mot · GN02Fi207 · 1999-10-05 00:00:00 — Utan positivtbesked från Socialdemokraterna kommer EMU-frågan att utvecklas till enminst lika stor och långvarig politisk varböld som energipolitiken varit förSverige under , men med skillnaden att räntan på medborgarnas villalånoch växelkursen för företag som de arbetar i kommer att påverkasav politikens svängningar. Samma ränta för alla?Talar inte det faktum att har en högkonjunktur för attdet landet istället för ECB:s ränta hade behövt en egennationell räntepolitik som medgivit högre räntor, som hadekunnat kyla av den irländska ekonomin? Att hade enstark konjunktur uppmärksammades av flera länder och avECB:s föregångare på ett tidigt stadium när EMU bildades.Därför uppmanades att gå in i till en starkareväxelkurs och på så sätt dämpa tillväxten. Det gjorde inteirländarna, utan de bedömde - och valde med öppna ögon -att i längre perspektiv den då rådande växelkursen skullevara mer gynnsam för , och att det var värt att därför tadet kortsiktiga överhettningsproblemet. Fallet ärsålunda inte något intressant exempel på frågan om engemensam ränta i ett område med olika tillväxt och inflation,utan mera intressant som ett exempel på den flexibilitet somett land kan mötas av vid förhandlingen om inträdeskursen iEMU. De andra länderna hade kunnat insistera på en starkareingående valutakurs för t ex - vilket hade gynnat deandra tio länderna - men de avstod från detta. Ett land somSverige förhandlar inte med motståndare utan med partners.I ett längre perspektiv - säg en full konjunkturcykel -kan man utgå från att de i EMU ingående länderna får en alltmerasamvarierande konjunktur. Därmed mildras successivt problemet med attländer och regioner alltid befinner sig i litet olika faser i konjunkturen.För att komma till rätta med en överhettad ekonomi inom ett område medgemensam valuta, som EMU-länderna, finns det ett alternativt instrument,nämligen finanspolitiken. Vad t ex kan göra är att höjaskatterna, eller sänka offentliga utgifter, precis på samma sätt som länder harskött konjunkturpolitik . (Sänkta arbetsgivaravgifter ikombination med höjd moms blir en s k intern devalvering.) Om man avvisarfinanspolitiken som ett instrument, och vill att genom sinräntepolitik skall sköta all stabiliseringspolitik, är den inneboende logikenattman anser att vi i t ex behöver dagens oberoende riksbank för attskydda oss mot landets egen regering och riksdagsmajoritets potentielltoförståndiga finanspolitik.Om man alltid skulle sträva efter en växelkurs som passar perfekt förhögtillväxtområden och en annan valuta och växelkurs för lågtillväxt-områden bjuder logiken också att vi i skulle ha en särskildväxelkurs och valuta för storstäderna, universitetsorterna, och några andraväxande regioner, och en annan växelkurs och valuta för övrigalandet. Alla inser att detta vore tokigt. Påpekandet illustrerar emellertid i ett land har en gemensam valuta, men att olika regioner inom områdetför den skull inte nödvändigtvis har olika, regionala valutaregimer. Tajmningen av medlemskapet: En nykronkris med EMU?EMU-skeptiker kopplar ibland ihop EMU-frågan med riskenför en kommande överhettning av ekonomin. Detta röregentligen inte frågan om bör gå med i , utanfrågan om den lämpligaste tidpunkten för inträde.Spörsmålet om den optimala tidpunkten för ERM-och EMU-inträde är naturligtvis också det en beaktansvärd,om än mindre, fråga än EMU-medlemskapet.En första praktisk synpunkt är att frågan verkar för tidigt väckt. Med detbristfälliga politiska och praktiska förberedelsearbete som regeringen gjortkan knappast bli full medlem i förrän tidigast i mitten av år2003. (Det är sannolikt att inte behöver vara med i utanatt kravet är en någorlunda stabil real växelkurs - 12 till18 månader. )Även om man delar oron för att en överhettning kan stå för dörren, finnsandra sätt att kyla av ekonomin: För det första, genom en stram finanspolitik.För det andra, genom en starkare krona: Exportföretagens vinster ochvolymer minskar, importen blir billigare, utlandslånen dyrare och därmedutrymmet för finanspolitisk expansion mindre. Detta kan inträffa, särskiltmed dagens tilltagande förväntningar på marknaden om snabba, storaräntehöjningar.Avslutning: EMU är intebara bra för företagen utanockså för bra för barn ochgamlaEtt försök att glida undan ett ställningstagande i EMU-fråganär det till synes triviala konstaterandet att Sverigenaturligtvis inte bör motsätta sig att andra länder fullföljersina planer på en monetär union. Innebörden dock intetrivial: skulle alltså som politiskt mål ha att åkasnålskjuts på andra länders ansträngningar och risktagandenär det gäller att utforma och delta i internationelltekonomiskt samarbete. Tänk om , ,och agerat på det sättet. Då hadevarken eller EEC någonsin kommit tillstånd, och hade inte EG och den inremarknaden utvecklats. hade varit splittrat,ekonomiskt och politiskt. Specialisering, internationellarbetsfördelning och årtiondens stora vinster avinomeuropeisk handel hade aldrig uppstått, löntagarna hadehaft lägre inkomster och konsumenterna färre varor ochtjänster att välja mellan. Ingenting är helt riskfritt här ivärlden, allra minst internationellt ekonomiskt samarbete.Men det innebär inte att man inte skall försöka.Ett svenskt deltagande i eurosamarbetet leder med stor sannolikhet till atttillväxten och därmed sysselsättningen blir högre än vad den skulle bli om vistannar utanför. Det finns en föreställning om att eurosamarbetet är ettkapitalismens påfund: "Ett direktörernas ". Ingenting kunde vara merafelaktigt.Om vi ska få resurser som gör det lättare att ta hand om barn och gamla,bra barnomsorg och bra äldreomsorg, måste vi ha en stark ekonomi. Det fårvi genom hög sysselsättning och god tillväxt i den privata sektorn. Det är denprivata sektorn som är skattebasen. Med en stark privat sektor, ett näringslivsom växer, får vi resurser som ger förutsättningar för bra barnomsorg, braäldreomsorg, bra sjukvård. Då skapar vi också bättre förutsättningar förjämställdhet mellan män och kvinnor.Med några få undantag är ansvarskännande politiker och ekonomiskabedömare ense om att man - med eller utan EMU - bör eftersträva låginflation, låga räntor, stabil valuta, lågt budgetunderskott och lägrestatsskuld. har närmat sig dessa ekonomisk-politiska mål, inte utanviss möda. Det kan varje medborgare intyga som sett sina barnbidrag ochsjukpenning minska, och sin fastighetsskatt och inkomstskatt öka.När vi väl nått fram till detta etappmål vore det opraktiskt att inte också drafördelarna av dessa uppoffringar och inkassera dem som lägre räntor, merinvesteringar, fler jobb och mindre osäkerhet om priserna för export ochimport, genom att fortsätta en ansvarsfull ekonomisk politik och dessutomdelta i valutaunionen.EMU-motståndare försöker ofta framställa EMU som orsaken till ned-dragningar i de offentliga utgifterna, och att om vi bara ställer oss utanförkan verksamheten i den offentliga sektorn och bidragen öka mycket mer.Detta är givetvis inte möjligt. Genom att använda vad som för de flesta ärfrämmande uttryck som "konvergenskrav" och "penningpolitik" kan mandölja det vanliga sunda förnuft som varje husmor har, nämligen att man ilängden inte kan göra av med mer pengar än man tjänar in. fårsämre, inte bättre möjligheter att betala barnbidrag och bedriva äldreomsorg,ifall vi står utanför.Det ligger i intresse att EMU och den nya , ,snabbt lyckas etablera ett gott rykte och trovärdighet. Det bästa bidragetSverige kan ge till en lyckosam monetär union är inte att sitta på läktaren ochtitta på när andra i försöker undvika att göra penningpolitiskamisstag, utan att gå ned på planen, deltaga, och ge vårt bidrag i utformningenav penningpolitiken och ECB:s arbetsformer.Såväl vår utrikeshandel som EU:s östutvidgning, är av central ekonomiskoch politisk betydelse för framtid. Om EMU skulle få problemframöver - trots den goda starten - skulle det vara negativt förefterfrågan på svensk export från Euroland, men också negativt för ansökar-länderna och processen med EU:s östutvidgning. Den processen skulleförsenas om EMU får problem. Ett ökat välstånd och en långsiktig stabilitetpå andra sidan främjas av att EMU och den nya centralbankensnabbt allmänt uppfattas som en legitim och kompetent bevakare av låginflation och goda offentliga finanser. EMU och den nya centralbankensansträngningar på den punkten skulle underlättas väsentligt om Sverigeskulle deklarera sin avsikt att gå med i . En sådan avsiktsförklaring ärsannolikt det enskilt viktigaste bidraget vi som nation kan ge till vår egen ochEuropas ekonomiska stabilitet.Eurosamarbetet och den europeiskacentralbanken argument som riktats mot den europeiskapenningpolitiken och den () äratt den är odemokratisk. Med detta avser kritikerna att detinte finns någon politisk detaljstyrning av den europeiskapenningpolitiken. Detta är en del av diskussionen omhuruvida självständiga centralbanker är "demokratiska" ellerej.ECB ska enligt sin instruktion eftersträva prisstabilitet. Det åligger bankenatt själv närmare definiera vad prisstabilitet innebär. ECB har definieratprisstabilitet som ett medelfristigt mål att prisutvecklingen enligt detharmoniserade konsumentprisindexet (HICP) ska ligga under 2 procent.ECB ska därutöver, utan att åsidosätta prisstabiliteten stödja den allmännaekonomiska politiken inom EU, dvs "...främja en harmonisk och väl avvägdutveckling av den ekonomiska verksamheten..."ECB har en hög grad av självständighet. För att markera denna råder ettdubbelt instruktionsförbud. ECB:s ledning får inte ta emot instruktioner frånt.ex. kommissionen eller från regeringar. Dessa får inte heller geinstruktioner till ECB. Direktionens sex ledamöter väljs i princip för åtta årmed överlappande mandatperioder. De får inte väljas om. Direktionen utgörtillsammans med de - elva - centralbankscheferna, som har femårigamandatperioder, det s.k. som fattar de penningpolitiska besluten.Det s.k. allmänna rådet som - förutom - även omfattar ,, och centralbankschefer har meraallmänna, rådgivande uppgifter och utformar inte penningpolitiken.Det har funnits en stark tendens i de utveckladeekonomierna att ge centralbankerna större självständighet. Argumentet harvarit att om penningpolitiken är starkt politiskt styrd riskerar den över tidenatt bli för expansiv. Med den långa tid det tar innan en penningpolitisk åtgärdfår effekter finns en latent risk att en regering bedriver en alltförexpansiv penningpolitik, t.ex. inför ett val. De negativa effekterna i form avhögre inflation kommer först senare, kanske efter valet.Därför har rekommendationen blivit att ge större själv-ständighet när det gäller den praktiska dag-för-dag-utformningen av penning-politiken. Det är inte målet för penningpolitiken, låg inflation, som förändratsutan sättet att uppnå målet. En självständig riksbank kan sikta mot låginflation utan att beakta de dagsaktuella politiska svängningarna. Det finnsockså empiriska belägg för att länder med självständiga centralbanker harlägre inflation.Idén med självständiga centralbanker är i princip samma tanke som liggerbakom att vi har ett självständigt rättsväsende, domstolar som dömer utan attta politiska hänsyn. Domstolarna verkar inom lagarna, som är stiftade avpolitiker, utan att ta ovidkommande hänsyn. På samma sätt ska ensjälvständig riksbank verka för det mål och inom de ramar som politikernaställt upp. Det är därför inget odemokratiskt i en självständig centralbank.Däremot ställer detta krav på det politiska systemet att tydligt formulera deregler som ska verka inom.Det har uppstått en debatt om den europeiska , ECB:s,demokratiska förankring. Ett sätt att se det är att hävda att eftersom allaingående länder i demokratisk ordning har accepterat är ECBper definition demokratiskt. Även om detta i och för sig är sant är det dockfullt legitimt att diskutera ECB:s roll, öppenhet och redovisning gentemot depoliska organen.Det finns olika kontroller av ECB:s verksamhet.Formaliserade kontroller finns genom att ECB ska avge en årlig rapportom penningpolitiken till rådet, kommissionen och Europaparlamentet.Parlamentet kan hålla en debatt på basis av rapporten. ECB-ordföranden ochmedlemmar av direktionen kan vidare höras i utskottsutfrågningar. ECB-ordföranden kommer att uppträda inför parlamentet . ECBska avge rapport om verksamheten varje kvartal men har beslutat utgemånatliga rapporter.Vidare kan ordföranden i (EU:s ekonomi- och finansministrar)och en ledamot av kommissionen delta i möten, dock utanrösträtt. ordförande har förslagsrätt.En mera indirekt form av påverkan är att enligt fårEcofinrådet ingå avtal om växelkurssystem med tredje land. När euron flyterkan Ecofin utarbeta allmänna riktlinjer för valutapolitiken vilket kan sättagränser för vilken penningpolitik ECB kan driva.En annan och kanske inte mindre viktigt kontroll av ECB:s verksamhet ärden "övervakning" som marknadsaktörer och massmedia utövar. Även ombankens direktion är förbjuden att motta instruktioner utifrån verkar bankenändå inte i ett lufttomt rum. Den allmänna debatten, i vilken ocksåföreträdare för banken deltar, kräver att bankens ledning har klartför sig på vilken grund besluten är fattade.Det var därför i sig inget märkligt när förre finansminister,, hade åsikter om penningpolitiken. Det anmärkningsvärdavar att han föreföll tro att ändringar i penningpolitiken skulle lösa problemsom snarare hade att göra med att den europeiska arbetsmarknaden intefungerade bra.Behövs det då förändringar i granskningen av ECB? Skulle viljaha det annorlunda om vi vore medlemmar?ECB har i praktiken en mera självständig ställning än de nationellacentralbankerna. Men den verkar inte i ett vacuum. får enstarkare ställning i och med Amsterdamfördraget och då blir också dessgranskning av ECB viktigare. Denna granskning bör dock inte ta sig sådanaformer att man ska votera om penningpolitiken. Det skulle rimligen vara ettbrott mot instruktionsförbudet.Den viktiga effekten är snarare att ECB-ledningens uppträdande införparlamentet och parlamentets granskning av penningpolitiken stimulerar tilldebatt om hur penningpolitiken förts och förs. Det finns därför knappastanledning för att nu ta ställning till detaljer i hur dennagranskning bör ske . Man kan dock konstatera att en ökadöppenhet krävs. En tydligare definition av det penningpolitiska målet - somnu utgörs av både ett penningmängdsmål och ett inflationsmål - är önskvärd.Redogörelser i form av inflationsrapporter och ett offentliggörande avdirektionens protokoll skulle också öka möjligheten till insyn.Demokratisk kontroll av RiksbankenI allt väsentligt kommer fortfarande granskningen av deneuropeiska penningpolitiken att vara en nationell fråga. Detär därför viktigt hur granskningen av penningpolitiken sker iSverige. Även här har de kritiker fel som menar attRiksbankens ställning skulle vara odemokratisk. Politikernahar delegerat frågan om hur penningpolitiken ska utformas idetalj till ledning.Riksbanksfullmäktige, som utses av , väljer ut ledamöterna iRiksbankens direktion.Riksbanksfullmäktiges ordförande och vice ordförande har närvaro- ochyttranderätt vid direktionens sammanträden. Vidare ska tvågånger avge skriftliga redogörelser för penningpolitiken till riksdagen.På basis av dessa och kvartalsvisa inflationsrapporter kanriksbankschefen utfrågas vid öppna eller slutna utskottsutfrågningar.En nyhet är att finansutskottet i efterhandkommer att granska penningpolitiken i ett särskilt yttrande. Denna är dockinte föremål för traditionell riksdagsbehandling. hardiskuterat denna fråga när propositionen om ställning riksdags-behandlades:En ordning som förskriver formell riksdagsbehandling inbjuder då tillöverträdelser av instruktionsförbudet och riskerar att skapa oklarhet omRiksbankens faktiska självständighet och därmed dess trovärdighet vadgäller inflationsmålet. saknar inte möjlighet att i andrasammanhang kommentera verksamhet.Finansutskottets yttrande blir därmed en meningsyttring ompenningpolitiken. Vilken tyngd denna får är självfalletberoende av bärkraften i dess argument.Vid ett svenskt medlemskap i skulle således den svenska riksdagenpå detta sätt kunna granska hur ECB bedrivit penningpolitiken. Den svenskeriksbankschefen vore då med i och deltog i diskussionerna ochbesluten om den europeiska penningpolitiken. utfrågningarav riksbankschefen och utskottets granskning av penningpolitiken skulle dåavse ECB:s penningpolitik. Svenska politiker skulle få en direkt insyn i hurECB:s penningpolitik utformas. Det vore också med all sannolikhet möjligtatt få medlemmar av ECB:s direktion att ställa upp inför finansutskottet.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att avser att gå med i ,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en nationell övergångsplan,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en folkomröstning om EMU.Stockholm den 4 oktober 1999Karin ()()()