prop · GM0332 · 1999-01-01 00:00:00 — Avdrag får inte göras för: den skattskyldiges levnadskostnader och därtill hänförliga utgifter, så som vad skattskyldig utgett som gåva eller som periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodisk utbetalning till person i sitt hushåll; kostnader i samband med plockning av vilt växande bär och svampar eller kottar till den del kostnaderna inte överstiger de intäkter som är skattefria enligt 19 §; värdet av arbete, som i den skattskyldiges förvärvsverksamhet utförts av den skattskyldige själv eller andre maken eller av den skattskyldiges barn som ej fyllt ; ränta på den skattskyldiges eget kapital som har nedlagts i hans för- värvsverksamhet; svenska allmänna skatter; kapitalavbetalning på skuld; ränta enligt 8 kap. 1 § studiestödslagen (1973:349), 52, 52 a och 55 §§ lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 5 kap. 12 § lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, 31 § tullagen (1994:1550), 60 § fordonsskattelagen (1988:327), 36 § lagen (1996:1030) om underhållsstöd och 19 kap. 2 och 4-9 §§ skattebetal- ningslagen (1997:483) samt dröjsmålsavgift beräknad enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift; avgift enligt lagen (1972:435) om överlastavgift; avgift enligt 10 kap. (1987:10); avgift enligt 10 kap. 7 § utlänningslagen (1989:529); avgift enligt 8 kap. 5 § arbetsmiljölagen (1977:1160); avgift enligt 26 § arbetstidslagen (1982:673); avgift enligt 21 § insiderlagen (1990:1342); avgift enligt 22 § tredje stycket lagen (1993:737) om bostadsbidrag; skadestånd, som grundas på lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet eller annan lag som gäller förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare, när skadeståndet avser annat än ekonomisk skada; företagsbot enligt 36 kap. ; straffavgift enligt 8 kap. 7 § tredje stycket ; skatteavdrag för vilket arbetsgivare är betalningsskyldig enligt skatte- betalningslagen (1997:483); avgift enligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgift; kontrollavgift enligt lagen (1984:318) om kontrollavgift vid olovlig parkering; överförbrukningsavgift enligt ransoneringslagen (1978:268); miljösanktionsavgift enligt 30 kap. ; vattenföroreningsavgift enligt lagen (1980:424) om åtgärder mot för- orening från fartyg; avgift enligt 3 § lagen (1975:85) med bemyndigande att meddela före- skrifter om in- eller utförsel av varor; lagringsavgift enligt lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol eller lagen (1985:635) om försörjningsberedskap på naturgasom- rådet; avgift enligt 18 § lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar; avgift enligt 10 kap. 5 § lagen (1994:1776) om skatt på energi; ingående skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200) för vilken det finns rätt till avdrag enligt 8 kap. eller rätt till återbetalning enligt 10 kap. nämnda lag; avgift enligt 11 kap. 16 § och 13 kap. 6 a § aktiebolagslagen (1975:1385); kostnader för muta eller annan otillbörlig belöning. (Se vidare anvisningarna.) Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Förteckning över remissinstanser Ds 1998:29 Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av följande instan- ser: ombudsmän, , Kammarrätten i , Gö- teborgs tingsrätt, Länsrätten i , Justitiekanslern, , , , , , , , Närings- och teknikutvecklingsrådet, , , , EU-bedrägeridelegationen, Statskontoret, , , , Juridiska fakul- tetsnämnden vid , , , , Byggentreprenörerna, akademikers centralorganisation , Föreningen sorer, , , , , , , fastighetsägareför- bund, , , Direktreklam- företagens branchförbund , , och . Yttranden har dessutom inkommit från följande instanser. , Näringslivets Skattedelegation, samt . Lagrådsremissens lagförslag Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 2 kap. 5a §, 10 kap. 5 §, 17 kap. 7 och 17 §§ samt 20 kap. 2 och 5 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 9 kap 3 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. 5 a § Har fråga om ansvar för gärning prövats genom lagakraftägande dom, meddelad i främmande stat där gärningen förövats eller i främmande stat som har tillträtt den europeiska konventionen d. om brottmålsdoms inter- nationella rättsverkningar eller den europeiska konventionen d. om överförande av lagföring i brottmål, må den till- talade ej här i riket lagföras för samma gärning, 1. om han har frikänts från ansvar, 2. om han har förklarats skyldig till brottet utan att påföljd har å- dömts, 3. om ådömd påföljd har verk- ställts i sin helhet eller verkställig- heten pågår, eller 4. om ådömd påföljd har bort- fallit enligt lagen i den främmande staten. Första stycket gäller ej i fråga om brott som avses i 1 § eller 3 § 4, 6 eller 7 såvida ej lagföringen i den främmande staten har skett på begäran av svensk myndighet Har fråga om ansvar för gärning prövats genom dom meddelad i främmande stat och föreligger ej på grund av vad förut i denna pa- ragraf sagts hinder mot lagföring, må åtal för gärningen väckas här i riket endast efter förordnande av regeringen eller den regeringen be- myndigat därtill. Har fråga om ansvar för gärning prövats genom lagakraftägande dom, meddelad i främmande stat där gärningen förövats eller i främmande stat som har tillträtt någon av de överenskommelser som anges i fjärde stycket, får den tilltalade inte här i riket lagföras för samma gärning, 1. om han har frikänts från ansvar, 2. om han har förklarats skyldig till brottet utan att påföljd ådömts, 3. om ådömd påföljd har verk- ställts i sin helhet eller verkställig- heten pågår, eller 4. om ådömd påföljd har bort- fallit enligt lagen i den främmande staten. Första stycket gäller inte i fråga om brott som avses i 1 § eller 3 § 4, 6 eller 7 såvida inte lagföringen i den främmande staten har skett på begäran av svensk myndighet eller sedan personen utlämnats från för lagföring. Om en fråga om ansvar för en gärning har prövats genom en dom meddelad i en främmande stat och om det inte finns hinder mot lagföring på grund av vad som förut sagts i denna paragraf, får åtal för gärningen väckas här i riket endast efter förordnande av regeringen eller den som regeringen bemyndigat. De överenskommelser som avses i första stycket är 1. den europeiska konventionen d. om brottmålsdoms internationella rättsverkningar, 2. den europeiska konventionen d. om överförande av lagföring i brottmål, 3. konventionen d. om skydd av Europeiska gemen- skapernas finansiella intressen för gärningar som däri avses, 4. protokollet d. till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas fi- nansiella intressen för gärningar som däri avses, och 5. konventionen d. om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemen- skaperna eller Europeiska union- ens medlemsstater är delaktiga i för gärningar som däri avses. Har ett brott begåtts delvis här i riket och delvis också inom den medlemsstats territorium där do- men meddelats, skall första stycket tillämpas om gärningen omfattas av de överenskommelser som an- ges i fjärde stycket 3 5. 3 a § Den som, i strid med föreskrifter eller villkor, använder ett bidrag eller utnyttjar en förmån som helt eller delvis finansieras över eller på annat sätt påverkar Europeiska gemenskapernas budgetar för ett annat ändamål än det som bidra- get eller förmånen har beviljats för, skall dömas för subventions- missbruk till böter eller fängelse i högst . I ringa fall skall inte dömas till ansvar. 10 kap. 5 § Om någon, som på grund av förtroendeställning fått till uppgift att för någon annan sköta ekono- misk angelägenhet eller själv- ständigt handha kvalificerad tek- nisk uppgift eller övervaka sköt- seln av sådan angelägenhet eller uppgift, missbrukar sin förtroende- ställning och därigenom skadar huvudmannen, döms han för tro- löshet mot huvudman till böter eller fängelse i högst . Vad som har sagts nu gäller inte, om gärningen är belagd med straff enligt 1 3 §§. Den som som på grund av för- troendeställning fått till uppgift att för någon annan 1. sköta en ekonomisk ange- lägenhet, 2. genomföra en vetenskaplig eller motsvarande utredning, 3. självständigt sköta en kvalifi- cerad teknisk uppgift, eller 4. övervaka utförandet av en så- dan uppgift som anges i 1, 2 eller 3, missbrukar sin förtroendeställning och därigenom skadar huvudman- nen, döms för trolöshet mot huvudman till böter eller fängelse i högst . Vad som har sagts nu gäller inte, om gärningen är belagd med straff enligt 1 3 §§. Är brottet grovt, skall dömas till fängelse, lägst och högst . Vid bedömande huruvida brottet är grovt skall särskilt beaktas, om gärningsmannen begagnat falsk handling eller vilseledande bokföring eller tillfogat huvudmannen betydande eller synnerligen kännbar skada. Missbrukar någon, som fått till uppgift att sköta rättslig angelägenhet för någon annan, till förfång för huvudmannen sin förtroendeställning, döms han enligt första stycket, även om angelägenheten inte är av ekono- misk eller teknisk art. 17 kap. 7 § Den som till arbetstagare eller annan som avses i 20 kap. 2 § lämnar, utlovar eller erbjuder muta eller annan otillbörlig belöning för tjänsteutövningen, dömes för be- stickning till böter eller fängelse i högst . Den som till 1. arbetstagare, 2. annan som avses i 20 kap. 2 §, 3. främmande stats minister, ledamot av lagstiftande församling eller ledamot av organ motsva- rande dem som avses i 20 kap. 2 § andra stycket 1, eller 4. någon som utan att inneha an- ställning eller uppdrag som har sagts utövar främmande stats myn- dighet lämnar, utlovar eller erbjuder, för denne själv eller för annan, muta eller annan otillbörlig belöning för tjänsteutövningen, döms för be- stickning till böter eller fängelse i högst . 17 § Har bestickning skett i förhåll- ande till någon som ej är arbets- tagare hos staten eller hos kom- mun och som ej omfattas av 20 kap. 2 § andra stycket 1 4, må åklagare väcka åtal endast om brottet angives till åtal av arbets- eller uppdragsgivaren till den för bestickningen utsatte eller om åtal är påkallat från allmän synpunkt. I vissa fall av bestickning får åklagare väcka åtal endast om brottet anges till åtal av arbets- eller uppdragsgivaren till den som utsatts för bestickningen eller om åtal är påkallat från allmän syn- punkt. Detta gäller om bestickning skett i förhållande till någon som 1. inte är arbetstagare hos staten eller hos kommun, 2. inte omfattas av 20 kap. 2 § andra stycket 1 4 eller 6 och 3. inte är främmande stats mini- ster eller ledamot av lagstiftande församling. 20 kap. 2 § Arbetstagare som tar emot, låter åt sig utlova eller begär muta eller annan otillbörlig belöning för sin tjänsteutövning, döms för mutbrott till böter eller fängelse i högst . Detsamma skall gälla, om ar- betstagaren begått gärningen innan han erhöll anställningen eller efter det han slutat densamma. Är brot- tet grovt, döms till fängelse, lägst och högst . Vad i första stycket sägs om arbetstagare skall också tillämpas på 1. ledamot av styrelse, verk, nämnd, kommitté eller annan så- dan myndighet som hör till staten eller till kommun, landsting, kom- munalförbund, församling, kyrklig samfällighet eller allmän försäk- ringskassa, 2. den som utövar uppdrag som är reglerat i författning, 3. den som är krigsman enligt lagen (1986:644) om disciplinför- seelser av krigsmän, m.m. eller an- nan som fullgör lagstadgad tjänste- plikt, 4. den som utan att inneha an- ställning eller uppdrag som har sagts utövar myndighet och 5. den som i annat fall än som avses i 1 4 på grund av förtro- endeställning fått till uppgift att för någon annan sköta rättslig eller ekonomisk angelägenhet eller självständigt handha kvalificerad teknisk uppgift eller övervaka sköt- seln av sådan angelägenhet eller uppgift. Arbetstagare som, för sig själv eller för annan, tar emot, låter åt sig utlova eller begär muta eller annan otillbörlig belöning för sin tjänsteutövning, döms för mutbrott till böter eller fängelse i högst . Detsamma skall gälla, om ar- betstagaren begått gärningen innan han erhöll anställningen eller efter det han slutat densamma. Är brot- tet grovt, döms till fängelse, lägst och högst . Vad i första stycket sägs om arbetstagare skall också tillämpas på 1. ledamot av styrelse, verk, nämnd, kommitté eller annan så- dan myndighet som hör till staten eller till kommun, landsting, kom- munalförbund, församling, kyrklig samfällighet eller allmän försäk- ringskassa, 2. den som utövar uppdrag som är reglerat i författning, 3. den som omfattas av lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. eller an- nan som fullgör lagstadgad tjänste- plikt, 4. den som utan att inneha anställning eller uppdrag som har sagts utövar myndighet och 5. den som i annat fall än som avses i 1 4 på grund av förtro- endeställning fått till uppgift att för någon annan a) sköta en rättslig eller eko- nomisk angelägenhet, b) genomföra en vetenskaplig eller motsvarande utredning, c) självständigt sköta en kvalifi- cerad teknisk uppgift, eller d) övervaka utförandet av en så- dan uppgift som anges i a, b eller c, och 6. ledamot av Europeiska ge- menskapernas kommission, Euro- paparlamentet eller Europeiska gemenskapernas revisionsrätt eller domare i Europeiska gemenskap- ernas domstol. 5 § Åklagare må, utan hinder av vad eljest må vara stadgat, åtala brott varigenom arbetstagare hos staten eller hos kommun eller annan som avses i 2 § andra stycket 1 4 har åsidosatt vad honom åligger i ut- övningen av anställningen eller uppdraget. Utan hinder av vad i första stycket sägs skall dock gälla 1. vad i denna balk stadgas att å- tal ej må ske utan förordnande av regeringen eller den regeringen har bemyndigat och 2. vad i annan lag eller författ- ning är föreskrivet om åtal för gär- ning, för vilken straff är stadgat allenast om den förövas av inne- havare av anställning eller uppdrag som sägs i första stycket. Har mutbrott begåtts av någon som ej omfattas av första stycket, må åklagare väcka åtal endast om brottet angives till åtal av arbets- eller uppdragsgivaren eller om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Är ej för visst fall annat stadgat, må åklagare åtala brott mot sådan tystnadsplikt som gäller till förmån för enskild målsägande endast om denne anger brottet till åtal eller åtal är påkallat från allmän syn- punkt. Åklagare får, utan hinder av vad som annars är föreskrivet, åtala brott varigenom arbetstagare hos staten eller hos kommun eller annan som avses i 2 § andra stycket 1 4 har åsidosatt vad som åligger honom i utövningen av an- ställningen eller uppdraget. Utan hinder av bestämmelserna i första stycket skall dock gälla 1. vad som i denna balk före- skrivs om att åtal inte får ske utan förordnande av regeringen eller den regeringen har bemyndigat och 2. vad som i annan lag eller för- fattning är föreskrivet om åtal för gärning, för vilken straff är stadgat endast om den förövas av inne- havare av anställning eller uppdrag som avses i första stycket. Har mutbrott begåtts av någon som inte omfattas av första stycket eller av 2 § andra stycket 6, får åklagare väcka åtal endast om brottet anges till åtal av arbets- eller uppdragsgivaren eller om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Om det inte finns särskilda bestämmelser för ett visst fall, får åklagare åtala brott mot sådan tystnadsplikt som gäller till förmån för enskild målsägande endast om denne anger brottet till åtal eller åtal är påkallat från allmän syn- punkt. Om åtal för brott som i utövningen av tjänsten eller uppdraget begåtts av riksdagsledamot, statsråd, justitieråd, regeringsråd eller innehavare av tjänst eller uppdrag hos eller dess organ gälla särskilda bestäm- melser. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Härigenom föreskrivs i fråga om kommunalskattelagen (1928:370) att 20 § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 20 § Vid beräkningen av inkomsten från särskild förvärvskälla skall alla omkostnader under beskattningsåret för intäkternas förvärvande och bi- behållande avräknas från samtliga intäkter i pengar eller pengars värde (bruttointäkt) som har influtit i förvärvskällan under beskattningsåret. Avdrag får inte göras för: den skattskyldiges levnadskostnader och därtill hänförliga utgifter, så som vad skattskyldig utgett som gåva eller som periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodisk utbetalning till person i sitt hushåll; kostnader i samband med plockning av vilt växande bär och svampar eller kottar till den del kostnaderna inte överstiger de intäkter som är skattefria enligt 19 §; värdet av arbete, som i den skattskyldiges förvärvsverksamhet utförts av den skattskyldige själv eller andre maken eller av den skattskyldiges barn som ej fyllt ; ränta på den skattskyldiges eget kapital som har nedlagts i hans för- värvsverksamhet; svenska allmänna skatter; kapitalavbetalning på skuld; ränta enligt 8 kap. 1 § studiestödslagen (1973:349), 52, 52 a och 55 §§ lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 5 kap. 12 § lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, 31 § tullagen (1994:1550), 60 § fordonsskattelagen (1988:327), 36 § lagen (1996:1030) om underhållsstöd och 19 kap. 2 och 4 9 §§ skattebetal- ningslagen (1997:483) samt dröjsmålsavgift beräknad enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift; avgift enligt lagen (1972:435) om överlastavgift; avgift enligt 10 kap. (1987:10); avgift enligt 10 kap. 7 § utlänningslagen (1989:529); avgift enligt 8 kap. 5 § arbetsmiljölagen (1977:1160); avgift enligt 26 § arbetstidslagen (1982:673); avgift enligt 21 § insiderlagen (1990:1342); avgift enligt 22 § tredje stycket lagen (1993:737) om bostadsbidrag; skadestånd, som grundas på lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet eller annan lag som gäller förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare, när skadeståndet avser annat än ekonomisk skada; företagsbot enligt 36 kap. ; straffavgift enligt 8 kap. 7 § tredje stycket ; skatteavdrag för vilket arbetsgivare är betalningsskyldig enligt skatte- betalningslagen (1997:483); avgift enligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgift; kontrollavgift enligt lagen (1984:318) om kontrollavgift vid olovlig parkering; överförbrukningsavgift enligt ransoneringslagen (1978:268); miljösanktionsavgift enligt 30 kap. ; vattenföroreningsavgift enligt lagen (1980:424) om åtgärder mot föro- rening från fartyg; avgift enligt 3 § lagen (1975:85) med bemyndigande att meddela före- skrifter om in- eller utförsel av varor; lagringsavgift enligt lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol eller lagen (1985:635) om försörjningsberedskap på naturgasom- rådet; avgift enligt 18 § lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar; avgift enligt 10 kap. 5 § lagen (1994:1776) om skatt på energi; ingående skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200) för vilken det finns rätt till avdrag enligt 8 kap. eller rätt till återbetalning enligt 10 kap. nämnda lag; avgift enligt 11 kap. 16 § och 13 kap. 6 a § aktiebolagslagen (1975:1385); utgifter för muta eller annan otillbörlig belöning. (Se vidare anvisningarna.) Denna lag träder i kraft och tillämpas i fråga om utgifter efter ikraftträdandet. Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet. Förslaget till lag om ändring i 2 kap. 5 a § I fjärde stycket 3-5 anges namnet på den internationella överenskommel- sen med tillägget "för gärningar som däri avses". Avsikten är därvid att en dom i en konventionsstat skall utgöra hinder för lagföring i endast om lagföringen avser någon gärning som omfattas av respektive överenskommelse. Formuleringen antyder dock snarare att det citerade uttrycket ingår i namnet på överenskommelsen. Bäst vore om begräns- ningen kunde brytas ut till en särskild mening. Detta är emellertid svårt med hänsyn till paragrafens konstruktion. Det torde därför få accepteras att begränsningen anges särskilt i varje punkt. Den bör dock därvid ges en något mindre kryptisk formulering, exempelvis:", dock endast om gärningen omfattas av överenskommelsen". 9 kap. 3 a § Den föreslagna bestämmelsen är i viss mån en främmande fågel i svensk straffrätt. I fråga om bedrägeriansvar förutsätts att motpartens disposition påverkats av ett vilseledande, t.ex. genom att gärningsmannen vilselett om sin vilja eller förmåga att fullgöra ett avtal som ingås. För ett för- skingringsansvar förutsätts att gärningsmannen inte kan redovisa för den mottagna egendomen. Förslaget innebär att själva förpliktelsen att full- göra avtalet straffsanktioneras. För att ansvarsbestämmelsen inte skall leda till stötande resultat torde det vara nödvändigt att strängt hålla fast vid att bidraget skall användas just för annat ändamål. Att bidragstagaren försökt men misslyckats med att fullgöra sitt åtagande bör inte kunna leda till straff. Antag exempelvis att en lantbrukare tagit emot ett bidrag för att odla en viss gröda som senare visar sig vara otjänlig för mark- och klimatförhållanden på hans gård, så att han måste övergå till annan od- ling. Eller antag att en vetenskapsman tar emot bidrag för ett visst forsk- ningsprojekt som visar sig förfelat och måste överges för någon annan forskningsuppgift, dock först sedan han förbrukat medlen för sitt uppe- hälle projektet pågick. Inte i någotdera fallet torde straffan- svar böra inträda. Båda får anses ha använt bidraget för avsett ändamål ehuru med misslyckat resultat. Men avgränsningen mot det straffbara området kan bli besvärlig och medföra tillämpningssvårigheter. Det hade varit önskvärt att de fall då bestämmelsen kan bli tillämplig analyserats mer ingående. Emellertid grundar den sig på en EUkonven- tion och fyller i sin kärna ett angeläget ändamål. bör inte försena ratifikationen av överenskommelsen. Lagrådet godtar därför den för- slagna bestämmelsen med tillägget att den torde förutsätta en betydande restriktivitet vid tillämpningen. 10 kap 5 § De ändringar som föreslås beträffande brottet trolöshet mot huvudman har föranletts av de motsvarande ändringar som i lagrådsremissen före- slås beträffande mutbrott i 20 kap. 2 § . Av motiven kan slut- satsen dras, att ändringarna i 10 kap. 5 § närmast setts som en teknisk justering. I 10 kap. 5 § första stycket 2 föreslås en utvidgning av den krets personer som omfattas av bestämmelsen. Straffansvar skall också gälla för den som på grund av förtroendeställning fått till uppgift att för någon annan genomföra en vetenskaplig eller motsvarande utredning och som miss- brukar sin förtroendeställning och därigenom skadar huvudmannen. Som exempel på personer som avses anges i motiven (avsnitten 5.5.4 och 5.6.2) bl. a. en konsult som av fått i uppdrag att bedöma om ett visst preparat är sådant att det motsvarar kraven för registrering som läkemedel, en person som anlitats för att genomföra en geologisk undersökning i samband med gruvprospektering samt en av domstol eller part anlitad sakkunnig, t.ex. en barnpsykolog. Om en sådan person som åsyftas tar emot ersättning för att leverera en felaktig eller bristfällig analys är tanken, att han skall omfattas av det i lagrådsremissen föreslagna ansvaret för mutbrott. Något egentligt behov av att gärningen skall vara straffbar som trolöshet mot huvud- man, ett brott som inte har högre straffskala än mutbrottet, torde knappast föreligga. Bestämmelsen i 10 kap. 5 § får däremot självständig betydelse i de fall där den som genomför utredningen varken tar emot, låter sig utlovas eller begär någon otillbörlig belöning för sitt handlande, utan av- ger ett felaktigt eller vilseledande utlåtande av något annat kanske mer personligt skäl.