prop · GM03121 · 1999-01-01 00:00:00 — Studieförbundens orienteringskurser har för många varit en väg in till studier på basnivå. Statens skolor för vuxna ger möjlighet till basutbildning på distans. Kompetens motsvarande dagens gymnasieskola är och kommer i än större utsträckning att vara en nödvändig förutsättning för alla. För att möta de ökande krav som kunskapssamhället ställer anser regeringen att det kan finnas anledning att se över behovet av en utvidgad rätt till gymnasial utbildning för vuxna. Man kan, som förslår, ange en sådan rätt i en förstärkt lagstiftning. Ett alter- nativ som bör övervägas är om vuxnas möjligheter till gymnasiestudier kan anges genom att sätta upp ett gemensamt kvantitativt mål för stat och kommun. Utbildning motsvarande gymnasiekompetens innebär givetvis inte att alla vuxna måste läsa in en i formell mening fullständig gymnasieutbild- ning. Gymnasiekompetens för vuxna kan innebära olika omfattning och innehåll för olika individer. För flertalet vuxna handlar det om att läsa in de kurser som behövs för att skaffa sig de nödvändiga kunskaper den bas som utgår från varje enskild individs behov, oavsett om det är för att få tillträde till högre studier eller för att skaffa sig eller behålla ett arbete. Det är också viktigt att betona att det inte innebär att alla vuxna som saknar treårig gymnasiekompetens behöver studera på heltid eller ta ledigt från sitt arbete för att studera. Studier skall kunna genomföras såväl dag- som , på distans och kombineras med arbete. Kommunerna måste kunna möta både individernas och arbetslivets krav på tillgänglighet och erbjuda utbildningar som efterfrågas av både individerna och arbetslivet. Vuxnas gymnasiekompetens måste kunna innehålla validerade kunskaper, som erhållits genom arbetslivserfarenhet m.m. Den gymnasiekompetens som ges inom vuxenutbildningen skall dock, liksom , vara likvärdig ur behörighetssynpunkt med ungdoms- skolans för vidare studier och arbete såväl i som utomlands. skall våren enligt regeringens direktiv lämna förslag till inriktning, omfattning och organisation av den framtida samhällsstödda vuxenutbildningen och bl.a. överväga om rätten till utbildning skall utvidgas till att omfatta gymnasiekompetens. Kom- mittén har fått i uppdrag att följa och ansvara för en fristående utvärdering av satsningen och med utvärderingen som grund föreslå åtgärder vid en övergång till reguljär verksamhet. Utvärdering sker i huvudsak av tre större forskarlag vid , och . Därutöver gör fristående utvärderare som är knutna till kommittén en omfattande utvärdering och rapportering i samarbete med , och om effekter för individerna vad gäller övergången till arbete eller vidare studier. Dessa redovisningar kommer att kunna presenteras tidigast våren . Regeringen avser att återkomma till , sedan förslag lämnats från om formerna för statens stöd och styrning av vuxenutbildningen, efter den femåriga kunskapslyftsperioden, dvs. 11.2 Svenskundervisning för invandrare (sfi) Regeringens bedömning: Det finns skäl som talar för att svensk- undervisning för invandrare, sfi, bör bli en integrerad del av den kommunala vuxenutbildningen. Regeringen avser att ge Skol- verket i uppdrag att i samråd med , Arbetsmark- nadsverket och utreda om sfi organisa- toriskt kan föras in i vuxenutbildning och analysera konsekvenserna av detta. Goda kunskaper i svenska språket är i allmänhet en förutsättning för delaktighet i det svenska samhället och för etablering på arbetsmark- naden. De omfattande förändringar som sker inom arbetslivet med allt högre krav på utbildning ställer också allt högre krav på goda kunskaper i svenska språket. Arbetsmarknadssituationen är problematisk för invand- rare. En av orsakerna till detta är bristande kunskaper i svenska språket. Det krävs åtgärder som dels ökar möjligheterna till goda svensk- kunskaper, och dels underlättar för invandrare att komma in på arbets- marknaden. Arbetslivet är ofta den bästa vägen till integration i samhället och motivation för att öka kunskaperna i svenska språket. Regeringen har därför ekonomiska vårproposition (1998/99:100) föreslagit förstärkta resurser för att bl.a. förbättra möjligheterna till praktikplatser i samband med sfi samt pilotprojekt för att validera utländsk yrkeskompe- tens. Svenskundervisning för invandrare är en egen skolform enligt skollagen. Syftet med utbildningen är att ge invandrare kunskaper i svenska språket och om det svenska samhället. Efter uppnådd sfi-nivå finns möjligheter att fortsätta studierna inom komvux, genom kursen svenska som andraspråk i grundläggande vuxenutbildning eller inom annan utbildning. Kommunerna är skyldiga att erbjuda sfi till invandrare det år de fyller . Sfi kan kombineras med komvuxstudier och med gymnasieskola för elever mellan . Kommunerna kan uppdra åt annan anordnare att genomföra undervisningen, t.ex. studieförbund eller privata utbildnings- företag. Kommunerna anordnar dock oftast sfi i egen regi. Endast drygt 3 000 deltagare av totalt 36 000 fick /98 sin undervisning av annan anordnare. har på uppdrag av regeringen lämnat ett förslag till förändringar i kursplanen för sfi. föreslår att sfi skall delas upp i en baskurs (alfabetisering) och i två kurser för vilka betyg skall ges. har i sitt betänkande Vuxenutbildning och livslångt lärande Situationen inför och med Kun- skapslyftet föreslagit att sfi skall upphöra att vara en egen skolform och i stället ingå som en del av komvux. En sådan förändring skulle enligt kommittén underlätta en integrering av invandrare i vuxenutbildningen. Kommittén har i sitt förslag inte närmare analyserat konsekvenserna av en sådan förändring, t.ex. frågan om studiestöd. lämnade på uppdrag av regeringen ett förslag till ändringar som hade liknande innebörd. Detta förslag ledde då inte till någon förändring beträffande skolformen. En integrering av sfi i komvux kan medföra administrativa, pedago- giska och ekonomiska vinster genom samordningseffekter. Sfi skulle genom en integrering naturligt leda till fortsatt utbildning i stället för att som vara en separat skolform. Detta skulle också öka möjligheten att kombinera sfi och t.ex. yrkeskurser eller arbetsplatsförlagd utbildning. En integrering är dock inte oproblematisk eftersom flera bestämmelser som reglerar sfi skiljer sig från lagar och förordningar som reglerar komvux verksamhet. Sfi-studierna berättigar inte deltagarna till studiestöd vilket däremot studier inom komvux gör. Om sfi integreras med komvux och sfi- eleverna får rätt att få studiestöd, skulle det innebära minskade kostnader för kommunen på statens bekostnad, vilket i sin tur medför behov av skatteväxling. Det är av stor vikt att utbildningen utmärks av flexibilitet, eftersom deltagarna har ytterst skilda förutsättningar och mål för sina studier. Vissa skall efter sfi söka sig till arbetslivet eller till arbets- marknadsutbildning, andra planerar fortsatta studier inom komvux eller högskola. Undervisningen måste utgå från individuella förutsättningar och behov. De finns positiva erfarenheter i de kommuner där det finns ett nära samarbete mellan sfi-anordnare, flyktingsamordnare, arbetsförmed- ling och övrig vuxenutbildning. Enligt förordningen (1994:895) om svenskundervisning för invandrare skall huvudmannen i samarbete med arbetsförmedlingen verka för att undervisningen kombineras med praktik som ger deltagaren möjlighet att träna sig i att tala svenska. Det finns argument både för och emot en integrering av sfi i komvux. Frågan bör analyseras noggrant, bl.a. mot bakgrund av finansieringen av studiestödet. Regeringen avser att senare ta ställning i denna fråga och har för avsikt att uppdra åt att, i samråd med Integrations- verket, och , utreda om sfi organisatoriskt kan föras in i vuxenutbildning samti- digt som samarbetet med aktörer utanför skolvärlden stärks. 11.3 Vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) Regeringens bedömning: Regeringen avser att återkomma till med förslag till åtgärder för att utveckla och förbättra vuxenutbildning för utvecklingsstörda, särvux. Regeringen har dessutom för avsikt att stödja utvecklingen och arbetet inom särvux med särskilda insatser riktade till lärarna inom särvux. genomfördes försöksverksamhet med vuxen- utbildning för utvecklingsstörda (särvux) i flertalet landsting. Efter det att särvux blev en reguljär skolform, /89, utvidgades verksam- heten till samtliga landsting. Enligt riksdagsbeslut i samband med propositionen Växa med kunskaper omfattar särvux från och med /92 även undervisning på träningsskolnivå för vuxna som inte klarar undervisning på grundskolenivå. beslutade att an- svaret för särskolan och särvux successivt skulle överföras från lands- tingen till länsstyrelserna (prop. 1991/92:94, bet. 1991/92:UbU21 och 28, rskr. 1991/92:285). Ett antal kommuner övertog ansvaret , men flertalet kommuner avvaktade eller med övertagandet. är kommunen huvudman för särvux. Särvux syftar till att ge vuxna som är utvecklingsstörda kunskaper och färdigheter motsvarande dem som ungdomar kan få i den obligatoriska särskolan och på nationella eller specialutformade program i gymnasie- särskolan. Någon rätt motsvarande den som gäller för grundläggande vuxenutbildning för vuxna att delta i särvux finns inte. Enligt skollagen skall varje kommun informera om möjligheterna och verka för att vuxna utvecklingsstörda deltar i sådan utbildning (12 kap. 5§). Huvuddelen av kurserna i särvux ligger på grundsärskole- och träningsskolenivå. Kurser på gymnasiesärskolans nivå har en blygsam omfattning. Sedan särvux tillkomst har antalet deltagare mer än sex- faldigats och uppgick till cirka 4 000 studerande. har deltagarantalet ökat med drygt 1 300 personer. Denna ökning kan troligen förklaras av att särvux blivit mer känt i och med övergången till kommunalt huvudmannaskap och därigenom på många håll organisatoriskt samarbetar med den kommunala vuxen- utbildningen. Även om antalet deltagare ökat inom särvux, får många deltagare för korta kurser med för få timmar . beskriver i sitt betänkande Vuxenutbildning för alla? Andra året med ett antal utvecklingsområden. Det första är behovet av utbildning. Enligt kommitténs beräkningar finns det behov för drygt 45 000 vuxna att delta i särvux. Ett annat område är att utbildningstiden i särvux per studerande endast uppgått till drygt på såväl grundskole- som gymnasienivå. När för omkring beslutade att utbildningen inom särvux inte skulle bedrivas som heltidsstudier var avsikten inte att ge de studerande så lite som två timmars undervisning . Det tredje utvecklingsområdet som kommittén lyfter fram är gruppstorlek. Under- visningen i särvux skall enligt förordningen (1992:736) om vuxen- utbildning för utvecklingsstörda bedrivas i grupp. Enskild undervisning får anordnas om det finns särskilda skäl. Av såväl pedagogiska som av sociala skäl är det önskvärt att undvika enskild undervisning och i stället ge deltagarna möjlighet att berika varandra utifrån deras olika erfaren- heter, vilket vanligtvis inte sker. Enligt är det 2,2 deltagare per grupp. Det kan delvis förklaras av praktiska problem i små kommuner och glesbygdskommuner men knappast av samma skäl i stora kommuner, där antalet deltagare per undervisningsgrupp genom- snittligt är ännu lägre. Trots problem som förekommer i särvuxundervisningen finns också många exempel på verksamheter som fungerar bra. Regeringen delar dock bedömning att det finns områden som måste utvecklas när det gäller undervisningen för vuxna utvecklingsstörda. Mot den bakgrunden har regeringen i regle- ringsbrevet för givit i uppdrag att inom ramen för sina utvärderingsinsatser följa upp hur kommunerna når upp till målsättningen för vuxenutbildning för utvecklingsstörda. Verket skall därvid föreslå åtgärder för att kvalitetssäkra särvuxundervisningen. Om- råden som särskilt skall beaktas är information och uppsökande verksamhet, deltagarinflytande, studiernas organisation och omfattning samt arbetsplatsförlagd utbildning och arbetslivskontakter. Uppdraget skall redovisas . Regeringen har dessutom för avsikt att stödja utvecklingen och arbetet inom sär- vux med särskilda insatser riktade till lärarna inom särvux. Regeringen avser att återkomma till med förslag till åtgärder på grundval av redovisning. Regeringens bedömning: För att möta den ökade efterfrågan av återkommande utbildning behövs ett samlat system för de eftergymnasiala yrkesutbildningarna, vid sidan av högskolan, som är tydligt anpassat till arbetsmarknadens behov. Detta system omfattar i första hand påbyggnadsutbildningar, den kvalificerade yrkesutbild- ningen och vissa arbetsmarknadsutbildningar. Även vissa komplet- terande skolor och vissa yrkesutbildningar inom folkbildningen kan behandlas i detta sammanhang. När det gäller folkbildningen är det viktigt att hänsyn tas till dess fria förhållande till staten samt dess starka folkrörelseanknytning. Staten bör ha det övergripande ansvaret för dimensionering och resursfördelning av yrkesutbildningarna samt sköta tillsynen. Organisationen för detta bör fastställas först sedan yrkesutbildning har överlämnat sitt slut- betänkande och den projektgrupp som tillsatts inom slutfört sitt arbete. Utgångspunkten bör vara den starka arbetslivsanknytning och flexibilitet som kännetecknar den kvalifi- cerade yrkesutbildningens verksamhet. De produkter, de produktionsmetoder och den arbetsorganisation som kännetecknade industrisamhället genomgår en genomgripande förändring. Många av de yrken och funktioner som ut- vecklats under ett drygt sekels industrisamhälle har fått ett nytt innehåll eller finns inte ens kvar. Det som kommer i stället är i hög grad präglat av informationstekniken och dess möjligheter, men också av att den nya tekniken och arbetsorganisationen förändras snabbt. Gränsen mellan tjänste- och varuproduktion suddas alltmer ut och den traditionella uppdelningen mellan tjänstemän och arbetare blir allt mindre relevant. Den näringslivsstruktur som växer fram speglar övergången till kun- skapssamhället där konkurrens handlar om förmågan att öka förädlings- värdet i produktionen. Förändringarna i arbetslivet medför ökade krav på medarbetarnas benägenhet till förändring, kvalitetsmedvetande och förmåga att se helheter och processer. Kraven på medarbetarnas sociala och personliga kompetens ökar. Förmågan till problemlösning, kritiskt och kreativt tänkande samt förmågan att sätta sig in i nya situationer och problem, liksom förmågan att förhandla och att arbeta i lag anges i många undersökningar som centrala kompetenser i framtidens arbetsliv. Det är mot denna bakgrund man skall se den ökade efterfrågan på kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning som har skett . Det finns en internationell trend mot utbildning som kom- binerar teori och aktivt lärande i arbetslivet. Vissa kunskaper som blir allt viktigare i ett alltmer flexibelt arbetsliv kan endast erhållas genom att de tillämpas, t.ex. problemlösningsförmåga, en ökad social kompetens m.m. Kvalificerad yrkesutbildning (KY) Försöksverksamheten med den kvalificerade yrkesutbildningen pågår . Företrädare från arbetslivet utgör en majoritet i ledningsgruppen för varje utbildning för att säkerställa att utbildningarna är anpassade till arbetsmarknadens behov på såväl kortare som . Den starka anknytningen till arbetslivet förstärks ytterligare av att arbetslivet finansierar en tredjedel av utbildningstiden. Målet med verk- samheten är att pröva nya eftergymnasiala utbildningar, nya pedagogiska former och nya anordnare. Utbildningen skall förena praktisk inriktning med fördjupade teoretiska kunskaper. Under en tredjedel av utbildnings- tiden genomförs utbildningen i form av lärande i arbete på en utbild- ningsplats. Den kvalificerade yrkesutbildningen ger utrymme för att på ett flexibelt sätt genomföra utbildningsinsatser i samverkan mellan olika utbildningsanordnare. Utbildningsformen är inte låst till en utbildnings- anordnare, utan förändras efter arbetslivets behov så att olika utbild- ningsanordnares kompetens kan utnyttjas fullt ut. Ett utbildningsbehov från såväl arbetsmarknadens som arbetskraftens sida skall därmed snabbt kunna resultera i ett utbildningsutbud som tillgodoser lokal, regional och nationell efterfrågan. På samma sätt skall en utbildning kunna läggas ned, om arbetsmarknadens efterfrågan minskar. Försöksverksamheten med kvalificerad yrkesutbildning, har överträffat alla förväntningar vad avser efterfrågan från arbetslivet. Till de ansök- ningstillfällen som genomförts har långt fler ansökningar från olika utbildningsanordnare kommit in än vad kommittén haft resurser att fördela. finns drygt 200 olika KY-utbildningar fördelade på 14 branschområden. Tillverkning och informationsteknik är de två domi- nerande sektorerna där drygt hälften av utbildningarna återfinns. Ekono- mi och ledning är den tredje största sektorn som står för av utbildningarna. Den starka anknytningen till arbetslivet avspeglar sig bl.a. i att av de 1 500 personer som avslutat sin utbildning har löfte om anställning . I enlighet med vad som angavs ekonomiska vårproposition (prop. 1997/98:150) utökades antalet årsstudieplatser till 12 000 som försöksverksamheten förlängdes t.o.m. . Regeringens utgångspunkt är att försöksverksamheten skall övergå i reguljär verksamhet. Påbyggnadsutbildning Påbyggnadsutbildning syftar enligt skollagen till att ge vuxna en sådan utbildning som leder till en ny nivå inom deras yrke eller till ett nytt yrke. Påbyggnadsutbildningarna i deras nuvarande form tillkom genom gymnasie- och vuxenutbildningsreformen i början . Ett antal utbildningar som inte kom att inrymmas inom de nationella pro- grammen anordnas därefter som påbyggnadsutbildningar enbart inom vuxenutbildningen. Hösten deltog ca 9 000 studerande i påbygg- nadsutbildningar. Antalet riksrekryterande platser uppgick till ca 8 000. Behovet av översyn av påbyggnadsutbildningarna har ökat i takt med förändringarna inom utbildning, arbetsliv och övrigt samhällsliv. Utbild- ningsdepartementet inbjöd därför hösten till en arbetsgrupp för beredning av ett antal frågor avseende påbyggnadsutbildning. Gruppen bestod av företrädare för , , och . Som ett resultat av gruppens arbete beslutade regeringen att överföra ansvaret för fördelning av riksrekryterande platser som kan ge rätt till interkommunal ersättning från regeringen till . Verket skall, vid beslut om vilka utbildningar och om fördelning av årsstudieplatser som kan ge rätt till ersättning, särskilt beakta om utbildningen har betydelse i ett nationellt eller ett regionalt perspektiv. Hänsyn skall främst tas i fråga om arbetsmarknaden och dess behov, om arbetslivet medverkar i utbildningen, om utbildningen har förutsättning att ge fördjupad kunskap och kompetens inom ett visst yrkesområde och om utbildningen främjar kvinnors och mäns otraditionella yrkesval. Arbetsgruppen har mot bakgrund av den utveckling som sker inom vuxenutbildning och övrig samhällsutveckling avseende bl.a. efterfrågan på yrkesinriktade utbildningar, gjort bedömningen att påbyggnads- utbildningar bör kunna överföras till ett framtida system med efter- gymnasial yrkesutbildning i samband med att den Kvalificerade yrkes- utbildningen, enligt regeringens intentioner, skall övergå i reguljär verk- samhet . Arbetsmarknadsutbildning Arbetsmarknadsutbildning är en på arbetsmarknadspolitiska grunder prioriterad vuxenutbildning som riktar sig till arbetslösa. Arbetsmark- nadsutbildning skall i första hand vara yrkesinriktad och syfta direkt till arbete. I många fall kan emellertid inte en individ påbörja en yrkes- utbildning direkt utan det krävs en förberedande utbildning som syftar till att ge kunskap och inblick i olika yrken som förberedelse för fortsatt yrkesinriktad utbildning. Arbetsmarknadsutbildningarna bedrivs på olika nivåer motsvarande grundskole-, gymnasie- och eftergymnasial nivå. har det skett en kraftig minskning av utbildning på grund- läggande nivå som påbyggnads- och spetsutbildningarna kommit att spela en allt större roll. Detta har skett som ett resultat av utbyggnaden av och utifrån regeringens och uttalade ambition att tydliggöra gränsdragningen mellan reguljär utbild- ning och arbetsmarknadsutbildning. Arbetsförmedlingen anvisade uppskattningsvis 70 000 arbetssökande till . deltog ca 34 000 personer i genomsnitt i den upphandlade arbetsmarknadsutbildningen, vilket kan jäm- föras med då det deltog ca 29 000 personer i genom- snitt . har arbetsmarknadsutbildningens betydel- se för att stödja tillväxt och undanröja flaskhalsar/bristyrken betonats alltmer mot bakgrund av en ökad efterfrågan på arbetskraft. Kompletterande skolor med yrkesinriktning Kompletterande skolor är fristående utbildningar som står under statlig tillsyn. Undervisningen skall enligt förordningen (1996:1206) om fri- stående skolor bedrivas på gymnasial nivå. Alltfler utbildningar förut- sätter emellertid att de sökande har avslutad gymnasieutbildning. Vissa av utbildningarna får statsbidrag och deltagarna har rätt till studiestöd. Några utbildningar ger enbart rätt till studiestöd. Flertalet utbildningar står dock enbart under statlig tillsyn utan varken statsbidrag eller rätt till studiestöd. Utredningen om översyn av det statliga stödet till komplet- terande skolor lämnade sitt betänkande Fristående utbildningar med statlig tillsyn inom olika områden (SOU 1998:11). Utredningen föreslår bl.a. att handläggningen av ärenden rörande dessa skolor skall föras över från regeringen till . Betänkandet har varit föremål för remissbehandling. Regeringen har i en proposition till lämnat förslag till förändringar av hanteringen av statens stöd till kompletterande skolor, som i stort överensstämmer med utredningens förslag. De kompletterande skolorna har olika karaktär. Flera av dem är hantverksutbildningar eller andra slag av konstnärliga/estetiska utbild- ningar. Några av dem ger även fortbildning för redan verksamma yrkesutövare. Det finns ett nationellt behov att bevara den speciella kompetens som flera av de kompletterande skolorna besitter t.ex. inom olika hantverksutbildningar. Skolorna ger ofta utbildning av hög kvalitet inom ibland ganska smala områden och för ett fåtal deltagare. finns det också en stor efterfrågan på den kvalificerade utbildning som ges t.ex. vid skolor för handel/ekonomi, mode/design och pilotutbildningar. Eftersom dessa utbildningar har vissa likheter med övriga utbildningar inom gruppen eftergymnasiala yrkesutbildningar , kan det finnas skäl att överväga om de bör föras till de eftergymnasiala yrkesutbildningarna. Folkbildning med yrkesinriktning Även inom folkhögskolan anordnas det utbildningar som i praktiken bygger på avslutad gymnasieutbildning. De kurser som främst avses är fritidsledarutbildningarna, men även vissa informations-, data- och ekonomiutbildningar samt ett antal av kurserna med folkrörelse- och organisationsprofil. Även om folkhögskolorna har utbildningar som helt eller delvis hör hemma på eftergymnasial nivå är det inte självklart efter vilka kriterier en klassificering skall göras. Folkbildningen är mångfacetterad och många kurser kan ses som både en yrkesinriktad utbildning och bildning. Vissa av utbildningarna är dess- utom folkrörelseanknutna och låter sig inte upphandlas på samma marknad som övriga yrkesutbildningar. Även i studieförbundens utbud finns kurser som är yrkesinriktade och som kan sägas ha en karaktär liknande eftergymnasiala yrkesutbild- ningar. Flertalet av dessa utbildningar inom folkbildningens organisationer har en stark folkrörelseanknytning och omfattningen styrs av bl.a. huvud- manna/folkrörelsebehoven och de egna målen för verksamheten. Vid det framtida ställningstagandet hur ett eftergymnasialt system skall se ut bör, för folkbildningens del, hänsyn tas till dessa förutsättningar. 12.1 Nytt samlat system för kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning Den eftergymnasiala yrkesutbildningen, vid sidan av högskolan, är en växande och utifrån arbetslivets utgångspunkt alltmer betydelsefull del av utbildningssystemet.