mot · GN02Sf637 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Sf637av , ()Mångfald och lika möjligheterInledning ochsammanfattningSverige har förvandlats från ett relativthomogent land till ett land med mångfald av olika kulturer,religioner och etnicitet. Det mångkulturella samhälletexisterar men har inte vunnit legitimitet och genomslag. Detfinns många barriärer kvar att bryta innan alla människor harlika möjligheter till arbete, företagande och egen försörjning.Den traditionella invandrarpolitiken har i flera avseendenförsvårat för invandrare att försörja sig själv och bli en del isamhället. Rådande system kan ibland ha karaktären av s.k.strukturell diskriminering. Traditioner och vissa arbetssättkan innebära att vissa personer missgynnas på ettsystematiskt sätt.Regler på arbetsmarknaden, attityder inom arbets- och näringsliv samt enstelbent arbetsmarknadspolitik har gjort att utrikes födda inte kommer in påarbetsmarknaden eller förlorar jobben i högre grad när nedskärningar måstevidtas. I en forskningsrapport som granskat hur kommuner, landsting ochstaten som arbetsgivare lever upp till samhällets politiska mål om ökadintegration och mångfald i arbetslivet, konstateras att utrikes födda förlorarjobben i större utsträckning när de offentliga arbetsgivarna minskar antaletanställda. I studien granskas 60 kommuner där det sammantaget försvann 60 000 arbetstillfällen. För anställda födda iSverige minskade sysselsättningen och för anställda föddautomlands försvann av jobben. Samma tendens finns inom detprivata näringslivet. Det finns flera orsaker till att invandrade svenskar blirarbetslösa först eller har svårare att komma in på arbetsmarknaden, bl.a.diskriminering och turordningsreglerna. Stora invandrargrupper fungerar som en arbetskraftsreserv och varken offentliga eller privata arbetsgivareuppfyller kraven om mångfald inom arbetslivet. Det är också uppenbart attmånga arbetsgivare och fackföreningsföreträdare inte ser skiftande bakgrundsom en tillgång på arbetsplatsen.Samhället ska ställa krav på personer som bosätter sig här att de skaacceptera svenska lagar. Om detta råder ingen tvekan. Däremot finnsosynliga barriärer som är skapade av majoritetssamhället, t.ex. informellasvenska regelsystem, strävan att bevara traditionella strukturer eller krav om"svensk kulturell kompetens" som hindrar invandrade svenskar att bli en deli samhället. I stället för att ta till vara den kulturella mångfalden som är entillgång för finns alltför många osynliga regler som försvårarintegrationen mellan invandrare och svenskar. Det finns anledning att ta tillsig erfarenheter från andra länder. T.ex. är arbetslösheten bland somaliernanärmare i medan den i är nästan den-samma som för majoritetsbefolkningen. Det finns anledning att tydliggöraalla hinder som t.ex. somalierna möter i och som gör att de inte harmöjlighet att bidra till det svenska samhällsbygget.Konsekvenser av en felaktigpolitikInvandringspolitikens innehåll har förändrats och omformatsefter dess första tillkomst 1968. hade Sverigeingen särskild invandrarpolitik enligt modernt snitt. Under60- och 70-talen förekom främst arbetskraftsinvandring tillSverige. Människor som flyttade hit var ofta rekryterade tillett arbete och fick snabbt kontakt med det svenskasamhällslivet. Den dåvarande invandrarpolitiken passade välför detta. Trots detta har haft den"gamla" politiken kvar. Målen har det inte varit något fel påmen metoderna har inte alltid varit anpassade efter de nyaförutsättningarna. Förutsättningarna att bli integrerade isamhället är t.ex. annorlunda vid flyktinginvandring,eftersom migrationen skett genom tvång och många hoppaskunna återvända till sitt hemland när så blir möjligt.Den svenska invandrarpolitiken som formades var anpassadefter förhållandena som gällde då. har vi omformat politiken och delatupp den i integrationspolitik resp. migrationspolitik. I flera avseenden finnsdet gamla förhållningssättet om "omhändertagande" kvar, t.ex. har 2/3-delarav kommunerna som huvudman för flyktingmottagandet istället för närings- eller arbetsmarknadsenheten (1997). Regelverket bör istället ge "hjälp till självhjälp" och samhället ska garantera människors likamöjligheter och osynliga barriärer ska brytas. Integrationspolitiken bör varaen självklar del i näringspolitiken. Invandrade svenskar ska ses som en resurssom kan bidra till tillväxten. Invandrade svenskar startar och driver företag ihögre grad än vad infödda svenskar gör. Det bidrar till att utveckla Sverigesom företagarnation. Invandrade svenskars erfarenheter och kulturellakompetens är en tillgång för lokal, regional och nationell tillväxt.Bakgrunden till dagensintegrationspolitikKring mitten av initierades de första åtgärdernaför att underlätta invandrares anpassning till livet i . Isamband med att 1968 fattade beslut om attreglera invandringen, slogs det fast att "invandrare ska hasamma möjligheter att leva på samma standardnivå som deninhemska befolkningen". Detta mål om jämlikhet skulle ihuvudsak förverkligas genom en generell välfärdspolitik. Attmedverka till att de som hade invandrat lärde sig svenskaoch fick information om det svenska samhället borde iprincip vara det enda undantaget från den generellapolitiken. Den allmänt utbredda uppfattningen kring mittenav var att det var bäst om de som invandrade, ochinte tänkte återvända till hemlandet, assimilerades så snartsom möjligt. Assimilering innebär en process med målet attinvandrare ska bli så svenska som möjligt. Enkelt kan mansäga att det är en extrem variant av att "ta seden dit mankommer". Som politisk riktning uttrycktes ambitionen attinvandrare skulle sugas upp i majoritetens sätt att leva, talaoch klä sig. Invandrares kulturella sedvänjor skulle medtiden ersättas av majoritetens seder och bruk.Assimilationstanken började emellertid att ifrågasättas ochstrax efter beslutet 1968 tillsattesen utredning, , som fick till uppgift attkartlägga invandrares och minoriteters situation för attunderlätta deras möjligheter att anpassa sig till livet iSverige.År 1975 beslutade om nya riktlinjer för svensk invandrarpolitikoch dessa sammanfattades i de tre målen jämlikhet, valfrihet och samverkan.Beslutet innebar ett klart avståndstagande från en assimilationspolitik.Invandrares kulturella och språkliga bakgrund skulle inte bara erkännas, denskulle främjas.Beslutet 1975 ledde till att fler av de säråtgärdersom införts på försök permanentades ochatt initiativ togs till nya åtgärder och reformer med invandrare som mål-grupp. Hemspråksundervisningen, stöd till kulturella verksamheter sombokinköp, radio- och TV-program och litterär produktion på andra språk änsvenska är exempel på säråtgärder som skulle förverkliga invandrarpolitiken.Stora satsningar gjordes också på information. Staten producerade informa-tion för invandrare på olika språk och på lätt svenska, och infödda svenskarfick information om invandrare.Även om beslutet om invandrarpolitiken innebar att den generella politikenkompletterades med säråtgärder blev det både och vid senaretillfällen fastslaget att invandrarpolitiken i huvudsak skulle bygga på dengenerella politiken och att varje myndighet och berörd organisation skulle taansvar för invandrare på samma sätt som för befolkningen i övrigt.Konsekvenser av den förda politikenAvsikten med invandrarpolitiken har varit att innefatta demsom har invandrat till . Politiken har i storutsträckning riktat sig till invandrare som grupp och inte somenskilda individer med olika bakgrund och förutsättningar.Det har bidragit till att invandrarskap förknippats med"annorlundaskap". Invandrarpolitiken, tillsammans med densärskilda administration som byggts upp för att genomföraden, har kommit att på ett olyckligt sätt förstärka enuppdelning av befolkningen i "vi" och "dom". Politiken harmotverkat sitt eget syfte och medverkat till att skapa ettutanförskap som många invandrare och deras barn upplever idet svenska samhället. Politiken har i flera fall hindratmänniskor att komma in på arbetsmarknaden och ta en aktivdel i samhällsarbetet.Centerpartiet har medverkat till att "avveckla" den gamla invandrarpoliti-ken, och delat upp frågorna i migrations- respektive integrationspolitik.Migrationspolitiken omfattar både flykting-, invandrings- och återvandrings-frågor eftersom dessa frågor spänner över ett brett fält av åtgärder, både iSverige och utomlands. Mottagande av skyddsbehövande flyktingar ochandra invandrare i är bara en del av detta. Andra åtgärder sker inomramen för utrikes-, säkerhets-, handels- och biståndspolitiken.Situationen i dagUnder 90-talet har segregationen mellan olikabostadsområden i de större städerna blivit aktuell efterrapporter om att klyftorna ökar och arbetslöshet drabbarmänniskor i vissa områden hårdare än andra. Ofta är boendei miljonprogramsområdena hårt utsatta. I områden med andel personer med extremt låg inkomst har denekonomiska fattigdomen ökat ytterligare medan inkomsternai andra delar av städerna har utjämnats . Detinnebär att klyftorna i städerna har ökat under senare år.Däremot har inte skillnaderna i befolkningens inkomstmellan de olika regionerna ökat. Klyftan i det avseendet harvarken minskat eller ökat.Den främsta orsaken till den ökade ekonomiska segregationen är arbetslös-heten som har drabbat invandrare i högre grad än infödda svenskar. Ävenunder var sysselsättningsgraden väsentligt lägre i utsatta stads-delar än i övriga delar av landet. Enligt uppgifter för från Statistiskacentralbyrån var anställda eller egenföretagare. Bland svenska med-borgare med utländsk bakgrund är i samma situation medan mot-svarande siffra bland utomnordiska medborgare är . Bland flyktingaroch invandrare bosatta i landet har anställningeller eget företag. Därtill kommer att ytterst få människor i de utsatta stads-delarna är medlemmar i a-kassan och många har givit upp möjligheten atthitta ett arbete. Därför väljer många att inte anmäla sig till arbetsförmed-lingen.Det är lätt att uppfatta de problem som segregationen innebär som relevantenbart för storstäderna. Så är inte fallet. I varje stad finns skillnader mellanolika bostadsområden, i fråga om ekonomiska förutsättningar och deltagandei den demokratiska processen. Cirka 1 miljon människor i lever i de900 områden som är fattiga och utsatta. Staten bör noga följa utvecklingenoch avlasta kommunerna från kostnader som långvarig arbetslöshet kan föramed sig.Att inte ha tillträde till arbetsmarknaden, leder till andra problem såsomsvårigheter att klara sin ekonomiska situation, språkproblem, passivitet ochmaktlöshet. Därför är en av de viktigaste åtgärderna för att minska skillna-derna i samhället att öka förutsättningarna för deltagande i arbetslivet. Denuppenbara diskrimineringen vid rekryteringar måste åtgärdas men inte minstkrävs en omfattande attityd- och opinionsförändring i hela det svenskasamhället. Alla - individer, myndigheter, företag, opinionsbildare och andrademokratiska krafter - har härvidlag ett ansvar.SegregationenDelade städer och segregerade samhällen är ett stortdemokratiskt, ekonomiskt och socialt problem vars grund ärdiskriminering. Segregation uppkommer närmajoritetsbefolkningen diskriminerar människor med annanetnisk eller kulturell bakgrund och får till följd attminoriteten ofrivilligt måste bosätta sig i ett visst område.Det finns områden som är segregerade på grund avfrämlingsfientlighet, därför att de exempelvis inte tagit emotflyktingar och vars kommunala företrädare avvisatmänniskor med annat etniskt ursprung än det svenska.Ofrivillig uppdelning eller medveten utestängning avminoriteter kan aldrig accepteras.Segregation mellan familjer i skilda stadsmiljöer, mellan rika och fattiga,mellan högutbildade och lågutbildade och mellan människor boende i stadoch på landsbygden är ett stort problem, oavsett om den har etnisk ellerkulturell grund. Det skapar myter och hindrar oss ofta från att se verklighetenur andras perspektiv och lära och förstå av dessa.Olikheter är ofta stimulerande medan ensidighet kan vara utarmande.Segregation skapar främlingskap och misstro och kan förstärka ekonomiskaoch sociala problem. Ensidigt byggda stadsmiljöer förstärker också oftatendenserna till segregation. Den fysiska miljön har stor betydelse för densociala samvaron. Många, men långt ifrån alla, av miljon-programområden präglas av ensidiga och eftersatta bomiljöer. Människorsom bor i utsatta områden riskerar att stängas ute från samhällsgemenskapen,en marginalisering som inte kan acceptera. Det krävs enmedveten samhällsplanering där mångfald, variation och olikheter stimulerasoch där ensidighet, utarmning och utslagning aktivt motverkas. Skolan ochdet lokala kulturlivet har ett ansvar för att överbrygga klyftor.För att motverka segregation krävs att människor är medvetna om sinarättigheter och skyldigheter. Härvid har enskilda människor ett ansvar mendet krävs statliga, kommunala och lokala insatser för att klara detta. Skolanhar ett ansvar som förmedlare av vad humanistiska värden innebär. Detta börges regeringen till känna.ValdeltagandetDelaktighet och inflytande i samhället speglas ivaldeltagandet. Bland invandrade svenskar och i synnerhetbland personer som enbart har rösträtt i kommunalvalet ärvaldeltagandet mycket lågt.Valdeltagandet är ett mått på delaktighet i samhället. En forskargrupp vidUmeå universitet har undersökt valdeltagandet bland utländskamedborgare. , första året då utländska medborgare fick rösta ikommun- och landstingsvalen, var valdeltagandet att jämföra för hela befolkningen. Gruppens forskning visar att valdel-tagandet har sjunkit successivt, och 1998 deltog endast var tredje utländskmedborgare i kommun- och landstingsvalen. Det är en förklaring till attvaldeltagandet i hela valmanskåren fallit från under sammaperiod.Valdeltagandet följer den sociala skalan och en förklaring till det extremtlåga valdeltagandet är den socialt utsatta situationen. Invandrare som har höginkomst och bor i välbärgade områden deltar i större utsträckning i valet äninvandrare som bor i socialt utsatta områden. Undersökningen visar också attvaldeltagandet är högre bland kvinnor än bland män. Lägst är det hos ungamän . I , söder om , deltog bara 20 procentav alla unga utländska män i valet 1998.Personvalet verkar ha haft en positiv effekt och givit kandidater medutländsk bakgrund högre placeringar än partiernas interna listplaceringar. Detvisar att partiernas traditionella nomineringsprocess inte speglar befolknings-sammansättningen.I de valda församlingarna är utrikes födda klart underrepresenterade, ochbland dessa finns en relativt stor övervikt av nordiska invandrare. Ommänniskor inte har förutsättningar att delta i den politiska dialogen leder dettill vanmakt och utanförskap som är ett hot mot det demokratiskasystemet. Segregation och maktlöshet leder till passivitet och avstånds-tagande. Detta är en förklaring till det låga valdeltagandet bland de nyasvenskarna. Därför måste det politiska systemet och arbetssättet förändras såatt alla samhällsmedborgare ges större möjlighet att påverka och varadelaktiga i beslutsfattandet. Vår utgångspunkt är att besluten ska fattas näraeller av dem som berörs av besluten. Decentralisering av makt bygger på attfler beslut ska fattas av dem som är direkt berörda.Utgångspunkter - detmångkulturella samhälletAlla människors lika värde och rättigheter är grunden förCenterpartiets politik. Individens fri- och rättigheter fårendast inskränkas av andra människors lika fri- och rättighe-ter. Det innebär att alla ska ha samma rättigheter ochskyldigheter i samhället och minoriteter ska i lag skyddasmot diskriminering. Integrationsarbetet är en process somförutsätter ömsesidig öppenhet och vilja till förändring.Det är den enskilda människan som är utgångspunkten för Centerpartietsmänniskosyn. Den bygger på respekt för individen, att människor har likarätt oavsett kön, ålder, etnisk tillhörighet, hudfärg, sexuell identitet,politiskeller religiös övertygelse. Detta innebär t.ex. att samhället ska ge utrymmeför olika religiösa eller politiska uppfattningar och kulturella skillnader inomdemokratins ramar. Samhället ska garantera religionsfrihet. All mänskligverksamhet måste grundas på respekt för individens frihet. Individualismenskiljer sig från egoismen, som sätter egennyttan främst. Individen uppnår enökad livskvalité genom det samspel med andra människor som kan uppnås ifrivilliga gemenskaper varhelst människor samverkar.Människor är olika och har olika förutsättningar. anser attalla människor måste ges likvärdiga möjligheter men också att alla ska ta sindel av ansvaret för det gemensamma och för sina nära. Det är det somutmärker ett humanistiskt samhälle. Avgörande är att människor känner attde har kraft att förändra. Om människor däremot känner hopplöshet och harminimal möjlighet att påverka sin egen situation förtvinar samhället. Strävani gemenskapen måste vara att människor känner sig behövda, accepteradeoch att de fyller en funktion i samhället.Människor som känner att de inte kan påverka sin situation och kännerhopplöshet blir intoleranta. Människor utvecklas genom ett växelspel medsin omgivning. Det är tillsammans med andra som tolerans växer fram.Värdegemenskaper och bildning är viktiga delar i en humanistisk människo-syn. Människor i har i olika mån fått livserfarenhet utifrån den nyasituationen. Samhället måste eftersträva en dialog med dessa utgångspunkter.Etnisk diskriminering, medveten eller omedveten, måste alltid motarbetas.I många fall handlar det om att göra människor medvetna om att detförekommer diskriminering. Precis på samma sätt har jämställdhetsarbetetägnat mycket tid åt att tydliggöra diskriminering på grund av kön. Denetniska diskrimineringen kan förekomma var som helst, i olika grader, och tasig olika uttryck. För att motverka detta krävs ett genomgripande arbete,inom alla områden och på både individ-, grupp- och samhällsnivån.Etnisk och kulturell mångfald förutsätter ömsesidig respekt och underlättasdärför om människor är trygga i närmiljön. Kulturer kan löpa parallellt ochberika varandra utan att någon känner sig hotad eller undanföst, men detfinns en risk att trångsynt nationalism och konflikter mellan grupperutvecklas, om människor inte är trygga i sin identitet och kännerberättigande. Trygghet och självtillit gör att man kan möta och ta till vara detpositiva och avvisa negativa, intoleranta värden.För är pluralism och mångfald i samhället viktigt. Det, till-sammans med det enskilda engagemanget, skapar en dynamisk och positivutveckling. Homogena miljöer blir lätt intoleranta och stillastående.Heterogena samhällen har bättre förutsättningar att utvecklas och varakreativa. Många som invandrat till har ett berättigat behov av atthitta en egen kombination av kulturella identiteter, precis som svenskar iutlandet.Unga kvinnor och mänUngdomar lever redan i det mångkulturella samhället, därman får influenser från många olika kulturer och tillsammansbidrar till utveckling. De skapar sin identitet genom attblanda värderingar och kulturella drag både från sin etniskagrupp, från majoritetssamhället och från andra kulturer.Integration är för de flesta något självklart och står inte imotsättning till att slå vakt om minoriteternas rättigheter. Istort är denna utveckling positiv, men man ska varamedveten om att utvecklingen också kan skapa problemmellan olika generationer, då exempelvis föräldrar medinvandrarbakgrund möter nya mönster och kulturer hos sinabarn. Följden kan bli konflikt om deras egna värderingar ochtraditioner, som levt kvar sedan man lämnade sitt hemland.Invandrarungdomar är ingen homogen grupp. Kulturskillnaderna är minstlika stora mellan invandrarungdomar från olika länder som mellan dessaländer och . Det är inte så enkelt att det bara finns "" ochinvandrarungdomar.I gäller svenska lagar. Det får inte vara tillåtet att gömma sigbakom en s.k. kulturell tradition för att t.ex. tvinga unga flickor att slutaskolan , gifta sig i tidig ålder, utöva kvinnlig könsstympning eller agabarn. En kränkning av de mänskliga rättigheterna får inte tillåtas. Samhälletfår inte acceptera kränkande och olagliga handlingar oavsett om det hänvisastill kultur eller ej. Detta bör ges regeringen till känna.Ungdomar med invandrarbakgrund deltar i mindre utsträckning iföreningslivet än infödda svenskar. Detta gäller speciellt tjejerna. Dettraditionellt svenska föreningslivet måste öppna och se över sina struktureroch koder. Kultur och idrott är en viktig brobyggare i det mångkulturellasamhället. Därför är det glädjande att många idrottsföreningar harmångkulturell rekrytering , från juniorer och uppåt. Inom idrotten göretnisk tillhörighet ingen skillnad. Den positiva erfarenhet somidrottsföreningar vunnit bör tjäna som förebild inom andra områden.Däremot råder ännu i många klubbar rätt olika villkor för flick- och pojklagvilket också måste uppmärksammas och förändras. Etnisk verksamhet i vidmening engagerar alltfler ungdomar. Musikgrupper, danskurser och film-klubbar är några sammanhang där den kulturella mångfalden bekräftats på ettsjälvklart sätt och berikat kulturlivet också på många mindre orter. Kulturenalstrar kraft, självtillit och i många fall en kreativ gemenskap. Föreningslivoch tillgång till musikskolor, träningslokaler och möjligheter att framträdainför publik är viktigt för kommunerna att värna och uppmuntra.För att förbättra situationen för dagens unga tjejer och killar behövs extraåtgärder som exempelvis: Mer internationella studier i skolan, åtgärder så främjar aktiv tvåspråkighet i skolan och att det finns kvalitetsutbildningi invandrartäta områden. Det behövs också fler fritidsledare/lärare med enmångkulturell kompetens. För att ytterligare stimulera föreningslivet bör destatliga bidragen till invandrarungdomsorganistioner behållas. Ungdoms-mottagningarnas arbete med sex- och samlevnadsfrågor är betydelsefullt. Debör ha tvärvetenskaplig och mångkulturell kompetens så att ungdomar medolika bakgrund kan känna ett förtroende för mottagningen. Detta bör gesregeringen till känna.Delaktighet och inflytandeEtt demokratiskt beslutssystem kan inte garantera att allaengagerar sig politiskt. Däremot ska det demokratiskasystemet garantera allas möjlighet att delta. Demokratin sombeslutsform bygger på människors deltagande. Människormåste ha möjlighet att ta del av information och ge uttryckför sina åsikter. Den representativa demokratin som metodanvänds för att omfatta de flesta människornas uppfattningari beslutsprocessen. De förtroendevaldas ansvar är att se tillhelheten och allmänintresset, och stimulera till ett ständigtsamtal om demokratin. I en demokrati ska det också vara ensträvan att de beslutande organen i samhället är sammansattaså att de representerar hela befolkningen både utifrånintressegemenskap och bakgrund.Lika möjlighet till information, både via de formella och informellabeslutsgångarna, är också en förutsättning för att vara delaktig i den demo-kratiska processen. Människor har varierande förutsättningar att ta del avsystemet och de som har flyttat till har i detta sammanhang etthandikapp, eftersom det tar tid att finna både de formella och informellavägarna att påverka.En viktig del i demokratin är möjligheten att påverka den politiskaagendan. De frågor som diskuteras påverkar och styr de politiska besluten.Delaktighet i demokratin beror bl.a. på vilka frågor som behandlas. Om inteminoriteters frågor diskuteras eller om det mångkulturella perspektivet för-trängs, speglar det en maktrelation som bygger på minoriteters utanförskap.Medverkan i den demokratiskaprocessenInflyttade svenskar har mindre inflytande i samhället änpersoner som är födda i . Även andra generationensinvandrare har mindre möjligheter att påverka och verkainom "traditionellt svenska domäner". Undan för undanväcks insikten om detta inom t.ex. medier, polisen, militärenosv. men det återstår ett mycket stort arbete.