prop · GM0329 · 1999-01-01 00:00:00 — Som redovisats ovan får en nation begränsa den fria rörligheten för lotteritjänster av hänsyn till vissa skyddsintressen. I det här fallet föreligger starka sådana intressen för del. Vidare kan nämnas att lagstiftningen inte innebär att varje del av lotteriverksamheten skall bedrivas här i landet. Det är tillräckligt att så stor del av verksamheten finns här att de intressen som enligt får beaktas även i praktiken kan bli föremål för bedömning vid en prövning av en ansökan om tillstånd. Som ovan framhållits förutsätter detta att lotteriet kan prövas av en nationell tillståndsmyndighet. När det gäller termen anordna i lotterilagen skulle det mot bakgrund av att lagen inte innehåller någon definition av den termen kunna göras gällande att ett lotteri som omfattas av tillstånd i vissa fall skall anses anordnat utom landet. Ett lotteri som omfattas av tillstånd måste emellertid alltid anses anordnat här. Detta följer indirekt av bl.a. 38 § lotterilagen, vars främjandeförbud enligt sin ordalydelse avser lotterier som anordnas utom landet. Förbudet kan givetvis inte gälla lotterier som omfattas av tillstånd. Sammanfattningsvis anser regeringen att den föreslagna regleringen är förenlig med EG-rätten. 5 Ekonomiska konsekvenser För staten, folkrörelserna och hästsporten torde en kriminalisering innebära att dessa inte går miste om inkomster från lotterier. I övrigt finns det inte anledning att räkna med att en kriminalisering medför några nämnvärda ekonomiska konsekvenser. Berörda myndigheter skall fullgöra sina uppgifter inom ramen för befintliga resurser. Sammanfattning av promemorian Kriminalisering av främjande av deltagande i ett utom landet anordnat lotteri Ny teknik och den snabbhet i kommunikation som tekniken medger medför utökade möjligheter för utländska lotteri- och spelanordnare att erbjuda sina tjänster på den svenska marknaden. Utländska lotterier och spel har inte tidigare utgjort något stort inslag i . Principen att lotteri- och spelinkomster skall tillfalla allmänna och allmännyttiga ändamål inom den egna staten kan inte upprätthållas om utländska lotterier och spel vinner terräng. Någon tillsyn och kontroll av inhemska myndigheter kan inte utövas på utländska lotterier och spel. Främjande av deltagande i utom landet anordnat lotteri har varit straffbart års lotterilag. års lotterilag konstaterades att antalet anmälda brott mot främjandeförbudet var ytterst få. Mot den bakgrunden ansågs det tillräckligt med möjligheten till vitesföreläggande. När aktörerna agerar från andra länder är dock vitesföreläggande ingen verkningsbar möjlighet. ser över hela lotterilagen. I avvaktan på den utredningens resultat föreslås nu att förbudet att främja utländska lotterier åter kriminaliseras. Lotteri är en tjänst och omfattas av . har i det s.k. Schindlermålet räknat upp en del faktorer som berättigar nationella myndigheter att begränsa och förbjuda lotterier förutsatt att restriktionerna inte är diskriminerande. Vadhållning och lotter är verksamheter som är förbehållna vissa anordnare i . Andra aktörer som söker tillstånd att anordna sådana lotterier nekas tillstånd oavsett nationalitet. Om begränsningen inte är diskriminerande är det heller inte diskriminerande att utestänga aktörer som agerar från utlandet. Promemorians lagförslag Förslag till lag om ändring i lotterilagen (1994:1000) Härigenom föreskrivs att 54 § lotterilagen (1994:1000) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 54 § Till böter eller fängelse döms den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet 1. olovligen anordnar lotteri, eller 2. olovligen innehar en penning- automat, värdeautomat eller skick- lighetsautomat. 1. olovligen anordnar lotteri, 2. olovligen främjar deltagande i ett utom landet anordnat lotteri, eller 3. olovligen innehar en penning- automat, värdeautomat eller skick- lighetsautomat. I ringa fall döms inte till ansvar. Är brottet grovt döms till fängelse i högst . Denna lag träder i kraft Lagrådsremissens lagförslag Förslag till lag om ändring i lotterilagen (1994:1000) Härigenom föreskrivs att 54 § lotterilagen (1994:1000) skall ha följ- ande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 54 § Till böter eller fängelse döms den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet 1. olovligen anordnar lotteri, eller 1. olovligen anordnar lotteri, 2. olovligen innehar en penning- automat, värdeautomat eller skick- lighetsautomat 2. olovligen innehar en penning- automat, värdeautomat eller skick- lighetsautomat, eller uppsåtligen 3. i yrkesmässig verksamhet eller annars i förvärvssyfte främjar deltagande i ett utom landet anordnat lotteri om främjandet särskilt avser deltagande från . I ringa fall döms inte till ansvar. Är brottet grovt döms till fängelse i högst . Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i lotterilagen (1994:1000). Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet. Lagrådet har främst att beakta förslagets förhållande till yttrande- friheten och till EG-rätten. Vad först angår yttrandefriheten har s.k. lotterimeddelanden redan före den nu gällande tryckfrihetsförordningen undantagits från tryckfriheten och har på grund av uttalanden i förarbetena till nämnda förordning ansetts utgöra en egen grupp av gärningar som är undantagna från förordningens tillämpningsområde (se , Tryckfrihetens gränser, 1984, s. 42 f, 48, 50 f). Principen har slagits fast av i rättsfallet NJA 1961 s. 715. I litteraturen har avgörandet kritiserats (a.a. s. 51). Yttrandefrihets- grundlagen har tillkommit och förhållandet mellan yttrandefrihet och kommersiell verksamhet diskuterats i olika samman- hang och blivit föremål för åtskilliga domstolsavgöranden, inte minst av . Trots detta får avgörande fortfar- ande anses vara vägledande. I nu angivet hänseende kan den föreslagna lagstiftningen i vart fall inte påverka rättstillämpningen, eftersom tryckfrihetsförordningen har företräde, och föranleder inte heller någon erinran av Lagrådet. Vad härefter angår förhållandet till EG-rätten har, som framgår av lagrådsremissen, dom av i det s.k. Schindler-målet avgörande betydelse för frågan. Av domen följer att en bestämmelse sådan som den föreslagna i sig utgör ett hinder för den fria rörligheten av tjänster enligt artikel 59 i EG-fördraget (punkterna 43-45). Under förutsättning att bestämmelsen inte är diskriminerande (punkterna 47-52) kan den dock, av hänsyn till bl.a. de intressen som motiverat det remitterade förslaget, vara tillåten trots att den utgör ett sådant hinder (punkterna 53 och 57-63). Beträffande frågan om diskriminering är analysen i lagrådsremissen alltför knapphändig för att tillåta en säker bedömning. Innebörden av den engelska lagstiftningen som var aktuell i EG- målet synes ha varit att den generellt förbjöd lotterier av en typ motsvarande det tyska klasslotteri som utbjöds till engelska adressater. I denna situation kunde naturligtvis inte någon diskriminering uppkomma eftersom hinder förelåg för såväl engelska som tyska lotterier av denna typ. (Punkterna 51 och 52.) Motsvarande kan inte sägas om det nu föreliggande lagförslaget som drabbar även utländska lotterier av en typ som mycket väl kan förekomma i . Lotterier anordnade utomlands av organisationer som tillgodoser allmännyttiga ändamål, t.ex. sport eller kultur, för vilka tillstånd till lotterier kan meddelas svenska ideella föreningar omfattas också av förbudsregeln i 38 § lotterilagen och den i lagrådsremissen föreslagna straffbestämmelsen. Dessa ger inte utrymme för något undantag som skulle kunna ha betydelse för frågan om diskriminering, då det gäller främjande av deltagande i ett utom landet anordnat lotteri. Den omständigheten att utländska organisa- tioner rent teoretiskt skulle kunna få tillstånd att anordna lotterier här i riket (jfr 15 § andra stycket och 45 § lotterilagen, jfr också prop. 1993/94:182 s. 59 f och beträffande lotterilag, prop. 1981/82:170 s. 46 f samt , Lotterilagen, 1985, s 84 och 147), påverkar inte bedömningen. Ett krav på att lotteriet anordnas här synes dessutom komma i konflikt med reglerna om den fria rörligheten för tjänster enligt artikel 59 i EG-fördraget. Sammanfattningsvis framstår risken för att den föreslagna regleringen strider mot EG-rätten som så betydande att den enligt Lagrådets mening inte bör genomföras, om inte mer ingående analyser kan verderlägga att förbudsregeln och därmed också den föreslagna straffbestämmelsen innebär en otillåten diskriminering. Skulle förslaget genomföras vill Lagrådet framföra följande lagtekniska synpunkt. Enligt den föreslagna lydelsen av 54 § lotterilagen döms enligt första stycket punkterna 1 och 2 till ansvar vid uppsåt och grov oaktsamhet varemot det döms till ansvar enligt punkten 3 endast om uppsåt föreligger. På grund härav synes det från redaktionell synpunkt lämpligare att föreskriften i punkten 3 flyttas till ett fristående andra stycke av förslagsvis följande lydelse: Till böter eller fängelse döms också den som i yrkesmässig verksamhet eller annars i förvärvssyfte uppsåtligen främjar deltagande i ett utom landet anordnat lotteri, om främjandet särskilt avser deltagande från . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , Lejon Regeringen beslutar proposition 1998/99:29 Kriminalisering av främjande av deltagande i lotterier som anordnas utom landet. 1998/99:29 Bilaga 1 1998/99:29 Bilaga 2 1998/99:29 Bilaga 3 1998/99:29 Bilaga 4