mot · GN02So341 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So341av , ()UngdomsbrottslighetUngdomsbrottslighetBakgrundUngdomsbrottslighet är i allt väsentligt ett manligt fenomen även om detfinns en tendens till att det blir fler flickor som begår brott. Orsakerna tilldetta kan finnas i familjestrukturen, mediernas könsrollsskildringar m.m.Allvarlig kriminalitet utvecklas mycket sällan utan föregående problemunder barndomen och nästan aldrig efter . (Daleflod, 1996). Ma-joriteten av de ungdomar som lagförs för brott återkommer inte inom entreårsperiod (v. Hofer och , 1996).En typisk brottskarriär börjar med busstreck i närområdet. Ju långvarigareoch mer omfattande en pojkes engagemang i denna typ av relationer blirdesto svårare blir vägen tillbaka till ett socialt accepterat liv. Sammanfatt-ningsvis gäller att den som börjar begå brott tidigt med större sannolikhetfastnar i en brottskarriär som vuxen, än den som börjar med detta undersenare delen av tonåren.Hos BUP är majoriteten pojkar som BUP inte har metoderför att hjälpa. Insatserna borde kanske bestå av resurser i form avfritidsledare och andra vuxna nätverk som aktivt kunde stödja och hjälpabarnen. Dessa barn uppmärksammas av barnavårdscentralen och av skol-hälsovården. Men ingen har förstått eller tagit tag i deras problem. Barnenmåste få vuxenhjälp för att se och uppleva en mening, ett sammanhang ochfå redskap för att hantera situationer - få social beredskap för att ta hand ompåfrestningar. förutsätter att regeringen återkommermed förslag i enlighet med barnpsykiatrikommitténs, som presenterades ifebruari 1998.Det finns nära samband mellan brottslighet och sociala problem. 5-10 %av samtliga barn och familjer har en tung psykosocial problematik (Lager-berg och -90). Relationerna till föräldrarna är också klart betydelse-fulla.Sedan 70-talet ligger ungdomsbrotten på en stabil, ganska hög nivå. Dess-utom visar undersökningar och /studier att barns psykiska hälsa försämrats.Barn som behöver särskilt stöd inom barnomsorgen, andelen elever i grund-skolan med behov av särskilt stöd och anmälningar till har ökatunder . Ökningen gäller både barn som far illa och ungdomarmed missbruk, kriminalitet m.m. (som också far illa).Hur fungerar den nuvarande organisationen för dem som är iriskzonen?De ungdomar som inte har familjer som av olika orsaker orkar taföräldraansvaret, vad händer med dem? Hur upptäcks dessa barn?Socialtjänstens insatser för barn och ungdom är att med särskild uppmärk-samhet följa utvecklingen hos dem som visat tecken till en ogynnsam utveck-ling.Det finns alltså ett ansvar för ungdomar med missbruksproblem och ungalagöverträdare samt ett ansvar för att motverka att ungdomar hamnar inomkriminalvården.Svensk välfärdspolitik har byggts upp av generella insatser och likabehandling av alla t ex barnhälsovård, barnomsorg, skola. Medan residuellsocialpolitik, dvs riktade insatser, har utförts av . Dessaverksamheter grundas alltså på motsatstänkande.Ungdomar i riskzonen är en ganska avgränsad målgrupp. Men mellan olikamyndigheter blir det rollförvirring. Polis (tvång, omhändertagande), social-tjänst (riktade insatser, vård), skola/barnomsorg (generella insatser). Underdet har samarbetsformerna successivt blivit fastare menbedrivs ännu mycket trevande och samarbetet har inte varit problemorien-terat. Gränsdragningsfrågorna uppmärksammades av ungdomskommitten1993.Nuvarande brottsförebyggande program bygger på:- medborgarinitiativ, lokal nivå,- situationell ansats,- generell välfärdspolitik.I utredning Ds 97:6 Föräldrautbildning anknöts tilldet nationella brottsförebyggande programmet.Vad visar forskningen?Forskning som beskriver resultaten av insatser mot ungdomsbrottslighetär inte särskilt omfattande. Den som finns ger inte mycket underlag föroptimism när det gäller resultatet av insatser mot ungdomar i riskzonen.Inga effekter kan påvisas när man studerat:- tidig reaktion på begångna brott (-88),- vistelse på § 12-hem,- ungdomsprojekt och föreningsstöd (anpassade för riskzonsungdomar).Den socialkriminologiska forskningen har bl a visat att otillräckligaresurser i föräldrarollen och avvikande och störande beteende hos ettbarn är två grundläggande riskfaktorer som är möjliga att observerarelativt . Men det sägs inte mycket om vilka insatser som verkligenger resultat för barn med en dålig prognos. Dessutom förfogar intebarnhälsovården över de insatser som skulle behövas.Generellt sett är det en allmän uppfattning bland dagens forskare att åt-gärder är mest effektiva om de vidtas vid tidig ålder. Frågan är vilka åtgärderoch hur de bör utformas. Men barnhälsovården, barnomsorgen, skolan,fritidsverksamhet måste integreras med barnpsykiatrin ochindivid- och familjeomsorgen. Det finns en gråzon där ansvarsfördelningenär oklar. måste bedriva brottsförebyggande verksamhettillsammans med de övriga verksamheterna. Barn med låg självkänsla som ärdåligt integrerade i samhället är i fara. Det är viktigt att tidigt träna barnen iförmågan till impulskontroll och empati. Enligt forskningen finns ettkomplext samband av faktorer bakom en individs utveckling till brottsling.Ett exempel är barnets relationer till föräldrarna, både fadern och modern.Åtgärder för att minska benägenheten att begå brott ska i första handkoncentreras till s k riskfamiljer med föräldrar som av olika skäl inte klararav sin föräldraroll (Sarnechi -91. Han menade också att åtgärder som syftartill att försvåra genomförandet av brott gav snabbare och synligare effekter.Detta skulle emellertid innebära en viss form av inskränkningar: minskadtillgänglighet till varor i snabbköp, striktare regler för lås, regelbundetdeltagande i olika medborgaraktiviteter, jämför alkoholproblematiken.Förslag till åtgärderEn mångvetenskaplig forsknings- och utvecklingsverksamhet inom detbrottspreventiva området borde byggas upp tillsammans med medicin,psykologi, sociologi, socialt arbete och pedagogik. Det finns ytterst fåpersoner i som arbetar med forskning kring brottspreventivafrågor.Ett brett studium av de sociala insatsernas effekter på brottsligheten,socialt förebyggande samt brottsförebyggande är nu skilda spår iforskningen.Inom socialtjänst borde en avdelning för samordning och samarbete mellansocialtjänst, skola och polis etableras. Det är viktigt att det finnstillräckligtmed vuxna i barns miljö som kan se till att barn och ungdomar i en utsattsituation får den vård och det skydd som de behöver samt den vägledningsom är väsentlig för den unges utveckling.I finns ett nationellt program Föräldravägledning. Sedan -95 finnsett brett upplagt vägledningsmaterial för föräldrar med barn i förskoleåldern.I varje kommun finns ett team som har fått särskild utbildning och somfungerar som hjälp i arbetet med att förmedla kunskap om barn.Vart tog utredningen i föräldraskapet SOU 1997:161 vägen?Hänsyn till barnets bästa, barnperspektivet, ska genomsyra alla beslut.Trots det står barnperspektivet oftast i motsatsförhållande till ett vuxen-perspektiv. Vid kvinnomisshandel är risken stor att även barnen är utsatta förfysiskt och psykiskt våld. Familjestrukturen där mamman misshandlas äroftast patriarkalisk och barnen formas i en skadlig könsroll. Om arbetssättetär att stödja hela familjen riskerar man ibland att bortse ifrån att barnen haregna behov av hjälp och stöd.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en mångvetenskaplig forsknings- ochutvecklingsverksamhet kring brottspreventiva frågor,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vikten av samordning mellan verksamheter somhar med barn och ungdomar att göra, t.ex. barnhälsovård, förskola,skola, socialtjänst och polis.Stockholm den 3 oktober 1999Kia ()()()()()()()