prop · GM0397 · 1999-01-01 00:00:00 — av det totala antalet elever i gymnasieskolan. Det individuella programmet syftar främst till att stimulera till vidare studier på ett nationellt program. Det lyckas också till viss del. Drygt en tredjedel av eleverna som fanns på individuellt program gick nämligen på ett nationellt program . Lokal gren Styrelsen för kommunens gymnasieskola får enligt 2 kap. 9 § gymnasieförordningen (1992:394) besluta att inrätta lokala grenar för att tillgodose ett sådant lokalt eller regionalt utbildningsbehov som de nationellt fastställda programmen och grenarna inte tillgodoser. En lokal gren kan omfatta andra och/eller enbart tredje utbildningsåret på programmet. En lokal gren kan få vara riksrekryterande enligt beslut av regeringen vilket innebär bl.a. att en elev har rätt att söka och bli mottagen på en sådan utbildning utan hemkommunens samtycke. Regeringen har medgivit riksrekrytering för drygt 70 lokala grenar som i allt väsentligt avser yrkesutbildningar. Av antalet kontinuerligt inkommande ansökningar kan ett fortsatt intresse för riksrekrytering för lokal gren noteras. Specialutformade program Specialutformade program, som är likvärdiga med nationellt program, är avsedda att ge en utbildningsinriktning som inte tillgodoses inom de nationella programmen. Samma kärnämneskurser som på nationellt program skall ingå i specialutformade program. Intresset för att inrätta specialutformade program tenderar att öka. Det är främst fem program som bildar basen vid konstruktion av specialutformade program nämligen naturvetenskapsprogrammet, industriprogrammet, elprogrammet, samhällsvetenskapsprogrammet och mediaprogrammet. Regeringen kan medge en kommun att ett specialutformat program får anordnas med riksrekrytering. Regeringen har medgivit riksrekrytering för nio specialutformade program. Elever med behov av särskilt stöd Flera av undersökningar visar att andelen elever med behov av särskilt stöd ökar. Det är dock inte möjligt att urskilja vad som är en faktisk ökning från vad som beror på att frågan blivit föremål för ökad uppmärksamhet. En orsak till den ökade fokuseringen kan bl.a. vara det nya mål- och kunskapsrelaterade betygssystemet. Av rektorernas svar på en enkät riktade till rektorerna för grund- och gymnasieskolor framgår att en större andel elever fått möjlighet att ta del av ett ökat utrymmet för fördelning av resurser i behov av särskilt stöd i jämförelse med föregående år. Arbetsplatsförlagd utbildning Många elever får inte tillgång till arbetsplatsförlagd utbildning (APU) i den utsträckning som föreskrivs i 5 kap. 17 § gymnasieförordningen. Räknat på samtliga program kommer av eleverna 3 att ha fått APU. Tiden för APU varierar starkt mellan olika program. Program som lyckas bäst är barn- och fritidsprogrammet och omvårdnadsprogrammet som också har bäst stöd från avnämarna. En bedömning av APU:s betydelse för att nå programmets program- och kursplanemål visar att den växer i betydelse för varje läsår. Mer än tre fjärdedelar av eleverna 3 anser att den arbetsplatsförlagda utbildningen har "Stor betydelse" eller "Mycket stor betydelse" för att nå utbildningens mål. (: Samverkan Skola-Arbetsliv. Rapport nr 153.) Kostnader och prestationer Antalet elever i gymnasieskolan har varierat obetydligt under se senaste sex läsåren. Tabell 8.7 Elevutvecklingen 1998 År Gymnasieskolan Kommunala Landstingskom. totalt skolor (%) skolor (%) skolor (%) 1993 313 662 281 216 (90) 26 876 (9) 5 570 (2) 1994 309 952 279 509 (90) 24 375 (8) 6 068 (2) 1995 312 375 284 484 (91) 20 691 (7) 7 200 (2) 1996 309 661 283 462 (92) 17 886 (6) 8 313 (3) 1997 312 936 286 576 (92) 16 781 (5) 9 579 (3) 1998 309 118 284 964 (92) 13 238 (4) 10 916 (4) Intresset för de 16 nationella programmen varierar, störst sökandeintresse visar samhällsvetenskaps- (av antalet förstahandssökande) respektive naturvetenskapsprogrammet (). Lägst andel sökande hade livsmedelsprogrammet (ca en halv procent) och energiprogrammet (knappt en procent). Kostnader De totala utbildningskostnaderna för gymnasieskolor med kommun eller landsting som huvudman ökade marginellt . Eftersom elevantalet visade en mindre ökning än totalkostnaden steg kostnaden något per elev till i genomsnitt . Kostnaden per elev i enbart gymnasieskola är betydligt lägre än i landstingskommunal gymnasieskola vilket kan förklaras med faktorer som lokalutnyttjande och lärartäthet samt programutbud. Antalet lärare /99 var 28 929 varav 627 lektorer en ökning/minskning i förhållande till /98 då antalet var 28 460 varav 697 var lektorer. Omräknat till heltidstjänster betyder det 23 499 lärare /99 vilket ger 13,2 elever per lärare. Motsvarande tal för var 13,6. Tabell 8.8 Kommunernas och landstingens kostnader för gymnasieskolan 1995 1997 Löpande priser, kronor per elev respektive Huvudman kommuner/ landsting Samtliga Totalt, mkr 19 100 19 108 19 914 Kostnad per elev, kr 60 800 63 000 64 100 Kommun Totalt, mkr 17 247 17 314 17 617 Kostnad per elev, kr 60 850 60 900 61 800 Landsting Totalt, mkr 1 876 1 793 1 676 Kostnad per elev, kr 89 000 100 400 100 000 Anm: Kostnaderna redovisas exklusive kostnader för skolskjutsar och reseersättningar Av de totala kostnaderna utgör undervisningskostnader och kostnader för lokaler och inventarier. 8.2.3 Särskolan Nationella mål Särskolan skall ge utbildning till utvecklingsstörda barn och ungdomar som så långt som möjligt motsvarar den som ges i och gymnasieskolan och anpassas efter deras individuella förutsättningar. Särskolan består av den obligatoriska särskolan (grundsärskola och träningsskola) samt gymnasiesärskolan (nationella, specialutformade och individuella program). För särskolan gäller läroplanen för det obligatoriska skolväsendet (Lpo 94) respektive läroplanen för de frivilliga skolformerna (Lpf 94). Särskolan har därtill särskilda kursplaner som är anpassade efter elevernas förutsättningar. Eleverna i den obligatoriska särskolan har nioårig skolplikt. Därutöver har de rätt till ett tionde skolår. Gymnasiesärskolans utbildning är fyraårig. Måluppfyllelse och kvalitet Att bedöma måluppfyllelsen i särskolan stöter på svårigheter. Elevernas individuella förutsättningar varierar stort genom att elevgruppen är mycket heterogen. har fått i uppdrag att presentera en samlad redogörelse för prioriteringar och planerade insatser i syfte att öka tillsyn, uppföljning och utvärdering av särskolan. /97 gäller en lag om försöksverksamhet med ökat föräldrainflytande över utvecklingsstörda barns skolgång. redovisades att av de som kunnat åberopa lagen hade använt den. I de kommuner där föräldrarna fått information hade betydligt fler använt sig av lagen än i de kommuner där ingen information lämnats av de kommunalt ansvariga. De flesta elever som valt grundskola i stället för särskola inför /97 har flyttat upp en årskurs trots att flertalet inte klarat mål. Det framkom att det för vissa elever inte varit möjligt att ha samma mål som för övriga elever trots att de fått extra individuell hjälp. kommer att slutredovisa försöksverksamheten . har studerat fem av gymnasiesärskolans åtta nationella program. Undersökningen visar att i Industriprogrammet och Medieprogrammet ges möjligheter att i hög grad individualisera utbildningen efter elevernas behov, önskemål och förutsättningar. Det framkommer dock att en översyn av målen behöver göras. Den sociala kompetensen anses viktigare än betygen för elevernas möjligheter att få ett arbete efter utbildningen. Kostnader och prestationer Kommunernas kostnader för den kommunala särskolan var . Varje elev kostade i genomsnitt , mer i löpande priser än föregående år. Kostnaden per elev är något högre i den obligatoriska särskolan än i gymnasiesärskolan. Den därnäst största posten är lokalkostnaderna. De genomsnittliga kostnaderna för riket säger emellertid inte mycket om de enskilda elevernas eller kommunernas kostnader. Variationerna är stora p.g.a. elevernas olika förutsättningar samt skillnader i elevantal. Tabell 8.9 Särskolans elever, lärare per 100 elever och totala kostnader heltid/, fasta Kalenderår särskolan särskolan Totalt elever priser 1993 8 426 3 713 12 139 32,9 3 766 12 623 30,9 3 814 13 134 29,3 2 362 2 9, 3 1996 9 708 3 962 13 670 27,6 4 186 14 477 26,6 4 333 15 481 25,8 Antalet elever i särskolan har successivt ökat , vilket enligt kan bero på att särskolan blivit mer accepterad och geografiskt mer tillgänglig sedan den blev kommunaliserad. Övergången från grundskola till särskola sker . Av de 4 510 eleverna inskriva i gymnasiesärskolan /99 går 2 341 på specialutformade/nationella program. De vanligaste nationella programmen är hotell- och restaurangprogrammet och industriprogrammet. I särskolan fanns 5 219 lärare, vilka omräknade till heltidstjänster blir 3 537. I grundsärskolan är antalet heltidstjänster 2 486. av dessa har pedagogisk utbildning, något färre än föregående läsår. Lärartätheten i den obligatoriska särskolan har sjunkit i och med att allt fler elever skrivits in i särskolan. 8.3 Vuxenutbildning komvux, särvux, sfi Sammanfattande slutsatser Vuxenutbildningen befinner sig mitt i ett omfattande förnyelse- och reformarbete och omfattar genom samtliga kommuner. De volymmål som staten har satt upp har till fullo uppnåtts. Att motivera studieovana och kortutbildade människor till fortsatta studier, är ett viktigt led i förnyelsen av vuxenutbildningen. Den gymnasiala vuxenutbildningen har ökat kraftigt . Det har i stort sett skett en fördubbling av antalet studerande . Den totala omfattningen av den grundläggande vuxenutbildningen, motsvarande grundskolenivån, har dock varit i det närmaste . Bland kommunerna är däremot variationerna stora. Platserna i påbyggnadsutbildningarna skall som ett led i den pågående reformeringen av vuxenutbildningen fördelas utifrån ett tydligare arbetsmarknadsbehov. Mot bakgrund av uppmärksammade brister i vuxenutbildningen för utvecklingsstörda (särvux) har regeringen i regleringsbrev för gett i uppdrag att inom ramen för sina utvärderingsinsatser följa upp hur kommunerna når upp till målsättningen för särvux. Verket skall därvid föreslå åtgärder för att kvalitetssäkra särvux. Antalet elever i svenskundervisning för invandrare (sfi) kulminerade under /95 då bl.a. ett stort antal flyktingar från det blivit kommunplacerade. Från detta läsår till /98 har elevantalet minskat med . Nationella mål för det offentliga skolväsendet för vuxna Målen för de olika skolformerna inom vuxenutbildningen anges i skollagen (1985:1100) och i läroplanen för de frivilliga skolformerna (Lpf 94) samt i vissa fall i programmål och kursplaner. Den kommunala vuxenutbildningen (komvux) skall, med elevernas tidigare utbildning och livserfarenhet som utgångspunkt, fördjupa och utveckla elevernas kunskaper som grund för yrkesverksamhet och fortsatta studier samt för deltagande i samhällslivet. Orienteringskurser syftar till att ge den studerande underlag för väl underbyggda beslut om studie- och yrkesval, att ge ökade studietekniska färdigheter och att utgöra introduktion till kurser i olika ämnen. Orienteringskursernas omfattning och innehåll skall utgå från de enskilda individernas behov och kan omfatta allt från eller månader. Studiestöd kan utgå om kursen omfattar minst . Grundläggande vuxenutbildning syftar till att ge vuxna kunskaper och färdigheter som de behöver för att delta i samhälls- och arbetsliv och till att lägga en grund för fortsatta studier. Gymnasial vuxenutbildning syftar till att vuxna skall ha möjlighet att få kunskaper och färdigheter motsvarande dem som ungdomar får i gymnasieskolan. Påbyggnadsutbildningar syftar till att ge vuxna utbildning som leder till en ny nivå inom deras yrke eller till ett nytt yrke. Påbyggnadsutbildning tillkom genom gymnasie- och vuxenutbildningsreformen . Ett antal utbildningar som inte kom att inrymmas inom de nationella programmen anordnas därefter som påbyggnadsutbildningar enbart inom vuxenutbildningen. Vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) är till för utvecklingsstörda vuxna och skall ge kunskaper och färdigheter motsvarande dem som ungdomar kan få i den obligatoriska särskolan och på de nationella eller specialutformade programmen i gymnasieskolan. Svenskundervisning för invandrare (sfi) skall ge vuxna nyanlända invandrare grundläggande kunskaper i svenska språket och om det svenska samhället. , som en del i den kommunala vuxenutbildningen inleddes och är en femårig satsning. Målgruppen för är i första hand vuxna arbetslösa som helt eller delvis saknar treårig gymnasiekompetens, men också anställda med kort utbildning. skall medverka till en utveckling och förnyelse av vuxenutbildningen för att svara mot de förändrade krav som individen, arbetslivet och samhället kommer att ställa . Särskilt viktigt är att förnya utbildningen vad gäller organisation, innehåll och arbetssätt så att den kan nå och motivera nya grupper vuxna till studier. 8.3.1 vuxenutbildning (komvux) Måluppfyllelse och kvalitet Orienteringskurser I samband med infördes orienteringskurser i komvux. Orienteringskurserna, med de inslag av vägledning som förekommer för att motivera studieovana och kortutbildade människor till fortsatta studier, är ett viktigt led i förnyelsen av vuxenutbildningen. Att ett ökande antal studerande sökt sig till orienteringskurserna stämmer med de mål som satts upp. Grundläggande vuxenutbildning Enligt skollagen ansvarar varje kommun för att de kommuninnevånare som har rätt till och önskar delta i grundläggande vuxenutbildning får tillgång till det. Kommunerna skall aktivt verka för att nå dem i kommunen som har rätt till grundläggande vuxenutbildning och motivera dem att delta. De uppgifter som samlas in är inte av karaktären att man kan utläsa i vilken utsträckning och hur kommunerna aktivt verkar för att nå och motivera alla som har rätt till grundläggande vuxenutbildning. Det finns därför anledning att fördjupa uppföljningen av den grundläggande vuxenutbildningen Gymnasial vuxenutbildning Kommunerna skall erbjuda vuxenutbildning på gymnasial nivå och sträva efter att erbjuda en utbildning som så långt det är möjligt svarar mot individens efterfrågan och behov. En person är behörig att delta i komvux personen ifråga fyller . Även vad gäller måluppfyllelsen för den gymnasiala vuxenutbildningen saknas det närmare preciserade uppgifter om i vilken utsträckning kommunerna har erbjudit utbildning utifrån individens efterfrågan och behov. Däremot ger uppgifterna om förändringen av exempelvis antalet studerande, den ökande andelen externa utbildningsanordnare, förändringar i kurstyp etc. vissa indikationer på en ökad individualisering av utbildningen och på att en högre måluppfyllelse har uppnåtts. Detta är en följd av utvecklingen och förnyelsen av vuxenutbildningen som sker genom . Påbyggnadsutbildning Kommuner, landsting och skolhuvudmän har framfört önskemål om förändringar av påbyggnadsutbildningar. Huvuddelen av frågorna har rört de riksrekryterande platserna. För att få en bild av dessa utbildningar genomförde en enkätstudie. Resultaten från studien visar att endast drygt hälften av platserna utnyttjas. Den nuvarande grunden för fördelning av riksrekryterande platser utgår från förhållanden som rådde . Många av dagens utbildningar uppfyller enligt regeringens bedömning inte det ursprungliga syftet och motsvarar inte dagens krav från arbetsmarknaden. Som ett led i den pågående reformeringen av vuxenutbildningen, och för att nå bättre måluppfyllelse beslutade regeringen om nya regler för fördelning av riksrekryterande platser som kan ge rätt till interkommunal ersättning. har enligt förordning direktiv att vid fördelning av platser beakta utbildningens betydelse i ett nationellt respektive regionalt behov, arbetslivets medverkan i utbildningen, om utbildningen har förutsättning att ge fördjupad kunskap och kompetens inom ett yrkesområde och om utbildningen främjar kvinnors och mäns otraditionella yrkesval. Stöd till deltagare i komvux med särskilda behov genomförde en undersökning i syfte att kartlägga om andelen studerande med funktionshinder i vuxenutbildning förändrats efter kommunaliseringen av skolan . Resultatet av undersökning visar att andelen studerande med funktionshinder har ökat i komvux . Av utredningen framgår också att funktionshindrade som grupp har en lägre utbildningsnivå än befolkningen i stort. Trots att andelen funktionshindrade har ökat inom komvux så föreligger många hinder inom vuxenutbildningen för dessa personer. I betänkande Vuxenutbildning för alla? Andra året med (SoU 1999:39) redovisas olika undersökningar som visar att av befolkningen har ett funktionshinder som försvårar deltagande i utbildning. har fått tilläggsdirektiv (dir. 1997:104) för att utreda situationen för studerande med funktionshinder inom alla former av vuxenutbildning. Kommittén har fått förlängd tid för uppdraget som skall redovisas . Större andel kurser har andelen kvällskurser inom den kommunala vuxenutbildningen minskat kraftigt. /95 studerade av kursdeltagarna på kvällstid och /98 hade motsvarande andel minskat till . Det är främst inom den gymnasiala vuxenutbildningen och påbyggnadsutbildningarna som minskningen skett. Det är sannolikt till stor del den ökade andelen arbetslösa i vuxenutbildningen till följd av som medför att fler studerar . Kvinnor studerar i något högre grad än män. Antalet studerande på kvällstid har inte minskat i absoluta tal men i förhållande till att antalet studerande totalt sett ökat har andelen kvällsstuderande blivit mindre. Även detta tyder på att tillskott av i första hand arbetslösa bidragit till att andelen dagstuderande ökat. Personaltäthet och personalkompetens Antalet tjänstgörande lärare i komvux uppgick /98 till 12 600 varav 5 403 män och 7 197 kvinnor. Av dem hade pedagogisk utbildning. Antalet tjänstgörande lärare har ökat med drygt 2 000 sedan föregående läsår. Ökningen beror till stor del på . Omräknat till heltidstjänster fanns det närmare 4,4 heltidstjänstgörande lärare per 100 heltidsstuderande i komvux /98 vilket är en minskning jämfört med föregående läsår då lärartätheten var 5,0 per 100 studerande. anger dock att lärartätheten kan vara något underskattad då det bl.a. är svårt att få in uppgifter från de externa utbildningsanordnarna som tillkommit genom . Resultat och studieavbrott Tabell 8.10 Kursdeltagare* som slutfört, avbrutit eller fortsätter utbildningen Procentuell andel /95 /96 /97 /98 Kursdeltagare som slutfört kurs Grundläggande vuxenutbildning 54 55 54 60 Gymnasial vuxenutbildning 76 77 77 80 Påbyggnadsutbildning 82 82 80 86 Kursdeltagare som avbrutit kurs Grundläggande vuxenutbildning 24 24 25 23 Gymnasial vuxenutbildning 16 15 16 13 Påbyggnadsutbildning 8 8 8 10 Kursdeltagare som fortsätter Grundläggande vuxenutbildning 22 20 21 17 Gymnasial vuxenutbildning 8 7 6 7 Påbyggnadsutbildning 10 9 12 4 Antal kursdeltagare totalt 920 152 1 015 242 1 214 347 1 717 655 *Med kursdeltagare avses antalet personer som deltagit i varje kurs. En studerande kan således utgöra flera kursdeltagare. Under /98 slutförde av kursdeltagarna inom den kommunala vuxenutbildningen sina kurser. Kursavbrotten inom både den grundläggande och den gymnasiala vuxenutbildningen har minskat under det senaste läsåret. Inom påbyggnadsutbildningen har däremot andelen som avbrutit studierna ökat jämfört med föregående läsår. Kursavbrott är emellertid inte bara negativa. Som kursavbrott räknas även när kursdeltagare byter till en annan kurs därför att de påbörjat en kurs på för hög eller för låg nivå i förhållande till sina förkunskaper. Ytterligare en anledning till kursavbrott är att man har fått arbete. Tabell 8.11 Betyg i slutförda kurser på gymnasial nivå Procentuell andel 1994/95 1995/96 1996/97 1997/98 varav män kvinnor Icke godkänd 6 6 7 7 10 6 Godkänd 46 42 40 38 41 37 Väl godkänd 36 38 38 38 34 40 Mycket väl godkänd 11 13 14 16 14 17 Källa: Anm: För kursdeltagare med avslutad kurs under /98 saknas uppgift om betyg för . /95 har de studerande fått betyg enligt det målrelaterade systemet. Det kan dock fortfarande förekomma att vuxenstuderande som så önskar får betyg enligt äldre föreskrifter. Det har inte skett några dramatiska förändringar av de studerandes resultat under dessa år. Andelen icke godkända betyg har ökat något . Liksom i grund- och gymnasieskolan hade kvinnorna i genomsnitt högre betyg än männen. Kostnader och prestationer Enligt verksamhetsuppföljning av med anordnar samtliga kommuner gymnasial vuxenutbildning /98. har av utbildningen bedrivits i egen regi. har bedrivits av annan kommun eller landsting. av utbildningen har bedrivits av andra än kommun eller landsting. Andelen utbildning hos annan utbildningsanordnare har ökat från mellan och . Under /98 uppgick antalet studerande inom den totala komvux till 316 698 vilket innebär en ökning jämfört med föregående läsår. Andelen studerande i komvux av befokningen mellan har ökat från /95 till att utgöra /98. Varje studerande har i genomsnitt deltagit i 5,4 kurser. Mellan och ökade orienteringskursernas omfattning . Trots ökningen var omfattningen inte lika stor som kommunerna hade planerat. Inom ramen för avsatte regeringen medel motsvarande upp till 5 000 heltidsplatser för grundläggande vuxenutbildning. Sådant stöd utbetalades till 125 kommuner. För att få del av medlen skall kommunen först med egna medel finansiera en utökning om av tidigare års omfattning av grundläggande vuxenutbildning. På riksnivå är omfattningen av den grundläggande vuxenutbildningen i det närmaste . På kommunnivå är däremot variationerna stora. Medan vissa kommuner har minskat omfattningen på den grundläggande vuxenutbildning har ca 125 kommuner redovisat volymökningar på . Tabell 8.12 Antal studerande* i komvux på olika nivåer /95 /96 /97 /98 varav kvinnor 1997/98 Grundläggande vuxenutbildning 48 460 47 643 47 422 47 705 Gymnasial vuxen- utbildning 140 868 157 599 177 732 260 612 Påbyggnadsutbildning 6 563 5 798 11 974 8 381 Samtliga nivåer 195 891 211 040 237 128 316 698 65,2 % *Med studerande avses en fysisk person som deltar i en eller flera kurser Källa: Den gymnasiala vuxenutbildningen har ökat kraftigt . Det har i stort sett skett en fördubbling av antalet studerande . Denna kraftiga expansion kan i första hand förklaras av och de särskilda arbetslöshetskurser som infördes i komvux /94 och föregick . har medfört en ökning av antalet kursdeltagare det senaste läsåret med . Den stora ökningen från /97 till 1997/98 kan bl.a. förklaras av att många kommuner behövde att bygga upp en organisation för . Det rörde sig också om rutiner för information, uppsökande verksamhet och vägledning, vilket tillsammans med insatser för upphandling av utbildning hos olika utbildningsanordnare innebar att all undervisning inte kom igång i full omfattning . Under /98 uppgick antalet studerande inom påbyggnadsutbildningen till ca 8 400. Den totala kostnaden för den kommunala vuxenutbildningen, inklusive , uppgick till ca 5 miljarder. Räknat per genomsnittsstuderande var kostnaden . 8.3.2 Vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) Måluppfyllelse och kvalitet Kommunerna är /97 huvudmän för särvux och skall sträva efter att erbjuda utbildning som svarar mot behov och efterfrågan inom ramen för särvux. Kommunerna skall vidare informera om möjligheterna till särvux och verka för att vuxna utvecklingsstörda deltar i sådan utbildning. Någon rättighet för den enskilde att delta i särvux - på samma sätt som för grundläggande vuxenutbildning finns inte. Huvuddelen av verksamheten i särvux ligger på grundsärskole- och träningsskolenivå. Regeringen har identifierat vissa problemområden när det gäller särvux. Mot den bakgrunden har regeringen därför i regleringsbrev för gett i uppdrag att inom ramen för sina utvärderingsinsatser följa upp hur kommunerna når upp till målsättningen för särvux. Verket skall därvid föreslå åtgärder för att kvalitetssäkra särvux. Kostnader och prestationer Antalet deltagare i särvux uppgick till knappt 4 000. har deltagarantalet ökat med drygt 1 300 personer.