prop · GM03124 · 1999-01-01 00:00:00 — Frågor om disciplinansvar eller åtalsanmälan enligt disciplinansvarslagen bör inte prövas av organ inom efter relationsändringen. På samma sätt som för övriga privaträttsliga subjekt bör frågor av detta slag i stället prövas av den myndighet som regeringen bestämmer (19 § andra stycket disciplinansvarslagen). Det bör anges i bestämmelsen att den är tillämplig även på ett registrerat trossamfund eller någon av dess organisatoriska delar. En sådan prövning skall enligt 2 kap. 1 § förordningen (1995:241) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. göras av . Efter relationsändringen bör de kyrkliga organen inte heller ha rätt att besluta i ersättningsärenden enligt disciplinansvarslagen. Regeringens förslag innebär att det behövs övergångsbestämmelser beträffande disciplinansvar och åtalsanmälan samt ersättningsskyldighet avseende disciplinansvariga som före relationsändringen har tjänstgjort hos en kyrklig kommun eller har fått ut materiel från en kyrklig kommun. Det måste vidare finnas övergångsbestämmelser i fråga om överklagande av beslut som har fattats av en kyrklig kommun. När det gäller disciplinansvariga som har tjänstgjort hos en kyrklig kommun bör frågor om disciplinansvar eller åtalsanmälan prövas av den myndighet som avses i 19 § andra stycket disciplinansvarslagen, dvs. den myndighet som har att pröva sådana frågor beträffande disciplinansvariga hos privaträttsliga subjekt. Det bör också vara denna myndighet som prövar frågor om ersättningsskyldighet för materiel som har lämnats ut till en disciplinansvarig för personligt bruk av en kyrklig kommun och som har förlorats eller skadats. Ett överklagande av ett beslut som har meddelats av en kyrklig kommun före relationsändringen bör skickas till samma myndighet. Som har påpekats är det enligt den nuvarande ordningen som är denna myndighet och det finns inte anledning att föreslå någon ändring på denna punkt. 5.5.3 Övriga lagändringar Regeringens förslag: Säkerhetsskyddslagen (1996:627) skall inte vara generellt tillämplig på och dess organisatoriska delar efter relationsändringen mellan staten och . och dess organisatoriska delar skall inte generellt omfattas av skyldigheten enligt lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd beredskap att vid höjd beredskap vidta de särskilda åtgärder i fråga om planering och inriktning av verksamheten, tjänstgöring och ledighet för personal samt användning av tillgängliga resurser som är nödvändiga för att uppgifterna skall kunna fullgöras. Regeringens bedömning: Arbetsgruppens förslag att det i 7 § andra stycket lagen om totalförsvar och höjd beredskap skall anges att bestämmelsen gäller trossamfund bör inte genomföras. Arbetsgruppens förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens. Arbetsgruppen föreslår också att det i 7 § lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd beredskap anges att bestämmelsen gäller för trossamfund. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inga invändningar mot förslagen. () ifrågasätter om det är lämpligt att helt undanta från säkerhetsskyddslagen, som inte bara handlar om rikets säkerhet utan även om skydd mot terrorattacker med politiska syften. Det kan inte, enligt RAÄ, uteslutas att kan bli måltavla i ett sådant sammanhang och risken för att kyrkliga kulturminnen då kommer till skada måste anses påtaglig. Skälen för regeringens förslag: I säkerhetsskyddslagen (1996:627) finns bestämmelser om åtgärder som syftar till att skydda bl.a. mot brott som hotar totalförsvaret eller rikets säkerhet. Säkerhetsskyddet innefattar informationssäkerhet, tillträdesbegränsning och säkerhetsprövning. Vissa av bestämmelserna i lagen omfattar verksamhet i de kyrkliga kommunerna, dvs. församlingar och kyrkliga samfälligheter (se 1 och 3 §§). De ändrade relationerna mellan staten och innebär som har framkommit bl.a. att församlingarnas och de kyrkliga samfälligheternas kommunstatus upphör och att även i övrigt lämnar det allmänna. Mot denna bakgrund bör säkerhets- skyddslagen inte gälla vid verksamhet hos och dess organisatoriska delar annat än under vissa förutsättningar, nämligen i fråga om verksamhet som är av betydelse för rikets säkerhet eller särskilt behöver skyddas mot terrorism (jfr 1 § 3). Motsvarande gäller givetvis också för sådan verksamhet hos andra trossamfund. Vad RAÄ anfört om risken för kyrkliga kulturminnen föranleder inte någon annan bedömning. Enligt 7 § första stycket lagen om totalförsvar och höjd beredskap skall bl.a. kyrkliga kommuner vid höjd beredskap vidta de särskilda åtgärder i fråga om planering och inriktning av verksamheten, tjänstgöring och ledighet för personal samt användning av tillgängliga resurser som är nödvändiga för att de under de rådande förhållandena skall kunna fullgöra sina uppgifter inom totalförsvaret. Mot bakgrund av vad som sägs ovan bör skyldigheten att vidta åtgärder inte generellt gälla för och dess organisatoriska delar efter relationsändringen. Däremot kan eller annat trossamfund komma att omfattas av sådan skyldighet i enlighet med 7 § andra stycket i samma lag. I denna bestämmelse föreskrivs nämligen att även de enskilda organisationer och företag som enligt överenskommelse eller på annan grund är skyldiga att fortsätta sin verksamhet i krig skall vidta de särskilda åtgärder i fråga om planering och inriktning av verksamheten, tjänstgöring och ledighet för personal samt användning av tillgängliga resurser som är nödvändiga för att de under de rådande förhållandena skall kunna fullgöra dessa skyldigheter. Arbetsgruppen har föreslagit att det i 7 § andra stycket skall göras ett tillägg beträffande trossamfund. Eftersom trossamfund kan omfattas av bestämmelsen redan i dess nuvarande lydelse bör förslaget inte genomföras. 6 Följdändringar med anledning av stat kyrkareformen De följdändringar i lagstiftningen som behandlas i detta avsnitt bygger till övervägande del på förslag som lämnats i promemorian Följdändringar i anledning av stat kyrkareformen, vilken upprättats inom . I övrigt bygger de på ändringar som diskuterades i betänkandet Staten och trossamfunden, Rättslig reglering (SOU 1997:41). Regeringens förslag: Med anledning av stat kyrkareformen görs mindre ändringar i - kommunalskattelagen (1928:370), - lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m., - förvaltningsprocesslagen (1971:291), - skadeståndslagen (1972:207), - lagen (1974:174) om identitetsbeteckning för juridiska personer m.fl., - lagen (1975:689) om tystnadsplikt för vissa tolkar och översättare, - lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m., - lagen (1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar, - förvaltningslagen (1986:223), - lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltnings- myndigheterna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m., - lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, - lagen (1990:1536) om folkbokföringsregister, - lagen (1992:889) om den officiella statistiken, - lagen (1994:261) om fullmaktsanställning, - lagen (1994:693) om rätt för kommuner, landsting och kyrkliga kommuner att lämna internationell katastrofhjälp och annat bistånd, - lagen (1997:158) om röstlängdsregister, - skattebetalningslagen (1997:483), - lagen (1997:998) om ändring i lagen (1995:743) om aviserings- register, - lagen (1999:000) om ändring i sekretesslagen (1980:100), - lagen (1999:000) om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200). Promemorians förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inga invändningar mot förslagen. föreslår att det görs ändringar även i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. Justitiekanslern föreslår en ändring i 3 § lagen (1975:1339) om Justitiekanslerns tillsyn. () pekar på behovet av ändringar i lagen (1992:889) om den officiella statistiken. Stats- kontoret ifrågasätter att eller någon av dess organisa- toriska delar behåller sin särställning beträffande den skattefrihet som gäller enligt punkt 3 av anvisningarna till 54 § kommunalskattelagen (1928:370). Skälen för regeringens förslag: Stat kyrkareformen tar sig i formellt hänseende främst uttryck i ändringar i regeringsformen och tryckfrihets- förordningen. Vidare kommer den till uttryck i de nya lagarna (1998:1593) om trossamfund och (1998:1591) om . Dessutom upphävs kyrkolagen (1992:300) och viss annan lagstiftning på det kyrkliga området. De förändringar som sker när det gäller begravningsverksamheten, kulturminnena, personalen, avgiftsbetal- ningen, m.m. och som kortfattat redovisas i bilaga 1 föranleder ändringar i åtskilliga lagar. Reformen medför emellertid behov av ändringar även i annan lagstiftning. De väsentligaste orsakerna till detta är att lämnar det allmänna och att kommunstatusen upphör för kyrkans församlingar och kyrkliga samfälligheter samt att det införs en ny associationsform, registrerat trossamfund. I det följande föreslås ett antal följdändringar i anledning av stat kyrkareformen. 6.1 Kommunalskattelagen (1928:370) Genom att församlingar och kyrkliga samfälligheter inte kommer att ha kommunstatus och beskattningsrätt efter utgången av , behöver kommunalskattelagen ändras. När församlingsskatten slopas är det inte längre av betydelse för kommunalskatteuttaget i vilken församling den skattskyldige är folkbokförd. Det avgörande är i vilken kommun han eller hon är folkbokförd. Därför bör 60 § upphöra att gälla. När det gäller punkt 3 första meningen av anvisningarna till 20 § behöver ändringar göras när församlingsskatten slopas. Lagen (1946:324) om skogsvårdsavgift upphörde att gälla redan vid utgången av (se SFS 1991:1849). I andra meningen bör därför bestämmelsen om skogsvårdsavgift tas bort. Även punkt 3 första stycket av anvisningarna till 54 § behöver ändras när det inte längre finns några kyrkliga kommuner. Eftersom någon ändring i sak inte åsyftas bör därför bestämmelserna om skattefrihet i den aktuella punkten i stället för anställning hos svensk församling gälla anställning hos församling inom . 6.2 Lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. beslutade bl.a. om ändringar i lagen med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. Ändringarna, som skall träda i kraft , innebär bl.a. att () i fråga om avgifter till registrerade trossamfund skall redovisa och betala ut medlen till samfunden. föreslår att RSV ges rätt att delegera uppgifterna att redovisa och betala ut avgiftsmedlen till en skattemyndighet. Som skäl härför anför RSV bl.a. att de tekniska systemen och övriga administrativa rutiner är uppbyggda utifrån att denna typ av arbetsuppgifter utförs hos en eller flera regionala skattemyndigheter och att hanteringen skulle bli dyrare och mer komplicerad om motsvarande funktion måste tillskapas hos RSV. Mot bakgrund av vad RSV har anfört bör det införas en möjlighet för RSV att delegera till den skattemyndighet som RSV bestämmer att redovisa och betala ut avgiftsmedel till registrerade trossamfund. 6.3 Förvaltningsprocesslagen (1971:291) Enligt 37 § andra stycket förvaltningsprocesslagen finns föreskrifter om hinder mot att beakta eller anföra nya omständigheter i vissa mål i bl.a. 22 kap. 1 § tredje stycket kyrkolagen (1992:300). De ändrade relationerna mellan staten och , som gäller fr.o.m. , medför att den ovan nämnda hänvisningen till kyrkolagen bör utgå. 6.4 Skadeståndslagen (1972:207) Bestämmelsen i 3 kap. 2 § skadeståndslagen om statens och kommunernas ersättningsskyldighet för fel och försummelser vid myn- dighetsutövning gäller även för församlingar och kyrkliga samfälligheter. Detta framgår genom en särskild hänvisning till dessa organ i 3 kap 2 § andra stycket skadeståndslagen. Eftersom kommunstatusen upphör för församlingar och kyrkliga samfälligheter bör hänvis- ningen till dessa organ utgå. I sammanhanget kan erinras om det i 3 § lagen (1998:1591) om införande av lagen om föreskrivs att ansvaret för de skyldigheter som uppkommit för en församling eller kyrklig samfällighet före övergår till motsvarande församling, kyrkliga samfällighet eller stift inom . Vidare bör i enlighet med terminologin i kommunallagen (1991:900) ordet landstingskommun ersättas med landsting. 6.5 Lagen (1974:174) om identitetsbeteckning för juridiska personer m.fl. Enligt 1 § 3 lagen om identitetsbeteckning för juridiska personer m.fl. skall organisationsnummer fastställas för bl.a. församlingar och kyrkliga samfälligheter. Detta hänger samman med deras nuvarande kommunstatus. Eftersom det inte längre skall finnas några kyrkliga kommuner efter utgången av , bör bestämmelsen ändras. införs en ny associationsform, registrerat trossamfund. kommer att vara ett registrerat trossamfund. En sådan ny juridisk person bör också ha ett organisationsnummer. Detsamma bör gälla organisatoriska delar av sådana trossamfund. 6.6 Lagen (1975:689) om tystnadsplikt för vissa tolkar och översättare om tystnadsplikt för vissa tolkar och översättare tillämpas på tolkning och översättning som sker på begäran av offentlig uppdragsgivare. Den är inte avsedd att tillämpas på tolk som fullgör uppdrag inom enskild verksamhet. När kommunstatusen upphör för församlingar och kyrkliga samfälligheter, bör lagen inte längre vara tillämplig på dessa organ. 6.7 Lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m. Lagen om förvärv av hyresfastighet m.m. innehåller regler om tillståndsplikt för förvärv av hyresfastigheter. Lagen syftar till att förebygga spekulation i hyresfastigheter och förhindra personer som är olämpliga att förvalta sådana fastigheter från att förvärva dem. Lagens 2 § innehåller en rad undantag, där förvärvstillstånd inte behövs. Enligt paragrafens tredje punkt undantas vissa kyrkliga förvärv där medgivande lämnats av regeringen m.m. Efter relationsändringen saknas skäl att särbehandla egendom som förvärvats för kyrkliga ändamål. Den aktuella punkten bör därför utgå. 6.8 Lagen (1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar När lämnar det allmänna kan kyrkomötet inte längre besluta författningar. Bestämmelsen i 1 § lagen om kungörande av lagar och andra författningar bör ändras i enlighet härmed. Det finns då inte heller skäl att ha kvar författningssamling. Punkten 2 i 3 § bör därför tas bort. Bestämmelsen i 5 § i lagen innehåller en förpliktelse om att författningar som har beslutats av kyrkomötet eller en myndighet under kyrkomötet skall kungöras i författningssamling. Detsamma gäller beslut av domkapitel och stiftsstyrelse enligt bemyndiganden i författningar som beslutats av kyrkomötet och för beslut av Kammarkollegiet med stöd av bemyndiganden av regeringen enligt 41 kap. kyrkolagen (1992:300), dvs. sådant som rör kyrklig jord m.m. Bestämmelsen bör upphävas i sin helhet. 6.9 Förvaltningslagen (1986:223) Förvaltningslagen gäller förvaltningsmyndigheternas handläggning av ärenden och domstolarnas handläggning av förvaltningsärenden. Föreskrifterna i 4 6 §§ om serviceskyldighet m.m. gäller också annan förvaltningsverksamhet hos dessa myndigheter. Bestämmelserna i 13 30 §§ om parts rätt att få del av uppgifter, omröstning, motivering av beslut och överklagande m.m. gäller, enligt 31 §, inte sådana ärenden hos myndigheter i kommuner, landsting och kyrkliga kommuner där besluten kan överklagas enligt 10 kap. kommunallagen (1991:900) eller 22 kap. kyrkolagen (1992:300). När kommunstatusen upphör för församlingar och kyrkliga samfälligheter bör hänvisningen till dessa organ utgå ur 31 §. Det bör anmärkas att förvaltningslagen skall tillämpas när en försam- ling eller kyrklig samfällighet efter relationsändringen handlägger enskilda ärenden enligt begravningslagen (1990:1144), se 11 kap. 10 § begravningslagen (prop. 1998/99:38, bet. 1998/99:KU18, rskr. 1998/99:176). 6.10 Lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m. Lagen, som trädde i kraft som regeringsformens kapitel om krig och krigsfara ändrades, innebär huvudsakligen en modernisering av tidigare gällande regler, som anpassades till regeringsform och ändrade förhållanden inom kommunerna, den statliga förvaltningen och domstolsväsendet. Utgångspunkten för regleringen är att det är nödvändigt med bestämmelser som ger ett betydande mått av handlingsfrihet av krig och krigsfara. måste rättssäkerheten få gälla i all rimlig utsträckning. Vidare bör den centrala principen om självstyrelse upprätthållas så långt som möjligt. När kommunstatusen upphör för församlingar och kyrkliga samfälligheter, och lagen om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m. därmed inte längre blir tillämplig på dem, bör hänvisningen i lagen till vissa kyrkokommunala organ utgå. Detsamma gäller hänvisningen till förvaltningsmyndigheter under kyrkomötet. Vidare bör en anpassning ske till terminologin i kommunallagen (1991:900). 6.11 Lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster När församlingar och kyrkliga samfälligheter inte längre utgör kyrkliga kommuner bör inte längre nämnas särskilt i 1 § lagen om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Förbundet kommer efter relationsändringen att omfattas av begreppet annan arbetsgivare i bestämmelsen. 6.12 Lagen (1990:1536) om folkbokföringsregister får bl.a. innehålla uppgift om att en person är medlem i en icke-territoriell församling. Lagen (1992:288) om medlemskap i icke-territoriella församlingar upphör emellertid (se SFS 1998:1592). Bestämmelsen i 6 § lagen om folkbokföringsregister bör ändras i enlighet härmed. 6.13 Lagen (1992:889) om den officiella statistiken I 4 8 §§ lagen om den officiella statistiken återfinns bestämmelser om uppgiftsskyldighet för den officiella statistiken för främst näringsidkare, stiftelser och kommunala organ. Också vissa andra associationer faller under bestämmelserna. En uppgiftsskyldighet för kyrkliga kommuner finns i 6 §. Eftersom dessa kommuner inte kommer att finnas efter måste uppgiftsskyldigheten i den delen tas bort. är uppgifter från verksamhet nödvändiga för den officiella statistiken. En översyn pågår av lagstiftningen om den officiella statistiken. Det arbetet omfattar även frågan om vilken uppgiftsskyldighet som principiellt bör gälla för t.ex. . Den uppgiftsskyldighet som gäller för kyrkliga kommuner bör därför i avvaktan på resultatet av den nämnda översynen i oförändrad form överföras på organisatoriska delar. Detta kan lämpligen göras genom ett nytt tredje stycke till 6 §. 6.14 Lagen (1994:261) om fullmaktsanställning Enligt 2 § lagen om fullmaktsanställning gäller lagens bestämmelser inte för biskopar och präster inom . När kyrkolagen (1992:300) och därmed den statliga regleringen av biskops- och prästtjänster upphör att gälla se SFS 1998:1592 behövs inte längre denna reglering. 6.15 Lagen (1994:693) om rätt för kommuner, landsting och kyrkliga kommuner att lämna internationell katastrofhjälp och annat bistånd Lagen om rätt för kommuner, landsting och kyrkliga kommuner att lämna internationell katastrofhjälp och annat bistånd utvidgar behörigheten för de nämnda organen. Vid relationsändringen upphör kommunstatusen för församlingar och kyrkliga samfälligheter. De begränsningar av dessa organs behörighet som gäller enligt kyrkolagen (1992:300) upphör tillsammans med den lagen. Någon motsvarande begränsning av församlingarnas och de kyrkliga samfälligheternas behörighet återfinns inte i lagen om . Det behövs således inte längre någon behörighetsutvidgande lagstiftning för dessa organ. Begreppen kyrkliga kommuner, församlingar och kyrkliga samfälligheter bör därför utgå ur lagen och dess rubrik. 6.16 Lagen (1997:158) om röstlängdsregister Lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval, m.m. har upphävts, se SFS 1998:1592. Hänvisningen till den lagen i 2 § lagen om röstlängdsregister bör därför tas bort. I 5 och 7 §§ bör uppgifter/sökbegrepp om tillhörighet till och medlemskap i en icke-territoriell församling utgå. 6.17 Skattebetalningslagen (1997:483) Eftersom det inte längre skall finnas några kyrkliga kommuner bör 5 kap. 4 § skattebetalningslagen ändras. 6.18 Lagen (1997:998) om ändring i lagen (1995:743) om aviseringsregister får bl.a. innehålla uppgift om att en person är medlem i en icke-territoriell församling. Lagen (1992:288) om medlemskap i icke-territoriella församlingar upphör emellertid (se SFS 1998:1592). Bestämmelsen i 4 § lagen om aviseringsregister bör ändras i enlighet härmed. En sådan ändring medför att konsekvens- ändringar måste göras i 7 och 8 §§. 6.19 Lagen (1999:000) om ändring i sekretesslagen (1980:100) beslutade bl.a. om ändringar i sekretesslagen (prop.1998/99:38, bet. 1998/99:KU18, rskr. 1998/99:176). Bland dessa ändringar ingår en förändrad lydelse av 1 kap. 8 §. På grund av ett förbiseende ändrades inte hänvisningen till den bestämmelsen i 13 kap. 4 §. Regeringen föreslår nu att detta rättas till. 6.20 Lagen (1999:000) om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) I 3 kap. 23 § 6 mervärdesskattelagen regleras när omsättning av tjänster som avser gravöppning och gravskötsel skall undantas från mervärdesskatt. Enligt paragrafen undantas omsättning av dessa tjänster från skatteplikt när de tillhandahålls av huvudmannen för en allmän begravningsplats. Med huvudman avses fr.o.m. , enligt 1 kap. 1 § begravningslagen (1990:1144), församling eller kyrklig samfällighet inom eller kommun som skall anordna och hålla allmänna begravningsplatser för dem som är folkbokförda inom ett visst område (prop. 1998/99:38, bet. 1998/99:KU18, rskr. 1998/99:176). Av 2 kap. 2 a § begravningslagen framgår dock att även annan än huvudman kan inneha en allmän begravningsplats. Det kommer inom varje förvaltningsområde enbart att finnas en huvudman för begravningsverksamheten. När en kommun är huvudman kan det finnas församlingar som innehar och förvaltar allmänna begravningsplatser inom kommunens område. Sådana församlingar kommer även efter relationsändringen att vara innehavare av allmän begravningsplats. Det omvända förhållandet är också tänkbart, dvs. att en församling är huvudman medan kommunen innehar en eller flera allmänna begravningsplatser. Regleringen i begravningslagen medför således att allmänna begravningsplatser kan innehas och förvaltas av såväl huvudmän som andra innehavare. Om lagtexten i 3 kap. 23 § 6 mervärdesskattelagen inte justeras i samband med att begreppet huvudman nu definieras i begravningslagen kommer andra innehavare av allmänna begravnings- platser än huvudmän att bli skyldiga att ta ut mervärdesskatt för omsättning av tjänster som avser gravöppning och gravskötsel. Det är inte lämpligt att införa en sådan skillnad i beskattningshänseende. Även omsättningar av tjänster som avser gravöppning eller gravskötsel på allmän begravningsplats av annan innehavare än huvudman bör således undantas från skatteplikt. Därför föreslås det att 3 kap. 23 § 6 mervärdes- skattelagen ändras på detta sätt. 6.21 Övrigt Enligt 1 § lagen (1975:1339) om Justitiekanslerns tillsyn, har justitiekanslern () tillsyn över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden. Under JK:s tillsyn står bl.a. statliga myndigheter och deras personal i den utsträckning som regeringen föreskriver det. Under justitiekanslerns tillsyn står dessutom kommunala myndigheter och andra myndigheter som inte är statliga samt tjänstemän och andra befattningshavare vid sådana myndigheter. Enligt 3 § 3 står även andra som, utan att vara knutna till statlig myndighet, innehar tjänst eller uppdrag varmed följer myndighetsutövning, under JK:s tillsyn såvitt avser denna deras verksamhet. Detta gäller dock inte ledamöter av , kyrkomötet eller beslutande församling. Justitiekanslern föreslår att kyrkomötet skall utgå ur bestämmelsen och utgår därvid från att kyrkomötet inte kommer att utöva någon myndighetsutövning efter relationsändringen.