mot · GM02Fi36 · 1999-04-29 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Fi36av m.fl. (c)med anledning av prop. 1998/99:100 ekonomiska vårpropositionInledningCenterpartiet har kritiserat regeringen för enalltför passiv regionalpolitik. har denregionala problembilden accentuerats. Befolkningsstatistikenfrån föregående år visar att 210 av landets drygt 280kommuner minskar i befolkning. Siffrorna är alarmerande,inte bara för att det är ett stort antal kommuner som äravfolkningskommuner utan för att det är en långsiktig trend.Tyvärr finns det lite som pekar på att denna negativautveckling kommer att brytas. Tvärtom finns det mycket somtalar för ytterligare koncentration till de större orterna.Antalet statliga arbetstillfällen ökar i , medan det minskar iNorrlands inland. Det finns ett legitimt intresse av att offentligainstitutioneragerar på ett sådant sätt att de inte förvärrar utvecklingen. Statsmakten börmed ett tydligare och starkare agerande tillse att offentliga institutioner ihögre grad bidrar till en god och allsidig service och utveckling i hela landet.Offentliga arbetstillfällen betyder mest på de ställen som har en svagtillväxt och en svag arbetsmarknad. Med beaktande av den ensidigakoncentrationen av statliga verksamheter som kunnat konstateras och dekonsekvenser detta fått för mindre orter och avfolkningsregioner anserCenterpartiet att det krävs ett starkare statligt agerande när det gällerlokaliseringar av statliga verksamheter. Vi anser att omlokalisering avstatliga verksamheter spelar en viktig roll för ortens utveckling. Inte minstger det nya arbetstillfällen och en grund för att behålla denservice eller utveckla den service som redan finns. anser att detbör läggas fast en plan för utlokalisering av statliga verk, myndigheter ochbolag. I denna motion ger vi förslag till vilka statliga verksamheter som i enförsta etapp kan omlokaliseras.Det krävs mod och vilja föratt bryta den negativaregionala utvecklingenDen negativa regionala utvecklingen innebär att vi inte fulltut förmår utnyttja hela vårt lands utvecklingspotential. Deuppenbara problemen med detta är till exempel att gjordainvesteringar i bland annat infrastruktur inte används tillfullo. Många kommuner river sina hyreshus somdet i framförallt bidrar till ett starktinflyttningstryck som gör att bostadsmarknaden där återigenkollapsat.Den starka befolkningskoncentrationen leder till stora problem ochöverhettningsproblemen börjar redan bli uppenbara. Om inget görs riskerarvi få en utveckling som också i övrigt starkt påminner om 80-taletsöverhettning. Varken de större städerna, de mindre orterna eller landet somhelhet vinner på denna utveckling. Koncentrationspolitiken korar ingavinnare.Centerpartiet har under uppmärksammat utvecklingen ochföreslagit konkreta åtgärder till en förändrad politik. lämnade vii ett stort antal interpellationer om den regionala utvecklingen.Regeringens svar var tveksamma och probleminsikten dålig. Centerpartietanser att problemen är uppenbara. Skall den regionala utvecklingen brytaskrävs extra ordinära insatser. Regeringens låt-gå-politik visar med alltydlighet att den saknar insikt, åsikt och avsikt.På många orter har det skett mer eller mindre spektakulära företags-nedläggningar. Ofta är det frågan om att verksamheterna omlokaliserats föratt nå stordriftsfördelar. Företagen må ha bevekelsegrunder för sinaomflyttningar. har det dock funnits en stark tendens tillkoncentration även inom statliga verk, myndigheter och bolag. Inte minstregionaliseringar av dessa har inneburit att verksamheter omlokaliserats, oftatill residensstäderna.Regeringen har tvingats att ta fram särskilda paket för vissa orter somdrabbats av nedläggningar. Dessa krispaket har förvisso varit motiverademen visar att det inte förts en regionalpolitik somförmått bredda arbetsmarknaderna och skapat förutsättningar för ettdifferentierat näringsliv. Med en annan regionalpolitik hade förutsättningarnavarit annorlunda.En långsiktig regionalpolitik kan aldrig få baseras på brandkårsutryck-ningar och föras utifrån att några orter drabbats av större nedläggningar.Vissa orter har förmåga att uppbåda starka opinionsbildare, medan andraorter, vars problem är lika betydande, inte lyckas skapa den stora dramatiksom det innebär att en större arbetsgivare lägger ner verksamheten.Regeringens politik kännetecknas mer av ad hoc än av konsekvens och lång-siktighet.När den offentliga eller den kommersiella servicen försämras försvinnermycket av en orts attraktionskraft och därmed möjligheterna att behållaannan verksamhet. Företag och människor lämnar orten. Inte alltför sällan ärdet yngre människor med utbildning och arbete som flyttar. Kvar blir deäldre och de arbetslösa.Det finns kommuner som inte har födelsetal så höga att de får ihop normalstor skolklass. Kommunernas skattekraft eroderas och därmedmöjligheterna till att upprätthålla god service. Det leder till attflerflyttar från Småortssverige. Det måste vara en prioriterad uppgift att brytadenna negativa utvecklingstrend. Självfallet måste flera olika åtgärder till -det finns inte en lösning, dock är det kraften och viljan inom regional-politiken som avgör om det är hoten eller möjligheterna som skall vinna.Centerpartiet har lämnat ett antal förslag till hur denna negativa utvecklingskall kunna brytas. har vi inte sett något större intresse, varken förutvecklingen eller för våra förslag, från regeringen eller de övriga opposi-tionspartierna.Trots att de regionala utvecklingsfrågorna inte verkar stå högst på andraspartiers agenda, så finns det runt om i landet en allt större förståelse fördessa frågor. Många aktiva kommunpolitiker som ser konse-kvenserna av regeringens icke-politik börjar nu reagera. De knappt 4 000lokala utvecklingsgrupperna gör ett mycket omfattande och viktigt arbete.Deras betydelse skulle kunna mångfaldigas om de fick större möjligheter.Dessa lokala utvecklingsgrupper vet också vad den förhärskande icke-politiken innebär, inte sällan är det själva grunden för varför de startades.Den regionala utvecklingenFolkmängd efter region och tid1970197519801985199019951997Riket8 0812298 208 4428 317 9378 3581398 5906308 837496 8847089Stockholms län1 478 0121 493 5461 528 2001 578 2991 641 6691 725 7561 762 800Uppsala län217 730230 028243 585251 852268 835288 475290 465Södermanlands län248 413251 913252 536249 701255 636258 700256 829Östergötlands län382 674387 088392 789393 585403 011416 443414 358Jönköpings län306 648301 986303 156300 753308 290312 686311 178Kronobergs län166 736169 438173 691173 972177 882180 377179 022Kalmar län241 026240 724241 581238 176241 102243 372240 127Gotlands län53 72354 40055 34656 14457 10858 12057 782Blekinge län153 585155 336153 542150 959150 564152 737151 651Kristianstads län264 170272 014280 193280 354289 278294 7091 116 5531Malmöhus län719 597740 069743 286750 140779 309817 022Hallands län193 108219 780230 924240 063254 725269 338271 327Göteborgs ochBohus län715 287715 012711 195715 728739 945770 375778 821Älvsborgs län403 710418 026425 452426 698441 391449 524447 125Skaraborgs län257 301263 218269 730270 468276 830279 511276 535Värmlands län284 688284 249284 070279 183283 110284 011280 154Örebro län276 798273 923274 356270 211272 513276 417275 143Västmanlands län260 293259 921259 538254 761258 487261 101258 553Kopparbergs län277 057281 109286 968283 880289 067289 956285 1902Gävleborgs län293 458294 412294 020289 153289 294288 509284 611Västernorrlands län273 456268 034267 935262 314261 155258 290254 316Jämtlands län125 243133 433134 934134 190135 726135 584133 115Västerbottens län233 134236 397243 856245 255251 968260 472259 163Norrbottens län255 369264 386267 054262 300263 735266 011262 2711Skånelän2DalarnaNedan har jämförts befolkningsutvecklingen ifemårsintervaller. Förändringen mätt i procent visar tydligtatt omflyttningen mellan länen är mer påtaglig för helaperioden än under de senaste åren.Folkmängd efter region och tid, procentuell förändring1970-951975-951975-851985-901990-951985-95Riket9,47,71,82,82,95,7Stockholms län16,815,55,74.05,19,3Uppsala län32,525,49,56,77,314,4Södermanlands län4,12,7-1,02,41,23,6Östergötlands län8,87,61,72,43,35,8Jönköpings län2,03,5-0,52,51,44,0Kronobergs län8,26,52,72,21,43,7Kalmar län1,01,1-1,01,20,92,2Gotlands län8,26,83,21,71,83,5Blekinge län-0,5-1,7-2,8-0,31,41,2Kristianstads län12,08,33,03,21.95,1Malmöhus län13,510,41,43,94,88,9Hallands län39,522,59,26,15,712,2Göteborgs och Bohuslän7,77,703,44,17,6Älvsborgs län11,37,52,03,41,85,3Skaraborgs län8,66,22,72,41,03,3Värmlands län-0,30-1,81,40,31,7Örebro län-0,21,01,40,91,42,3Västmanlands län0,30,4-2,01,51,02,5Kopparbergs län4,63,21,01,80,32,1Gävleborgs län-2,0-2,0-1,80,0-0,3-0,2Västernorrlands län-6,0-3,6-2,1-0,4-1,1-1,5Jämtlands län8,31,60,61,1-0,11,0Västerbottens län11,810,23,72,73,46,2Norrbottens län4,20,6-1,00,50,91,4Under det senaste seklet har vi haft en dramatiskbefolkningsomflyttning i . 1880 bodde pålandsbygden. bor av invånarna istäder eller andra tätorter, tätort definierad som ort med flerän 200 invånare. Annorlunda uttryckt bor endast var sjundesvensk i det som kan kallas glesbygd. Omflyttningen hängersjälvklart ihop med att gått frånatt ha varit ett traditionellt jordbrukssamhälle till att bli ettindustrisamhälle.Under senare decennier har konsekvenserna av detta flyttningsmönsterblivit uppenbara. flyttlasspolitik fick förödanderesultat för de regioner som tappade arbetskraft och arbetstillfällen.Samtidigt blev överhettningsproblemen, och trängselproblemen, uppenbara istorstäderna. kom en motreaktion, "gröna vågen". Underen vände även flyttningsströmmarna, och ökadeåter inflyttningen till storstadslänen.I en studie gjord av kulturgeografiska institutionen i visas att detunder senare delen av fanns en tendens till ett mera utsprittboende. Koncentrationen till storstadsregionerna, universitetsorterna ochsydvästra var uppenbar. ökade eller bibehöll ett stort antalkommuner sin folkmängd. Mest påtagligt var detta i . Förperioden ökade koncentrationen till storstadsregionerna ochuniversitetsstäderna och färre kommuner hade en tillväxt över rikssnittet änunder föregående femårsperiod. Deras slutsats är att det fanns en tillväxt i relativt centralortsnära landsbygdsområden. Under1990-talets första hälft har detta kommit att ersättas av en period avbefolkningskoncentration till de tätbefolkade områdena.Befolkningsomflyttningen har varit betydande. Även omomflyttningen mellan regioner leder till allvarliga regionala obalanser är deninomregionala obalansen ett än större problem. Statistik visar att det främstär residensstäderna och universitets- och högskoleorterna som växer medandet utanför dessa orter inte finns samma växtkraft.K-regionerMänniskor flyttar oftast från en bygd för arbete ellerutbildning. Många väljer även att stanna kvar påutbildningsorten efter utbildningen. Utbudet avarbetstillfällen och en i övrigt fungerande infrastruktur bidrartill detta. En av tankarna inom regionalpolitiken är att skapatillväxtcentra som sedan skall generera utveckling ochtillväxt även i omgivande region. Ofta har orter medhögskola eller universitet haft en god utveckling och tillväxt.Högskolan har genererat kompetent arbetskraft ochnäringslivet har etablerat sig eller koncentrerat sinverksamhet till dessa orter.Högskolorna har fungerat som regionala motorer för näringslivet och förtillgängligheten till kommunikationer och kultur. Dessa faktorer har bidragittill att vi i landet fått ett antal starka tillväxtorter eller tillväxtregioner, såkallade k-regioner. Kunskap, kompetens, kultur, kommunikationer ochkreativitet är en allt viktigare del som lokaliseringsfaktorer. Dessa orterellertillväxtcentra kännetecknas av hög utbildningsnivå, ofta låg genomsnitts-ålder, låg arbetslöshet, ett differentierat näringsliv och hög inflyttning.Regionalpolitiken måste därför både ta tillvara dessa orters dragkraft ochutveckla det som varit dessa orters framgångsfaktorer även på andra orter.Stark ekonomisk tillväxt -för att hela skallväxa tillEn anledning till varför tillväxten stannat i några orter och istort sett inte kommit utanför tillväxtorternaskommungränser är troligen att det varit dålig tillväxt totalt isamhällsekonomin. Erfarenheter visar att det är först när enstark och långvarig tillväxt i ekonomin är påtaglig somtillväxten förmår "tränga ut" till de mindre orterna ochlandsbygden. Detta framgår inte minst i AMSframtidsprognoser.Den totala samhällsekonomin är alltså en betydande faktor för denregionala utvecklingen. Utan en långsiktigt stark ekonomisk tillväxt riskerarden negativa regionala utvecklingen att bestå. Grundläggande för en offensivpolitik för regional utveckling och tillväxt är således goda makroekonomiskabetingelser.En politik som äventyrar tilltron till den svenska ekonomin är inte enbarttill nackdel för statens ekonomi utan även för möjligheterna att få en godutveckling i hela landet. Dessa fundamentala samband tycks inte ha nått framtill dem som anser att budgetdisciplin är något som man kan förhålla sig tilllite hur som helst. Utan sunda statsfinanser och en god samhällsekonomikommer regionalpolitiska åtgärder inte att få någon större betydelse.KulturKulturen är ofta en underskattad faktor inomregionalpolitiken. De orter som haft en godutveckling har ofta det gemensamma att de har ett riktkulturutbud. Flera orter i , men kanske framföralltinternationella erfarenheter, visar kulturens betydelse för attvända en orts negativa utveckling. Flera exempel frånTyskland visar att det är först när en ort eller stad satsar påatt utveckla sitt kulturliv som staden blir attraktiv även förföretag att etablera sig i och för människor att flytta till.Kultur är således en viktig lokaliseringsfaktor.ArbetsmarknadDe orter som haft en god tillväxt och befolkningsökning kansägas ha utvecklat en bred, differentierad och intressantarbetsmarknad. Många avfolkningsorter däremotkännetecknas ofta av en odifferentierad och smalarbetsmarknad. Ett ensidigt näringsliv, ofta beroende av ettstort företag eller arbetsgivare, är sårbart för förändradebetingelser. Erfarenheterna från några uppmärksammadenedläggningar i exempelvis , etcunderstryker detta faktum.Alltför många orter har varit alltför beroende av en stor arbetsgivare ochnär denne lägger ner och flyttar sin verksamhet får detta oproportionellt storakonsekvenser på orter som saknar ett brett och allsidigt näringsliv. Svenskindustris strukturomvandling har slagit hårt mot mindre orter. Detta hadesannolikt kunna mildras om regeringen fört en annan näringspolitik.Centerpartiet prioriterar en näringspolitik som stimulerar till fler mindreoch medelstora företag och som underlättar för dessa att växa. Ur ettregionalpolitiskt perspektiv är detta ytterligare motiverat. Ett småskaligtdifferentierat näringsliv skapar sannolikt större möjligheter för mindre orteratt klara strukturomställningar och stora industrinedläggningar.På många mindre orter och landsbygd finns en entreprenörsanda, ochdenna är viktig att bygga vidare på. Tyvärr uppger många av dessa företag attde inte har för avsikt att nyanställa. Bland de mindre företagen finns ofta enmotvilja att expandera ytterligare. Detta är en fråga om företagskultur ochförklaringen till att de inte expanderar är inte sällan att de helt enkelt intevilldetta, eftersom de då skulle riskera att tappa "kontrollen" över sitt företag.Näringspolitiken måste mer inriktas på att skapa förutsättningar för dessamindre företag att växa.UtbildningDe mindre och medelstora högskolorna har betytt mycketsom tillväxtmotorer. De har dragit till sig ungdomar ochbidragit till att ett väl utvecklat näringsliv kunnat utvecklas.Näringslivet har kunnat dra nytta av både en god forskningsamtidigt som högskolorna försett företagen med kompetentarbetskraft. Tillgängligheten till kunskap kommer att vara enviktig del för att generera tillväxt även utanför de störreorterna. Decentraliserad utbildning och distansutbildning ärviktiga delar i att skapa ökad tillgänglighet till kvalificeradutbildning.De mindre högskolorna bidrar till att det finns kompetent och välutbildadarbetskraft i regionen. Det är i detta sammanhang viktigt att det efterstudierna också finns arbetstillfällen. Utlokalisering av verksamheter bidrartill att fler kan få sysselsättning efter avslutad utbildning. De mindre ochmedelstora högskolorna har en sådan bredd och kompetens att de mycket välkan förse nya arbetsgivare med kompetent arbetskraft. Ofta är ett argumentmot utlokalisering att det inte går att få kvalificerad arbetskraft. EnligtCenterpartiets mening stämmer inte denna uppfattning.Centerpartiet har medverkat till att drygt 100 000 nya högskoleplatsertillskapats . Detta är ett exceptionellt kvantitativt språng.Det är viktigt att detta nu följs av ett kvalitativt språng, det vill säga attmannu satsar på att bygga ut forskningen vid dessa högskolor. EnligtCenterpartiets mening är det väsentligt att nu satsa mer resurser på forskningoch utveckling - dels för att den stora utbyggnaden behöver "konsolidera"sig, dels för att en kvalificerad forskning kommer att bli allt viktigare fördenregionala utvecklingen. Om det tidigare varit viktigt att ha tillgänglighet tillhögre utbildning kommer det framöver att bli allt viktigare med tillgång kvalificerad forskning.Återkommande utbildningDock återstår det faktum att dagens utbildningsstruktur intekommer att klara de alltmer komplexa behov som uppstårnär det gäller kompetensutveckling. harutvecklat detta vidare i vår arbetsmarknadspolitiska motion.Kunskapsintensiteten i mindre företag är ofta låg. Dessa företag måste gesstörre möjligheter att kunna få tillgång till välutbildad arbetskraft. Tillgångtill kunskap och kompetensutveckling är avgörande för de mindre företagensmöjlighet att utvecklas. I synnerhet gäller detta för företagen på mindre orteroch på landsbygden. Här saknas ofta de formella institutionerna, och det kanofta även finnas en kulturbarriär att tränga igenom. Det är dock fundamentaltför dessa företags möjligheter att utvecklas, att de förmår följa denstrukturomvandling som kunskaps- eller informationssamhället utsätter allabranscher för.I detta sammanhang vill vi peka på det betydelsefulla i att kunna ta del avkunskap och kompetensutveckling och att detta kommer att ha stor betydelseför möjligheterna för det småskaliga näringslivets utveckling. För attförbättra förutsättningarna för företag att utvecklas på mindre orter eller förföretag att flytta ut är det viktigt att samhället förmår tillse att eninfrastrukturför kunskap och kompetensutveckling kan göras tillgänglig även på dessaorter. Det saknas en finmaskig infrastruktur för kunskaps- ochkompetensutveckling som är avpassad för mindre företagen. I synnerhetgäller detta för näringslivet på mindre orter. En prioriterad del avarbetsmarknads-, närings- och utbildningspolitiken bör därför framöver varaatt skapa ökad tillgänglighet till kunskap och kompetensutveckling genom attbygga upp lokala nätverk och lokala centra för kompetensutveckling.KommunikationerGoda kommunikationer är en förutsättning för att helaSverige skall kunna utvecklas. Transportpolitiken måstesyfta till att minska avståndsnackdelar och öka möjligheternaför det decentraliserade samhället. Näringslivetskonkurrenskraft har ett nära samband med frågor omtrafikförsörjning, krav på god standard och hög tillförlitlighetvid transporter. Långa avstånd inom landet, till övrigaEuropa och andra marknader måste kompenseras med välfungerande transporter och en väl utbyggd infrastruktur.Inriktningen måste vara att skapa en infrastruktur som gerförutsättningar att ta tillvara utvecklingsmöjligheterna i helaSverige.Investeringar i infrastruktur kan lätt gå förlorade om de inte följs avinsatser för drift och underhåll. Väg- och järnvägskapitalet måste förvaltas påsådant sätt att värdet av gjorda investeringar inte urholkas. För att kunnaupprätthålla en sådan princip krävs en långsiktig strategi för drift ochunderhållsåtgärder. Alltför ofta inte underhållet av det allmännavägnätet. Upprustning av vägnätet är en mycket angelägen regionalpolitiskfråga. Dåligt underhållna vägar är till stort men för boende och näringslivutmed dessa vägar.Även bärighetshöjande åtgärder såsom tjälsäkring och beläggning av grus-vägar är av mycket stor betydelse. Andelen vägar som avstängs på grund avtjällossning måste kraftigt reduceras, inte minst med tanke på skogsindustrinstransportbehov och de enskildas möjligheter att bo och verka pålandsbygden. Det vägnät som inte är hårdbelagt utgör särskilda problemoch bör hårdbeläggas. har motionerat om att det bör genom-föras en tioårig plan för hårdbeläggning av grusvägar med trafik på 150fordon eller mer.En starkare regionalpolitikTillgången till arbete och service är avgörande för denregionala utvecklingen. pågår omprövning, förnyelseoch förändring inom företag, offentliga institutioner ocholika organisationer. Detta gäller både verksamhetensinnehåll och lokalisering. har detta lett till attverksamheter regionaliserats och flyttats. Därmed har viktigaservicefunktioner för landsbygden försvunnit somde lokala arbetsmarknaderna eroderat. När myndigheter,institutioner etc omstrukturerar får detta dominoeffekter. Nären verksamhet läggs ner tvingas anställda flytta; därmedförsvinner delar av underlaget för annan service och ennegativ utvecklingsspiral påbörjas.Riksdagen har fattat beslut om utlokaliseringar, men regeringen har intefullföljt dessa. Konsekvenserna kan ses i statistiken. I en undersökning somStatskontoret gjort, "Staten i omvandling" Statskontoret 1996:15 s44 f, framgår att var fjärde av alla statsanställda finns i Stockholmsregionen.De andra två storstadslänen och har också höga andelar, medanövriga län har av de statsanställda. En sammanställning som gjorts av visar att andelenstatliga och kommunala myndighetsjobb (Gruppen civila myndigheter,försvar, internationella organisationer) i inland minskade underåren 1993-96 medan den ökade i riket som helhet . IStockholms län var ökningen och i 15,1 %.I en statlig utredning, Regionalpolitik för hela , belyses att det ärfrämst de mindre kommunerna som har fått bära en stor del av statligbesparing. Större orter och residensstäder har klarat sig bäst. Besparingar istatliga verk och myndigheter har verkat koncentrerande. Verksamheter ifrämst de mindre kommunerna har lagts ner medan verksamheterna påregionkontoren har bibehållits eller till och med utökats. Därmed har mindrekommuner tappat viktiga servicefunktioner och kompetens. Funktioner sompolis, åklagare, de mindre domstolarna, kronofogden, lantmäterifunktioner ärviktiga för den lokala servicen som dessa funktioner, både direktoch indirekt, svarar för värdefulla arbetstillfällen.Under senare tid har flera centrala verk och myndigheter genomfört ellerplanerar genomföra ytterligare omorganisationer som innebär att ytterligarelokala funktioner riskeras. Detta görs trots beslut om utlokalisering och detpågår en i det tysta genomförd återcentralisering av viktiga funktioner. Dettastrider mot de beslut som fattat. Det är viktigt att regeringen snabbttillser att denna uppbyggnad av parallella organisationer inte fortsätter.Människor upplever att verksamheter och service försvinner utan attde har möjlighet att påverka. Förändringarna, framför allt inom den statligasektorn, görs utan folklig förankring. Därmed riskeras legitimiteten föroffentliga verksamheter. Det politiska systemet har alltför länge hävdat myn-digheternas eget ansvar och egna autonomi. Då klyftan mellan människorsförväntningar och vad som faktiskt är möjligt att genomföra växer, riskerastilltron och legitimiteten till det politiska systemet. Många uppgifter ochbeslut står till stor del utanför folkligt inflytande.Det existerar m.a.o. ett reellt demokratiskt underskott. Sektorsmyndig-heterna har en stor makt och lite politiskt ansvar. Det politiska inflytandetöver sektorsmyndigheterna måste öka. Då kan legitimiteten till det politiskasystemet öka och demokratin utvecklas. Det behövs en decentraliseringsreform i . Samhällets funktionsfördelning måste ses över.