mot · GN02N390 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:N390av Saarinen, ()Strategi för en hållbar näringslivs- och regionalpolitisk utvecklingAlla regional- och glesbygdspolitiska insatser bör i grunden vila på enlångsiktigt hållbar strategi som inte bara befrämjar en ekologiskt hållbarutveckling i den egna regionen, utan också i resten av landet och i restenav världen.Paradoxal situationIdag har vi den paradoxala situationen att de regioner och orter somkunde ha möjlighet att snabbast förverkliga regeringens vision omSverige som den första kretsloppsanpassade nationen för en svår kampför sin egen överlevnad. Av mångmiljardsatsningen för att ställa omSverige i hållbar riktning når endast små rännilar utvecklingsprojekt iglesbygden. Dessa omställningsmedel är i första hand avsedda förfysiska investeringar. Därför har snarare tekniska ombyggnationsprojektprioriterats i miljonprogrammets förorter. Detta behöver i sig inte varanegativt, men bör nu följas av andra typer av insatser som bl a inriktas påförändringar i samhällsstruktur, ekonomi och livsstil.Avsaknad av strategiI en utvärdering av tillväxtavtalen, Ekologiskt hållbar utveckling i desvenska tillväxtavtalen - Ex-ante utvärdering av Tuija ,konstateras att tillväxtavtalen inte lever upp till de vackra orden omhållbar utveckling. Det konstateras att inget avtal kan visa någon strategiför detta. Följande är citat ur utvärderingen:Det är besvärande att så få avtal inte definierat vad de menar med ekologiskthållbar utveckling och att det är svårt att få en samlad bild av vad manfaktiskt vill åstadkomma inom detta fält. Den tydliga behovsanalysen saknasi de flesta fall. Kombinationen av att inte veta vad man menar medekologiskt hållbar utveckling, en dålig behovsanalys och att man inte vetvilka aktörer som deltagit för att bidra med kunskap om ekologiskt hållbarutveckling är inte övertygande helt enkelt...Det finns mer att vinna ofta bara genom en större precisering avinriktningen på åtgärderna...Strategiska miljöbedömningar (SMB) eller miljökonsekvensbeskrivningar(MKB) har inte tillämpats i ett enda fall. De finns varken nämnda ellerrefererade som en möjlighet i arbetet med tillväxtavtalen.Miljömålen ger otillräcklig ledningMed ledning av ovanstående utvärdering föreslår vi att de 15 nationellamiljökvalitetsmålen kompletteras med de fyra s k systemvillkoren somde definierats av organisationen Det naturliga steget somorsaksrelaterade miljömål.Problemet med de 15 miljökvalitetsmålen som antagit ärnämligen att de ger otillräcklig ledning i miljöarbetet.Miljödebatten såväl i som internationellt präglas i hög grad av ettutsläppsperspektiv där fokus riktas mot de symtom vi ser i form avexempelvis försurning, tilltagande växthuseffekt, ozonskiktsförtunning,övergödning m.m. Även de 15 nationella miljökvalitetsmål som antagits avriksdagen har sitt ursprung i detta perspektiv.För att kunna tillämpa dessa miljömål hamnar man i en ständiggränsdragningsdiskussion. Vad menar vi med frisk luft? Eller grundvatten avgod kvalitet? Eller levande sjöar och vattendrag? Hur många ppm avickeönskvärda ämnen får tillåtas i luften eller vattnet för att målet ska ansesuppfyllt?Gränsdragningen görs utifrån dagens kända kunskap om miljöproblemenoch de ämnen som förorsakar dessa. I takt med att ny forskning upptäckerokända skador och nya miljöfarliga ämnen sänks gränsvärdena successivtoch fler ämnen listas bland de som samhället bör avveckla.För sentProblemet med detta förhållningssätt är att reaktionen alltid kommer efterdet att skadan redan skett. Komplexiteten i att härleda sambanden mellankonstaterade miljöproblem och orsakerna till dessa är ofta så stora att deti praktiken blir svårt att avgöra vilket eller vilka utsläpp som ger de mestbetydande bidragen till de olika typerna av miljöproblem. Komplexitetenökar ytterligare i takt med att nya okända ämnen släpps ut vars miljö-effekter ännu inte är kända. Motåtgärder kan inte heller systematisktsättas in förrän miljöproblemen kunnat påvisas och effekterna blivitallvarliga. Detta är särskilt oroande när fördröjningseffekterna mellanutsläpp och konstaterad effekt är mycket lång som det är i exempelvisfallet freoner och deras effekt på ozonskiktet. Konsekvensen av dettaperspektiv på miljöproblemen blir således att åtgärderna alltid kommeralldeles försent i förhållande till de skador som förorsakats.Arbeta "uppströms"Ska man på allvar kunna prata om en ekologiskt hållbar utveckling måsteman istället arbeta förebyggande så att man åtgärdar problemen"uppströms" - vid roten till det onda. Miljömålen relateras då till degrundläggande problemorsakerna. För att kunna göra detta krävs att manutvecklar ett systemtänkande där man ser ekosystemet i sin helhet ochhur detta påverkas av samhällets aktiviteter.SystemsynMiljöorganisationen Det naturliga stegets huvudsakliga arbetsområde haralltsedan tillkomsten 1989 varit att utveckla och sprida kunskaper omsystemtänkande i miljöarbetet. Man har via en s k konsensusprocessbland framstående svenska forskare låtit utveckla ett koncept där man bla identifierar vilka villkor som måste uppfyllas för ekologisk hållbarhet.Dessa uttrycks i form av fyra s k systemvillkor:I ett hållbart samhälle...- utsätts inte naturen för systematisk koncentrationsökning av ämnen frånberggrunden,- utsätts inte naturen för systematisk koncentrationsökning av ämnen frånsamhällets produktion,- utsätts inte naturen för systematisk undanträngning genom överuttag ellermanipulation,- är hushållningen med resurser så effektiv och rättvis att mänskliga behovtillgodoses överallt.De allra flesta miljöproblem har sitt ursprung i en kränkning av någoteller några av dessa systemvillkor. Enda sättet att lösa problemen ochlångsiktigt kunna skapa ett ekologiskt hållbart samhälle är att se till inte behöver kränka dem. På så sätt kan systemvillkoren tjäna som"kompass" för att visa vilken i riktning man bör arbeta. Man kan ocksåförebygga kommande miljöproblem genom att undvika att användaämnen som förr eller senare, med ökande koncentrationer, kommer att bliett problem.Idag tillämpas systemsynen av många hundra svenska företag ochkommuner. De s k ekokommunerna, 58 st, har exempelvis viljan attansluta sig till systemvillkoren som det viktigaste kriteriet för att bli medlemi deras förening - SEkom. Konceptet har också spridits till en rad andraländer.Material- och energibalanser - vägen framåtMed användning av systemvillkoren blir utgångspunkten för planering påsåväl den regionala som den kommunala nivån att man måste skaffa sigen bild av hur material- och energiflödena ser ut lokalt och regionalt föratt kunna bygga upp hållbara näringslivsstrategier. I varje kommun och ivarje län borde någon typ av material- och energibalans upprättas somvisar vad som kommer in i kommunen/regionen och vad som kommer ut.Med utgångspunkt från detta kan man i varje kommun och varje län byggaupp hållbara strategier baserade på fyra huvudpunkter:Slut kretsloppen. Här följer man produktionkedjan från råvara till avfall.Fr a fokuserar man på "läckaget" i processerna, d v s utsläpp och avfall.Grundtanken är att all upparbetning och allt omhändertagande av avfall skaske så lokalt som möjligt. Det man kan göra på den lokala och regionalanivån är att försöka koppla ihop ett företags avfall med en annan verksamhetsom kan använda avfallet som råvara i sin produktion. har arbetat pådetta sätt med visionen "noll-avfall" som slutmål. Exempelvis visade det sigatt avfallet från det lokala skulle kunna ge underlag för 27 nyaverksamheter. Bl a har ett bageri kommit igång som baserar en stor del av sinråvara på restprodukter från . En poäng med att initialt fokusera påavfallet är att företaget kan se en direkt koppling mellan ekonomi ochekologi. Det som betraktats som en kostnad och ett problem kan göras till enresurs och intäkt!Satsa på befintligt lokalt näringsliv. Här handlar det i hög grad om attkunna erbjuda lämpliga miljöutbildningar till små och medelstora företagsamt få dem att successivt inrätta någon form av miljöledning i företagen. Viförordar arbete i nätverksform som det mest effektiva. Det finns ett antalgoda exempel på hur detta kan gå till, bl a den s k Hackeforsmodellen frånLinköping. Har man fått igång punkt 1 på ett bra sätt så bildas nästanautomatiskt företagskonstellationer som har nytta av varandra. Kanske kanman för detta ändamål samarbeta med de industriella utvecklingscentra somnu växer fram i landet.Komplettera med saknade steg/företag. Från den kartläggning som skettunder punkt 1 kan man se var i produktionskedjan som det vore önskvärt omen verksamhet kunde etableras lokalt eller regionalt för att slippa transporteraprodukten onödigt långa sträckor. I en vision för ett hållbart samhälle måsteligga att produktionsprocesserna kan förläggas så lokalt som möjligt. Det skainte vara nödvändigt att exempelvis bär i vidareförädlas i södraSverige för att sedan åter transporteras upp till . Självklart går detinte att i en kommun vara helt självförsörjande. Det är inte heller önskvärt.Viss produktion kräver så pass stora enheter att en enskild kommun är förliten, men man kan på det regionala planet åtminstone sträva efter att så stordel av produktionskedjan som möjligt, inklusive upparbetningen avrestprodukterna, kan återfinns inom regionen.Konceptet lägger vid denna punkt också stor vikt vid att utvecklamiljöentreprenörsutbildningar, där deltagarna genom att kunna ta del avdessa saknade pusselbitar också kan få uppslag till affärsidéer som passar in ihelhetsstrategin.Här bör också nya företagsformer som "gemenskapsföretag" kunna fyllaen funktion för att snabbare få igång nya verksamheter.Komplettera med nya branscher och verksamheter. Först i sista handkommer det som vanligen är kommunernas viktigaste näringslivsstrategi -att skaffa nya företag till orten. Men även denna typ av raggning måste skeutifrån en bärkraftig helhetsstrategi. Finns det lokala/regionala råvaror förbranschen? Finns det lämplig kompetens? Passar produktionen i övrigt in iden lokala näringslivsstrukturen och den lokala samhällskulturen? Ger dennya branschen positiva "spinn-off" - effekter på övriga samhället? Ävendenna punkt kan kombineras med exempelvis miljöentreprenörsutbildningar.Bärkraftiga näringslivsstrategierMiljöpartiet föreslår att ovanstående modell används för att upprättabärkraftiga näringslivsstrategier i kommuner och län.Genomförandestrategin bygger på att staten lägger riktlinjer och direktivtill länsstyrelserna och att man sedan stöttar lokala initiativ. För att lockakommunerna att ta initiativ bör vissa fördelar erbjudas. Här kan mantänka sig att ett regional- och glesbygdspolitiskt stödpaket byggs upp, därde kommuner som upprättar egna bärkraftiga näringslivsstrategier ocksåfår förfoga över en viss mängd statliga medel för att genomföra deåtgärdsprogram som man föreslår. Man kan man upprätta särskildalokala näringslivsfonder för detta ändamål. Det viktiga är att man kanstimulera de kommuner som i samråd med det lokala näringslivet lyckasutveckla denna typ av program.Regional och lokal kompetensuppbyggnad kringhållbar utvecklingI mindre samhällen integrerade med naturen och med en mestadels starksocio-kulturell struktur och social ekonomi, förefaller det som om arbetetför en hållbar utveckling har lättare att få genomslag och kunnaförverkligas. De stora hållbarhetsproblemen finns i de större städerna(vid en internationell utblick fr a i de gigantiska storstäderna).KunskapsgapTrots det positiva arbete som redan sker och de goda förutsättningar fören hållbar utveckling som finns är som sagt den svenska glesbygden merhotad . är det endast storstäderna ochuniversitetsorterna som haft en befolkningsökning medan övriga orterhaft en kontinuerlig befolkningsminskning. Tillväxtbranscherna som iförsta hand är kunskapsintensiva söker sig till universitetsorterna ochnärheten till kunskapscentra. Svårigheterna för glesbygdskommunerna attrekrytera resurspersoner med hög kompetens och/eller kunskapsinriktadeföretag är väldokumenterade. Ett av de största hoten mot glesbygdensöverlevnadsmöjligheter förefaller således ligga i det tilltagandekunskapsgapet mellan tillväxtorterna och övriga mindre orter. Hotbildenblir särskilt allvarlig när, som det antyds i publiceradeundersökningar, även viljan - om nu möjligheten fanns - att flytta återtill glesbygden minskat. Man kan ana ett samband mellan dennaminskade benägenhet till återflyttning och det växande kunskapsgapetmellan stad och land.Pröva fullskalemodeller - vägen framåtSamtidigt lider Agenda 21-processen av brist på konkreta samhälleligahelhetslösningar. Vi har visserligen ett otal "goda exempel" både i störresamhällen och i glesbygd på olika former av s k "ekologisk teknik" inombyggande, avfalls- och avloppshantering m.m. Men omställningen till etthållbart samhälle kräver också en omställning av "mjukvaran", d v ssamhällsorganisationen, ekonomin, livsstilen m m och framför allt enutveckling av den sociala ekonomin. Först när vi har exempel på enfungerande helhet kan vi fullt ut se konsekvenserna av vad enomställning till hållbarhet innebär. Även här förefaller de lättare attkunna ställa om ett mindre samhälle än ett större. I en lagom stor, aktivby är det lättare att förankra och pröva olika typer av metoder ochverktyg. Glesbygdsuniversitetet har samlat några i en s k metodbox. I detingår att man också konkret fysiskt/tekniskt förändrar sin by i hållbarriktning. Därför borde det vara just i byar som man prövar s kfullskalemodeller för hållbar utveckling som inkluderar såväl ekologiska,ekonomiska som sociala metoder.Om vi dessutom medvetet vill satsa på en kompetensuppbyggnad avglesbygden i syfte att göra den mer attraktiv och konkurrenskraftig bordeinriktningen ske på sådan kunskap som dels är internationellt efterfrågad,dels lättare kan utvecklas i mindre samhällen exempelvis kunskap kringpraktisk tillämpning av helhetskoncept kring hållbar utveckling och socialekonomi. Genom att utveckla denna typ av kompetens i glesbygdsområdenfår man en kostnadseffektiv resursanvändning som man kan geglesbygden konkurrensfördelar som underlättar utvecklingsarbetet.Lokala och regionala kunskapscentra - vägenframåtEn konstruktiv regionalpolitik i syfte att stärka glesbygdens överlevnads-möjligheter bör inriktas på en bred kompetensuppbyggnad kringtemaområdet hållbar utveckling och social ekonomi med särskildinriktning mot praktisk tillämpning och helhetssyn. Dennakompetensuppbyggnad kan lämpligtvis ske genom uppbyggnad av lokalaoch regionala kunskapscentra runt om i glesbygden. Genom en sådansatsning kan mindre orter ges möjlighet att utvecklas på ett långsiktigthållbart sätt som värdefull kunskap ackumuleras ochlångsiktigt kan exporteras/säljas till intresserade runt om i världen.Vi menar således att kompetensutveckling kring hållbar utveckling ärnyckeln till en framgångsrik regional- och glesbygdspolitik. kan manbygga upp ett kompetensnätverk kring hållbar lokal utveckling, där viktiganoder blir lokala och/eller regionala kompetenscentra, ett eller flera i varjelän.I förlängningen kan ett eller flera av dessa kompetenscentra bli nationellaoch internationella förebilder/modeller för hållbar lokal utveckling medbetoning på praktisk tillämpning och helhetssyn.I byggandet av ett hållbart är det önskvärt med ett utvecklatsamarbete mellan stad och land. Det är nödvändigt att fler människor gesmöjlighet att kunna återvända från de större samhällena till glesbygds-kommunerna.Man skulle kunna bygga upp en inflyttningsorganisation i syfte attunderlätta för människor som vill flytta till glesbygden att kunna realiseradenna önskan. I uppgiften kunde ingå att:- stimulera samverkan mellan stad och land,- marknadsföra möjligheterna till återflyttning till glesbygden,- hjälpa familjer/enskilda att få bostäder i glesbygden,- hjälpa familjer/enskilda och medflyttande att erhålla försörjning i gles-bygden.- 10F- PHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en hållbar strategi för näringspolitiskoch regionalpolitisk utveckling,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av att komplettera de 15 miljömålenmed 4 systemvillkor,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av material- och energibalanser, 14. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en regionalpolitisk strategi,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av att stimulera de kommuner somupprättar en hållbar strategi,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av fullskalemodeller,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av kompetensuppbyggnad,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av regionala och lokala kunskaps-centrum,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av kompetensnätverk kring hållbar ut-veckling.Stockholm den 5 oktober 1999Ingegerd Saarinen (mp)()()()1 Yrkandena 2 och 3 hänvisade till MJU.