mot · GN02So440 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So440av , ()De hemlösas situationDen senare tidens omstruktureringar i samhället har lett till mer tydligabehov av förändringar i hur vi möter de hemlösa. Psykiatrireformen,hårdare arbetsmarknad, möjligheten till att lättare vräka störandehyresgäster är några orsaker till att hemlösheten blivit både tuffare ochmer komplex. Utbudet av droger har blivit större och mer varierande.När en människa har hamnat i en livssituation där han/hon blivit hemlös ärdet en lång och tuff väg tillbaka som kräver mycket stöd och uppbackning.Kommunerna har det yttersta ansvaret för att ge det stöd en människabehöver - vilket också regleras i socialtjänstlagen. Verkligheten ser dockannorlunda ut. Trots medvetenheten om problemen har kommunerna inte denkapacitet som behövs för att klara situationen. Vissa kommuner är avnaturliga skäl mer drabbade än andra. Det är inte okänt att storstäderna harfler hemlösa. Många söker sig till storstäderna eftersom det är lättare att fåvara ifred. Problemen borde därför inte ses enbart som kommunalaangelägenheter utan som hela landets ansvar.Hemlösheten har ofta grund i något annat problem som missbruk och/ellerpsykisk ohälsa. I de allra flesta fall är det utifrån detta som problemet börangripas. Här har landstingen en stor del då de ansvarar för psykiatrin ochavgiftning likväl som metadonbehandling. händer det inte alltför sällanatt en person efter avgiftning skrivs ut till härbärgeboende, i mån av plats, iväntan på plats på behandlingshem. Det har ofta den följden att man får börjaom från början igen.Många av de hemlösa har en lång erfarenhet inom kriminalvården. Attvara tung missbrukare kräver kriminalitet för drogförsörjningen. Demänniskor som är psykiskt sjuka stjäl ofta av sina medbröder/systrar i dettasyfte. har våra fängelser en stor andel interner med psykiska problem.Såväl rapport från (Kriminellas revansch i samhället) som BRÅ(Frigivning från fängelser - en kartläggning) har påpekat dessa problem.Det är av stor vikt att såväl kommun som landsting har en aktiv rolltillsammans med kriminalvården . Vid samtal med deberörda anser de att detta är en av de bättre tillfällena till motivering förattsluta sitt missbruk och en grund att arbeta vidare på. förekommer detatt folk muckar till hemlöshet och därmed till aktivt missbruk. Missbruketkan då ge större katastrofer då den enskilde inte är lika van men fortsättersom förut. har under sin relativt korta existens visat på stora luckor isystemet.De anhörigas situation måste beaktas på ett tydligare sätt. Det är en gruppsom varken orkar eller vill göra sig hörda. Attityder och fördomar gör detextra jobbigt för familjemedlemmar till missbrukare och psykiskt störda.Ofta vilar ett tungt ansvar på de anhöriga utan att de själva kan få det stödoch den hjälp de skulle behöva. Naturligtvis blir detta extra tungt om detfinns barn i familjen. Mycket skulle sparas om stöd och hjälp gavs i ett tidigtskede till de anhöriga.Tvångsvården bör ses som en överprövning när kommunerna "miss-lyckats" med frivillig vård. Att kommunerna ska stå för såväl utredning somkostnad verkar därför i högsta grad logiskt.Vi anser att det är positivt att det i statsbudgeten avsatts 10 miljoner kronorper år för projekt för hemlösa.De människor som ska ta sig ur hemlösheten måste få göra det i flera steg.Att gå från ett liv i kaos till ett ordnat liv görs inte i en handvändning. Oftakan kaoset i sig vara tryggheten. Härbärgen ska endast ses som en tillfälliglösning. Små enheter av gruppboenden med tillgång till stöd och förståelseför att man kanske "faller igenom" måste i högre grad finnas. är stegetallt för stort mellan de olika boendeformerna, från tillfälliga lösningar, därmissbruket blir ett måste för den enskilde individen, till ett absolut nyktertboende med hårda dagliga kontroller. Det är ytterligheter som visar upp ettbåde omänskligt och omöjligt ansikte.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att staten bör ta på sig en större roll somsamordnare för åtgärder vad avser de hemlösas situation,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om situationen för de anhöriga,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om boende i mindre boendeformer och s.k.lågtröskelboenden,4. att som sin mening ger regeringen till känna behovetav en översyn av formerna för tvångsvården.Stockholm den 3 oktober 1999Marianne ()()()