mot · GN02Fö28 · 1999-12-10 00:00:00 — Det kan inte uteslutas att detta har sin grund i att det finns förfå kvinnor inom försvaret.Ett införande av en könsneutral värnplikt skulle bidra till en kompetens-höjning inom totalförsvaret och bidra till en ökad jämställdhet. Detär också glädjande att värnplikstrådet, civilpliktsrådet och FM nu instämmeri vårt krav om könsneutral värnplikt.4.3 Regeringen måste öppet redovisa effekterna av sina förslagNedläggandet av ett betydande antal krigsförband innebär att flera tio-tusentals värnpliktiga som utbildats eller sombefinner sig under grundutbildning innevarande budgetår blir övertaliga.Vill man undvika att t ex 22-åringar placeras i personalreserv kan man tapersonalen ur bataljoner i utgående förband och överföra dem tillbataljoner i andra förband och därmed minska grundutbildningen viddessa de närmaste åren.Sammantaget betyder indragningarna av krigsförband en temporär ochmycket kraftig minskning av medelåldern i våra fältförband, men det hadenaturligtvis både av hänsyn till den enskilde och av hänsyn till ekonominvarit bättre om denna neddragning gjorts tidigare, vilket Folkpartietföreslagit. Ett minimikrav är att får en redovisning av hur mångavärnpliktiga ur olika åldersklasser som blir "övertaliga".Vad gäller yrkesofficerare blir neddragningarna relativt sett mindre änminskningen av krigsorganisationen. Det betyder en större officerstäthet,vilket bland annat motiveras med önskemålet att organisationen ska kunnautökas vid behov. Om materiel kan anskaffas går det att snabbt sätta upp nyakrigsförband genom att ta ett antal officerare ur andra förband och förlängatjänstgöringstiden för redan utbildade värnpliktiga.4.4 Personalförsörjning - reservofficerareVi vill särskilt peka på behovet av redovisning av den framtidaomfattningen och användningen av reservofficersinstrumentet. Dettainstrument har mycket stora fördelar. Det ger försvaret tillgång tillbefälskompetens genom personer som i sin civila gärning dessutom harkompetenser som försvaret knappast annars skulle få tillgång till.Beträffande till exempel avancerade informationssystem - underhåll,drift, utveckling m m - finns inte tillräckligt av kompetens inomFörsvarsmakten, varför möjligheten att hämta kompetens utifrån måsteutvecklas. En ung IT-specialist lockas inte av försvaretsekonomiska ersättningar utan snarare av en utvecklande tjänstgöring ochallmän försvarsvilja.För att erhålla de bästa specialisterna bör reservofficerssystemetreformeras, så att lämpliga personer tidigt kan knytas till Försvarsmaktenmed högskolestipendier och en sluttjänstställning som (motsvarande)överstelöjtnant eller överste. Exempel finns från Väg- och Vatten-byggnadskåren i och National Guard i . Detta blir relativt änviktigare när de avkortade krigsplaceringstiderna för värnpliktiga gör attkrigsförbanden mindre än tidigare får del av den erfarenhet och yrkes-kompetens som de något äldre värnpliktiga kunde bidrag med.Det kan i vissa avseenden ligga fördelar i att ha en kraftigt "föryngrad"värnpliktsuppsättning, men i andra avseenden är det sannolikt till nackdel förförbanden att till helt dominerande del bestå av mycket unga med relativtliten erfarenhet av yrkesarbete. bör få så pass utförligaredovisningar av hur många värnpliktiga och reservofficerare som "blir över"i den nya organisationen att det blir möjligt att bedöma behovet avnyutbildning i närtid och personalstruktur år för år . Kostnaden för avveckling av övertalig personal bör redovisasså tidigt som möjligt.4.5 IsbrytarpersonalFörslaget att ersätta de cirka 100 sjöofficerare som tjänstgör ombord påisbrytarna med civil personal bör utredas ytterligare mot bakgrund avbehov av sjögående marin personal i ett anpassningsläge.Personalförsörjningen inom försvaret är av avgörande betydelse förtrovärdigheten i ett anpassningsförsvar. Tjänstgöringsplatser bör därförbehållas för Försvarsmaktens personal inom t ex isbrytare och sjömätare.Kopplingen mellan handelsflottan och örlogsflottan bör utvecklas.Isbrytning är ett lämpligt område för detta. Statens sammanlagdarationaliseringsvinster på en ombemanning kan också ifrågasättas, varförvi önskar en fördjupad redovisning av frågan.5 Försvarets organisation5.1 GrundorganisationPropositionens förslag till neddragning av Försvarsmaktens grund-organisation är i princip riktigt till sin omfattning. Därmed anpassasdenna till en ny och minskad krigsorganisation. Vi anser emellertid attförslagen till förändringar av grundorganisationen i högre grad tycks haanpassats till allmänpolitiska önskemål hos de två partier som står bakomuppgörelsen än till rimliga försvarspolitiska bedömningar. Liksom vid 96års försvarsbeslut riskerar detta att leda till mindre effektiva och merkostsamma lösningar på . Flera av de förslag som redovisasvisar på det uppenbart olyckliga i flera av de beslut som samma partiertog försvarsbeslut. Partitaktisk hänsyn har här kostat försvaretoch därmed skattebetalarna stora summor utan att vår försvarsförmågaförbättrats.Vid åtskilliga tidigare försvarsbeslut har ovilja att anpassa såväl krigs- somgrundorganisationen gjort att kostnaderna för driften kommit att inkräkta påsatsningar inom materielområdet. Vidare inskränktes repövningar på ett sättsom allvarligt äventyrade förbandens krigsduglighet. 1970- och 80-talenkännetecknades av ökande obalanser inom försvaret. Många förband hade såstora brister ifråga om materiel och utbildning att de knappast hade kunnatfungera. kritiserade denna inriktning av iförsta hand armén och förordade en mindre organisation med högre kvalitetifråga om materiel och utbildning.Också de förändringar som gjorts av grundorganisationen under senare århar kännetecknats av svagt kostnadsmedvetande. Försvaret är en till hundraprocent statligt styrd verksamhet. Regering och riksdag borde vara angelägnaom att på detta område vara förebild ifråga om rationellt användande avskattepengar. Staten ställer krav på att landsting och kommuner i sinaverksamheter skall hushålla väl med skattemedel för att få ut mesta möjligakvalitet i t ex skola och omsorg. Staten skulle sannolikt reagera om landstingoch kommuner byggde nya sjukhus och skolor för att strax efter lägga neddem.1992 års försvarsbeslut innebar för arméns del en minskning från 18 till 16brigader, vilket på sina håll förklarades vara "smärtgränsen". Det stod dockhelt klart att ett vidmakthållande av dessa 16 brigader skulle förutsätta ökadeframtida försvarsanslag, som praktiskt taget alla andra länderpåtagligt minskade sina satsningar på försvaret. Andra partier änmoderaterna förordade i utredningsarbetet inför försvarsbeslutet ett lägreantal brigader, t ex 12. års försvarsbeslut förslog ÖB en nedgångtill 12 brigader, som dock av försvarsminister ökades till 13.Redan efter några månader framgick också att försvarsbeslut varunderfinansierat.Det var inte svårt att göra prognosen att sannolikheten för enframtida neddragning till under 16 brigader var stor eller mycket stor. Trotsdetta innebar beslutet miljardinvesteringar i , , ochKristinehamn för att flytta samman förband. Detta var investeringar somrelativt den tidigare lokaliseringen skulle vara lönsamma . Men baraunder förutsättning att vi långsiktigt skulle ha kvar en krigsorganisation på16 brigader. Det går nämligen inte att motivera för skattebetalare att satsa pånya lokaler som behovet av lokaler förväntas minska.Propositionen innebär att brigaderna på de fyra nämnda orterna nu läggs ned.1996 beslöt statsmakterna att lägga ned F 15 i och att behålla F10 i . Efter beslutet ingångsattes ett mycket omfattande byggnads-arbete vid . Samtliga övriga flottiljer hade i samband med att de fåttViggen försetts med nya verkstäder och nya hangarer, medan i principhade kvar sina lokaler från . De kraftfulla investeringarnapå vore motiverade om man var övertygad om att försvaret långsiktigtbehövde sex flottiljer.Men att bygga ut också en sjätte flottilj med högmoderna lokaler omantalet flottiljer strax därefter skulle minska till fem eller färre vore svårtattmotivera. Investeringarna i , som knappast kan sägas haredovisats fullt ut inför före beslutet , pågår för fullt närförslaget om nedläggning av kommer. I sak är det misshushållning medskattepengar, och det är alltså extra allvarligt att staten förfar på detta sättinom en verksamhet den själv helt kan styra.Propositionens förslag till ny grundorganisation utgår från vissa ställnings-taganden beträffande krigsorganisation, omsättningstider (s k förbands-omsättning). Värnpliktiga kommer att vara krigsplacerade i brigader baraungefär hälften så länge som , då man haft en förbandsomsättning . är kritiskt mot den valda lösningen, dåsatsningar på materiell förnyelse åter kommer kraftigt i kläm.Förslaget till grundorganisation ska ses som ett "paket". ärsjälvfallet medvetet om att den linje vi förordar ifråga om värnplikts-utnyttjande, där man utgår från principen att inte utbilda fler än som behövsför att rationellt omsätta personalen, innebär behov av färre årligautbildningsplatser. Skulle statsmakterna godta denna senare inriktning krävsnaturligtvis att såväl Försvarsmakten som den politiska nivån i detaljgranskar hur en sådan utbildningsorganisation ska utformas på meständamålsenliga sätt.Det är naturligtvis möjligt att diskutera avvägningar mellan två eller fleraorter för en viss verksamhet. På samma sätt som väl i praktiskt taget allafrågor som avgörs i har man att väga olika faktorer för och emot.Mycket ofta har då att väga in både kortsiktiga och långsiktigaeffekter, ekonomi, miljö, internationella förhållanden, rättssäkerhet,regionalpolitik, hänsyn till barn och mycket annat. Ifråga om militäraförband finns faktorer som landsdelens strategiska läge, förbandets närhet tillskjutfält, bullerförhållanden, behov av vinterutbildning, befälsläge,rekryteringskraft, samövningsmöjligheter, gjorda investeringar respektivekvarstående investeringsbehov, närrekrytering av värnpliktiga, värnplikts-resor, värnpliktssociala förhållanden, arbetsmarknadsläge, civilt alternativ-användningsvärde av mark och byggnader.Vissa grundläggande principer borde behandlas innan man går in i denkonkreta behandlingen förband för förband. På fyra punkter tycks det somom propositionen och den arbetsgrupp som förberett förslaget inte gjortprincipiella bedömningar innan man gått in i avvägningsprocessen. Avvägningen mellan kortsiktiga och långsiktiga effekter5.1.1 SamövningsbehovVad gäller möjligheterna till samövning innebär propositionen något avett paradigmskifte. Under de senaste försvarsbeslutet har behovet av närasamövning "i garnison" understrukits allt tydligare. I t ex Finlandeftersträvar man att redan under grundutbildningen ha sammanhållenutbildning för infanteri, artilleri, underhåll etc. Det är viktigt inte bara förde värnpliktiga att lära känna de olika funktioner som behöver samverkai det färdiga krigsförbandet.Ännu viktigare är kanske att om officerare från olika truppslag finns näravarandra så skapas en förståelse för varandras problem och möjligheter.Infanterister och pansarfolk lär sig mer om vad som krävs för att artillerietska få bästa möjligheter att ge understöd. Man lär vilka enheter i brigadensom hämmas mest i en viss terrängtyp. Man kan tillsammans finna synergi-effekter genom att ett truppslag vidtar åtgärder som underlättar nästa steg förenheter ur ett annat truppslag.Boden är den enda garnisonsort inom armén där man haft tillgång tillnästan alla truppslag, genom att där funnits infanteri-pansar, artilleri,luftvärn, ingenjörstrupper, signaltrupper och arméflyg. Det enda som saknatshar varit ett trängförband. Men redan att ha samverkan mellan infanteri-pansar och ett eller två andra truppslag har ansetts ha ett stort värde. Införförsvarsbeslutet fanns, utöver , sådan samverkan "i garnison" påföljande orter: (infanteri/artilleri), (infanteri/träng),(infanteri/artilleri), (infanteri/artilleri/träng),(pansar/träng), (infanteri/ingenjör), (pansar/artilleri/luftvärn),(infanteri/luftvärn), (pansar/artilleri). Det var en för-bättring mot läget , då sådan samverkan inte fanns i Kristine-hamn och Halmstad.Lokal samverkan mellan truppslag saknades i , , ,, , , , , , ,, och . Räknat i orter fanns 8 med samverkanöver truppslagsgränser och 13 utan. Räknat i antal förband fanns 26 förbandsom på orten kunde samverka med minst ett ur annat truppslag. Det betyddeatt samverkansmöjligheter lokalt fanns för två tredjedelar av förbanden. Denuttalade strävan från såväl statsmakterna som Försvarsmakten var att dennautveckling i riktning mot mer av "garnisonvis" samordning mellan truppslagskulle fortsätta. Propositionen innebär principiellt en radikalt annorlundainriktning.Från att ha haft lokal samverkan för två tredjedelar av förbanden medinriktning att ytterligare höja andelen får vi ett läge då bara harförband ur mer än ett truppslag. För armén betyder propositionen att antaletorter med förband ur bara ett truppslag blir tio (Revingehed, ,, , , , , , Enköpingoch ). En mellanform kommer att utgöras av där man får ettpansarförband och i övrigt "detachement" ur förband på andra orter ifrågaom artilleri, luftvärn, ingenjörstupper, signaltrupper och helikopterförband.Östersund får ett "detachement" ur trängförbandet i Skövde.Om den tidigare strävan mot att ge bättre samövning och ökad förståelseöver truppslagsgränser genom samordning i garnison var riktig, innebär detnaturligtvis en motsvarande förlust om denna samverkan nu dramatisktminskar genom att den helt dominerande delen av arméns utbildningkommer att bedrivas på orter med bara ett truppslag. var alltså baravart tredje förband "solitär" och inriktningen var att ytterligare minska denandelen. blir det man tidigare sökte undvika i stället regel. Det är somsagt ett paradigmskifte, och det är anmärkningsvärt att detta skifte inteföregås av en principiell redovisning. Hur mycket kommer samverkan inomarmén att minska genom detta, och hur mycket sämre blir därmed på siktkunskapsöverföringen mellan truppslagen?Att ha kvar inriktningen med lokal samverkan i garnison skulle innebärafärre förbandsorter, vilket kan vara en nackdel ur andra avseenden än sam-verkan. Ekonomiskt skulle dock ligga betydande fördelar i att ha samverkan igarnison. De stora investeringarna i , ,och motiverades just med att det långsiktigt blev billigare attha mer än ett förband på samma område. gjordes det sämsta tänkbara -att först investera för samverkan i garnison och sedan genom att i praktikenöverge garnisonsprincipen inte dra nytta av dessa investeringar.5.1.2 VinterutbildningNär hade ett försvar med ett stort antal förband förutsattes,åtminstone underförstått, att inte allt skulle behöva kunna användas i alladelar av landet. fick speciell inriktning motoperationer och i vägfattig terräng. , länge utantillgång till resurser för längre förflyttningar, avsågs i första hand förslättområden i landets södra och mellersta delar. Och för mer täcktterräng i samma delar av landet fanns infanteribrigaderna. Man kundenästan tala om tre parallella försvarsmakter, inriktade på varsin del avlandet.Grundprincipen bör dock vara att alla förband så långt möjligt ska varaallsidigt användbara och kunna användas var som helst av landet. Dettaönskemål blir självfallet mer accentuerat i ett läge med färre krigsförband.Sverige har inte råd att hålla sig med förband som bara är användbara i delarav landet. Den krigsavhållande effekten blir självfallet mindre om enangripare kan räkna med att bara delar av försvaret är tillgängliga vid enoperation riktad mot en viss del av Sverige.Ska förband var trovärdiga för insats i hela landet krävs att de kan opererai olika slags terräng, under både sommar- och vinterförhållanden. Det måstebetecknas som olyckligt om har förband utan säkerställd förmåga attverka också under snöförhållanden och kyla. Med en minskad försvarsmaktborde utrymmet för att delar av den saknar säkerställd utbildning undervinterförhållanden vara mindre än tidigare.Frågan har intresse också för internationella insatser, där - till-sammans med länder som , och - borde tillhöra demsom hade lättast att bidra med enheter där det krävs kunskap och erfarenhetav insatser under snöförhållanden. Propositionens förslag innebär dock attandelen förband med säkerställd vinterutbildning går ned, medan kravetborde vara det motsatta i en numerärt mindre försvarsmakt. Här finns dockskillnader mellan försvarsgrenarna.Tidigare hade också marinen, genom KA 5 i , ett förband medrejäl erfarenhet av utbildning under snöförhållanden, men denna del ärnumera borta. För flygvapnet sker en relativ förbättring. Med två JAS-flottiljer i och två i landets södra del får hälften av basbataljonernautbildade för betjäning av JAS-förband en säkerställd vinterförmåga. Det ärmer än tidigare, då flertalet flottiljer låg söder om gäller arméns sex framtida brigader kommer enligt förslaget bara tvåatt utbildas i säkerställd vintermiljö, sedan brigadutbildningen i ,, , och upphört. Detta innebär en lägreandel utbildade under snöförhållanden än tidigare, som starka skältalar för att med en mindre organisation borde större delen eller helst hela hasäkerställd förmåga också för operationer i snö och kyla.Skillnaden blir mycket påtaglig mot , där samtligavärnpliktiga i fältförband tränats i den stående "Brigad Nord" norr omNarvik. I läggs mycket stor vikt vid utbildning under vinterför-hållanden, väl självklart i ett land vars existens som fri nation förmodligenräddades av att man genom legendarisk förmåga till vinter-krigföring kunde åstadkomma stora förluster för de numerärt mångdubbeltstörre förbanden från det anfallande Sovjetunionen.I propositionen föreslås att "detachement" för artilleri-, luftvärns-,ingenjörs-, signal- och helikopterförband kommer att finnas i och förträngförband i . Hur dessa detachement ska användas framgår inte.Kommer vissa värnpliktiga att finnas vid dem under hela eller större delen avsin utbildning eller kommer merparten av specialtruppslagens värnpliktigaatt övas vid dessa detachement?Det rimliga är att alla enheter i en brigad är samövade under vinter-förhållanden. De två brigader vars anfallsbataljoner utbildas i ochÖstersund har självfallet behov av samma vinterutbildning för i brigadernaingående enheter ur specialtruppslagen. Om även specialtruppslagens övrigaförband under delar av utbildningen ges tillfälle att övas i /Östersundbör förutsättningen vara att också de mekaniserade delarna av de fyrabrigaderna i , och på finns på plats förutbildning och samövning i vintermiljö.5.1.3 Rekryteringsförhållanden - Saknas kompetens i norr?Försvaret är till en statligt styrd och statligt finansieradverksamhet. De uttalanden som staten gör om verksamheter inomförsvaret bör därför grundas på bedömningar och principer som hargenerell giltighet. Härvidlag finns det anledning att uppmärksamma hurpropositionen och den bakomliggande arbetsgruppen urFörsvarsdepartementet och Försvarsmakten bedömt skogslänen och dåsärskilt . Ifråga om brigaderna i och liksomflottiljerna i och åberopas behovet av förbandlokaliserade i övre och nedre . Dessa förband bedöms alltså intekunna ersättas av förband i landets mellersta och södra delar.I samtliga fall där alternativa lokaliseringar ställts mot varandra, som närdet gäller placering av "huvudplattformar" för olika truppslag, har arbets-gruppen och propositionen avdömt varje sådan lokalisering till nackdel förNorrland. Lite olika argument finns med, men frapperande är att i samtligafall har orten i norr, oftast , förlorat. Från arbetsgruppen finns därvidett påstående alltid med, nämligen att det är lättare att försörja verksamhetermed personal i södra och mellersta delarna av landet.Boden sägs ge goda möjligheter till garnisonssamordning. Men ifråga omartilleri sägs att det "blir svårigheter att långsiktigt personalförsörja enhuvudplattform i ". Ifråga om luftvärnet sägs att en lokalisering iBoden skulle "ge allvarliga kompetensförluster i det korta perspektivet menäven långsiktigt innebära svårigheter att personalförsörja". På samma sättmed signalutbildning, där det sägs att "möjligheterna att rekrytering ochpersonalförsörjning är bättre i än i ". Likaså för ingenjörs-trupperna ("förbindelseförband") där det sägs att till Bodens nackdel talar"möjligheterna till långsiktig personalförsörjning".Arbetsgruppen menar att en av de tre officershögskolorna bör läggas ned,och den föreslår indragning i trots de goda samordningsvinstersom kan uppnås genom andra enheter i garnisonen där, bl a arméns tekniskaskola (ATS). Arbetsgruppen hävdar att "det är svårare att personalförsörjamilitärhögskolan i än de i och ". Det kan i varjeenskilt fall finnas skäl för bedömningar av olika slag, men genom attargumentet att orter i inte duger om man vill rekrytera och behållakvalificerad personal används så konsekvent och genomgående kan intrycketbara bli ett. Staten anser, på ett område där den själv helt kan styra, att norrom går det inte att rekrytera och behålla kvalificerad personal.Men om detta gäller inom försvaret, gäller då inte detsamma för civilastatliga verksamheter, företag och alla andra verksamheter som är i behov avkvalificerad arbetskraft? Om man lägger ned försvarsverksamhet i Norrlandmed motivering att det inte går att få god personal, vilken logik ligger då iattsom "kompensation" omlokalisera annan statlig verksamhet till just ortersom mer eller mindre dömts ut som olämpliga om man behöver kvalificeradarbetskraft? Är de verksamheter som kommer i stället mindre viktiga så attdet inte gör så mycket att de måste hålla tillgodo med mindre kvalificeradarbetskraft?Det är inte givet att ståndpunkten i sig är riktig. Tvärtom finns mångavittnesbörd om att försvaret haft extra stora svårigheter att, särskilt ihögkonjunkturer, kunna behålla kvalificerad personal särskilt i närheten avStockholm. Lärare och tekniker vid signalutbildningen i har oftafått mycket attraktiva erbjudanden att gå över till elektronikföretag, t ex idetganska närbelägna . Flygflottiljen i förlorar tekniker tillflygbolag på . Marinen har svårare att behålla kvalificerad personal iBerga/än i . Det stora utbudet av arbeten i medomnejd lockar, och den som redan bor i regionen behöver inte flytta för attövergå till civil verksamhet.Det tveksamma är att staten på sätt som sker på försvarsområdet såtydligt och starkt proklamerar att den inte tror att verksamheter i Norrlandkan försörjas med kvalificerad personal. Om staten och andra arbetsgivarehar den inställningen torde utflyttningen från och skogslänensnarast tillta. Även om det skulle ligga en del i att det är svårare attpersonal-rekrytera i så är det inte givet att slutsatsen bör vara att ingen enda"huvudplattform" förläggs där. Man kan tvärtom hävda att åtminstone någonsådan borde finnas i , just för söka öka benägenheten hos unga iNorrland att söka en yrkeskarriär i försvaret. Notera att universitetstillkomst motiverades just med det skulle stimulera fler i att börjaakademiska studier och att företag och andra arbetsgivare därigenom skullefå lättare att rekrytera kvalificerad arbetskraft i landets norra delar.Vi noterar att regeringen i propositionen avstår från att ta ställning till ommilitärhögskolan i ska läggas ned eller inte. Enligt vår mening kanman i den frågan faktiskt vända på argumenten. Visar det sig att försvaret harsvårare att rekrytera personal i finns det extra starka skäl att ha enmilitärhögskola där just i syfte att långsiktigt stimulera fler norrlänningarattsöka anställning inom försvaret.En studie bör göras kring försvarets rekryteringskraft i ochövriga skogslän. Är det så att försvaret har en lägre andel anställda födda ochuppvuxna i skogslänen än den andel dessa län har av landets befolkning? Detär inte alls säkert att så är fallet. Och vad talar för att kvaliteten ochkompetensen genomsnittligt skulle vara lägre i den del av försvarets personalsom härstammar från och skogslänen?5.1.4 Försvaret skall organiseras utifrån långsiktiga bedömningarVi har tidigare berört den kortsiktighet som visade sig ifråga om en radgjorda byggnadsinvesteringar inom försvaret.