mot · GN02MJ521 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:MJ521av , ()Rättigheter har djurens situation i samhället blivit en viktigfråga för allt fler, särskilt för unga människor. Fler och flertar till sig fakta om djurens förhållanden i vårt samhälle, omhur de lever och om hur de dör. Djurtransporter, pälsdjurensförhållanden och försöksdjurens lidande är några exempelsom upprör. är djurrättsrörelsen en växande rörelse.Allt fler kämpar på olika sätt för djurs rättigheter och nöjersig inte med det skydd av djur som djurskyddet syftar till ochofta misslyckas med.Djurskydd eller djurrätt?Djurskyddet försöker mildra samhällets övergrepp mot djurmen ser inget grundläggande fel med utnyttjandet av djuroch tillerkänner inte djur grundläggande rättigheter. Djurrättdäremot ser ett grundläggande fel i att djur utnyttjas enbartför människans skull. Djurrätt tillerkänner djurgrundläggande rättigheter, inte bara att slippa lida utan ävenatt utifrån sina speciella förutsättningar få leva ett naturligtliv och att utvecklas utifrån sin arts inneboende möjligheter.Etisk jämlikhetDjur kan liksom vi människor uppleva smärta, lust ochtillfredsställelse. Det är en individs förmåga till dessa känslor- oavsett arttillhörighet - som gör att den har intresse av attbli behandlad på ett moraliskt riktigt sätt. Skulle den inte hakänsloförmågor, skulle den likt en sten som inte har någraegna intressen knappast kunna bry sig om hur andrabehandlade den.Eftersom många arters individer besitter känsloförmåga och har intressenbör man ta hänsyn till dem när man funderar över rätt eller fel handling. Allavarelser som kan uppleva lidande kan sägas vara etiskt jämlika. Just i dettaavseende, det etiskt intressanta, är människor jämlika med andra djur.Lidande är lika illa vem som än upplever det. Ett djurs smärta är inte mindrevärt än samma smärta hos en människa.Så oavsett om djur har själ, om de besitter mänsklig intelligens, kanupprätta ömsesidiga avtal eller har språk, bör etiken ta hänsyn till dem. Omen människa är intelligent eller inte är inte intressant för hur mycket hänsynhon skall åtnjuta. Detsamma bör gälla djuren. Det är inte arttillhörighetensom är intressant för hur mycket hänsyn man skall ta till dem. Däremot ärarttillhörigheten intressant för frågan om vilka intressen som bör beaktas. Attalla varelser som har egna intressen skall ges lika behandling är en felaktigslutsats. Att en gris är etiskt jämlik med en människa betyder självklart inteatt den skall behandlas likadant. Olika individer och olika arter har olikabehov och intressen. Att få just sina intressen och behov beaktade är vadetisk jämlikhet går ut på. Människans behov är grundläggande annorlunda ändjurs, genom att vi har förmågan att tänka framåt, har förhoppningar ochambitioner m m på ett sätt som djur inte har.Djurrätt i lagstiftningDenna etiska syn, att vi skall ta hänsyn till djurs egnaintressen, måste avspeglas i våra lagar. Djurs rättighetermåste vara utgångspunkten när vi formulerar en lagstiftningom djurs villkor. Dessa rättigheter måste utgå från denenskilda individ som djuret är och utifrån de särskildaförutsättningar olika arter har.Den svenska djurskyddslagen utgår i första hand från endjurskyddssynpunkt. Djur skall skyddas från lidande. Ändå finns det vissadrag av djurrätt i lagen. I djurskyddslagens 4 § slås fast att alla djur utanundantag som används i ett kommersiellt syfte har rätt till en god miljö somfrämjar deras hälsa och ger dem möjlighet till ett naturligt beteende. Ävenom formuleringarna i lagen erkänner vissa rättigheter så utgår tillämpningenfrån ett skydd mot de negativa konsekvenserna av djurhållningen och innebären anpassning av djurets rättigheter till vad som bedöms som ekonomisktrimligt eller möjligt. På så sätt är rätten att exploatera djur överordnaddjurens rättigheter. Exemplen på detta är flera.SMI:s djurhållning, framför allt för apor, är enligt beslutfrån den 26/6 1998 "inte av tillräckligt god djurskyddsmässig standard".Jordbruksverket riktar kritik mot SMI på ett flertal punkter, bland annat atten del djur inte får vistas i grupp, att burstorleken är för liten, att djursitter ilokaler utan dagsljus samt att djurmiljön behöver berikas så att djuren kan haett mer naturligt beteende, bland annat genom möjlighet för djuren att sökaföda. Trots denna kritik och trots att SMI tog över verksamheten redan 1995och fortfarande inte har tillgodosett djurens rätt till en god djurmiljö ochnaturligt beteende så ger tillstånd att fortsätta verksamhetenförutsatt att SMI genomför förbättringar. Djurens grundlägganderättigheter är fortfarande inte uppfyllda i SMI:s djurhus, trots att 4 § idjurskyddslagen inte medger undantag med hänvisning till att djuren ärförsöksdjur.Burhållning av pälsdjur sker trots att det sätt som djuren hålls på integer djur rätt till det som stadgas i djurskyddslagen. Det är inte baradjurrättsorganisationerna som riktar kritik mot burhållningen av pälsdjur.Veterinärförbundet slog fast, i sin stora pälsdjursutredning och iuppföljningen 1996, att det till exempel fortfarande inte var klarlagt omminkarna behövde vatten att vistas i. De pekade också på att det finnsproblem med stereotypa beteenden i burarna och att minkarna blivit utsattaför en mycket osund avel. Trots detta fortsätter burhållningen.Det har gått så långt att djurrättsaktivister tar lagen i egna händer ochgör symboliska fritagningar av minkar för att visa att de inte accepterar attlagen inte efterlevs och för att sabotera för dem som håller pälsdjur i bur. Vikan inte acceptera att rättssäkerheten försvagas genom att enskilda tar lagen iegna händer, men vi kan inte heller acceptera att den lag som togs ännu inte är uppfylld. Även det är en rättssäkerhetsfråga.Det är positivt att regeringen nu i budgetpropositionen 1999/2000:1, efterförhandlingar med och , anger att man har föravsikt att återkomma med förslag till förbättringar avreglerna för burhållningen av mink. Frågan är hur det skall behöva tatills minkarna får ens den minimistandard som djurskyddslagen har stadgat iöver 10 år.Även höns hålls fortfarande i bur och de nya reglerna med större burar somskall ge möjlighet till att sprätta och sitta på en pinne är i grunden enskrivbordsprodukt som inte utgår från de verkliga behov som en höna har avatt kunna röra sig mer fritt, söka föda eller att känna trygghet genom att sittaen bit över marken där hon är skyddad från rovdjur.En utvärdering avdjurskyddslagenDjurskyddslagen är uppenbarligen otillräcklig för att djurskall få sina grundläggande behov tillgodosedda och djursgrundläggande rättigheter kränks systematiskt.Djurskyddslagens grundläggande bestämmelser behöverutvärderas så att man kan se om djurskyddslagen tillgodoserdjurs grundläggande rättigheter. Regeringen bör återkommatill med förslag till de förbättringar som krävs idjurskyddslagen för att tillgodose djurs grundlägganderättigheter. Detta skall ges regeringen till känna.Talerätt för djurskydds- ochdjurrättsorganisationerDet är självklart att djur inte kan föra sin egen talan menändå så finns det ingen part som står på djurens sida som hartalerätt i djurskyddsfrågor. Detta gör att djurens situation inteär tillfredsställande ur rättssynpunkt och gör det svårare fördjur att få sina rättigheter uppfyllda.Djurskydds- och djurrättsorganisationerna har inget eget intresse idjurskyddsfrågor, de arbetar för djurens intresse. Det vore därför rimligt attge djurskydds- och djurrättsorganisationer talerätt i djurskyddsfrågor, påsamma sätt som miljöorganisationer enligt har talerätt imiljöfrågor. Detta skulle stärka djurens rättsliga skydd rejält. Vänsterpartietanser därför att djurskydds- och djurrättsorganisationers talerätt idjurskyddsfrågor skall utredas. Detta skall ges regeringen till känna.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en utvärdering huruvida djurskyddslagentillgodoser djurs grundläggande rättigheter,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förslag till förbättringar i djurskyddslagen för atttillgodose djurs grundläggande rättigheter,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en utredning om djurskydds- ochdjurrättsorganisationers talerätt i djurskyddsfrågor.4.Stockholm den 29 september 1999Jonas ()()()()()()()()Per ()()