mot · GN02MJ746 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:MJ746av , ()Svensk viltförvaltning från EU-perspektivEU:s två viktigaste instrument för att styra medlemsländernaslagstiftning om biologisk mångfald samt en tillfredsställande ochlångsiktig förvaltning av vilda däggdjur och fåglar är art- ochhabitatdirektivet respektive fågeldirektivet.För svenskt vidkommande gäller att direktiven kommit att påverka regel-verket för viltförvaltningen utifrån helt andra biogeografiska och kulturellaförhållanden än vad som gäller för den skandinaviska halvön. Det faktum attfaunan förändras motiverar en översyn av direktivet och dess listor överskyddade arter. En angelägen uppgift för den är att verkaför att en sådan översyn genomförs samt att initiera förenklade reglerför återkommande revisioner. En sån förändring skulle skapa möjligheter nationellt anpassad viltförvaltning inom ramen för övergripande EU-direktiv.EU:s art och habitatdirektiv ( 92/43/EEG ombevarandet av livsmiljöer samt vilda djur ochväxter)Habitatdirektivets syfte är att säkerställa den biologiska mångfaldengenom skydd av såväl hela livsmiljöer som vilda djur- och växtarter.Direktivet antogs , innan , och varmedlemmar.Direktivets artiklar om skydd av arter har haft en mer direkt betydelse förSveriges möjligheter att förvalta flera däggdjursarter. Artiklarna ansluteri stor utsträckning till som ratificerade1983.Direktivets regler bygger på två listor - bilaga 4a med arter som skall haett strikt skydd, t.ex. björn, lo, varg och utter, samt bilaga 5a som är enförteckning över arter som kan bli föremål för förvaltningsåtgärder.Habitatdirektivets bestämmelser har i första hand påverkat möjligheternatill jakt på björn och lodjur - delvis som en direkt följd av tvingande bestäm-melser, delvis på grund av att svenska myndigheter visat stor försiktighet närdet gäller att utnyttja möjligheter till undantag från huvudregeln om striktskydd. En konsekvens är att jakten benämns skyddsjakt - vilket gett björnoch lodjur en olycklig "stämpel" som skadedjur. Av hänsyn till direktivetsregelverk har krångliga detaljregler införts, t.ex. krav på såväl märkning avskinn som på särskilda tillstånd för att få sälja kött från legalt skjutnabjörnar.Eftersom och till skillnad från övriga EU-länder harlivskraftiga stammar av björn och lodjur är det motiverat att sänka skydds-klassen för de svenska och finska bestånden.EU:s fågeldirektiv (79/409/EEG om bevarandet avvilda fåglar)Fågeldirektivet antogs . Då bestod EU av 9 medlemmar.Sedan dess har sex medlemsländer tillkommit. Tre sydliga: ,och , två nordliga: och och ett östligt:Österrike.Tillämpningen av direktivet har ensidigt fokuserat på skyddoch bevarande av fåglar genom framförallt begränsningar i jakt. I mindregrad har åtgärder vidtagits till skydd för fåglarna mot effekterna av miljöför-störelse och föroreningar, trots att detta särskilt påpekas i inledningen tilldirektivet. Beslut som tas om åtgärder som påverkar fågelpopulationerna börha stöd i vetenskaplig forskning.Försöken att tillämpa delar av fågeldirektivet, särskilt artikel 7.4, harskapat starka motsättningar inom EU och mellan EU och medlemsländerna.Det mest kända exemplet är försöken att fastställa ett gemensamt slutdatumför jakt på flyttfåglar.Vidare gäller att fågeldirektivets bilagor innehåller listor som i stort settinte reviderats . Detta innebär att fågeldirektivets regelverk gälleroavsett om behovet av skydd förändras eller ej. Här kan exempelvis nämnasden mycket kraftiga populations-utvecklingen av skarv som lett till ett starktbehov av - inte bara i - att tillåta allmän jakt på arten. Fågel-direktivet lägger emellertid hinder i vägen för detta. Slutsatsen är att detefter20 år behövs en genomgripande översyn av fågeldirektivet och dess tillämp-ning.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om EU:s art- och habitatdirektiv,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om EU:s fågeldirektiv.Stockholm den 30 september 1999Carl G ()()