prop · GM0387 · 1999-01-01 00:00:00 — 9.4 Ersättning till delägare i visst fall Regeringens förslag: Ersättningsreglerna vid hävning av försäk- ringsavtal i ömsesidiga bolag i samband med ändringsbeslut om per- sonligt ansvar ändras som en följd av att nuvarande definition på pre- miereserven tas bort. har inte behandlat frågan. Försäkringsrörelsepromemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 245). Remissinstanserna har inte haft någon erinran mot förslaget. Bakgrund: Enligt 9 kap. 18 § FRL har en delägare som får säga upp ett försäkringsavtal på grund av ett ändrat beslut om personligt ansvar rätt till ersättning. Ersättningen skall bestämmas till den andel av premie- reserven som belöper på försäkringen då avtalet upphör. Bestämmelsen är relevant för ömsesidiga skadeförsäkringsbolag som skall införa eller ändra villkor om personligt ansvar för delägare. Skälen för regeringens förslag: Som en konsekvens av att nuvarande definition av premiereserven faller bort och att nya bestämmelser om garanterad och villkorad återbäring införs måste 9 kap. 18 § ändras. En- ligt nuvarande bestämmelser skall ersättningen bestämmas till den på försäkringen belöpande andelen av premiereserven. Ersättningen bör i stället bestämmas efter den på försäkringen belöpande andelen av ej in- tjänade och återbäring. 9.5 Skifte av tillgångar mellan delägare Regeringens förslag: Nuvarande dispositiva regler om en fördelning av tillgångar i förhållande till de fem senaste årens vid en likvidation utmönstras. Tillgångarna skall i stället skiftas mellan del- ägare enligt reglerna i bolagsordningen. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Utredningen har dock inte behållit någon bestämmelse om att tillgångarna skall skiftas mellan delägarna (se betänkandet s. 258 och 259). Försäkringsrörelsepromemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 245-246). Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har tillstyrkt Försäk- ringsutredningens förslag eller lämnat det utan erinran. Advokatsamfun- det har ansett att förslaget gör det möjligt att skifta tillgångarna i ömse- sidiga bolag till andra än delägarna och att det leder till osäkerhet om delägarnas rättigheter och bolagsstämmans behörighet. Samfundet har bedömt att frågan är viktig med hänsyn till framtida omstruktureringar. Remissinstanser har godtagit försäkringsrörelsepromemorians förslag. har dock avstyrkt förslaget att reglerna för fördel- ningen regleras i bolagsordningen. Enligt förbundet förekommer det fall då fördelningen inte bestäms direkt i bolagsordningen. Bakgrund: I 14 kap. 14 § andra stycket FRL regleras hur tillgångar skall skiftas i ömsesidiga försäkringsbolags likvidation. Enligt bestäm- melserna skall den som var delägare vid tiden för likvidationsbeslutet få del i tillgångarna i förhållande till det sammanlagda beloppet av inbetalda . Om bolagsordningen inne- håller regler om andra fördelningsgrunder gäller dock dessa. Bestämmel- serna är alltså tvingande på så sätt att tillgångarna måste skiftas bland delägarna, men är delvis dispositiva genom att fördelningen kan baseras på annan grund än de fem senaste årens premieinbetalningar. Bestäm- melserna, som har sin bakgrund försäkringsrörelselag, har fått betydelse i några fall . Det har då gällt ombildning av öm- sesidiga skadeförsäkringsbolag till aktiebolag. Skälen för regeringens förslag: När det gäller försäkringsaktiebolag följer av 3 kap. 1 § FRL att aktieägarna har rätt till egendom som belöper på hans aktier i den mån inte annat följer av bolagsordningen (jfr prop. 1981/82:180 s. 287 och 288). Motsvarande bestämmelse saknas för del- ägare i ömsesidiga bolag. Ett genomförande av förslag kan därför, som påpekat, komma att tolkas som att bolagets tillgångar får tillskiftas även andra än delägarna, t.ex. garanter. Detta bör undvikas. I FRL bör det därför anges att tillgångarna skall tillskiftas delägarna. Viss kritik har riktats mot nuvarande dispositiva fördelningsgrunder. Reglerna innebär bl.a. att delägare kan få del av överskott som denne inte har bidragit till. En regel om skifte efter var och ens bidrag till överskot- tet kan dock inte vara helt utan undantag. Av praktisk nödvändighet kan vissa schabloner behövas. Begränsningar kan också behöva göras bakåt i tiden beträffande vilka premieinbetalningar som skall beaktas. Sådana aspekter torde också ligga bakom nuvarande bestämmelse att delägarens andel skall beräknas i förhållande till inbetalda . Med hänsyn bl.a. till den utveckling som skett på ADB-området fram- står dock nuvarande fördelningsgrunder som alltför schablonartade. En lämpligare ordning är att låta dessa frågor bli föremål för delägarnas av- görande genom bestämmelser i bolagsordningen. påpekat kan avsaknaden av en bestämmelse i bolagsordningen om hur tillgångarna skall fördelas i ett ömsesidigt bo- lags likvidation leda till osäkerhet för de berörda. Detta gäller särskilt om delägarna inte snabbt kan nå sådan enighet som krävs för att införa före- skrifter om fördelningen i bolagsordningen. De nuvarande dispositiva bestämmelserna om fördelningen bör enligt en särskild övergångsregel gälla för nuvarande ömsesidiga försäkringsbolag fram tills dess att en bolagsordning med regler om den närmare fördelningen enligt den nya lagen registrerats. 9.6 Vissa obeståndsfrågor Regeringens bedömning: Inga särskilda bestämmelser bör ställas upp såvitt avser uttaxering i ömsesidiga försäkringsbolags konkurs. förslag: Överensstämmer i sak med rege- ringens bedömning. Försäkringsrörelsepromemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens (se promemorian s. 247 och 248). Remissinstanserna har inte särskilt kommenterat frågorna. Bakgrund: I 13 kap. FRL finns särskilda bestämmelser om uttaxering i samband med konkurs. Vid en konkurs får delägarnas personliga ansvar för företagets förpliktelser göras gällande endast om bolagets tillgångar inte räcker för att betala bolagets skulder. Uttaxeringen skall ske enligt det särskilda förfarande som föreskrivs i 6 och 7 §§. Förfarandet innebär att ett särskilt förslag till uttaxering (uttaxeringsförslag) skall upprättas först om det konstateras en brist i förslaget till slututdelning (utdelnings- förslaget). I uttaxeringsförslaget skall bristen fördelas på delägarna så långt deras ansvarighet räcker. Vid fördelningen skall de bestämmelser som enligt 1-3 §§ gäller för uttaxering utom konkurs tillämpas. Uttaxe- ringen skall emellertid avse dem som var delägare när konkursansökan gavs in eller under någon del av året som föregick konkursansökan. Underrättelse om upprättandet av uttaxeringsförslaget skall tas upp i den kungörelse som utfärdas om utdelningsförslaget. Vidare skall delägare underrättas om adressen är känd. Vad som föreskrivs i konkurslagen (1987:672) om tillhandahållande av utdelningsförslag samt om sättet för skall tillämpas även på uttaxeringsförslaget. Det framhålls sär- skilt att uttaxeringsförslaget kan klandras av delägare (6 §). När uttaxeringen vunnit laga kraft eller prövats av underrätt i konkurs- ärendet skall konkursförvaltaren genast kräva in de uttaxerade beloppen. Sker inte betalning av beloppen skall konkursförvaltaren genast begära utmätning av beloppen. Uttaxeringsförslaget gäller då som lagakraftvun- nen dom. Om en delägare vid en utmätningsförrättning saknar utmät- ningsbara tillgångar till full betalning eller är i konkurs skall dennes brist täckas genom uttaxering hos övriga delägare. Om förslaget till uttaxering inte har godkänts av alla borgenärer och delägare, får utdelning inte ske. Om förslaget överklagas får belopp som överklagandet avser inte delas ut annat än mot borgen. Annars förutsätter utdelningen att frågan har av- gjorts genom dom som vunnit laga kraft (7 §). Skälen för regeringens bedömning: Huvudregeln om ett personligt ansvar för delägare har även gjort det nödvändigt att särskilt reglera ut- taxeringsförfarandet i konkurs. De förslag som lämnats i det föregående innebär emellertid att delägare som huvudregel saknar ett personligt an- svar för det ömsesidiga bolagets förpliktelser och förluster. Ett delägaransvar får göras gällande endast genom uttaxering i vissa fall och förutsättningarna måste framgå av bolagsordningen. Detta skall även gälla vid uttaxering från delägare i en konkurs. Fordringar på delägare avseende sådana kapitaltillskott bör därför, i likhet med t.ex. villkorade aktieägartillskott och förlagslån, hanteras inom ramen för konkurslagens allmänna bestämmelser. Det saknas alltså anledning att ställa upp särbe- stämmelser i FRL eller i konkurslagen om uttaxering i samband med konkurs. 10 Särskilt om fondförsäkring 10.1 Bakgrund I lagen (1989:1079) om livförsäkringar med anknytning till värdepap- persfonder (fondförsäkringslagen) finns bestämmelser om sådana liv- försäkringar där premierna skall placeras i en eller flera värdepappers- fonder eller utländska fondföretag (fondförsäkring). För dessa place- ringar står försäkringstagaren placeringsrisken. Det utesluter dock inte att vissa avkastningsgarantier till försäkringstagarna kan lämnas (prop. 1989/90:34 s. 44). Fondförsäkringsrörelse får förenas endast med försäkringsrörelse som avser premiebefrielse vid arbetsoförmåga (2 §). Det innebär att fondför- säkringsrörelse måste bedrivas i en särskild juridisk person (fondförsäk- ringsbolag). Rörelsen får alltså inte förenas med traditionell livförsäk- ringsrörelse inom en och samma juridiska person. I övrigt kan fondför- säkringsbolag meddela olika slag av livförsäkringar samt både indivi- duella försäkringar och gruppförsäkringar. Liksom annan försäkring skall avtalet avse en försäkringsrisk. För fondförsäkringsbolag gäller i tillämpliga delar FRL och lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag (ÅRFL) om inte an- nat föreskrivs i fondförsäkringslagen (3 §). Regeringen eller Finans- inspektionen får dessutom medge undantag från FRL, om det finns särskilda skäl (7 §). I första hand har undantag ansetts möjliga att med- dela såvitt gäller skyldigheten att upprätta försäkringstekniska grunder, eftersom grunderna normalt inte fyller samma funktion i fondförsäkring som i annan livförsäkring (prop. 1989/90:34 s. 46 och 47). Restriktioner för placeringar och för disposition av fondandelar m.m. Fondförsäkringsbolaget skall placera premierna i de värdepappersfonder eller utländska fondföretag som försäkringstagaren från tid till annan be- stämmer. Bolaget får dock begränsa antalet fonder eller utländska fond- företag (4 §). Bolaget får dock inte förvalta fonderna som en del av den egna kapitalförvaltningen. Förvaltningen skall på samma sätt som för andra värdepappersfonder handhas av ett särskilt fondbolag. Försäk- ringsbolaget kan inte heller vara förvaringsinstitut enligt lagen (1990:1114) om värdepappersfonder och förvara fondens värdepapper samt ombesörja in- och utbetalningar. Premierna får placeras endast i sådana utländska fondföretag som är underkastad offentlig reglering som i huvudsak överensstämmer med den som gäller för svenska värdepappersfonder (se prop. 1994/95:184 s. 310). Regeringen eller skall enligt 1 § meddela före- skrifter om vilka utländska stater som kan komma i fråga (FFFS 1997:24). Fondförsäkringslagen begränsar försäkringsbolagets möjlighet att dis- ponera över fondandelarna. Utdelningen på andelarna och ersättningen vid inlösen av andelarna får användas endast för förvärv av nya fond- andelar, utbetalning enligt försäkringsavtalet eller täckning av försäk- ringstagarens kostnader för försäkringen (5 och 6 §§). För byte av fond har försäkringsbolaget rätt till ersättning genom premieinbetalning, ian- språktagande av utdelning eller inlösen av fondandelar. Detta skall regle- ras i avtalet och informeras tydligt om. Det har ansetts ankomma på att med stöd av 19 kap. 11 § FRL bevaka att bolagen inte tar ut oskäliga avgifter som förhindrar byte av värdepappersfond (prop. 1989/90:34 s. 49). Försäkringstagaren saknar rätt att övergå från fondförsäkring till kon- ventionell försäkring eller omvänt, om inte avtalet skulle medge detta. Eftersom fondförsäkringsrörelse skall bedrivas i en särskild juridisk per- son måste byte i så fall ske till annan försäkringsgivare. Lättnader för placeringarna och beräkning av solvensmarginal Inom fondförsäkring bär försäkringstagaren regelmässigt den finansiella risken för placeringarna. De försäkringstekniska avsättningarna skall lik- väl skuldtäckas. Bolaget är inte bundet av reglerna om tillgångs- och en- handsbegränsningar i 7 kap. 10 b och 10 c §§ FRL, om inte försäkrings- bolaget undantagsvis står den finansiella risken (8 § fondförsäkringsla- gen). För fondförsäkringsbolag gäller inte heller 7 kap. 10 e § om att till- gångarna skall placeras så att valutakursförlusterna begränsas (se 10 § fondförsäkringslagen). Utan hinder av reglerna i 7 kap. 17 a § om begränsningar för innehav i vissa finansiella företag får fondförsäkringsbolag äga aktier i fondbolag vars enda uppgift är att förvalta värdepappersfonder uteslutande avsedda för fondförsäkringsplaceringar (9 § fondförsäkringslagen). För fondförsäkringsbolag gäller att balanserad vinst, som inte kan före- komma i andra livförsäkringsbolag, får räknas in i kapitalbasen (12 § fondförsäkringslagen). Vidare gäller särskilda bestämmelser för beräkning av solvensmarginalen. Bestämmelserna har sin bakgrund i och innebär bl.a. att solvensmarginalen bestäms med en lägre procentsats för den del av premiereserven som inte innebär en risk för försäkringsbolaget. Särskilda bolagsrättsliga regler i förhållande till andra livförsäkrings- bolag Till skillnad från andra livförsäkringsbolag får fondförsäkringsbolag dela ut vinst till aktieägarna och göra fondemission på samma sätt som skade- försäkringsbolag. Fondförsäkringsbolagen behöver inte heller sätta av årsvinsten till en återbäringsfond. Till skillnad från andra livförsäkrings- bolag skall fondförsäkringsbolag göra vissa avsättningar till reservfond och, i förekommande fall, till överkursfond. I samband med anmälan av grunder får regeringen eller meddela även villkor för avsättning till reservfonden. Vidare skall fondförsäkringsbolag redovisa eget kapital på samma sätt som skadeförsäkringsbolag (10 och 11 §§ fondförsäkringslagen). 10.2 Fondförsäkring i förhållande till konventionell livförsäkring Regeringens förslag: Fondförsäkringar och andra livförsäkringar får meddelas i samma juridiska person. Fondförsäkringar får även med- delas av nuvarande traditionella livförsäkringsbolag som får kon- cession till detta. Även skall för fondförsäkringar placeras i ex- terna värdepappersfonder eller fonder som förvaltas av vissa utländ- ska fondförvaltare. De särbestämmelser som alltjämt skall gälla för fondförsäkring tas in i FRL. Lagen (1989:1079) om livförsäkringar med anknytning till värdepappersfonder upphävs. förslag: Överensstämmer i stort med regeringens förslag (se betänkandet s. 150, 153 och 163). Försäkrings- utredningen har ansett att återbäring kan beräknas på andelar i företags- interna värdepappersfonder. Försäkringsrörelsepromemorians förslag: Överensstämmer med regeringens (se promemorian s. 252 och 253). Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt Försäk- ringsutredningens förslag eller lämnat det utan erinran. Finansinspek- tionen har avstyrkt förslaget om företagsinterna värdepappersfonder. Remissinstanserna har i allmänhet godtagit försäkringsrörelseprome- förslag. har ansett att det bör klargöras att fondförsäkringsbolag kan utöka sitt sortiment med konventionella försäk- ringar. har ansett att fondförsäkring även bör omfatta s.k nationella fonder enligt dispensbestämmelsen i 3 § lagen om värdepappersfonder. Skälen för regeringens förslag Förening av fondförsäkringsrörelse och annan livförsäkringsrörelse? En möjlighet att meddela fondförsäkringar i samma juridiska person som konventionell livförsäkringsrörelse har kostnadsmässiga och administra- tiva fördelar. En sådan möjlighet finns i flera jämförbara europeiska län- der. Utgångspunkten är att fondförsäkringar bör få meddelas i samma juridiska person som meddelar konventionella livförsäkringar, om inte försäkringstagarnas skyddsintressen talar mot en sådan lösning. Vid tillkomsten av fondförsäkringslagen anfördes flera skäl mot att fondförsäkringsrörelse skulle få förenas med annan livförsäkringsrörelse. Som skäl anfördes olikheterna i placeringsregler och att fondförsäk- ringsbolagen borde tillåtas äga fondbolag utan hinder av begränsningarna för innehav i andra finansiella företag. Vidare framhölls att fondför- säkringsbolag undantogs från krav på avsättning till återbäringsfond och att vinstutdelning skulle bli möjlig i sådana bolag (se prop. 1989/90:34 s. 42). Som tidigare föreslagits bör nuvarande bestämmelser om avsättning till återbäringsfond upphävas och vinstutdelning bli tillåten även i konven- livförsäkringsbolag (se avsnitt 7.2). Dessa bestämmelser skall gälla för nybildade livförsäkringsbolag och traditionella livförsäkrings- bolag som ombildats enligt särskilda regler (se avsnitt 7.2 och 14.3). Där- med bortfaller ett väsentligt motiv för att kräva att fondförsäkringar med- delas i en särskild juridisk person. För fondförsäkringsbolag och andra livförsäkringsbolag gäller också mera enhetliga placeringsregler än förut, bl.a. genom att andelar i värde- pappersfonder tillåts för skuldtäckning i alla försäkringsbolag. Vissa skillnader gäller visserligen i placeringshänseende och vid beräkning av solvensmarginal med hänsyn till att det är försäkringstagaren och inte försäkringsbolaget som normalt står placeringsrisken. Sådana skillnader bör emellertid kunna beaktas genom särskilda undantagsregler till mot- svarande bestämmelser för andra livförsäkringar. Samma gäller möjlig- heten till innehav i fondföretag (se vidare avsnitt 10.3). Fondförsäkringar bör således få meddelas i samma juridiska person som vinstutdelande konventionell livförsäkringsrörelse. Denna möjlighet öppnas om nuvarande förbud i 2 § fondförsäkringslagen att förena fond- försäkringsrörelse med annan rörelse än försäkring för premiebefrielse vid arbetsförmåga slopas. Borttagandet av förbudet innebär också att fondförsäkringsbolag som får koncession till detta får meddela andra slag av livförsäkringar. Inom ramen för koncessionsärendet bör det bevakas att det inte ställs lägre krav på sådana bolag jämfört med traditionella bolag och att de intressen som rörelsereglerna skyddar tillgodoses i den utvidgade verksamheten. Ändringen innebär att livförsäkringsrörelse som omfattar fondförsäkringar får meddelas tillsammans med vissa skadeförsäkringar (jfr 1 kap. 3 och 4 §§ FRL). Därmed saknas också behov av en särskild bestämmelse om att fondförsäkringsverksamhet får förenas med försäk- ring för premiebefrielse vid arbetsoförmåga. En särskild fråga är om även nuvarande traditionella livförsäkringsbo- lag, såväl aktiebolag som ömsesidiga bolag, bör tillåtas att meddela fond- försäkringar i samma juridiska person, även om bolaget inte genomgått ett ombildningsförfarande för att bli vinstutdelande. Det förhållande att vinstutdelning till aktieägare och garanter inte får äga rum bör inte förhindra att traditionella livförsäkringsbolag får med- dela fondförsäkringar. En sådan fondförsäkringsverksamhet kan således inte alstra medel för vinstutdelning. Vid prövningen av tillstånd till en sådan verksamhetsändring, som förutsätter ändrad koncession, och i den löpande tillsynen, bör det bevakas att ändringen av verksamheten är för- enlig med befintliga försäkringstagares intressen, bl.a. så att inte fondför- säkringsverksamheten subventioneras på den konventionella livförsäk- ringsrörelsens bekostnad i strid med den skälighetsprincip som alltjämt skall gälla för äldre livförsäkringsavtal (se avsnitt 14.2). Detta torde bl.a. kräva att fondförsäkringsverksamheten hålls väl avgränsad från den tra- ditionella livförsäkringsverksamheten och att en särskild konsoliderings- fond inrättas för förlusttäckning inom denna gren. De särbestämmelser som alltjämt skall gälla för fondförsäkring bör alltså tas in i FRL. Fondförsäkringslagen kan därför upphävas. Skall försäkringspremier få placeras i interna värdepappersfonder? Utmärkande för fondförsäkring är att försäkringsbolaget inte får förvalta fonderna inom ramen för den egna kapitalförvaltningen. Förvaltningen skall i stället skötas av ett särskilt fondbolag eller ske inom ramen för ett utländskt fondföretag. har i samband med diskussioner om hur bonus (återbäring) kan utgå till försäkringstagaren ansett att återbäring bör få beräknas på andelar i andra förmögenhetsmassor än värdepappersfonder eller på andelar i företagsinterna värdepappersfonder. Enligt utredningen bör meddela föreskrifter så att sådana interna värde- pappersfonder kan underkastas samma regler som externa värdepappers- fonder. har ansett att det inte är möjligt att utfärda före- slagna föreskrifter för interna värdepappersfonder inom ramen för FRL, att flera särbestämmelser behövs om en rätt till fondbyte i princip skall gälla samt att svårlösta redovisningsmässiga konsekvenser uppkommer. Som tidigare föreslagits skall konventionella livförsäkringsavtal kunna utformas med villkor om återbäring som innebär att för- säkringstagaren står den finansiella risken för tillgångars förvaltning. Sådana åtaganden skall föranleda försäkringstekniska avsättningar och medföra vissa placerings- och solvenskrav (jfr avsnitt 8.1, 8.4.3 och 8.7). Vidare har redovisningsreglerna i ÅRFL föreslagits anpassade till sådan villkorad återbäring (jfr avsnitt 8.8). Det bör också framhållas att de före- slagna nya rörelsereglerna inte i sig förhindrar förekomsten av olika for- mer av återbäringsvillkor som beräknas på utfallet av bolagets förmö- genhetsförvaltning, t.ex. finansiellt överskott, eller på marknadsföränd- ringar, t.ex. ränteutvecklingen. Det bör dock understrykas att villkoren måste vara förenliga med regleringen på avtalsområdet och de bestäm- melser om god riskkontroll m.m. som uppställs i den allmänna rörelse- regeln i 1 kap. 1 a §. Regeringen ansluter till försäkringsrörelsepromemorians förslag att det inte bör införas någon särskild reglering om återbäring knuten till ande- lar i företagsinterna värdepappersfonder. En annan sak är att för fondförsäkring får placeras i sådana fonder som en fondförvaltare får bedriva enligt lagen (1990:1114) om värdepappersfonder (jfr avsnitt 10.2). De problem avseende rätt till fondbyte och svårlösta redovisningsmäs- siga konsekvenser som pekat på aktualiseras således inte. Det kan i sammanhanget också erinras om att det föreslagna infor- mationsbemyndigandet i 1 kap. 1 a § ger stöd för närmare föreskrifter om information som försäkringsbolaget bör lämna om olika slag av villkorad återbäring. 10.3 Särbestämmelser för fondförsäkring Regeringens förslag: Nuvarande begränsningar inom fondförsäkring om placeringar av , disposition av utdelning och ersättning vid inlösen skall alltjämt gälla. Det slås fast att placering får ske i sådana värdepappersfonder eller s.k. nationella fonder som förvaltas av den som har rätt att driva verksamhet enligt lagen om värdepappersfonder. Bemyndigandet för regeringen eller att med- dela från lag avvikande föreskrifter för fondförsäkringar, liksom att kräva särskilda reservfondsavsättningar, upphävs. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag (se betänkandet s. 172, 256, 257, 275 277, 280, 281 och 288). Utredningen har inte behandlat frågor om nationella fonder eller undantag från branschglidningsreglerna för innehav i fondföretag. Utredningen har vidare föreslagit att bemyndigandet att meddela från lag avvikande föreskrifter behålls. Försäkringsrörelsepromemorians förslag: Överensstämmer väsent- ligen med regeringens förslag (se promemorian s. 253 257). I promemo- rian föreslås en bestämmelse om att avgift vid byte av fond skall vara skälig. Remissinstanserna: Remissinstanserna har i allt väsentligt tillstyrkt förslag eller lämnat detta utan erinran.