prop · GM0336 · 1999-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1998/99:36 Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås en lagreglering av vapenregistren. Förslaget innebär att varje polismyndighet skall föra ett lokalt vapenregister över tillståndspliktiga vapeninnehav och beslut enligt vapenlagen (1996:67). Vidare skall föra separata centrala register över vapeninnehavare, registrerade skjutvapen och vapenhandlare. Vapenregistren skall ha till ändamål dels att ge information om sådana uppgifter som behövs för att förebygga, upptäcka och utreda brott med anknytning till skjutvapen, dels att underlätta handläggningen av frågor om tillstånd enligt vapenlagen. Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Förslag till lag om ändring i vapenlagen (1996:67) 4 3 Ärendet och dess beredning 8 4 Nuvarande lagstiftning 8 4.1 Antalet vapen 8 4.2 Vapenlagen 8 4.3 vapenutredning 9 4.4 Nuvarande vapenregister 9 5 Utgångspunkter för förslaget 11 5.1 Den nya datalagstiftningen 11 5.1.1 Personuppgiftslagen 11 5.1.2 Polisdatalagen 12 5.2 Behovet av en ny vapenregisterlagstiftning 12 6 Lokala vapenregister 13 7 Centrala vapenregister 14 7.1 Centrala vapenregister inrättas 14 7.2 Tre separata register inrättas 18 8 Vapenregistrens ändamål 20 9 Hemvärnsmän 21 10 Närmare bestämmelser om registren 22 11 Sekretess 25 12 Rättelse och skadestånd 25 13 Kostnader och ikraftträdande 26 14 Författningskommentar 27 Bilaga 1 Promemorian Vapenregister 30 Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser 54 Bilaga 3 Lagrådets yttrande 55 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 56 Rättsdatablad 57 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i vapenlagen (1996:67). 2 Förslag till lag om ändring i vapenlagen (1996:67) Härigenom föreskrivs i fråga om vapenlagen (1996:67) dels att 1 kap. 8 §, 2 kap. 17 § och 11 kap. 2 § samt rubriken före 2 kap. 17 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas fyra nya paragrafer, 2 kap. 18 21 §§, samt närmast före 2 kap. 18, 20 och 21 §§ nya rubriker av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 8 § Denna lag gäller inte skjutvapen och ammunition som innehas av staten. I fråga om skjutvapen som innehas av staten gäller endast bestämmelserna i 2 kap. 17 21 §§. Lagen gäller inte ammunition som innehas av staten. Register över vapeninnehav och beslut Lokala vapenregister 17 § skall föra register över tillståndspliktiga vapeninnehav och beslut enligt denna lag. Varje polismyndighet skall med hjälp av automatiserad behandling föra ett lokalt register över tillståndspliktiga vapeninnehav och beslut enligt denna lag. Registret skall även innehålla uppgifter om personer som är hemvärnsmän och som av Försvarsmakten tilldelats skjut- vapen för förvaring i bostaden. Uppgifter om vilka vapen som tilldelats får inte registreras. Ett lokalt register får inte användas för att göra automati- serade sammanställningar över hemvärnsmän. skall med hjälp av automatiserad behandling föra separata centrala register över 1. personer och organisationer som enligt denna lag har meddelats tillstånd att inneha skjutvapen eller ammunition samt personer som är hemvärnsmän och som av Försvarsmakten tilldelats skjutvapen för förvaring i bostaden (vapeninnehavar- registret), 2. de skjutvapen för vilka tillstånd till innehav har meddelats enligt denna lag samt skjutvapen som upphittats eller anmälts stulna eller försvunna (vapenregistret) och 3. personer och organisationer som har meddelats tillstånd enligt denna lag att bedriva handel med skjutvapen eller att ta emot skjutvapen för översyn, reparation eller skrotning (vapenhandlarregistret). Det får av vapeninnehavar- registret inte framgå att en registrerad person är hemvärns- man. De centrala vapenregistren får inte samköras med varandra. Vapenregistren skall ha till ändamål att 1. ge information om sådana uppgifter som behövs för att förebygga, upptäcka och utreda brott med anknytning till skjutvapen, 2. underlätta handläggningen av frågor om tillstånd enligt denna lag. Bestämmelserna i personupp- giftslagen (1998:204) om rättelse och skadestånd gäller vid behandling av personuppgifter enligt 17 20 §§ eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 11 kap. 2 § j. 11 kap. 2 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om a) undantag från kravet på tillstånd för att inneha start- eller signal- vapen, b) krav på skjutskicklighet, utbildning, ålder och de förutsättningar i övrigt som skall vara uppfyllda för tillstånd till innehav av skjutvapen, c) krav på kunskap för att få tillstånd att driva handel med skjutvapen och vad som i övrigt skall gälla vid sådan handel, d) vad som skall iakttas utöver bestämmelserna i 4 kap. vid ändring, reparation och skrotning av skjutvapen, e) krav på vapenhandlares, museers och skyttesammanslutningars för- av andra vapen än effektbegränsade vapen och på skyttesamman- slutningars förvaring av ammunition, f) de förutsättningar i övrigt som skall vara uppfyllda för tillstånd enligt denna lag, g) utfärdande av europeiska skjutvapenpass till dem som har tillstånd att inneha skjutvapen i , h) förutsättningar för och förfaringssätt vid medgivande av att personer bosatta i skall få tillstånd att förvärva skjutvapen i ett annat land, och i) krav på att den som förvärvat ett skjutvapen i och som är bosatt i ett främmande land skall underrätta den staten om förvärvet. h) förutsättningar för och förfaringssätt vid medgivande av att personer bosatta i skall få tillstånd att förvärva skjutvapen i ett annat land, i) krav på att den som förvärvat ett skjutvapen i och som är bosatt i ett främmande land skall underrätta den staten om förvärvet, och j) förande av vapenregister enligt 2 kap. 17 19 §§. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning har i en skrivelse till hemställt om att få inrätta ett nationellt vapenregister i enlighet med en till skrivelsen fogad rapport från en projektgrupp inom styrelsen. Rapporten innehåller en översiktlig beskrivning av ett nytt nationellt vapenregistersystem innefattande regionala och centrala vapenregister. Skrivelsen jämte rapporten har remitterats till Försvarsmakten och Datainspektionen, vilka har kommit in med yttranden. Inom har det härefter upprättats en promemoria med förslag till reglering av vapenregistren. Promemorian bifogas lagrådsremissen som bilaga 1. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning av remissinstanserna finns i bilaga 2. Remissyttrandena finns tillgängliga i ärendet (Ju 96:1670). Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över förslaget till lag om ändring i vapenlagen (1996:67). Lagrådsremissens lagförslag överensstämmer med propositionens. Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran, se bilaga 3. 4 Nuvarande lagstiftning 4.1 Antalet vapen Det finns i ungefär 2,1 miljoner skjutvapen som innehas med stöd av tillstånd enligt vapenlagen (1996:67). Dessa fördelar sig på 750 000 innehavare, huvudsakligen privatpersoner. Dessutom finns omkring 70 000 skjutvapen utdelade av Försvarsmakten till hemvärns- män för förvaring i hemmet. 4.2 Vapenlagen Enskildas och organisationers befattning med civila skjutvapen och ammunition regleras i vapenlagen (1996:67). Lagen är inte tillämplig på skjutvapen och ammunition som innehas av staten. I vapenlagen föreskrivs krav på tillstånd för innehav av i princip samtliga typer av skjutvapen. Där finns även bestämmelser om krav på tillstånd för innehav av ammunition. Att bedriva handel med skjutvapen kräver särskilt tillstånd. Också införsel av skjutvapen och ammunition till kräver tillstånd enligt lagen. Vapenlagen kompletteras av mer detaljerade bestämmelser i vapenförordningen (1996:70) och av föreskrifter och allmänna råd som utfärdas av . Den nuvarande vapenlagstiftningen trädde i kraft . Innehållsmässigt överensstämmer den i stora delar med motsvarande äldre författningar. Såväl lagen som förordningen har emellertid i förhållande till dessa omarbetats språkligt och systematiskt samt anpassats för att uppfylla de krav som ställs i EG:s direktiv om kontroll av förvärv och innehav av vapen (91/477/EEG). Direktivet innehåller bl.a. bestämmelser om att medlemsländerna skall underrätta varandra om överföringar av skjutvapen och ammunition mellan respektive territorier. För detta ändamål skall enligt direktivet ett nätverk bildas. Svensk kontaktpunkt i detta sammanhang är . 4.3 vapenutredning tillkallades en särskild utredare med uppdrag att göra en genomgripande översyn av vapenlagen med inriktning på att förebygga våldsbrott (dir. 1995:39). Utredningen, som antog namnet vapenutredning, har lämnat sitt slutbetänkande En samlad vapenlagstiftning (SOU 1998:44). Betänkandet har remissbehandlats och bereds inom . I utredningens uppdrag har inte ingått att överväga nu aktuella frågor om vapenregister. Betänkandet innehåller därför inte något förslag i den delen. 4.4 Nuvarande vapenregister Enligt 2 kap. 17 § vapenlagen skall polismyndigheten föra register över tillståndspliktiga vapeninnehav och beslut enligt vapenlagen. finns 115 sådana register, i princip motsvarande ett i varje polisdistrikt i polisväsendets tidigare organisation. De förs med hjälp av automatisk databehandling med tillstånd från Datainspektionen. I dessa register lagras uppgifter om samtliga personer som är folkbokförda inom respektive polisområde och som har tillstånd enligt vapenlagen att inneha skjutvapen eller ammunition. Uppgifterna består i namn, personnummer och hemvist samt vilka vapen som personen har beviljats tillstånd att inneha. För varje vapen anges typ, fabrikat, modell, kaliber samt tillverkningsnummer. Saknas tillverkningsnummer skall annan uppgift som tillåter identifiering anges. Vidare registreras vilket ändamål som tillståndet att inneha vapnen avser samt eventuella villkor för tillståndet. Sådana villkor kan bl.a. avse hur vapnet skall förvaras (särskild förvaringsföreskrift) eller att tillståndet är knutet till innehav av viss tjänst, t.ex. såsom väktare. Om tillståndet är tidsbegränsat anges även detta. Någon samordning mellan de olika registerenheterna finns inte. De datoriserade registren är lokala s.k. enanvändarsystem. Det innebär att de inte är hopkopplade i något nätverk och att endast en person åt gången kan arbeta i systemet. Det är möjligt att i ett register söka efter en viss vapeninnehavare både med ledning av personuppgifter och med ledning av uppgifter om ett visst vapen. Eftersom de olika registren inte är samordnade är de endast sökbara var för sig. Det kan därför vara nödvändigt att söka i ett stort antal register för att kunna få reda på om tillstånd för innehav av ett visst vapen, som t.ex. har förekommit i brottsligt sammanhang, har utfärdats. Närmare bestämmelser om hur vapenregister skall föras finns i föreskrifter om utfärdande av tillståndsbevis för och registerföring av vapen hos polismyndighet (RPS FS 1987:4, FAP 551- 5). Dessa föreskrifter har emellertid inte anpassats till datoriseringen och får till viss del anses vara obsoleta. Uppgifterna i vapenregistret om vapeninnehavare uppdaterades fram till genom avisering från folkbokföringsregistret. Om en vapeninnehavare bytte adress eller avled sände ett registerkort med uppgift om det till polismyndigheten. De nya uppgifterna fördes sedan manuellt in i vapenregistren. aviseringar skedde på grundval av en s.k. V-markering i folkbokföringsregistret. Samtliga i bosatta personer med tillstånd enligt vapenlagen att inneha skjutvapen var markerade med ett V i folkbokföringsregistret. En sådan markering gjordes efter underrättelse från polismyndigheten om vilka personer som förekommer i vapenregister. upphörde med aviseringen . har därför fått Datainspektionens tillstånd att föra ett temporärt centralt register över vapeninnehavare som uppdateras från namn och adressregister. Ändamålet med det temporära registret är att förse de lokala registerenheterna med den information om adressändringar, namnändringar, dödsfall etc. som tidigare erhölls från . Andra beslut än sådana som rör tillstånd att inneha skjutvapen eller ammunition registreras inte i de datoriserade registren. Således förs t.ex. register över beslut om tillstånd att bedriva handel med skjutvapen manuellt. 5 Utgångspunkter för förslaget 5.1 Den nya datalagstiftningen 5.1.1 Personuppgiftslagen trädde personuppgiftslagen (1998:204) i kraft. Personuppgiftslagen ersätter den tidigare datalagen (1973:289) och genomför och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet). Personuppgiftslagen är, precis som den nuvarande datalagen, tänkt att få en generell räckvidd. Särbestämmelser som behövs på olika områden förutsätts få sin plats i särskilda registerförfattningar. Sådana bestämmelser kommer att gälla framför personuppgiftslagen. Personuppgiftslagen gäller all behandling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad. Lagen omfattar även behandling av personuppgifter om dessa ingår i eller avses ingå i en strukturerad samling av personuppgifter. Personuppgiftslagen är således teknikneutral och samma regler gäller oberoende av om ett register förs manuellt eller automatiserat. Personuppgiftslagen innehåller vissa grundläggande krav på behandlingen av personuppgifter. Personuppgifter skall enligt dessa behandlas på ett korrekt sätt och i enlighet med god sed. Uppgifter får samlas in endast för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål och får inte sedan behandlas för något ändamål som är oförenligt med det ursprungliga. Behandling av personuppgifter för historiska, vetenskapliga eller statistiska ändamål skall dock aldrig anses oförenliga med de ursprungliga ändamålen. De personuppgifter som behandlas skall vara adekvata och relevanta i förhållande till ändamålet. Fler uppgifter än som är nödvändiga med hänsyn till ändamålet får inte behandlas. Känsliga personuppgifter, dvs. uppgifter som avslöjar en persons ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse eller medlemskap i fackförening eller uppgifter som rör en persons hälsa eller sexualliv, får bara behandlas under vissa angivna förutsättningar. De personuppgifter som behandlas skall vidare vara riktiga och aktuella. Alla rimliga åtgärder skall vidtas för att rätta, blockera eller utplåna felaktiga eller ofullständiga uppgifter. Personuppgifter skall inte heller få bevaras än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med behandlingen. För historiska, vetenskapliga eller statistiska ändamål skall dock personuppgifter få bevaras . Personuppgiftslagen innehåller en uppräkning av när behandlingen av personuppgifter är tillåten. Som huvudregel får personuppgifter behandlas bara om den registrerade har lämnat sitt samtycke till behandlingen. Lagen anger härutöver vissa andra fall när personuppgifter får behandlas, t.ex. för att en arbetsuppgift av allmänt intresse skall kunna utföras eller i samband med att en arbetsuppgift som innebär myndighetsutövning skall utföras. 5.1.2 Polisdatalagen Personuppgiftslagen innehåller som nämnts generella bestämmelser för behandling av personuppgifter. De särbestämmelser som är nödvändiga för polisens verksamhet regleras i en särskild lag, polisdatalagen (1998:622). Polisdatalagens bestämmelser innebär att en särreglering i förhållande till personuppgiftslagen görs dels såvitt avser behandling av känsliga uppgifter, såsom etniskt ursprung, politiska eller religiösa åsikter m.m., dels såvitt avser behandling av uppgifter av underrättelsekaraktär och kvarstående misstankar. Polisdatalagen innehåller vidare särskilda bestämmelser om vissa register. Polisdatalagen innehåller inte någon bestämd dag för ikraftträdandet. Avsikten är dock att lagen skall kunna träda i kraft . I förarbetena till polisdatalagen (prop. 1997/98:97, bet. 1997/98:JuU20, rskr. 1997/98:276) görs bedömningen att några särregler i förhållande till personuppgiftslagen inte behövs för handläggning av polismyndighetsärenden eller för polisens interna administration. Polisdatalagen gäller därför inte för den delen av polisens verksamhet (jfr 1 § polisdatalagen). Polisdatalagen kommer således inte att gälla för vapenärendehanteringen. Däremot kommer polisdatalagens allmänna bestämmelser i och för sig att gälla för behandling av personuppgifter i vapenregister i den mån dessa kommer att föras för att förebygga, upptäcka och utreda brott. 5.2 Behovet av en ny vapenregisterlagstiftning Regeringens förslag: Förande av vapenregister skall regleras i lag. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget. Skälen för regeringens förslag: En projektgrupp inom Rikspolis- styrelsen arbetar med att utarbeta ett nytt vapenärendehanteringssystem. Syftet med detta är att effektivisera handläggningen av ärenden enligt vapenlagen genom ett utökat och förbättrat datorstöd. I det planerade systemet ingår även nya vapenregister. Dagens vapenregister är ålderdomliga och inte anpassade till polisväsendets nya organisation. För att polisen skall kunna arbeta effektivt och leva upp till statsmakternas krav måste den få möjlighet att använda modern informationsteknik. Vapenregistren behövs för att handlägga ärenden enligt vapenlagen, t.ex. ansökningar om tillstånd till innehav av skjutvapen och ammunition, uppföljning av meddelade tillstånd samt frågor om återkallelse av tillstånd. Vapenregistren fyller också en viktig funktion i det allmänna polisarbetet, t.ex. för att identifiera innehavare av vapen som kan ha använts för brott eller för att spåra upphittade vapen. Vapenregistren har även stor betydelse i det operativa polisarbetet genom att polisen via dessa kan få uppgift om eventuellt vapeninnehav innan man gör ett ingripande i en bostad. De vapenregister som förs tillgodoser endast i begränsad utsträckning dessa behov. Personuppgiftslagens bestämmelser innebär i och för sig att polisen kan behandla uppgifter helt eller delvis automatiserat om det är nödvändigt för att uppgifter av ett allmänt intresse skall kunna utföras eller för att arbetsuppgifter i samband med myndighetsutövning skall kunna utövas. Datoriserade vapenregister skulle alltså kunna föras enbart med stöd av personuppgiftslagens bestämmelser. De senaste årens målsättning har dock varit att myndighetsregister med ett stort antal registrerade personer och ett särskilt känsligt innehåll skall lagregleras (prop. 1990/91:60 s. 50, bet. 1990/91:Ku11 s.11). I förarbetena till personuppgiftslagen uttalas att det inte finns någon anledning att avvika från denna målsättning (prop. 1997/98:44 s. 41). Vid behandlingen av propositionen Polisens register erinrade också i sitt yttrande till justitieutskottet om denna målsättning (bet. 1997/98:JuU20). I vart fall de centrala vapenregistren bör därför lagregleras. De lokala vapenregistren utvidgas med det system som föreslås i det följande och bildar större enheter. Tillgången till dessa register ökar också i viss mån genom övergången till moderna datorsystem. Även de lokala vapenregistren bör därför lagregleras. 6 Lokala vapenregister Regeringens förslag: Varje polismyndighet skall föra ett lokalt register över tillståndspliktiga vapeninnhav och beslut enligt vapenlagen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har inget att erinra mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: finns det drygt hundra lokala vapenregister. Såsom dessa system är uppbyggda kan endast en person åt gången arbeta i respektive register. Som tidigare nämnts är någon samordning mellan de olika vapenregistren inte heller möjlig. Denna ordning för registrering av tillståndspliktiga skjutvapen och beslut enligt vapenlagen (1996:67) uppfyller inte rimliga krav på effektivitet. Det finns numera endast en polismyndighet i varje län. Det finns därför inte något skäl att dela upp registerföringen geografiskt på mindre delar av länet. Tvärt om motverkar en sådan uppdelning att vapenärendena kan hanteras på ett rationellt sett t.ex. genom att vissa eller samtliga delar av handläggningen sker centralt för hela länet. Med polisens nuvarande organisation är det naturligt att varje polismyndighet endast för ett vapenregister över tillståndspliktiga vapeninnehav och beslut enligt vapenlagen. Detta medför i och för sig att fler uppgifter om vapen och vapeninnehavare samlas på ett och samma ställe vilket naturligtvis ökar sårbarheten vid obehörigt intrång i registren. Denna ökade risk måste emellertid vägas mot de effektivitetsvinster som kan göras genom sammanslagningen. I vart fall när det gäller att skapa länsvisa register, som alltså bättre överensstämmer med den nya polisorganisationen, måste effektivitetshänsyn anses väga tyngre. Detta är inte enbart en fråga om att hushålla med resurser. En effektivisering av hanteringen av uppgifter i vapenregister kan också medverka till att vapenlagstiftningens brottsförebyggande funktion förstärks. Intresset att motverka obehörigt intrång i registren får i stället tillgodoses genom att dessa skyddas med behörighetsregler etc. Det bör ankomma på regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att utfärda sådana föreskrifter. 7 Centrala vapenregister 7.1 Centrala vapenregister inrättas Regeringens förslag: skall föra centrala vapenregister. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Datainspektionen förutsätter dock att lagen kompletteras med säkerhetsbestämmelser på förordningsnivå. anser att de centrala vapenregistrens roll i förebyggande verksamhet brottslighet och psykisk sjukdom bör bli föremål för särskild utredning. Skälen för regeringens förslag Centrala register effektiviserar polisens arbete och kan användas för att förebygga brott De vapenregister som förs fyller en viktig funktion i det allmänna polisarbetet, t.ex. för att identifiera innehavare av vapen som kan ha använts för brott eller för att spåra upphittade vapen. Vapenregistren har också stor betydelse i det operativa polisarbetet genom att polisen via dessa kan få uppgift om eventuellt vapeninnehav innan man gör ett ingripande i en bostad. Som framgått av föregående avsnitt uppfyller dock inte de nuvarande vapenregistren de krav man bör kunna ställa från effektivitetssynpunkt. Att varje polismyndighet endast skall föra ett vapenregister gör det visserligen lättare att över hela riket söka efter ett visst registrerat vapen eller få överblick över vilka vapeninnehav som är registrerade. krävs emellertid slagning i 21 olika register för att göra sökningen fullständig. Om ett skjutvapen har hittats eller beslagtagits i en brottsutredning krävs det alltså en betydande arbetsinsats för att säkert kunna avgöra om vapnet finns registrerat i något av de lokala registren. Samma svårighet uppkommer om en förfrågan görs från en myndighet i ett annat land angående ett visst skjutvapen, t.ex. inom ramen för samarbetet inom eller Europol. Centrala register över samtliga registrerade skjutvapen och samtliga vapeninnehavare skulle påtagligt underlätta genomförande av sådan efterforskningar som nämnts och därmed effektivisera polisens arbete. Detta är av stor betydelse ur ett brottsförebyggande perspektiv. En från brottsförebyggande synpunkt betydelsefull del av polismyndigheternas hantering av uppgifterna i vapenregistret är vidare att följa upp meddelade vapentillstånd och, när det finns anledning till det, aktualisera frågan om återkallelse av ett tillstånd. Detta kräver emellertid att polismyndigheten får uppgift om sådana omständigheter som kan ligga till grund för ett beslut om återkallelse. Till viss del kan behovet av sådana uppgifter tillgodoses genom underrättelser från domstolar.