mot · GN02A254 · 1999-10-05 00:00:00 — Många företag har behov av att "konjunkturanpassa"arbetstiden, vilket innebär att man under vissa tider jobbar mer än 40 timmari veckan och mindre. Det kan vara en möjlighet att slippa avskedapersonal vid tillfälliga konjunkturnedgångar.40 timmars arbetsvecka är naturligtvis ingen naturlag. Fasta arbetstiderklockan 7 till 16 eller 8 till 17 är inte längre norm på alla arbets-platser. Tvärtom visar erfarenheten att de arbetsgivare som låter sinaarbetstagare påverka sin egen arbetstidsförläggning får medarbetare medhögre motivation och effektivitet. Ett ökat utrymme av självvalda arbetstiderger också en positiv inverkan på arbetsmiljön. av alla anställdaanser sig ha inflytande över arbetstidens förläggning. Andelen har ökatmarkant enligt SCB:s statistik. Detta system gynnar bådaparter på arbetsmarknaden. Sju av tio företag tillämpar en flexibelförläggning av arbetstiden. Arbetstagaren har önskemål om att få påverkaarbetstidens förläggning. Arbetsgivaren har önskemål utifrån verksamhetensbehov. Givetvis kan konflikter i önskemålen uppstå. Dessa kan bara lösas idialog och med stor öppenhet för nya arbetstidsmönster.Distansarbete utförs oftast från hemmet och kan ibland kombineras med enhelt fri förläggning av arbetstid till vilka av dygnets timmar som helst.Genom att via dator ha kontakt med sin arbetsplats har nya möjligheteröppnats för distansarbete. Många småbarnsföräldrar finner kombinationenutmärkt. Då man kan ägna sig åt barnen under deras vakna timmar och arbetanär barnen sover. Man sparar också restiden. 200 000 svenskar distansarbetaridag.4.1 Europeiska erfarenheter av arbetstidsförkortningI infördes 35-timmars lagstadgad arbetsvecka i juni 1998.Regeringen hävdade att reformen skulle leda till mellan 500 000 och 700000 nya jobb. Det har blivit 57 000 nya jobb enligt den franskaregeringen. Arbetsgivarsidan är dock osäker om några jobböverhuvudtaget har skapats. Av dessa jobb var flertalet planerade innanlagförslaget genomfördes. Även om lagen säger , arbetarmånga övertid vilket gör att skillnaden mot tidigare inte blev så stor.De flesta EU-regeringar har frångått tanken på generella arbetstidsreformeroch har övergått till att förespråka en mer decentraliserad och förhandladarbetstidspolitik på bransch- eller företagsnivå.Enligt en studie om arbetstidsförkortningars verkningar på sysselsättningenav vid FIEF (förEkonomisk Forskning) krävs följande för att en generell arbetstidsförkort-ning ska få positiva sysselsättningseffekter:Tabell 3Tabell 2: (Störst sannolikhet för positiva sysselsättningseffekter Störstsannolikhet för oförändrade eller negativa sysselsättningseffekter )Källa: , 1996Slutsatsen som kan dras av tabellen är att arbetstidsförkortning är mestgynnsam under förhållanden på arbetsmarknaden som närmast kan liknasvid en flexibel ekonomi. I en flexibel ekonomi är arbetslöshetenantagligen inte något större problem.4.2 Vårt alternativ till tvångsmässig arbetstidsförkortningÄven om den lagstadgade arbetstiden är arbetar vi inte mer än32,i reell tid. Det är lågt också i en europeiskjämförelse. I en jämförelse av 14 har vi den tredje kortastearbetstiden beroende på sänkt pensionsålder, utökad semesterledighet,kortare arbetstid för tvåskiftesarbetare osv. Om arbetstiden kortas från 40till beräknas detta kosta av löneutrymmet.Även om man använde hela det centrala utrymmet tillarbetstidsförkortning skulle det ta innan man kommit ned till av samtliga arbetstagare svarar för av övertidsut-taget, arbetar inte alls övertid. Detta indikerar att det ärbristyrkes-grupper som arbetar övertid, förmodligen inte beordrad övertid utan i sam-förstånd med sin arbetsgivare. Förkortad arbetstid löser inte detta problem.Vi kristdemokrater menar att en generell arbetstidsförkortning inte är lös-ningen vare sig för den enskilde individen eller för arbetslösheten. Manmåste under olika skeden av livet kunna arbeta olika mycket. Avtal bör slutaspå lokal nivå med hänsynstagande till den enskilde individens behov, paratmed rimliga förutsättningar för företagande.Antalet arbetstillfällen är inte statiskt och låter sig inte fördelas genommatematiska formler. Varje människa är unik, har behov och kompetens somär specifik för just henne. Därför är det varken önskvärt eller möjligt attfördela arbetsmängden efter någon planekonomisk modell. Istället behövspolitiska beslut som ger förutsättningar för fler jobb. Kollektiva lösningarinnebär alltid att enskilda människor kommer i kläm.Det finns i många exempel på att man i löneförhandlingar bytt ettlöneutrymme mot kortare arbetstid. Många avtal som slöts i under1998 års avtalsrörelse inkluderade arbetstidsförkortning. Det är en positivlösning utifrån enskildas önskemål. Att byta löneutrymme mot sänktarbetstid är en möjlig och framkomlig väg - för dem som har en hyfsad löneller liten försörjningsbörda. Lön i proportion till arbetstidssänkningar skulleallvarligt försvåra många låginkomsttagares möjlighet till egen försörjning.Det skulle i många fall leda till en högre grad av övertidsarbete.En generell arbetstidsförkortning med bibehållen lön skulle allvarligtskada konkurrenskraft, då den enligt vårt förmenande är omöjlig attgenomföra med motsvarande effektiviseringar.Dagens arbetsorganisation innehåller mer av specialistkompetens än tidi-gare där människor inte är utbytbara hur som helst. finns storaproblem med flaskhalsar på arbetsmarknaden. Dessa skulle definitivt för-värras om förkortad arbetstid infördes. Var finns ännu fler sjuksköterskor ochvårdbiträden? Resonemanget om att dela på jobben utgår ifrån att arbets-kraften är homogen och mobil.För många människor, främst kvinnor och småbarnsföräldrar, är dubbel-arbetet mest påfrestande - inte arbetstidens längd i sig. På grund av vårahöga skatter lägger vi i ned mycket tid på sådant som man köper iandra länder. Om vi vill lätta på arbetsbördan för kvinnor och småbarns-föräldrar m fl är det bättre att skapa förutsättningar för dessa grupper attköpahushållstjänster än att sänka arbetstiden för alla. Det kan exempelvis skegenom att hushållsnära tjänster berättigar till en skattereduktion på 50procent av arbetskraftskostnaden. En sådan reform skulle förbättra förutsätt-ningarna för den vita marknaden för hushållstjänster. Det skulle öka jäm-ställdheten, eftersom det är kvinnorna som har huvudansvaret förhemmet och barnen. Genom vårt förslag tror vi att fler kommer att utnyttjahushållstjänster och därmed också underlätta för både män och kvinnor attförena yrkesarbete med föräldraskap och fritid. Vidare skulle vårt system ökasysselsättningen och göra många svarta jobb vita.Kristdemokraternas förslag om att införa ett vårdnadsbidrag i kombinationmed avdragsrätt för styrkta barnomsorgskostnader ger också förbättradeekonomiska möjligheter för småbarnsföräldrar att gå ned i arbetstid. Medvårdnadsbidraget ökar familjens möjligheter att välja hur mycket man villförvärvsarbeta under de år när barnen är som minst.Vi kristdemokrater ser också positivt på "job-sharing" där två parter medlikartad kompetens delar på ett jobb för att klara till exempel barnomsorg påett familjenära sätt. Arbetstidsförläggning som går väl att förena medfamiljeliv är en angelägenhet också för en framtidsinriktad arbetsgivare.5 En kristdemokratisk aktiv arbetsmarknadspolitikArbetsmarknadspolitiken har en nyckelroll när det gäller att stödja enuthållig och långsiktig sysselsättningsutveckling. Utbildning, individuelltanpassade åtgärder och effektiv matchning mellan arbetssökande ocharbetsgivare är nyckeln till en effektiv arbetsmarknad.5.1 Prioritera att få ned långtidsarbetslöshetenAntalet långtidsarbetslösa är fortsatt högt vilket framgår av budgetpropo-sitionen. Detta är allvarligt då långvarig arbetslöshet ofta leder tillpersonliga och sociala problem. Dessutom riskerar arbetslösheten attpermanentas på en hög nivå även vid högkonjunktur om antaletlångtidsarbetslösa tillåts ligga på en hög nivå.Det är angeläget att arbetsmarknadspolitiken i kombination med kontant-stödet utformas på ett sätt som så långt som möjligt förhindrar "rundgång" isystemen. Detta får dock inte innebära att tryggheten rycks undan för redanhårt drabbade grupper. som den arbetssökandemåste ges incitament att ta varje möjlighet till ordinarie arbete.Åtgärder och utbildning för att förhindra långtidsarbetslöshet måste in-riktas mot kompetenshöjning som kan underlätta att få arbete i de branschersom kan antas ha de bästa framtidsutsikterna.Regeringen föreslog i vårpropositionen ett förstärkt anställningsstöd förpersoner som är långtidsinskrivna på arbetsförmedlingarna.Rent tekniskt sker det genom en skattereduktion för de arbetsgivare somanställer dessa människor. Det förstärkta stödet uppgår till avlönekostnaden och till av lönekostnaderna iytterligare 18 månader. Reformen träder i kraft . Men redaninnan det nya systemet har trätt i kraft föreslås att stödet ska omfatta allasomär långtidsinskrivna , och de nya reglerna ska gälla från ochmed . Det är märkligt att regeringen inte förmår att hållafast vid ett regelverk mer än några månader. Hur effektivt detta systemkommer att bli är svårt att bedöma, men vi kristdemokrater anser dock attansträngningarna att få långtidsinskrivna in i reguljära arbeten är så viktigtatt vi anser det vara värt ett försök med denna form av anställningsstöd. Detfinns dock anledning att vidmakthålla de regler som vårriksdagen beslutadeom eftersom kraften bör läggas på de svåraste fallen. En förutsättning för attanställningsstödet ska ge effekt är att arbetsförmedlare aktivt kan samman-föra de arbetssökande med arbetsgivare. Detta underlättas om inte alltförmånga omfattas av anställningsstödet. För de övriga finns för övrigt redan ettanställningsstöd på lägre nivå.Särskilda projekt där folkrörelserna tillsammans med arbetsförmedlingaroch kommuner aktivt arbetar mot den passivisering och modlöshet som lättblir följden vid framför allt långtidsarbetslöshet bör stöttas. Den arbetslösessociala situation måste uppmärksammas på ett betydligt mer aktivt sätt avansvariga myndigheter. Informationsinsatser med riktad information till allasom lyfter någon form av arbetslöshetsersättning är ett förslag. Annonseringvia SVT:s anslagstavlan ett annat. Allt i syfte att bryta isolering och skam-känslor som dessvärre många arbetslösa drabbas av. En särskild delegationför att arbeta fram förslag som kan stärka den arbetslöse i dennes socialasituation bör tillsättas av regeringen.5.2 UngdomsarbetslöshetenNär det gäller ungdomars situation på arbetsmarknaden styrs vår politikav några grundläggande principer:- utbildning ska uppmuntras och premieras då vi vet att morgondagensarbetsmarknad ställer allt större krav på arbetstagarens formella kompe-tens,- utbildningssystemet måste vara konstruerat på ett sätt som gör att ävenungdomar som är utpräglade praktiker upplever att möjligheten attutvecklas inom skolan finns. Det är bland annat utifrån det här perspekti-vet som olika former av lärlings- och praktiksystem är en positiv del avutbildningssystemet,- kommunerna har det grundläggande ansvaret för ungdomar upp till 20år, vilket gör att kommunerna ska uppmuntras och ges förutsättningarsom behövs för att så många ungdomar som möjligt får möjlighet attgenomgå en utbildning,- de fåtal ungdomar som inte går på gymnasium bör ges möjligheter attgenomgå någon form av . Praktikplatserna börvara utformade på ett sätt som ger reell arbetslivserfarenhet. Den lön sombetalas ut bör kallas för praktiklön. Inga ungdomar ska behöva leva påsocialbidrag.De ungdomar som trots allt fastnar i långtidsarbetslöshet är oftast de sominte har tillräcklig kompetens, eller av sociala och/eller hälsoskäl intekommer in på arbetsmarknaden. Det är viktigt att de problem som liggertill grund för arbetslösheten åtgärdas på ett tidigt stadium, och att dessaungdomar inte hamnar i särskilda program som "stämplar" dem för livet.En bättre lönebildning skulle ge ungdomar större möjligheter att komma inpå arbetsmarknaden oavsett om man är hög- eller lågutbildad. Här vill vipåpeka att det inte enbart handlar om lägre ingångslöner, utan även betonavikten av att högre utbildning ska löna sig. Börjar man sitt yrkesverksammaliv med ett lärlingsjobb eller låglönejobb så kanske ingångslönen är lägre . Har man däremot studerat på universitet så bör lönen självfalletmotsvara den formella kompetens man har.Det är enligt vår mening viktigt att man även fortsättningsvis följer uppolika ungdomsgrupper, så att vi kan se om det sker förändringar somföranleder extra åtgärder för att hjälpa vissa av dessa in på arbetsmarknaden.Vår målsättning är att alla ungdomar mellan skall erbjudasjobb eller meningsfulla studier . För oss kristdemokrater är detav yttersta vikt att allt görs för att denna vision ska uppfyllas. Om samhälletinte lyckas med att ge ungdomar meningsfull utbildning eller möjlighet tillsysselsättning riskerar vi att skapa ett utanförskap där ungdomar känner attde inte är en del av samhället, och att de inte fyller någon funktion ivardagen. Denna frustration leder lätt till förakt för vuxenvärden och denormer och värderingar som vi anser är grundläggande för demokratin.Rasism, våld och utanförskap hänger ofta ihop. Genom att ungdomar får enpositiv start i livet minskas risken för en negativ utveckling. Satsningar påattlösa ungdomsarbetslösheten är därför inte bara en ekonomisk fråga utan dethandlar om ungdomarnas möjligheter att komma in och etablera sig ivuxenlivet.De snåriga ersättningsreglerna för arbetslösa, kombinerat med lågaersättningsnivåer, innebär att många ungdomar måste söka socialbidrag försin dagliga överlevnad. Det finns även en risk för att många ungdomarfastnar i ett bidragsberoende.Garantin om att ingen under skulle behöva vara arbetslös mer än 100dagar har inte fullt ut förverkligats. Många ungdomar riskerar attfastna i ett evigt kretslopp av arbetsmarknadspolitiska åtgärder ochersättningsperioder i öppen arbetslöshet.En så kallad utvecklingsgaranti infördes för ungdomar iåldern . Utvärderingar har visat att ungdomar som genomgårdenna åtgärd lättare får fotfäste på arbetsmarknaden än övriga. Men det finnsockså en risk för att ungdomar som ingår i en utvecklingsgaranti stämplassom tillhörande ett B-lag, särskilt när arbetsmarknaden blir bättre och flerordnar arbete på egen hand. Vi hade hellre sett en satsning på lärlings-utbildning, skattelättnader inom tjänstesektorn, flexiblare lönesättning och nyarbetsrättslagstiftning - det skulle ha gett ungdomar mängder av ordinariearbetstillfällen. Vi anser dock att utvecklingsgarantin tills vidare ska finnaskvar men successivt ersättas av en bättre fungerande arbetsmarknad förungdomar.En märkliga situation uppstår dock inom utvecklingsgarantin när vissaungdomar får en ersättning på /månad, vilket är den statliga nivånoch andra får ett kommunalt bidrag som motsvarar socialbidragsnivån. Detenda rimliga är att det skattefria bidraget för dem som står utanför arbetslös-hetsförsäkringen höjs i nivå med vad vi ansett vara rimligt för utbildnings-bidraget. Vi anvisar ytterligare för detta ändamål. Vibefarar också att det statliga bidraget till kommunerna för utvecklings-aktiviteter är för lågt tilltaget om man förväntar sig kvalitet på insatsen.5.3 Arbetsmarknadspolitiska åtgärderDet var välkommet att regeringen avskaffade volymmålen för dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Det underlättar för åtgärder sombättre är anpassade till arbetsmarknadens behov och den arbetslösesförutsättningar.Det faktum att det med nuvarande höga arbetslöshet uppstår brist påarbetskraft inom yrkesgrupper som vårdpersonal, byggnadsarbetare, lärareetc visar på de gångna årens misslyckade arbetsmarknadspolitik.Stora ansträngningar måste göras för att komma tillrätta med flaskhalsarnapå arbetsmarknaden. I annat fall kommer den höga arbetslösheten att perma-nentas med stora sociala problem som följd. Det måste bli en bättre balansmellan tillgången på utbildad arbetskraft och arbetsmarknadens efterfrågan.Det krävs en tydlig prioritering av sådan utbildning och praktikplatser somökar utbudet av arbetskraft på de områden där bristyrken finns.Det är också nödvändigt att betona vikten av individuella handlingsplanernär det gäller att anpassa en arbetsmarknadspolitisk åtgärd till vad somefterfrågas på marknaden och vilka förutsättningar den enskilde besitter.Utan individuella handlingsplaner är det risk för att åtgärden inte får denväntade effekt som var meningen, och det blir en större kostnad än nödvän-digt både för individen och för staten. Bristen på resurser för aktivförmedling är därför ett stort problem.Vi vill reformera arbetsmarknadspolitiken genom att bland annat- utveckla praktik/lärlingssystem för ungdomar, så att möjligheterna attkomma in på arbetsplatser ökar,- öka den lokala samverkan och minska rundgången i åtgärder för att där-med minska arbetslösheten. Kommunerna, arbetsförmedlingarna ochförsäkringskassorna bör samverka för att hjälpa de arbetssökande,- arbetsmarknadsutbildningen bör i högre grad samordnas med detreguljära utbildningsväsendet. Den kvalificerade yrkesutbildningen måsteutökas,- införa en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring som ger starkareincitament till alla former av arbete, utan att skapa nya sociala problem,- stärka de lokala arbetsförmedlingarnas möjlighet att ge kompetent stödtill den arbetslöse,- stärka de arbetshandikappades ställning på arbetsmarknaden. Samhallbör vidareutvecklas,- se över arbetsmarknadspolitiken så att den anpassas till marknadenskrav. Vi tror att det behövs ett nära samarbete mellan näringslivet ocharbetsförmedlingarna runt om i landet för att de arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna ska få den genomslagkraft som efterfrågas bland företagen.5.3.1 Arbetsmarknadsutbildningar som kompetenshöjande medelKunskapslyftet är ett bra verktyg om den fortsatta ambitionen är att gealla gymnasiekompetens. Det är viktigt att innehållerkvalitet och inte utvecklas till att bli en form av sysselsättningsterapi.Utbildningarna ska inte uppfattas som meningslösa och de ska intefungera som inkörsport till en rundgång av åtgärder mellan arbetslöshetoch diverse lågbudgetutbildningar innan man får nästa period avarbetslöshetskassa. Vi vill satsa resurserna på gymnasiet, komvux, denhögre utbildningen och kvalificerade yrkesutbildningar som visat sig ledatill att de flesta får jobb efter att utbildningen är avslutad.Vi anser att arbetsmarknadsutbildningen bör knytas närmare det reguljärautbildningsväsendet. Detta verkar nu också vara rörelseriktningen. Det regul-jära utbildningsväsendet får på detta sätt en naturlig koppling till arbetsmark-naden. Arbetsmarknadsutbildningens roll bör vara att underlätta struktur-omvandlingar i samhället, inte att ersätta det ordinarie utbildningssystemet.En större del av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna bör utgöras av yrkes-inriktade arbetsmarknadsutbildningar.Ska utbildningsväsendet och omskolning fungera på ett bra sätt så måsteutbildningsersättningarna synkroniseras. varierar ersättningen medhuruvida man jobbat tidigare, om man ingår i en arbetsmarknadspolitiskåtgärd eller studerar på egen hand.Ett sätt att förbättra finansieringen vid studier är att införa ett utbildnings-konto där arbetstagare och arbetsgivare investerar i framtida kompetens-höjning. Se vidare kapitel 7. Studiemedelssystemet och förslaget till utbild-ningskonto bör utformas så att det blir mer enhetliga ekonomiska villkor föralla studerande, oavsett anledning till studierna.5.3.2 Lärlingsutbildning och företagsförlagd utbildningKraftiga insatser måste vidtas för att sänka trösklar för inträde iarbetslivet. Dessutom har gymnasieskolan blivit allt mer anpassad tillelever med teoretiska färdigheter, vilket lett till att många inte trivs i dennuvarande gymnasieskolan. Därför behöver vi ett modernt, välfungerande lärlingssystem inom gymnasieskolan och inomarbetsmarknadspolitiken.Inom gymnasieskolan bör ett nytt lärlingsprogram inrättas. Även kommu-ner som saknar egen gymnasieskola kan arrangera detta program genom attköpa den teoretiska delen hos en grannkommun. Men det bör även finnas ettlärlingsprogram inom arbetsmarknadspolitiken.Lärlingsutbildningen ska knytas nära det lokala näringslivet. Att ungdomari tidig ålder får fäste på den lokala arbetsmarknaden ger möjlighet till ettfortsatt boende på orten, vilket ger positiva regionalpolitiska konsekvenser.Ett visst mått av flexibilitet måste även byggas in i läroplanerna. Utbild-ningen är mestadels förlagd till ett företag.Avtal beträffande lärlingslön, försäkringsfrågor med mera träffas i sam-arbete mellan arbetsförmedling, arbetsgivare och berört fackförbund.Utbildningen ska vara mycket individinriktad och kan följaktligen ta olikalång tid. Ett tak bör dock sättas för utbildningstiden, förslagsvis på 3 år.Undantag kan dock göras när utbildning utformas för att kvalificeras tillfortsatta studier vid universitet/högskola.Företagen får ersättning från arbetsförmedlingen för utbildning/handled-ning under det första året.För både lärlingsutbildningen inom gymnasieskolan och inom arbetsmark-nadspolitiken gäller att den kvalitetssäkras, gärna med yrkesexamen efterbranschens önskemål. Utbildningen avslutas med ett gesällprov/yrkesprov.Yrkesbevis utfärdas. Alla elever med avslutad utbildning har behörighet tillfortsatt yrkesutbildning på yrkeshögskola. Företagen har inget anställnings-tvång när lärlingen avslutat utbildningen. syn på lärlings-utbildning utvecklas i en särskild motion.Vi kristdemokrater menar att det kan vara aktuellt att upprätta en lednings-grupp vilken bör ha det övergripande ansvaret för lärlingsutbildningen.Vidare är det viktigt att ledningsgruppen träffas regelbundet för att diskuterabland annat kursens innehåll och uppbyggnad. Det är vidare ledningsgruppensom ska välja elever från en urvalsgrupp som arbetsförmedlingen har tagitfram. Upphandlingen av utbildningen ska ske genom en utbildningssam-ordnare som kommer från arbetsförmedlingen. Utbildningen kan, omekonomin tillåter det, ske utanför arbetsmarknadsutbildningarna.Arbetsgivarna som tillhandahåller utbildningen ska erhålla ersättning.Ersättning ska utgå med en fast summa per elevplats och utbildning och skamest fungera som en symbolisk summa för att framförallt vinna allmän-hetens förtroende. Vi föreslår att ersättningsnivån ska ligga mellan 6 000 och12 per elevplats.Grundfaktorerna i denna modell är- respektive kommuns arbetsförmedling innehar ledningen avutbildningen,- de lokala arbetsgivarna får bestämma utbildningens innehåll och mål,- de lokala fackliga organisationerna medverkar genom sinarbetsgivarpart,- arbetsgivarna tar emot det antal elever som man kan se ett eventuelltrekryteringsbehov av. Det är dock viktigt att påpeka att det inte är någottvång för arbetsgivaren att anställa någon efter att utbildningen äravslutad,- arbetsförmedlingens arbetssökande får en möjlighet att kompetensut-veckla sig på och mot den lokala arbetsmarknaden och visa upp sig förett antal arbetsgivare,- antalet elever som utbildas ska vara relevant för den lokala arbetsmark-naden och någon större överutbildning behöver det inte bli,- flexibiliteten inom de arbetsmarknadspolitiska programmen måste ökaför att arbetsförmedlingarna på ett bättre sätt än ska kunna finnamer individanpassade lösningar.Efter genomförd utbildning erhåller eleven ett slutintyg från kursen därvarje genomfört delmoment ingår. Vidare kommer intyget också attinnehålla en beskrivning av de praktiska delarna som varje person hargenomgått hos respektive arbetsgivare. Det blir alltså både ett studieintygoch ett "arbetslivserfarenhetsbetyg".5.3.3 Sabbatsår/friårUr arbetsmarknadsmedel bör resurser kunna tas för att bekosta ett s ksabbatsår för personer mellan . Detta skulle ge möjlighet förmånga att komma in på en ny yrkesmässig bana sommöjligheten till vikariat skulle minska arbetslösheten. Om detta skakomma ifråga måste företaget som beviljar ett sabbatsår tillsätta envikarie som är arbetslös. Ett sabbatsår skulle också kunna bekostas avden enskilde individen genom förtida pensionsuttag.