mot · GN02Kr277 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Kr277av Stafilidis, ()Teater och dans1 InledningKulturfrågorna är kanske de frågor som tydligast genomsyrar allt ochpåverkar oss alla. Vi kan vara eniga om mycket och om vilken kraftkulturen faktiskt är, men vi ser på kultur med olika ögon och påverkasalla olika av det vi ser. Varje människas upplevelse är unik ochindividuell, även om den äger rum tillsammans med andra människor.Att skapa är en styrka som varje människa besitter. En styrka som oftafungerar som en förlösande, kreativ kraft. Trots att vi alla värnar omupplevelsen så är det inte alla som värnar om att upplevelsen ska kommaalla till del. Vi har helt enkelt olika kultursyn.2 Pluralism och jämlikhetVänsterpartiet står för pluralism och jämlikhet. Pluralismen står för ettvidgat utövande, deltagande och jämlikheten som gör konstformernatillgängliga för alla, utifrån den enskilda personens behov och oavsettplånbokens tjocklek. Pluralism handlar både om människorna som ska tadel av det kulturarbetarna har skapat och om att värna de som skaparkulturen, kulturarbetarna. Den handlar om det professionella skapandetoch det egna skapandet. Det är detta som ger möjligheter och utrymmeför konsten. Kulturen har sprängt gränser och skapat mötenmellan människor, mellan länder och kontinenter. Kulturen är den näringoch växtkraft som samhället behöver för det goda livets bestånd ochutveckling.Kulturen ger oss inte bara möjlighet att nyttja vår yttrandefrihet utan äräven en plattform för jämställdhet och tolerans. Ett genusperspektiv är avgrundläggande betydelse, eftersom kvinnors och mäns villkor ska vara likainför konsten. Att värna kulturen är att värna människors rätt att fritt skapaoch människors rätt att ta del av det som skapats. värnarkonstarternas egenvärde, deras värde som uttrycksform och förmedlare, ikommunikation mellan människor och i olika tidsperspektiv. Konstarternasegenvärde är det överlägsna argumentet som också berättigar riktadesatsningar.Samhället måste stå för de verktyg och den infrastruktur som krävs för attalla människor ska ha tillgång till kultur - som upplevelse och som aktivtdeltagande och skapande. Kulturupplevelser får människor att fylla på medny energi. Det ger också utlopp för energi och känslor som annars kanvändas inåt, i passivitet, eller utåt i destruktivitet. Konstarterna har ettegenvärde och går aldrig att värdera i pengar. Det är därför viktigt att påpekaatt konstarterna måste stå fria från ekonomiska bindningar i form avsponsorsavtal som inkräktar på den konstnärliga friheten.Inom teater och dans behövs det således dels en struktur av institutioner,fria grupper, gästspelsscener och repetitionslokaler. Det är samhällets sak attse till att dessa grundläggande förutsättningar finns. Alla människor ska hasamma tillgång att utnyttja denna struktur och dessa verktyg. För mångamänniskor är det inte någon självklarhet att få erfara eller delta i enkulturupplevelse. Därför menar vi att tillgängligheten på alla sätt måsteunderlättas, med bl.a. uppsökande verksamhet. Det är vår innebörd i detkulturpolitiska mål som lyder: Verka för att alla får möjlighet till delaktigheti kulturlivet och till kulturupplevelser samt till eget skapande.Kulturen har fått ökade anslag i statens budget . Påslagetsvarar dock inte mot ökade kostnader och inkomstminskningar i andrasektorer som i sin tur påverkar kulturen och är förutsättningar för att den skanå ut. Vad gäller teater och dans specifikt är det egentligen baranationalscenerna som fått rimliga påslag i förhållande tillkostnadsutvecklingen. De som förlorat och inte fått någon kompensation förbl.a. kostnadsutvecklingen är främst de fria grupperna. Verksamheten inomkulturområdet är i grunden tvärsektoriell, vilket innebär att en rad olikasatsningar inom och utanför statens budget påverkar möjligheten att leva upptill de kulturpolitiska målen. Medel inom arbetsmarknadsområdet spelar enväsentlig roll; även nedskärningarna inom kommuner och landsting har haftmycket stor betydelse för kulturens livsbetingelser. När skolorna inte har rådatt köpa teater- och dansföreställningar då har skådespelarna och dansarnainte råd att vara kulturarbetare, vilket i sin tur leder till att barnen fårännumindre tillgång till dans och teater. Här föreslår vi att man genomfören omfördelning till stöd för skådespelare och dansare.3 AnslagsfördelningFördelningen av anslagen till teater och dans administreras och bedömsav . Enbart nationalscenerna , Operan ochRiksteatern får sina anslag direkt från . Anslagetdestineras således till såväl institutionerna som till de fria grupperna.Även de s.k. centrumbildningarna får sitt bidrag över detta anslag.Kulturrådet har en stor makt över och ett enormt ansvar för att de statligamedlen fördelas på ett rättvist sätt. Vi vill dock påpeka att Kulturrådetsanslagsnivå bygger på en utredning . Enligt förordningen omstatsbidrag till regional kulturverksamhet (SFS 1996:1598) skallstatsbidragens storlek bestämmas utifrån kostnaden för verksamheten. EnligtVänsterpartiet bör bidragen i enlighet med riksdagsbeslut fördelas så attkulturinstitutionerna och de fria grupperna får bidraget uppräknat medlönekostnadsindex. har frågan kring skådespelarnaslöner med all rätt aktualiserats, samma krav är även berättigade för dansare.Klart är också att de anslag som tilldelas teater och dans i huvudsak går tillnationalscenerna och institutionerna. Denna snedfördelning medför bl.a. attde fria gruppernas ekonomi urholkas och möjligheterna i det fortsattakonstnärliga utövandet begränsas. vill därför ha enkonsekvensanalys när det gäller effekterna av att medelstilldelningen inteföljer den faktiska kostnadsutvecklingen och en utvärdering av hur anslagensstorlek svarar mot den verksamhet som bedrivs på resp. teater- ochdansinstitutioner och i de fria grupperna. Med detta vill vi komma bort fråndiskussionen om pengar och istället få underlag till en diskussion om vadsom ska göras med pengarna, d.v.s. få en fördjupad kulturpolitisk diskussion.Detta ges regeringen till känna.4 NationalscenernaVäl fungerande institutioner är en förutsättning för det fria skapandet. Vimenar att en målmedveten och lyckad satsning på det fria kulturlivet skafungera som ett komplement. Det föreligger alltså inte någotkonkurrensförhållande mellan institutioner och fria grupper. Detta gällerockså våra nationalscener. Vi har trots allt en vilja vad gäller våra trestora scener. Operan och bör enligt göra fleruppsättningar för barn och ungdom, de ska även bereda större plats fördet smala och experimentella skapandet. Nationalscenerna bör för övrigtha ett speciellt ansvar för att mer offensivt sätta upp nyskriven dramatikoch för att utöka turnéverksamheten.Vad gäller är det glädjande att konstatera att det konceptRiksteatern arbetat efter uppfyller just de krav som vi också vill se uppfylldaav och Operan. Här är givetvis organisationen avgörande. Vi serRiksteatern som en mer flexibel organisation med bredare möjligheter.Det är viktigt att nationalscenerna lever upp till sina mål att vara en motor idet svenska kulturlivet och bredda sitt utbud med små uppsättningar som kanturnera ut i landet. Kravet på beläggning ska inte vara det somstyr nationalscenernas repertoar. Det ska i stället uteslutande vara dekonstnärliga bedömningarna och de slutsatser man kan dra av ett aktivtpublikarbete. Att spela för fullsatta salonger är inget självändamål. Teaternsoch dansens själ är avhängig av konstformernas utveckling.5 Uppföljning av regleringsbrevenI enlighet med budgetprocessen fastställer utgiftsramarna efterförslag från regeringen. Utifrån dessa ramar och andra riksdagsbeslutfastställer regeringen sedan regleringsbreven. Den slutliga tilldelningentill verksamheten blir en fråga mellan regeringen och Kulturrådet.Vänsterpartiet vill betona vikten av att regleringsbreven står i godöverensstämmelse med beslut och ekonomiska tilldelning;alla pengar inom ram bör fördelas. Regeringen bör därför vara skyldig attåterkomma till i de frågor där det förekommer förändringarsom föranleder ändringar i verksamhetens innehåll. Vilket ges regeringentill känna.6 De fria teater- och dansgruppernaUnder senare år har de fria gruppernas ekonomi försämrats drastiskt, deökade kostnaderna har inte följts av ökade intäkter eller ökat ekonomisktstöd. Problemet är, förutom kostnadsutvecklingen för grupperna, attarrangörernas möjligheter att anlita de fria grupperna minskat i hela denkommunala sektorn och inom föreningslivet på grund av den svåraekonomiska situationen. Det är lättare att välja bort kultur än lagregleradverksamhet. Denna högst påtagliga situation har varit en bidragandeorsak till att det skett en märkbar försämring av utbudet inombarnteaterområdet.De statsunderstödda teatergrupperna och ensemblerna minskar antaletproduktioner och i stället ökar de rent kommersiella "produktionsbolagen"sin verksamhet. Dessa kommersiella bolag använder sig av stordrift, fyllerstora salonger, men intresserar sig inte för pedagogiken, samtalet, för- ochefterarbetet. Därför är ett fortsatt stöd till de kvalitetsinriktade friateatergrupperna viktigt. Anslaget till de fria teatergrupperna bör i huvudsakanvändas som årligt verksamhetsbidrag och fördelas till de grupper varsverksamhet bedrivs i enlighet med de kulturpolitiska målen.De fria grupperna har en omfattande och mycket viktig turnéverksamhet. tvingas de använda sina verksamhetsmedel till särskilda turnékostnader,vilket givetvis hotar kvaliteten i verksamheten. Därför bör det övervägas attgrupperna tilldelas särskilt turnéstöd. Vilket ges regeringen till känna. Förattkontinuitet och kvalitet skall kunna utvecklas krävs att staten,landstingen/regionerna och kommunerna sluter 2-3-åriga avtal med de friagrupperna. anser att konstnärerna ska få ägna sig åt denskapande processen, och inte tidsödande arbete med att fylla iansökningshandlingar för att erhålla bidrag. Det är vår självklara uppfattningatt samhället kommer att tjäna på de längre avtalsperioderna. På så vis kankvaliteten stärkas och bibehållas någotsånär jämnt över landet. Vilketriksdagen bör ge regeringen till känna.7 Bidrag till centrumbildningarEn viktig funktion för det icke institutionsbundna kulturlivet, de friateater- och dansgrupperna, fyller Teatercentrum och . Detgör de som samarbetsorgan, informatörer, opinionsbildare ocharbetsförmedlare. Det är således ett mångfacetterat verksamhetsområde.Kulturrådet fördelar resurserna till centrumbildningarna. För att alla delarav ska komma i åtnjutande av ett kulturutbud av hög kvalitet ärdet nödvändigt att lokalt förankrade kulturverksamheter ges möjlighet attfå pengar via centrumbildningarna. värnarcentrumbildningarna och ser dem som garanter för kvalitet samt enomistlig tillgång och resurs för de fria grupperna såväl som förfrilansarna.8 Teater och dans i skolanDet behövs särskilda insatser inom teater och dans för barn ochungdomar. Tanken att alla har rätt att möta, pröva på och delta i olikakulturella verksamheter måste förverkligas. Först när man fått "smaka"på och uppleva olika kulturella verksamheter har man en reell möjlighetatt välja. En av de viktigaste insatser som kan göras för att stödja ochutveckla barns och ungdomars konstnärliga skapande är att utvecklakulturskoletanken. Det är en rättvisefråga och en jämlikhetsfråga att allaoberoende av föräldrarnas samhällsklass och utbildningsnivå skall gesmöjligheter att delta i kulturlivet.Drama och teater borde vara en självklar del i skolans arbete. Detta kan påolika sätt stärka barns och ungdomars utveckling och möjligheter i bl.a.skolarbetet. Att använda drama och teater som pedagogiska redskap gerlångsiktiga resultat, det stärker elevernas förmåga att leva sig in i andramänniskors situation, att förstå och känna. Det egna skapandet i kombinationmed det professionella utbudet öppnar vida horisonter och skapar kreativarum och ett gränslöst tänkande. Samarbetet mellan professionella konstnäreroch skolan skapar fruktsamma mötespunkter och positivaarbetsmarknadspolitiska effekter, d.v.s. fler arbeten till konstnärer. Teater-,drama- och danspedagoger får också ett bredare arbetsfält då efterfrågan påderas kunnande ökar. Därför har ofta hävdat att läroplaner ochskolplaner även bör innehålla kulturpolitiska mål.Att de fria grupperna svarar för över hälften av den teater som spelas förbarn- och ungdomar är allmänt bekant. Tillsammans med institutionernasutbud når föreställningarna drygt hälften av skolans elever. Trots att dansenfått ett uppsving är det mycket färre elever som fått upplevaen dans- än en teaterföreställning. ser det som en självklarhetatt även den resterande halvan elever måste ges samma möjlighet att se ochuppleva professionell teater och dans. En teater- eller dansföreställning per årför alla elever bör vara ett minimum.När kommunerna nu i många fall genomfört mycket stora nedskärningarinnebär det bl.a. att kulturens villkor försämras, på många håll mycketdrastiskt. Barn och ungdomar i förskolan och skolan har mycket begränsadmöjlighet att få möta och uppleva teater och dans och även musik. Det räckerinte med att fria grupper och enskilda konstutövare satsar på denna grupp,om inte skolan och förskolan har råd att använda sig av dem. Då blir det deföräldrar som har intresse och ekonomi som låter sina barn ta del av detbefintliga utbudet. måste därför anslagen för utveckling av barn- ochungdomskultur förstärkas.9 ProjektAtt anslagen för de fria grupperna i stort sett inte följtkostnadsutvecklingen har bidragit till att fler skådespelare och dansareblivit utan arbete. Neddragningarna på institutionerna har även deresulterat i ett ökat antal frilansande konstnärer inom teater och dans.Konsekvensen av det ökade antalet frilansande skådespelare och dansarehar blivit att alltfler tillfälliga konstellationer bildas för olika projekt.Denanslagsdel som har att fördela till olika projekt ärinte tillräcklig i förhållande till antalet projektansökningar. användsäven frigruppsanslaget till projekt, vilket är en orsak till attverksamhetsbidragen inte ökat särskilt mycket, trots att anslaget frånstaten höjts. ser allvarligt på utvecklingen att alltflerordinarie verksamheter tvingas genomföras i form av projekt. Förutomden osäkra arbetssituationen för konstnärerna medförprojektomvandlingen av ordinarie verksamhet att kvalitet och kontinuitetäventyras.Däremot kan projektformen givetvis vara en mycket lyckad form för attutveckla en verksamhet eller framför allt en möjlighet till nyskapande ochgränsöverskridande satsningar, dock inte en form att bygga kontinuerligverksamhet på. Den rådande situationen med verksamhetsbidrag som interäcker till verksamheten har gjort projektanslaget till en omistlig del avfinansieringen av den ordinarie verksamheten. Och vad blir det av allaspännande verksamheter och projekt som inte får statligt stöd? Vänsterpartietvill att regeringen överväger och kommer med förslag på en långsiktig ochhållbar lösning av verksamhetsbidragen och det särskilda projektanslaget.Vilket ges regeringen till känna.10 Nationella uppdrag för teater och dansEtt nationellt uppdrag innebär att erfarenheter och kunskaper av enverksamhet, som haft stor positiv betydelse för en kommun eller region,får spridning nationellt. Ett riktat nationellt uppdrag innebär dessutom enmöjlighet till en tidsbegränsad satsning och utvecklingsfas.Vänsterpartiet ser det som självklart att ett nationellt uppdrag skalltilldelas till både teater- och dansområdet. Dessutom behövs det ettnationellt uppdrag specifikt avsett för barn- och ungdomsteater och dans.Vilket ges regeringen till känna.11 LänsteatrarDen försvagning av arrangörsledet som har kunnat iakttas under senareår på teater- och dansområdet verkar vara bestående. Små orter utan fastlänsteater har fått det allt svårare att ta emot turnerande föreställningaroch konserter. Två län i saknar en länsteater. Vänsterpartiethar tidigare kritiserat regeringen för att och länfortfarande saknar en fast regional teater. Det är med glädje vi nu kankonstatera att det i de båda länen byggs upp sådana. Att dessa nya teatrarbyggs upp i annorlunda former ger staten ett större ansvar för atttillgodose deras speciella behov. Det måste vara möjligt även för dessaatt få del av statliga anslag. anser således att regeringenska följa upp det nu pågående arbetet med att skapa fasta ensembler i debåda länen, för att på så sätt stödja målet för en långsiktighet ochkontinuitet. Vilket ges regeringen till känna.12 RadioteaternEn annan viktig teaterinstitution är radioteatern. Verksamheten vidradioteatern har på ett drastiskt sätt hotats. Anslagen har minskat avsevärtoch diskussioner om nedläggning har förekommit. För bl.a. skådespelareoch regissörer har radioteatern blivit en möjlighet och ett forum förutveckling. För frilansande konstnärer har radioteatern också inneburitarbetstillfällen. Regeringen har i budgetpropositionen för år 2000föreslagit en tilldelning av särskilda medel på tillSveriges Radio för och ytterligare för år 2001.Detta för att stärka mångfald och kvalitet i programutbudet.Vänsterpartiet förutsätter att radioteatern räknas till de prioriteradeområden och den mångfald inom som ska geskvalitetssäkring.13 YttrandefrihetenFenomenet sponsring har ökat inom hela kultursektorn, inteminst inom teater-, dans- och musikområdena. Bristen på ekonomiskamedel tvingar kulturskaparna att söka andra finansieringslösningar. Dettakan i förlängningen skapa större problem i den rent konstnärligaprocessen. Olika bindningar till sponsorer kan indirekt kväva skapandetoch yttrandefriheten. ser det som väldigt angeläget attkulturen även i fortsättningen ska kunna framhäva sin konstnärliga styrkautan bindningar till sponsorer. föreslår därför att regler förkultursponsring arbetas fram för att skydda kulturutövarna och värnayttrandefriheten i det konstnärliga skapandet. Vilket ges regeringen tillkänna.14 Konstnärernas försörjningVänsterpartiet delar regeringens uppfattning att konstnärernas försörjningi största möjliga mån ska baseras på ersättning i direkt anslutning tillutfört arbete. De stödåtgärder som aviseras i propositionen är lovvärdaeftersom kulturarbetarnas ekonomiska villkor successivt har försämratsoch arbetslösheten nu är högre än bland många andra yrkesgrupper.Kulturarbetarna saknar inte arbetsuppgifter, men de har svårt att försörjasig på inkomsten av utfört arbete. En insats som kan göras för kulturen äratt förbättra kommunernas ekonomi. Detta ger möjlighet för skolor,förskolor, äldrevård m.m. att satsa på kultur, vilket är en förutsättning omde kulturella traditionerna skall leva vidare i kommande generationer.Detta är givetvis av mycket stor betydelse, inte minst med tanke på attkultur är en identitetsskapande faktor och en förutsättning fördemokratisk utveckling.De förslag som syftar till att föra över pengar från arbetsmarknadsåtgärderför att skapa riktiga jobb inom kultursektorn, med kulturmålen somövergripande riktlinje, stöds av . Men åtgärder behöver ävenvidtagas vad gäller efterfrågestimulans inom kultursektorn. Ett sätt är somovan anförts att ge den offentliga sektorn ökade möjligheter att köpa teater-och dansföreställningar. vill därför att en utredning omstimulansåtgärder för efterfrågan av kultur tillsätts. Vilket ges regeringentillkänna.15 På jämlika villkorTanken på jämlikhet har som oftast kretsat kring den grupp av människorsom är publik, konsumenterna av kultur i allmänhet, teater och dans isynnerhet. Det som kommit fram i mindre omfattning är behovet av atttillgängliggöra konstarterna för utövande konstnärer med särskildabehov. Det kan handla om en konstnär med ett handikapp. Men det kanockså handla om konstnärer med utländskt ursprung som lever i Sverigeoch förhindras att vara verksamma här p.g.a. språkliga barriärer ellerandra kulturellt betingade faktorer.Förutsättningen för att människor ska komma i åtnjutande av en teater-eller dansföreställning är att de har tillgång till den, fysiskt och ekonomiskt.För många är det inte någon självklarhet att ha den tillgången, att få erfaraeller delta i en kulturupplevelse. Därför menar vi att tillgängligheten på allasätt måste underlättas, i vissa fall med uppsökande verksamhet. Statenskulturpolitik skall stå för den kulturella infrastrukturen och medverka till attkulturen blir tillgänglig för alla och då givetvis i samma utsträckning förbåda könen.I dag vet vi att en övervägande majoritet av publiken till scenerna förteater, dans och klassisk musik är medelålders, väletablerade kvinnor.Statens kulturråd har till uppgift att fördela resurserna på ett rättvist sätt.Ibudgetpropositionen återges statistik som visar hur kulturstöden fördelat sigöver landets olika regioner och mellan olika regioners invånare. Tyvärr kanvi dock ännu inte läsa ut hur de verksamheter de statliga kulturpengarnaresulterar i når ut till respektive kön. anser att sådanstatistik ärnödvändig.Det arbetar många kvinnor i kultursektorn, men de har oftast, precis som isamhället i övrigt, arbetsuppgifter som innebär mindre inflytande och somhar lägre status än männens. De utövande konstnärerna inom teater och dansbestår av en majoritet kvinnor; finner vi en underrepresentation avkvinnor i befattningar som kulturchefer, teaterchefer, ekonomichefer etc.Vänsterpartiet ser det som en viktig jämställdhetsfråga att regeringen tarfram statistik på hur det förhåller sig med befattningarna inom kultursektornur ett jämställdhetsperspektiv. Vilket ges regeringen till känna.Teatern och dansen har ett särskilt ansvar att beskriva och gestalta det nyamångkulturella . menar att det även är viktigt att deninvandrade kulturen visas på teatrar och dansscener i större utsträckning änvad som är fallet och att det även får genomslag på alla kulturensområden. är både svenskt och mångkulturellt. Här har teateroch dans en oerhört viktig ställning, eftersom de är uttrycksformer som inte iförsta hand är beroende av det skrivna eller talade ordet utan talar på ettdirekt sätt till känsla och empati. Att gestalta via uttryck som dans och teaterär på ett förhållandevis jämlikt sätt möjligt för konstnärer med helt olikaspråk och kulturell bakgrund. Styrkan i konsten är att ett verk kan upplevaspå så många olika vis då åskådaren, publiken får tolka och själv känna.16 Utbyte och toleransInternationellt utbyte av teater och dans ger möjlighet till konstnärligbefruktning och inspiration. Vid internationella kulturutbyten fårmänniskor i ett ypperligt tillfälle att uppleva och ta del av teateroch dans som producerats i andra länder. På samma sätt kan den svenskateatern och dansen presenteras för publik i andra länder. Vänsterpartietser det kulturella utbytet som en enormt viktig del i det globalakultursammanhanget och värnandet av utvecklingen inom de olikakonstarterna. Det har också en stor outnyttjad potential att utvecklaförståelsen mellan människor över alla gränser.Kulturens betydelse för att påverka attityder och fördomar är ovärderlig.Likaså är kulturen en källa till förståelse och till bekräftelse av de egnakänslorna och därmed stärker det människorna i deras identitet. Därför är detviktigt att de olika konstarterna i allmänhet och teatern och dansen isynnerhet beskriver samtiden ur olika perspektiv. Särskilt viktigt är det medkulturinsatser som på olika sätt bidrar till öppenhet och tolerans för olikagrupper. Här har det svenska kulturlivet även ett ansvar gentemot människori andra länder där man på olika sätt förtrycker sin befolkning eller vissaminoriteter och bryter mot konventionen om de mänskliga rättigheterna. Detkan handla om situationen för ursprungsfolk, för kvinnor, barn,handikappade, homo-, bisexuella, transpersoner, flyktingar etc. kananvända sådana kulturaktiviteter som ett aktivt verktyg i biståndsarbetet föratt stärka demokratiseringen och respekten för de mänskliga rättigheterna.Vänsterpartiet anser att på olika sätt ska stödja det kulturella utbytetför en tolerantare värld genom att i EU och FN arbeta för ökat internationelltkulturutbyte.