall åtnjuta i fråga om person- uppgiftsbehandlingen i televerksamhet. Skälen för regeringens förslag: Syftet med teledataskyddsdirektivet är att genom en harmonisering av medlemsstaternas bestämmelser om behandling av personuppgifter säkerställa en likvärdig nivå på integri- tetsskyddet. Direktivet skall vidare säkerställa fri rörlighet inom gemen- skapen för personuppgifter inom telekommunikationsområdet och för teleutrustning och teletjänster. Bestämmelserna är avsedda att precisera och komplettera och rådets direktiv /44/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på be- handling av personuppgifter och det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet). Till skillnad från dataskyddsdirektivet är be- stämmelserna i teledataskyddsdirektivet även avsedda att skydda berätti- gade intressen hos abonnenter som är juridiska personer. Teledataskyddsdirektivet skall tillämpas inom gemenskapen på be- handling av personuppgifter i samband med tillhandahållande av tele- tjänster inom allmänt tillgängliga telenät. Direktivet omfattar all behand- ling av personuppgifter på de områden det reglerar och är inte som dataskyddsdirektivet begränsat till behandling av personuppgifter som helt eller delvis är automatiserad eller, om behandlingen inte är automati- serad, ingår i eller är avsedd att ingå i ett register. Direktivet skall inte tillämpas på verksamheter som faller utanför gemenskapsrättens tillämp- ningsområde, t.ex. försvaret, statens säkerhet och statlig verksamhet inom området för straffrätt. Teledataskyddsdirektivet innehåller förutom vissa definitioner bl.a. be- stämmelser om säkerhet, telehemligheter, trafik- och faktureringsdata, specificerade räkningar, presentation och skydd när det gäller identifie- ring av det anropande och uppkopplande numret, automatisk omstyrning, kataloger samt icke begärda samtal. Bestämmelser i teledataskyddsdirektivet om att uppgifter som angår särskilda telemeddelanden skall utplånas eller avidentifieras vid samta- lets slut eller när meddelandet nått mottagaren skall föras in i telelagen. Vidare skall bestämmelser om de i direktivet medgivna undantagen, för att fakturering av abonnenter och betalning av avgifter för samtrafik skall kunna ske samt vid marknadsföring av teletjänster om abonnenten gett samtycke, tas in i lagen. har i sitt remissvar angett att den föreslagna skyl- digheten att utplåna eller avidentifiera historiska teledatauppgifter i fall då telefonavlyssning m.m. inte förevarit hindrar polisens möjligheter att utreda brott. Regeringen har viss förståelse för styrelsens bedömning. Det är dock inte möjligt att införa vidare undantag från skyldigheten att ut- plåna teledatauppgifter än vad som föreslås i 50 § första stycket 1 telela- gen. Ett omfattande samarbete kring frågor om bekämpning av grov och organiserad brottslighet förekommer inom Europeiska unionens tredje pelare. Det kan mot bakgrund av remisskritik finnas anledning att inom ramen för detta samarbete återkomma till frågan om utnyttjande av teleuppgifter för brottsbekämpning. Enligt direktivet skall de nationella föreskrifter som genomför direkti- vet vara skadeståndssanktionerade. En bestämmelse om skadestånd vid behandling av personuppgifter införs med anledning härav i lagen. Be- stämmelsen behandlas närmare i författningskommentaren (55 §). Datainspektionen har i sitt remissvar bland annat efterlyst en precise- ring av vilka bestämmelser som skall gälla i olika situationer. En be- stämmelse om rättelse skall tas in i telelagen. I den mån särskild regle- ring på sådana områden inte sker i telelagen eller teleförordningen skall personuppgiftslagens bestämmelser gälla. Regeringen har i samband med tillkomsten av personuppgiftslagen analyserat de konstitutionella förutsättningarna för bemyndigande för normgivning på området (prop. 1997/98:44 s. 56 ff). Sammanfattningsvis kom regeringen fram till att de bemyndiganden som föreslogs i person- uppgiftslagen avsåg offentligrättsliga föreskrifter och att det i de ämnen som anges i 8 kap. 7 § 8 regeringsformen var möjligt att lämna bemyndi- gandena. anslöt sig till regeringens uppfattning (1997/98:KU18, rskr. 1997/98:180). De bemyndiganden för normgivning som föreslås skiljer sig inte i nu berört hänseende från bemyndigan- dena i personuppgiftslagen. Datainspektionen har hävdat att föreskrifter som myndighet meddelar med stöd av bemyndigandet i den föreslagna 52 § telelagen inte kan ges företräde före bestämmelser i personuppgiftslagen. Avvikelsen från per- sonuppgiftslagen görs emellertid med stöd i en annan lag och en annan förordning. Det föreslagna bemyndigandet i 52 § telelagen strider som sådant inte heller mot regeringsformen. 5.2 Nya taltelefonidirektivet m.m. Regeringens förslag: måste innehålla vissa villkor, bl.a. om leveranstid, kvalitet och om hur fel skall avhjälpas. får befogenhet att förelägga parter att ändra av- talet på visst sätt. Information om abonnemangsvillkor skall vara kor- rekt och tydlig. Föreskrifter införs med bl.a. krav på specificerade räkningar och preciseringar om vad som skall gälla vid avstängning av abonnemang. Teleoperatörer som tillhandahåller telefonitjänst till fast nätanslut- ningspunkt och som har ett betydande inflytande på marknaden skall informera tillsynsmyndigheten och andra berörda användare vid större förändringar i nätet som begränsar tillgängligheten. Om det inte är möjligt för en abonnent som byter operatör att få be- hålla sitt tidigare nummer (nummerportabilitet) skall denne på begä- ran av abonnenten mot skälig ersättning vidarekoppla samtal till det nya numret eller hänvisa till detta nummer. Skyldigheten att tillämpa kostnadsgrundade taxor skall enbart om- fatta teleoperatörer som har ett betydande inflytande på marknaden och som tillhandahåller telefoni mellan fasta nätanslutningspunkter eller hyrda förbindelser. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. Remissinstanserna: Kommunikationsforskningsberedningen finner att införlivandet av direktiven i telelagen verkar komplicerat och ogenom- skinligt varför direktiven i stället borde fastställas i särskild lag där den principiella grundnivån ges, oberoende av vilken teknisk lösning som i praktiken för tillfället avses. Statskontoret anser det mindre lämpligt att begreppet skälig , som i promemorian används på flera håll för de vill- kor som skall gälla för dominerande aktörer, används i lagen eftersom det lämnar betydande tolkningsutrymme och därmed kan ha en konkurrens- hämmande effekt. anser att konkurrensen främjas ge- nom asymmetrin i telelagen vad gäller kraven på företag med betydande marknadsinflytande och övriga företag. anser att det är otillfredställande att endast kunna hänvisa konsumenter till domstol var- för ett tvistlösande organ för telefrågor borde tillskapas. I övrigt tillstyr- ker verket att tillsynsmyndigheten skall få besluta om avtalsändringar. och bejakar ända- målen med förslagen men noterar att den avreglerade telemarknaden är på väg att bli reglerad igen. och anser att branschöverenskommelser enligt den svenska modellen kan ersätta den föreslagna detaljreglering av abonnetvillkor. anser att förslaget på flera punkter inte överensstämmer med svenska lagstiftningsprinciper utan blir alltför detaljerad och inte harmoniserar med telelagens karaktär av ramlag och dess övriga bestämmelser. anser att förslaget vad gäller nummerportabilitet och vida- rekoppling är oklart. Bolaget finner att den valda lösningen kräver en särskild organisation, bl.a. för en gemensam referensdatabas, vilken inte presenterats. Skälen för regeringens förslag: och anser att branschöverenskommelser kan ersätta den före- slagna regleringen. Medlemsstaterna skall enligt artikel 5 i Rom- fördraget vidta alla lämpliga åtgärder, både allmänna och särskilda, för att säkerställa att de skyldigheter fullgörs som följer av fördraget eller av åtgärder som vidtagits av gemenskapens institutioner. Det kan därför inte överlämnas helt åt branschorganisationer och parter på telemarknaden att införliva de bestämmelser som direktivet innehåller. måste enligt artikel 10 taltelefonidirektivet åt- minstone innehålla villkor om leveranstid för ny anslutning, de typer av underhållsservice som erbjuds, system för ersättning eller återbetalning till abonnenter i de fall den tjänst som anges i avtalet inte tillhandahålls, en sammanfattning av hur ett förfarande för avgörande av tvister som rör påstådda överträdelser av direktivet inleds samt information om servi- cens kvalitetsnivåer. skall enligt nämnda artikel ha befogenhet att kräva ändring av avtalsvillkor på visst sätt. Regeringen finner att dessa ramvillkor för utformning av abonnemangsavtal lämpli- gen regleras i lag medan det närmare innehållet i villkoren kan anges i förordning eller föreskrifter och allmänna villkor som marknadens parter kommer överens om. I artikel 21 taltelefonidirektivet anges konsekvenserna för underlåten- het att betala abonnemangsräkningar. Regeringen anser att avbrytandet eller stängningen av teletjänst efter underlåtenhet att betala räkning skall regleras i lag. Att uttryckligen i lagen specificera tidsfrister och övriga villkor i betalningsanmaningen kan enligt regeringens mening förringa betydelsen av skyldigheten att betala inom rätt tid. Föreskrifter införs om bl.a vad som skall gälla vid avstängning av abonnemang och krav på spe- cificerade räkningar. anser att ett särskilt tvistlösande organ för telefrågor borde tillskapas. Några särskilda skäl för att tillskapa ett nytt tvistlösande organ för enbart teleområdet kan inte bedömas föreligga. Härvid beaktar regeringen att taltelefonidirektivets krav om tvistlösning avser tvister om påstådda överträdelser av bestämmelser i direktivet. Teleoperatörer som tillhandahåller telefonitjänst till fast nätanslut- ningspunkt och har ett betydande inflytande på en sådan marknad skall, om den avser att avbryta, avsevärt förändra eller begränsa tillgänglighe- ten av teletjänster i nätet, anmäla sådana åtgärder till tillsynsmyndigheten och andra berörda användare före genomförandet. Om nummerportabilitet inte är möjlig i operatörens fasta telenät skall denne på begäran av abonnent som byter operatör mot skälig ersättning vidarekoppla samtal till det nya numret eller hänvisa den som ringer upp till detta nummer.