mot · GN02Sf607 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Sf607av Tolgfors, ()IntegrationspolitikenAvskaffa den misslyckadeintegrationspolitikenEfter två decennier där den ofrivilliga segregationen ökat årfrån år, då arbetslösheten satt sig hårt i mångabostadsområden, då motsättningarna i samhället tillåtits öka- då vaknar den socialdemokratiska regeringen upp och seratt integrationsfrågan måste ägnas vidare uppmärksamhet.Frågan är inte ny. För de organisationer som arbetat med flyktingar ochinvandrare har det varit uppenbart att problemen funnits där.Polisen har också varnat för att segregationen och det sociala utanförståendeti ökande utsträckning kan ge upphov till brott och våld.Den socialdemokratiska integrationspolitiken fungerar inte. Orsaken är attgrunden - socialstatens förmåga att omhänderta och lägga till rätta - harresulterat i att människor förlorat möjligheten att påverka sin egen situation.Socialt och ekonomiskt utanförstående, maktlöshet, arbetslöshet och bidrags-beroende i en tidigare okänd omfattning har blivit resultatet för mångautlandsfödda människor och deras familjer.Mottagningssystemet för flyktingar har verkat passiviserande, liksomkommunplaceringssystemet och formerna för svenskundervisning.Kombinationen av en arbetsrätt som gör det riskfyllt att anställa, en privathushållstjänstesektor som är stängd för nya jobb och en stel ekonomiskstruktur där allt för få nya arbeten tillkommer gör att många människor dömstill ekonomiskt utanförstående.Till dessa faktorer måste läggas förekomsten av förutfattade meningar ommänniskor med annan bakgrund och - inte minst - bristfälliga språkkun-skaper och problem att få utländska examina accepterade i Sverige.Mycket behöver göras för att öppna arbetsmarknaden för de människorsom stängs ute. Dagens situation ger problem både för enskilda och församhället. En skala av åtgärder - allt från förbättrad svenskundervisning, viaflexibel lönesättning och avreglerad arbetsrätt till öppnad tjänstesektor - hörtill det som kan ha effekt. I grunden måste dock en politik för att brytasocialbidragsberoende och nyfattigdom finnas. Den är generell till sin natur.Integrationspolitiken måste vara inriktad på att få enskilda människor att taansvar, utbilda sig och växa. Grunderna för integrationspolitiken måsteläggas om i enlighet med detta.Mer inte mindre individualismAtt människor särbehandlas negativt eller diskrimineras påarbetsmarknaden är oacceptabelt och en kränkning avberörda människor. Det är dock ett problem som vid sidan avlagstiftningen mot diskriminering bara kan bemötas genomökad individualism och opinionsbildning.Alla människor har rätt att ses som individer och bedömas efter sinaerfarenheter, kvalifikationer och ambitioner. Alla avvikelser från detta ärdiskriminering, vare sig den av politiker anses vara positiv eller negativ. Föratt åstadkomma att människor betraktas som enskilda individer oavsettursprung finns i grunden bara en väg, ett tålmodigt och långsiktigtopinionsarbete. Det är i grunden en attitydfråga.Det är sannolikt ekonomiskt rationellt för både myndigheter och mångaföretag att i en allt mer internationaliserad värld och ett allt merinternationaliserat svenskt samhälle ha människor med kännedom om olikaspråk och kulturer anställda. Inte minst borde det vara så därför att enrelativtbetydande del av hemmamarknaden består av människor med olika språkligoch kulturell bakgrund. Dessutom är kunskap om främmande marknadersspråk, attityder och kultur viktig för myndigheter och företag. Språklig ochkulturell kunskap berikar och kan uppfordra till kreativitet och nytänkande.Det är däremot fel att politiskt reducera människor till delar avkvotgrupper eller ovanifrån placera in dem i kollektiv som "invandrare".Detta även om man gör det med aldrig så goda avsikter. Det är alltid fel attkvotera.Det är kontraproduktivt att som regeringen legitimera att människorsursprung - helt skilt från individens förmåga och taget för sig - skulle varaen relevant faktor vid anställning. Kan argumentet användas åt ena hållet kandet också missbrukas åt det andra. Med andra ord, legitimeras ursprungetsom en faktor värd att uppmärksamma kommer detta sannolikt att ske bådegenom öppen positiv och dold negativ särbehandling. Målet måste vara detmotsatta, att ursprung som sådant beaktas så lite som möjligt.Ursprung är inte en egenskap eller en färdighet. Språkkunskap däremot ären färdighet och en relevant kvalitet.Kvotering löser inte problemenKvoteringar för med sig att vissa människor diskriminerasnär deras erfarenheter, kvalifikationer och ambitioner får ståtillbaka för politiskt fastlagda rekryteringsmål som tagitsfram för att gynna andra människor, tillhörande en visspolitiskt definierad grupp.Även om den grupp som avses gynnas av faktiska eller påstådda skäl kanhävdas vara underrepresenterad eller felbehandlad på arbetsmarknaden eller iandra sammanhang, så innebär kvotering inget annat än att ännu ett felbegås. Att människor i den ena mer eller mindre godtyckligt definieradegruppen felbehandlas gör det inte rätt att felbehandla människor i någonannan grupp. Eller, annorlunda uttryckt, om problemet är att en gruppmänniskor felbehandlas kan lösningen knappast vara att felbehandla enannan. Att kvoteringar är diskriminerande är också skälet till att de riskeraratt skapa växande spänningar mellan människor.Regeringens orimligainvandrarbegreppDe flesta svenskar tycker att man är svensk när man ärdelaktig i samhället. Det kan ta , alltberoende på person. Poängen är att det ligger i egna händer.Det är svårare att betraktas som svensk av regeringen. Denräknar - som citatet ovan visar - de som är födda utomlandseller har minst en förälder som är född utomlands sominvandrare.Med den definitionen som utgångspunkt kan regeringen påstå att enfemtedel av landets befolkning har invandrarbakgrund, vilket ger en starktöverdramatiserad bild.Det är bara det att en stor del av människorna i regeringens grupp"invandrare" för det första inte känner sig som invandrare och för det andrainte betraktas som "invandrare" av den övriga befolkningen. Följaktligen kande heller inte diskrimineras av detta skäl.I regeringens nuvarande definition måste nämligen bland många andrakungahuset, landets tiotusentals adoptivbarn, barn till adoptivbarn, barn invandrad förälder och människor från våra grannländer inräknas. Vad harde för intresse av att betraktas som invandrare? Vad har samhället förintresse av att betrakta dem som invandrare?Definitionen bidrar till att hålla människor utanför. En mycket stor del avdem som regeringen definierar som invandrare är i själva verket såintegrerade på arbetsmarknaden och i samhället i stort att det utländskaursprunget är irrelevant för dem själva och omgivningen.Det nuvarande invandrarbegreppet är orimligt och måste avskaffas. Dåräcker det inte att som regeringen byta namn och kalla invandrare för"människor med utländsk bakgrund" istället.Många av dem som omfattas av regeringens indelning i "vi" och "dom"vet inte själva om att de ingår i "dom". De flesta vet det inte för att de intekänner till definitionen, andra för att de inte tänkt på sitt ursprung somannorlunda. Ytterligare andra vill behandlas som alla andra och saknar viljaatt ingå i gruppen "dom".Det krävs en ny syn på integrationspolitiken i . Varje gång manöverger individens rätt att ses just som en individ och börjar laborera medkvotgrupper och indelningar uppstår problem.Samma krav skall ställas på alla svenskar och samma rättigheter skallomfatta alla svenskar.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om grunderna för integrationspolitiken,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om människors rätt att ses som individer ochbedömas efter sina erfarenheter, kvalifikationer och ambitioner,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om regeringens användning av invandrarbegreppet,4. att riskdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att samma krav och rättigheter skall omfatta allasvenskar.Stockholm den 30 september 1999Sten Tolgfors (m)