mot · GN02Ub2 · 1999-09-17 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ub2av , ()med anledning av förs. 1998/99:8 revisorers förslag angående och skolans utvecklingSvar på riksdagensrevisorers granskningSkrivelsens innehållI skrivelsen redovisar revisorer de slutsatser mankommit fram till efter att på eget initiativ ha granskatSkolverket och skolans utveckling. Revisorerna anser att detfinns behov av åtgärder inom tre huvudområden; nationellakrav på utbildning, skolornas resursanvändning ochSkolverkets roll.Till grund för förslagen ligger en omfattande rapport som revisorerna låtitsammanställa. har länge efterfrågat undersökningar avdenna karaktär och välkomnar därför revisorernas initiativ. Tillsammans medde remissyttranden, som också publiceras, utgör rapporten en tänkvärdläsning.Den pekar på tydliga problemområden både när det gäller imple-menteringen av det målstyrda skolsystemet och frågor som är mer relateradetill själva undervisningen. Rapporten öppnar med detta också för en debattom det politiska ansvaret för skolans utveckling.Det är också rapporten som varit utgångspunkt för reflektionerna i dennamotion, medan de konkreta förslagen behandlas indirekt, eftersom dessa baraberör delar av rapporten.Den målstyrda skolanHösten 1991 fattade beslut om en, som man ansåg,klarare ansvarsfördelning för skolväsendet. Ansvaret förverksamheten fördes ut till dem som arbetar i skolorna ochkommunerna övertog huvudmannaskapet. Kvar på dennationella nivån var ansvaret för att formulera gemensammamål i lagar och läroplaner. Till detta kom uppgiften attsäkerställa likvärdighet genom uppföljning, utvärdering ochtillsyn. För detta tillskapades , ett nytt statligtverk. Så var tanken bakom den nya målstyrda skolan.Den bild som revisorerna ger vittnar emellertid om en annan verklighet,där olika undersökningar talar om svagheter i snart sagt varje länk istyrningskedjan från riksdag och regering till kommuner och skolor. Dettakan vi inte acceptera. Vi måste alla ta vårt ansvar för att lyfta fram,diskuteraoch åtgärda de problem som identifierats i hela rapporten, inte endast detsom lyfts fram av revisorerna.Nationell nivåRevisorerna konstaterar att de nationella kraven i flera fallinte har nått ut till skolorna och att skolor och skolhuvudmändärmed saknar den vägledning som är själva grunden för ettmål- och resultatstyrt skolsystem. Man ifrågasätter vidareinställningen att skolsystemet betraktas som en fri marknad,där de lokala aktörerna kan välja eller välja bort informationefter eget gottfinnande. Det är en självklar utgångspunkt attregeringen måste ge tydlig information till olika aktörer områdande ansvarsfördelning.Som statsmakternas förlängda arm är det sedan viktigasteuppgift att ta ansvar för att de nationella målen tydliggörs och imple-menteras. Tydliga mål för undervisningen är en förutsättning för att kunnautkräva ansvar av skolor och skolhuvudmän i ett mål- och resultatstyrtsystem. Den otydlighet som rapporten visar när det gäller mål att uppnå äroacceptabel och måste ses över. När det gäller mål att sträva motmåste man bättre lyfta fram innebörden i dessa mål. Vad avses t ex med attutveckla sitt eget sätt att lära och hur mäter vi det? Inom ramen försträvansmålen ligger också den etiska dimensionen i skolans arbete. Elevernaskall t ex utveckla förmågan att formulera ståndpunkter utifrån etiskaöverväganden. Hur väl detta uppfylls vet vi knappast något om ochrapporten bidrar inte heller till någon klarhet. När nu arbetarvidare för att utveckla metoder för systematisk uppföljning och utvärderingav strävansmålen vill vi betona vikten av att även de mål som inteuppmärksammades i rapporten måste ingå. Det vilar med andra ord ett tungtansvar på axlar.Revisorerna konstaterar att är en trovärdig, självständig ochkompetent myndighet, som de konstaterar att rollmåste klargöras, både när det gäller dess kontrollerande uppgift ochfrämjandeuppdraget. Verket måste emellertid se över sin informations-strategi. Det är oacceptabelt att den nuvarande strategin förutsätterintresserade mottagare, när vi vet hur styrkedjans legitimitets-problem ser ut. har en nyckelroll i den aktuella förändrings-processen och måste nå ut till alla sina målgrupper, i synnerhet lärare ochelever. Det får därför inte heller råda någon tvekan om var gränserna förverkets uppdrag går.I rapporten uppmärksammas även det skolexterna arbete som Skolverketborde bedriva i större utsträckning. I stället för att vara en opersonlig ochanonym myndighet på för stort avstånd från skolans vardag där med-arbetarna, enligt rapporten, gärna "gömmer sig" bakom myndighetsfasaden,skulle verket kunna ha en mer ledande roll i t ex opinionsbildning. Det hadeockså varit ett naturligt led i arbetet för skolutveckling att uppmärksammaföräldrarnas betydelse och hur samarbetet mellan hem och skola ser ut.Åtskilligt skulle kunna göras för att förbättra möjligheten till en individ-anpassad undervisning. Att många väljer att låta sina barn gå i friskolortyder på att det är något som föräldrarna saknar i de kommunala skolorna.Lyhördheten måste således öka.SkolhuvudmänI den nya ansvarsfördelningen för skolväsendet harkommunerna en avgörande roll. Det är därför skrämmandeläsning att många kommuner fortfarande inte sköter sinaåligganden enligt skollagen med att utarbeta, följa upp ochutvärdera sina skolplaner. Kommunen uppfattas motbakgrund av detta ofta som en otydlig uppdragsgivare. I endecentraliserad organisation är detta helt oacceptabelt. Storainsatser måste göras för att få kommunerna att förstå sittansvar och hjälpa dem hitta vägar för att utöva det.Pedagogiska institutionen vid pekar i sitt remiss-yttrande på nödvändigheten av en analys av vilka förutsättningar sombehöver utvecklas på regional och lokal nivå för att stärka genomförandet avlokal skolutveckling. Man föreslår vidare regionala utvecklingscentrum medbetydande inslag av forskning, utvecklingsarbete och utbildning som en vägatt åstadkomma goda miljöer för skolreformering. Dessa förslag gällerväsentligen skolornas arbete, men är i högsta grad tillämpbara för skolanshuvudmän. Centrala informationsinsatser måste således kompletteras medmer bestående satsningar till hjälp i det löpande arbetet. Det kompetensbehovsom framför allt små kommuner ger uttryck för måste tillfredsställas.I kommunernas arbete läggs den största vikten vid budgetfrågor ochrapporten pekar på bristande överensstämmelse mellan kommunernasbudgetar och skolplaner. Kommunerna följer regelmässigt upp frågor omekonomi, men i de frågor som rör verksamhetens innehåll är man som regelinte lika intresserad. Detta är anmärkningsvärt eftersom kommunerna har ettansvar för enskilda individers lärande. Det borde ligga i deras ambition att sevikten av att varje elev utvecklas. Att det pedagogiska ledarskapet sätts iandra hand är oacceptabelt och måste förändras om vi skall få till stånd enskolutveckling värd namnet. Att en genomtänkt resursfördelning kan hastörre betydelse för elevernas resultat än en totalt sett ökad resurstilldelningär också en viktig slutsats från rapporten.I detta sammanhang är den utbildningsekonomiska analys som revisorernaföreslår mycket intressant. Hur prioriterar och använder skolorna sinaresurser? Här bör speciell uppmärksamhet ägnas åt fördelningen till elever ibehov av särskilt stöd, eftersom studier visar att resurser ofta fördelasefter "per capita"-system i stället för utifrån elevens behov.RektorerFör att förtroendeklyftan mellan lärare och de kommunalauppdragsgivarna skall överbryggas krävs en rejäl satsning avde kommunala huvudmännen. I denna måste också ingå ensatsning för rektorer som vill leda skolutveckling. Rapportenvisar exempel på att rektorer som vågar utmana systemetutgör en stor tillgång. vittnar mätningar pårektorernas ökade stressnivå samt komplexiteten ochsplittringen mellan administrativa och pedagogiskauppgifter. Vi måste både från nationell och nivåagera för att skapa rimliga förutsättningar för att dessanyckelpersoner skall kunna medverka till skolutveckling.Rektorsutbildningen är ett steg i denna riktning. Samtidigtinnebär frånvaron från arbetet, som utbildningen trots alltinnebär, ett ytterligare stressmoment för rektorerna. Någotgrundläggande måste därför ske när det gäller fördelningenav arbetsuppgifter.LärarnaRapporten visar på ett flertal undersökningar med sammaslutsats. Om den mål- och resultatstyrda skolan skall kunnagenomföras med framgång måste reformarbetet förankrasbland skolans professionella grupper, framför allt lärarna.Om inte dessa grupper känner överensstämmelse mellan sinaintressen och statsmakternas intentioner uppstår ettlegitimitetsgap och reformen haltar. Verkligheten visar attmånga lärare hellre väljer ämnesfördjupning än arbete medskolförbättring. Utgångspunkten i det fortsatta arbetet medskolutveckling måste därför vara att skapa legitimitet försystemet och en reell insikt om vad detta system innebär.Lärarna måste nås med kunskap om skolförbättring. Fördetta krävs, som beskrivits ovan, tydliga skrivningar ochfasta och kompetenta huvudmän och rektorer. Även när detgäller lärarutbildningen måste denna del av arbetetkommuniceras. Den enskilde läraren skall inte behöva listaut hur skolutveckling bedrivs.Förlängningen av detta resonemang handlar om att förändra skolorna så attde kan möta framtidens krav. Vi står inför faktumet att alltflerbarn och ungdomar välkomnas av obehöriga lärare. Hur vigör läraryrket attraktivt igen är en av de viktigaste frågorna i den näraframtiden. Lärarprofessionens innebörd men även de organisatoriskaförutsättningarna måste ingå som en naturlig del i detta. vittnarverkligheten om att organisationen kan vara ett hinder för utveckling. Enmålstyrd skola kräver t ex att det avsätts tid för organisationsarbete.Samtidigt måste alltid det direkta elevarbetet att prioriteras. Frågan är omden föreslagna satsningen på ett skolförbättringsprogram inom ramen förlärarnas kompetensutveckling löser problemet, eller ytterligare bygger pålegitimitetsklyftan. Både lärarnas och skolledarnas fackliga organisationerpåpekar t ex redan nu behovet av ytterligare tid för lärares kompetens-utveckling än de timmar som har avsatts.I detta sammanhang bör också klasstorleken uppmärksammas. Rapportenslår nämligen fast att eleverna inte med nödvändighet presterar sämre av attklassen blir större. Däremot har undervisningsgruppens storlek betydelse förlärarens välbefinnande. Detta är en viktig slutsats att bära med på allapolitiska nivåer. Lärares arbete måste diskuteras utifrån ett helhetsperspektivoch om vi på allvar vill bedriva en reell skolutveckling måste skolarbetet skeutifrån de förutsättningar som t ex ämnet, gruppen och läraren, men ävenlokaler, bär med sig. Såväl organisationen som arbetet måste präglas avflexibilitet.Skolans arbetsmiljöI rapporten redovisas en mängd intressanta resultat som rördet direkta arbetet med eleverna. Den mest skrämmandeslutsatsen är att har stora problem att mötamånga elever utifrån deras egna förutsättningar och behov.En stor minoritet trivs inte i skolan. Enligt lider av alla barn ochungdomar av psykiska problem. Detta är en verklighet somvi inte kan blunda för och som ställer krav på politiker påalla nivåer. Det är t ex dags att på allvar se över denedskärningar som gjorts när det gäller kringpersonal påskolorna. Har elevvården bantats för hårt och borde syv-funktionen förstärkas? Att det finns tillräckligt med vuxna påskolan har stor betydelse och utgör en central fråga för osskristdemokrater.En fråga som också kommer att stå i centrum är hur vi möter elevernasindividuella behov. Rapporten tar upp många intressanta slutsatser kringelevers prestation. En sådan är att lärares förväntningar påverkar elevernasprestationer i positiv riktning. Konsekvensen blir att vi på alla nivåer måstefundera om vi lägger ribban för lågt. Mätningar visar att är merhomogent när det gäller elevers teoretiska kunskaper än andra länder. Vi harfärre lågpresterande men också färre högpresterande elever. Hur väl tar vihand om varje enskild elev i dagens skola? Detta gäller såväl dem i behov avsärskilt stöd som dem i behov av särskilda utmaningar.För att säkerställa att inga elever lämnar utan tillräckligabaskunskaper måste vi medverka till att utveckla enklare mätmetoder.Rapporten visar att nationella utvärderingar ofta uppfattas som alltförtidskrävande. slås det fast att de lärare i svenska som ofta använderdiagnoser och lästest lyckades utveckla elevernas kunskaper mest. I detpolitiska ansvaret måste spridandet av goda exempel utgöra en självklar del.Vi har vid ett flertal tillfällen lyft fram att det är viktigt att uppnå balansmellan elevernas teoretiska och praktiska arbete. Rapporten visar också attvarje individ har behov av att utveckla olika typer av intelligenser. Det ärdärför oacceptabelt att skolan endast i mycket liten grad tränar denmotoriska, musikaliska och rumsliga intelligensen samt den sociala förmåganoch förmågan att förstå sig själv.När det gäller elevernas färdigheter lyfter rapporten fram att det finns ettnära samband mellan dessa och elevernas inflytande över undervisningen.Diskussionerna kring elevdemokrati behöver konkretiseras för att leda tillbästa möjliga resultat. Vi efterlyser en diskussion om föräldrarna och derasmöjlighet till inflytande och samarbete.Rapportens slutsatser när det gäller hemförhållandenas betydelse förelevernas prestationer ställer samarbetsfrågan på sin spets. Eftersom elevensutveckling sker i ett samspel mellan hem och skola är det att på allvardiskutera frågan om föräldrarna skall skrivas in i skolan someleven. Vi anser att alla barn, på samma sätt som de har rätt till kunskap, harrätt till en vuxen som tar ansvaret för dess fostran. I första hand är dettaföräldrarnas uppgift, men skolan har ett ansvar att se varje barns behov, ävennär det gäller den sociala utvecklingen. Diskussioner måste därför föras omvem som skall ta ansvar för att ge varje barn den fostran som det har rätt till,särskilt i de fall föräldrarna av någon anledning inte gör det.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om föräldrarnas roll för skolutveckling, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om fördelning av resurser till elever i behov avsärskilt stöd, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om rektorernas arbetssituation, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om lärarnas kompetensutveckling, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om den etiska dimensionen i skolans arbete.Stockholm den 21 september 1999Yvonne ()()()()()()()()()()()()()()()