prop · GM0356 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1998/99:56 Redogörelse för verksamheten inom () Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen lämnar regeringen en redogörelse för verksamheten i () . Innehållsförteckning 1 - en fredsfrämjare i tiden 4 2 Inför i 5 3 Säkerhetsstadgan 6 4 säkerhetsbegrepp 7 4.1 Mänskliga dimensionen 8 4.2 Ekonomiska dimensionen 8 4.3 Militära dimensionen 9 4.3.1 9 4.3.2 Modernisering av Wiendokumentet 10 4.3.3 Open 11 4.3.4 5 instrument 12 5.1 Ordförandeskapet 12 5.2 Sekretariatet 13 5.3 Högkommissarien för nationella minoriteter 13 5.4 Kontoret för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter (ODIHR) 15 5.5 Övriga instrument 16 5.5.1 Medierepresentanten 16 5.5.2 Ekonomiske koordinatorn 16 6 Fältverksamhet 16 6.1 16 6.1.1 17 6.1.2 17 6.2 18 6.2.1 /Kosovo 18 6.2.2 19 6.2.3 19 6.2.4 (f.d. jugoslaviska republiken ) 20 6.2.5 20 6.3 Andra länder 21 6.3.1 () 21 6.3.2 21 6.3.3 22 6.3.4 22 6.3.5 23 6.3.6 23 6.3.7 och Minskgruppens arbete 24 6.3.8 Förbindelskontoret för samt OSSE-centrum i , och 24 7 parlamentariska församling 25 8 EU, och 25 9 samverkan med andra organisationer 26 10 Budget 27 11 Förkortningar 29 12 medlemsländer 31 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 32 1 - en fredsfrämjare i tiden , , stärker sin ställning som fredsfrämjare i . har utvecklats som aktör. Dess förmåga till snabba och flexibla fältinsatser har blivit ett centralt inslag i europeisk säkerhet. Kosovo är nu organisationens stora utmaning. Men även innan organisationen blev känd för den stora allmänheten genom sitt engagemang i Kosovo har den utfört ett mycket väsentligt arbete. Det gäller de fältmissioner som upprättat i ett femtontal länder. Det gäller ett aktivt samarbete om mänskliga rättigheter, demokrati och valövervakning genom kontor för mänskliga rättigheter och demokratiska institutioner (ODIHR). Och det gäller Högkommissarien för nationella minoriteter, som genom sitt tidiga, aktiva och långsiktiga agerande i ett tiotal länder framgångsrikt bidragit till att minska spänningar och förebygga konflikter. (dåvarande ESK:s) roll var att främja gemensamma normer. Genom en rad konferenser utvecklades ett normsystem där individens mänskliga rättigheter sattes i centrum. Slutakten från med dess tio principer fick ett starkt genomslag i de forna kommunistländerna. Dissidenter och Helsingforskommittéer såg effektiva möjligheter att använda sig av det framväxande normsystemet. Makthavarna ställdes till ansvar. Men fortfarande var operativt svagt. Stater kunde kritiseras vid konferenser, men mekanismer för ingripande saknades. slog vakt om den nationella suveräniteten. har inneburit genomgripande förändringar. Genom Parisstadga bekräftades den värdegemenskap som finns om att fred och säkerhet byggs genom demokrati, mänskliga rättigheter, respekt för rättsstatens principer och marknadsekonomi. Alla har enats om att respekt för dessa åtaganden är en gemensam angelägenhet för hela . Man får och skall lägga sig i. Ett aktivt och tidigt OSSE- engagemang i olika länder kan ske på de gemensamma normernas grund. 1990-talets konflikter har visat på vikten av förebyggande insatser. har mer än någon annan organisation anammat det breda säkerhetsbegreppet och vikten av tidigt agerande. har etniska frågor som potentiella konfliktorsaker satts i fokus. Vid om den mänskliga dimensionen slogs fast att minoritetsfrågor endast kan lösas tillfredsställande i ett demokratiskt politiskt ramverk grundat på rättsstatens principer med ett oberoende rättsväsende, full respekt för allas mänskliga rättigheter, politisk pluralism, tolerans och kontroll över myndighetsmissbruk. konfliktförebyggande verksamhet täcker därför hela detta fält. instrument och fältverksamhet syftar till att tidigt ingripa för att förhindra konflikter. har på grundval av sitt breda säkerhetsbegrepp och genom sitt samarbetsinriktade och inträngande arbetssätt utvecklats till en central aktör i det europeiska säkerhetsarbetet. har förmått utnyttja sina komparativa fördelar: ett brett och inklusivt medlemskap, flexibilitet, en stark och snabbt växande fältorganisation och ett gemensamt agerande grundat på gemensamma normer. har inte de militära, organisatoriska eller finansiella resurserna att hantera alla delar av en multifunktionell insats. Utvecklingen , bl.a. i Kosovo, har visat på den grundläggande betydelsen av samarbete mellan olika internationella organisationer för att nå definierade mål. Någon statisk arbetsfördelning finns inte och bör inte eftersträvas. I stället bör varje organisations starka sidor utnyttjas i en gemensam strategi i varje enskilt fall. Kosovo och är exempel på situationer där FN, , Nato, EU och agerar gemensamt. Konflikterna och utmaningarna sätts i centrum, inte organisationerna. 2 Inför i kommer att hålla ett toppmöte i med deltagande av stats- eller regeringschefer. Toppmöten skall i princip äga rum . Det senaste hölls i . Inför mötet i kommer en översynskonferens att äga rum . Syftet med översynskonferensen är dels att se över samtliga aktiviteter, inklusive genomförandet av de gemensamma normerna, och föreslå åtgärder för att stärka , dels att förbereda beslut inför toppmötet. Huvudpunkten för toppmötet beräknas bli antagandet av en säkerhetsstadga (se nästa kapitel), som definierar roll inför 2000- talet. Vidare är förhoppningen att toppmötet skall leda till den förstärkning av som är nödvändig för att kunna möta de nya utmaningar som organisationen nu ställs inför. Antagandet av ett moderniserat och ett reviderat Wiendokument är andra viktiga frågor för toppmötet. Vid ministermötet i konstaterade ministrarna att den utökning som skett i fältverksamhet gör det nödvändigt att ytterligare stärka operativa förmåga, inklusive sekretariatet. Ministrarna uttalade också stöd för en utbildningsstrategi för organisationen. Dessa är några av de frågor som prioriterar inför toppmötet. Utrikesministermötet i bekräftade växande säkerhetspolitiska relevans. Några av huvudpunkterna från ministermötet var ett starkt stöd för Kosovomissionen, vissa framsteg för engagemang i och samt en ökad uppmärksamhet på romernas situation. Utrikesminister lyfte i sitt anförande i fram två exempel på hur i praktiskt arbete verkar för gemensam säkerhet. Dels Kosovomissionen som genom sitt breda mandat verkar för att flyktingar skall kunna återvända och för att demokrati, mänskliga rättigheter och fria medier skall bli verklighet för alla i regionen. Dels Högkommissarien för nationella minoriteter som genom sitt tysta och effektiva arbete främjar försoning mellan etniska grupper. Utrikesministern betonade också vikten av att stärka sekretariat. Hon välkomnade den ökade vikt kommer att fästa vid romernas situation och integration. Deklarationen och besluten från ministermötet, liksom annan relevant och aktuell information om finns att tillgå på organisationens hemsida: . 3 Säkerhetsstadgan Vid toppmötet i fattade beslut om att påbörja arbetet med en allomfattande säkerhetsmodell för det tjugoförsta århundradet. Tanken var att inleda en process inom vars ram man ville tydliggöra roll och diskutera hur organisationen skulle kunna möta nya hot och utmaningar. Förslaget kom från , som bl.a. eftersträvade att ge en överordnad roll i den europeiska säkerhetsstrukturen. Vidare ville man på rysk sida förhandla fram juridiskt bindande normer som skulle ersätta de politiska åtaganden som finns. har regelbundna möten ägt rum i i den s.k. säkerhetsmodellkommittén och dess två arbetsgrupper för att diskutera element för en stadga. Diskussionerna har ägt rum på grundval av de riktlinjer som antogs vid ministermötet i (beslut nr 5). Enligt dessa skall stadgan (begreppet "dokument-stadga" används då enhällighet ännu inte nåtts om formen) vara politiskt bindande, bevara enhällighet som grundvalen för beslutsfattande och bekräfta den fortsatta giltigheten av tidigare OSSE-åtaganden. Av särskild vikt är härvid de deltagande staternas rätt att fritt välja sina säkerhetsarrangemang, erkännandet av principen om säkerhetens odelbarhet samt erkännandet att staters uppfyllande av sina åtaganden är frågor av och legitimt intresse för alla deltagande stater. Genom stadgan skall vidare möjlighet att agera i händelse av klara och grova brott mot principer och beslut stärkas. Köpenhamnsbeslutet slår också fast att stadgan skall stärka ett icke- hierarkiskt samarbete med andra regionala organisationer inom ramen för en s.k. plattform för gemensam säkerhet. Denna plattform skall grundas i ett gemensamt koncept. Detta innefattar bl.a. att samarbetet skall ske med organisationer som ansluter sig till principer och åtaganden och som stödjer koncept om gemensam och odelbar säkerhet. I syfte bl.a. att stimulera de fortsatta förhandlingarna om plattformen och framförallt om samarbete med subregionala organisationer anordnades i en internationell konferens om subregionalt samarbete - ett instrument för modernt säkerhetsbyggande. Med subregionala organisationer avses på OSSE-språk framför allt grannlandsorganisationer. Konferensen anordnades av det svenska tillsammans med det polska OSSE- ordförandeskapet och . Ett fyrtiotal och ett tiotal subregionala organisationer deltog, däribland Östersjöstaternas råd, Centraleuropeiska initiativet och Svartahavssamarbetet. Konferensen innebar också ett konkret genomförande av plattformstanken genom att främja dialogen och samarbetet mellan dessa organisationer. I sitt öppningsanförande betonade utrikesminister att det subregionala samarbetet har stor potential för säkerhetsarbetet. Kriterierna för framgång är bl.a. att detta samarbete utgör en del av en allmän europeisk och transatlantisk integrationsprocess, att FN:s och normer respekteras och att frivilligorganisationers involvering uppmuntras och respekteras, framhöll utrikesministern. Vid ministermötet i kunde ordförandeskapet lägga fram en rapport med redovisning av hur långt stadgediskussionerna kommit i olika frågor. Rapporten redovisade att inga egentliga förhandlingar om texter ännu hade ägt rum, men ordförandeskapet hade på grundval av förslag från olika länder presenterat ordförandepapper inför det fortsatta stadgearbetet. Från EU:s håll var ambitionen inför att konkreta framsteg borde kunna nås i frågor där långtgående diskussioner förts - där verkligheten på marken i många fall sprungit om diskussionerna i säkerhetsmodellkommittén - såsom plattformen och roll avseende civilpolisinsatser. Från framförallt ryskt håll framhölls dock att tiden inte var mogen att lyfta fram några frågor för separata beslut innan hela stadgan var färdigförhandlad. ville inte heller binda sig för ett beslut om antagande av stadgan vid toppmötet i utan att först kunna konstatera att resultatet blev värt namnet. Ministermötet kunde dock besluta om målsättningen om ett antagande . Förhandlingsarbetet skall baseras på riktlinjerna från . Det norska ordförandeskapet ges i uppdrag att lägga fram ett förslag till detaljerad struktur för en "dokument-stadga". Det egentliga förhandlingsarbetet torde inte ta fart förrän efter Nato-toppmötet . 4 säkerhetsbegrepp breda säkerhetsbegrepp är en grundpelare för organisationen. Säkerhetsfrågor behandlas såväl som militär-politiska frågor, ekonomiska och miljömässiga som frågor om den s.k. mänskliga dimensionen, dvs. demokrati och mänskliga rättigheter. Dessa olika aspekter behandlas som nära sammanlänkade med varandra. Även om dessa frågor således mer och mer går in i varandra i verksamhet ges nedan en presentation av dessa olika dimensioner av säkerhetsbegrepp. 4.1 Mänskliga dimensionen Den mänskliga dimensionen inom har alltsedan slutakten från utvecklats och förtydligats, inte minst i Köpenhamnsdokumentet . I fältverksamhet utgör den mänskliga dimensionen en mycket viktig del. Arbetet för demokrati och mänskliga rättigheter är centralt i missionernas arbete, såsom t.ex. i Kosovomissionen. I ägde det fjärde implementeringsmötet om mänskliga dimension rum i . Mötet ägnades åt genomförandet av hela vidden av frågor om demokrati och mänsklig rättigheter som är föremål för åtaganden inom ram. Ämnen som minoritetsfrågor, religionsfrihet och jämställdhet ägnades stort utrymme under konferensen. Stark kritik riktades mot länder som brast i efterlevnaden av dessa normer och även västeuropeiska länder och fick finna sig i att få bristfälligheter belysta. Inom Europeiska unionen skedde en uppdelning av ämnen mellan de olika medlemmarna och åtog sig att svara för anförandena på unionens vägnar om fria val och valövervakning. I anförandet om fria val betonades bl.a. vikten av korrekt mediebevakning och hänsynstagande till minoriteter. I anförandet om valövervakning framfördes förslag om hur systemet skulle kunna förbättras mot bakgrund av erfarenheterna på området. I nordiska anföranden underströks vikten av att åldersgränsen för rekrytering och deltagande i väpnade konflikter höjs till liksom behovet av ett starkt skydd för dem som arbetar med mänskliga rättigheter. Årets implementeringsmöte kännetecknades av ett aktivt deltagande av enskilda organisationer, såväl nationella som internationella. Från svensk sida deltog företrädare för fyra enskilda organisationer. Nytt för året var att de enskilda organisationerna kunde yttra sig på samma villkor som de deltagande staterna. Vid sidan av konferensen anordnades även parallella möten för en mer ingående diskussion om bl.a. religionsfrihet, romernas situation och jämställdhet. Från svenskt håll betonas vikten av att den mänskliga dimensionen ges en mer central plats i det ständiga rådets arbete i . I syfte att få en fördjupad diskussion om den mänskliga dimensionen planeras tre endagsseminarier att hållas i under innevarande år. Ämnena för dessa kommer att bli religionsfrihet, jämställdhetsfrågor och romernas situation. 4.2 Ekonomiska dimensionen Då ett stärkt samarbete på områdena ekonomi, vetenskap, teknologi och miljö främjar säkerheten inom OSSE-sfären utgör den ekonomiska dimensionen en del av verksamhetsområde. Den ekonomiska utvecklingen och kriser i vissa delar av har understrukit sambandet mellan ekonomi och säkerhet. Årliga möten med ekonomiska forum äger rum i och vid mötet var temat . Inverkan på miljön och principer för transport av energi var några av de frågor som diskuterades. Vid mötet fastslogs bl.a. att en utveckling mot en likartad energipolitik inom OSSE-sfären vore gynnsamt för investeringar och handel på detta område och därmed ha en förtroendeskapande effekt. I Europeiska unionens anförande framhölls bl.a. kärnsäkerhetens betydelse. Den ekonomiska dimensionen utgör en naturlig och ökande del av uppgifterna för missioner i fält. Vid mötet i fastslogs vikten av att de ekonomiska och miljömässiga aspekterna av säkerheten uppmärksammas i fältarbete i syfte att ge bättre möjligheter att förebygga konflikter. För att förstärka OSSE-missionen i bl.a. på detta område har ställt en person till missionens förfogande. När nu ökar sitt engagemang i och kommer den ekonomiska dimensionen att öka i betydelse. Inte minst energiområdet och den ekologiska situationen är ytterst angelägna frågor för dessa länder. 4.3 Militära dimensionen Rustningskontroll, inklusive förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder, utgör en central del av verksamhet och har en grundläggande betydelse för det konfliktförebyggande arbetet och för säkerheten i . har flera överenskommelser förhandlats fram på detta område inom ramen för eller i anslutning till . De viktigaste av dessa är avtalet om begränsning av konventionella stridskrafter i (det så kallade ), Wiendokumentet om säkerhets- och förtroendeskapande åtgärder, Open samt den så kallade uppförandekoden (Code of Conduct on Politico-Military Aspects of Security). CFE- och Open Skies-avtalen omfattar endast de stater som är medlemmar av Nato och de som ingick i . 4.3.1 inleddes förhandlingar om en modernisering av CFE- avtalet. Målet är att anpassa avtalet, som slöts 1990, det vill säga föreWarszawapaktens och , till dagens säkerhetspolitiska situation. Behovet av anpassning blev särskilt akut sedan Nato beslutat uppta nya medlemmar som varit medlemmar i . En grundprincip i är nämligen numerär balans för fem kategorier av tung materiel mellan två ländergrupper - Natos och medlemmar. När tre länder byter sida - och upplöses - rubbas balansen i avtalet. Även om gruppstrukturen upphävs kommer grundprinciperna i avtalet att bestå. Det innebär numerära begränsningar för stridsvagnar, pansarskyttefordon, artilleripjäser, attackhelikoptrar och stridsflygplan. Till dessa begränsningar är en mycket omfattande uppgiftslämning knuten, kombinerad med möjlighet för de deltagande staterna att på plats genom inträngande inspektioner verifiera de erhållna uppgifterna. Den nuvarande gruppstrukturen kommer att ersättas av ett system med nationella tak (hur mycket materiel en viss stat får ha inom avtalets tillämpningsområde, från till ) och territoriella tak (hur mycket materiel som får finnas på en viss stats territorium). De största stötestenarna är hur stor grad av flexibilitet för tillfällig stationering av trupp utöver det territoriella taken som skall tillåtas, respektive huruvida de särskilda begränsningar som gäller i norra respektive södra delen av tillämpningsområdet ( flankregimen ) skall bestå. Den senare är av särskild betydelse för , då den reglerar viktiga delar av den ryska militära närvaron i vårt närområde. Förhandlingarna om en anpassning av gick trögt . Vid i nåddes dock enighet om att avtalet skulle bli färdigt för undertecknande vid i , och att detta mål förutsatte att nyckelfrågorna fick en lösning av 1999. deltar inte i förhandlingarna, men följer förhandlingsarbetet noggrant. Det är angeläget att flankbegränsningarna i sak består i det omförhandlade avtalet. Avsikten är att det moderniserade skall öppnas för deltagande av nya stater. kommer att ta ställning till frågan om dess försvars- och säkerhetspolitiska konsekvenser för och en eventuell anslutning när det omförhandlade avtalet föreligger. 4.3.2 Modernisering av Wiendokumentet beslutade säkerhetsforum, den del av där de militära frågorna behandlas, att modernisera Wiendokumentet. Detta stammar från och reviderades . Detta dokument innebär bland annat skyldighet att lämna uppgifter om respektive lands försvarsorganisation och om förband och deras utrustning och aktiviteter. De lämnade uppgifterna verifieras med hjälp av inspektioner och så kallade utvärderingsbesök. Avtalet innehåller även begränsningar för mycket stora militära övningar, bestämmelser om uppgiftslämning om försvarsplanering, besöksutbyte med mera, och är ett viktigt dokument för att bidra till ökat förtroende och säkerhet inom hela OSSE-området. Den modernisering som beslutats syftar till att ytterligare stärka öppenheten, förutsägbarheten och samarbetet med hänsyn till den förändrade säkerhetspolitiska situationen i . inleddes realförhandlingar om dokumentet, och deltar aktivt i detta arbete. Det reviderade dokumentet skall bli klart att antas vid toppmötet i . och tog ett gemensamt initiativ i säkerhetsforum i för att demonstrera att vi, som vi avvisar förslag om en regionalisering av den militära säkerheten, vill spela en konstruktiv roll i OSSE-diskussionen om militära förtroendeskapande åtgärder. Ett element i initiativet är ett erbjudande till våra grannländer (, , , , , , och ) att få ökade möjligheter att besöka och för att kontrollera att vi följer bestämmelserna i , under förutsättning att dessa stater gör motsvarande åtaganden gentemot oss. var , , en av de mest aktiva staterna när det gäller tillämpningskontrollen av Wiendokumentet. genomfördes fyra utvärderingsbesök och fyra inspektioner i syfte att verifiera lämnad information. 4.3.3 ger de deltagande staterna rätt att genomföra omfattande observationsflygningar över varandras territorier. Avtalet, som skrevs , har ännu inte trätt i kraft då det inte ratificerats av ett tillräckligt antal stater. De ratifikationer som återstår för att avtalet skall kunna träda i kraft är i första hand av och . Trots att avtalet ännu inte formellt trätt i kraft sker redan ett omfattande samarbete mellan avtalets parter i enlighet med avtalets principer. Dessutom har Open Skies-flygningar genomförts över det f.d. i syfte att stödja genomförandet av bestämmelser om rustningskontroll. Avtalet har alltså redan visat sig vara ett viktigt förtroendeskapande instrument. är observatör och kan söka anslutning till avtalet från det att avtalet trätt i kraft. 4.3.4 Uppförandekoden så kallade uppförandekod antogs vid toppmötet i . Den är ett normverk som, förutom att behandla mellanstatliga förhållanden, också ställer långtgående krav på relationerna mellan försvarsmakt och civilt samhälle. Koden bygger på såväl FN-principer som på åtaganden inom och ställer bland annat krav på demokratisk kontroll av försvarsmakter och på utbildning i krigets lagar. Uppförandekoden har kanske sin största betydelse för de länder i som genomför demokratiska reformer och är på väg att ställa sina försvarsmakter under demokratisk ledning. En uppföljningskonferens avses äga rum . 5 instrument 5.1 Ordförandeskapet Specifikt för är ordförandeskapets starka politiska roll. ordförandeskap är ansvarigt för samordning och konsultation vad gäller aktuella OSSE-relaterade frågor. Ordförandeskapet biträds av de övriga trojkamedlemmarna, dvs. föregående och kommande års ordförande. Ett instrument som ordföranden förfogar över är möjligheten av att för en viss fråga utse en personlig representant. Ordförandeskapet leder också det ständiga rådet som möts minst en gång på ambassadörsnivå i . Ordförandeskapet för ("Chairman-in-Office") handhas av utrikesministern i det land som av organisationens medlemsstater utsetts till årets ordförande. Ordförandeskapet roterar varje kalenderår. första ordförande var . var ordförande och togs ordförandeskapet över av . Nästa års ordförande i kommer att vara . Systemet med ordförandeskapets personliga representanter är ett viktigt instrument som dock har utnyttjats relativt sparsamt. Representanterna undersöker situationen i ett problemområde och ger OSSE-ordföranden rekommendationer om åtgärder. Personliga representanter som fått särskild uppmärksamhet är den förre spanske premiärministern som hade denna roll för (FRJ) samt förre förbundskansler som utsågs till personlig representant i under den akuta krisen . I ordförandeskapets roll ingår att verka för ett aktivt OSSE- engagemang och acceptans för aktiviteter i enskilda länder, bl.a. genom resor till berörda länder. Då beslut inom fattas enhälligt ingår även främjandet av konsensuslösningar som en viktig del av ordförandens arbete. I samband med övertagandet av ordförandeskapet identifierade utrikesminister fyra prioriteringar för det norska ordförandeskapet: - måste agera , sammanhållet och beslutsamt mot de politiska utmaningar som organisationen ställs inför. Öppenhet och inkluderande av alla medlemsländer är avgörande för framgång. - verksamhet skall utvecklas i säkerhetsstadgan, som bör identifiera uppgifter inför nästa århundrade och definiera förhållande till andra organisationer. - mänskliga dimension, som det centrala elementet för att främja mänskliga rättigheter och bygga demokratiska samhällen och rättsstater, skall stärkas. Ökad vikt bör läggas såväl vid rådgivning, bistånd och stöd som vid att lyfta fram och kritisera kränkningar. - måste stärkas, särskilt dess operativa förmåga. 5.2 Sekretariatet sekretariat i leds av en generalsekreterare, italienaren . Generalsekreterarens roll är främst administrativ, medan ordförandeskapet, som nämnts, har en i första hand politisk uppgift. Med snabbt expanderande verksamhet har kraftigt ökade krav ställts på sekretariatet, vilka dock inte motsvarats av resursförstärkningar. De nordiska länderna har med särskild energi drivit frågan om ett effektivare och starkare sekretariat, som kan möta dagens utmaningar.