mot · GM02Fö7 · 1999-03-24 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Fö7av m.fl. (fp)med anledning av prop. 1998/99:74 Förändrad omvärld - omdanat försvarSammanfattning1996 års försvarsbeslut hastades fram av en svagparlamentarisk majoritet bestående av Socialdemokraternaoch . Resultatet blev ett försvarsbeslut som intehöll måttet och inte var riktat mot den framtid som kundeskönjas i frånvaron av det . Merparten av deproblem, som duggat tätt vad gäller försvarets ekonomisedan 1996, kan hänföras till hur försvarsbeslutet 96 komtill.Det är därför naturligt att Socialdemokraterna och får bärahuvudansvaret för det nya försvarsbeslut som kommer att fattas redan under1999. var berett att delta i en bred uppgörelse om försvaretsframtid och deltog konstruktivt i de samtal som regeringen inbjöd till i börjanav 1999. I slutändan valde Socialdemokraterna och att ånyogöra upp, sedan det visat sig att de saknade mandat att möta övriga partier.I takt med att EU och Nato utvidgas till att omfatta alltfler av Europasdemokratier, skapas förutsättningar för att historiska motsättningar ochuppdelningar av skall förbytas till en verklig alleuropeisksäkerhetsordning byggd på ömsesidigt samarbete, och i vilken också Sverigekan och bör delta fullt ut. Vi ser därför med betydande oro på allt tydligaretendenser inom EU till att slå av på takten i utvidgningsprocessen. På sammasätt kan vi också inom Nato notera oroväckande tendenser till att slå av påtakten i utvidgningsprocessen. befinner sig i ett historiskt gynnsamtläge att bryta gamla mönster. Denna möjlighet får inte gå förlorad.Internationella insatser utgör en av försvarets fyra huvuduppgifter. Medden ominriktning som sker av det militära försvaret kommer dessainsatser med stor sannolikhet att utgöra ett större inslag i verksamheten. Vårainsatser i Bosnien, liksom en kommande insats i Kosovo, begränsas avregeringen med hänvisning till det statsfinansiella läget. Det talar starkt föratt t ex inte utbilda fler värnpliktiga än som behövs, så att ytterligare medelinom ram kan frigöras för internationella insatser.Det finns inte någon anledning att för försvaret utesluta ramsänkningarfrån och med . Sådana är tvärtom i ett statsfinansiellt perspektivönskvärda. kan därför i princip ställa sig bakom en ramminskningmed . Detta förutsätteremellertid en inriktning av försvarets framtida utformning, som dels gerutrymme för erforderlig teknisk förnyelse, dels bygger på ett kraftigt minskatuttag av värnpliktiga och dels möjliggör större internationella åtaganden änidag. För att ge försvaret förutsättning för en sådan omställning bör försvarettillförsäkras ett omställningsbidrag på totalt: 5 miljarderkronor för och för . Det är ett större bidragän de som regeringen föreslår.Folkpartiet står fast vid den av oss i samband med försvarsbeslut 96formulerade inriktningen på ett "smalare och vassare" militärt försvar.Behovet av teknisk förnyelse med sikte på ökad rörlighet och insatsförmågahar snarare accentuerats. Det gäller också förmågan att delta i internationellainsatser.Dimensioneringen av det framtida pliktutbildningsbehovet skulle med nutänkta omriktning av krigsorganisationen kunna bli väsentligt lägre än hit-tillsvarande utpekade ca 25 000 . Förmodligen ligger det kommandelångsiktiga behovet inte högre än i storleksordningen 10 000 till 12 000. Detbör vara ett tydligt planeringsunderlag inför den fortsatta beredningen införförsvarsbeslutet /2001. Det bör i det sammanhanget också klargöras attpliktuttagningen i fortsättningen bör göras könsneutral. Behovet att sparainom ram under resten av försvarsbeslutsperioden, gör att det redan nu finnsanledning att för överskådlig tid avskriva tankarna på korttidsutbildning avvärnpliktiga.Ett nytt försvarsbeslutDet är inget ovanligt i svensk försvarspolitik att de riktigtstora förändringarna sker under pågåendeförsvarsbeslutsperiod. Det innebär emellertid att dessa merlångtgående förändringar inte sker efter samma omsorgsfullaberedning som normalt äger rum inför ett nytt försvarsbeslut.Det är inte alltid som de förhållanden som leder till storaförändringar inte kunnat förutses vid ordinarieförsvarsbeslut, men då har ofta den politiska viljan och/ellerförmågan att fatta rätt beslut saknats - så också denna gång.1996 års försvarsbeslut hastades fram av en svag parlamentarisk majoritetbestående av Socialdemokraterna och . Den skulle delstillgodose den socialdemokratiska regeringens önskemål om snabbt minskadförsvarsbudget och dels de båda partiernas lokala hänsynstaganden ute ilandet. Resultatet blev ett försvarsbeslut, som inte höll måttet och inte varriktat mot den framtid som kunde skönjas i frånvaron av det kalla kriget.Merparten av de problem, som duggat tätt vad gäller försvarets ekonomisedan 1996, kan hänföras till hur försvarsbeslutet kom till.Det fanns således anledning att redan vid försvarsbeslutet i december 1996förutse att det fattade beslutet skulle få svårt att hålla hela femårsperioden.Det fanns redan då anledning att som förmoda att ytterligareneddragningar i arméns grundorganisation kommer att visa sig varanödvändiga även med regeringens förslag, i värsta fall redan före nästaförsvarsbeslut. Kommande utgifter såväl för drift som för investeringar vidförband, som då kommer att läggas ner, har då varit "bortkastade" frånförsvarssynpunkt.Sammanfattningsvis har förband varit i drift, som kommer att läggas ned,investeringar gjorts, som inte kommer till användning och alldeles för mångavärnpliktiga utbildats, som aldrig kommer att få en plats i den framtidakrigsorganisationen. Ett oacceptabelt slöseri med medel som behövts för meromfattande internationella fredsåtaganden och för en nödvändig moderni-sering av det svenska försvaret!Det är därför naturligt att Socialdemokraterna och får bärahuvudansvaret för det nya försvarsbeslut, som kommer att fattas redan under1999. var berett att delta i en bred uppgörelse om försvaretsframtid och deltog konstruktivt i de samtal som regeringen inbjöd till i börjanav 1999.I slutändan valde Socialdemokraterna och efter en månadssamtal att ånyo göra upp, sedan det visat sig att de saknade mandat att mötaövriga partier. kom att ligga där de två partierna stodredan vid samtalens inledning. Det är beklagligt att de båda partiernasaknade ekonomiskt handlingsutrymme, då samtalen visat att de femdeltagande partierna nått en hög grad av samsyn i många frågor rörandeförsvarets framtida inriktning.Den säkerhetspolitiskautvecklingenInför försvarsbeslutet konstateradeFolkpartiet att säkerhetspolitiska läge, vilket i höggrad bestäms av utvecklingen i , inte varit så stabiltoch fördelaktigt på mycket . Knappast något är meravgörande för vår fred och stabilitet än förhållandena iÖstersjöns sydöstra strandstater. Något traditionellt militärthot i form av regelrätta invasionsföretag mot svensktterritorium föreligger inte . Den politiskautvecklingen i är dock fortfarande instabil ochoförutsägbar. Den bedömningen tycks inte på något sätt blimindre riktig. Å andra sidan är det rimligt att anta att t exKolaområdets minskade strategiska betydelse relativt settockså förändrar omvärldens prioriteringar, vilket kan krävastörre uppmärksamhet från länderna i närområdet. Miljöhoteti form av avställt krigsmateriel måste dock bedömas somvarande ett hot.I takt med att EU och Nato utvidgas till att omfatta alltfler av Europasdemokratier, skapas förutsättningar för att historiska motsättningar ochuppdelningar av skall förbytas till en verklig alleuropeisk säker-hetsordning byggd på ömsesidigt samarbete, och i vilken också kanoch bör delta fullt ut.I denna utveckling spelar utvidgningen av och den ökande integrationeninom Europeiska unionen den viktigaste rollen. Genom ökat samarbete ochutbyte mellan skapas förutsättningar för en positiv ekonomiskoch social utveckling för människor i hela . Endast så kan nyamotsättningar och konflikter inom och mellan stater förebyggas och lindras.Vi ser därför med betydande oro på allt tydligare tendenser inom EU till attslå av på takten i utvidgningsprocessen. befinner sig i ett historisktgynnsamt läge att bryta gamla mönster. Denna möjlighet får inte gå förlorad.Natos utvidgning och reformeringMed den tragiska utvecklingen i Bosnien kom det militärasamarbetet inom Nato, mot bakgrund av de uppenbarabristerna i samarbetet inom FN och EU, att framstå som ettviktigt inslag i den alleuropeiska säkerhetsstrukturen. Natohar förändrats från det försvarsallians till detmilitära verktyget i en alleuropeisk konflikthantering. Dennautveckling har förstärkts med den välkomna framväxten avsamarbetet inom ramen för Partnerskap för Fred, i vilket deflesta europeiska stater deltar, liksom med Natos särskildasamarbete med Ryssland.Liksom EU har Nato påbörjat en utvidgningsprocess för de nyademokratierna i Öst- och . När , och Ungernnyligen blev medlemmar av Nato och medlemsskaran utvidgades till nittontog Nato ett stort steg på väg mot ett brett alleuropeiskt säkerhetssamarbete.Natos fortsatta reformering står i fokus vid 50-årsjubilet i islutet av . En ökad samsyn mellan och de europeiskamedlemmarna kan vara en förutsättning för fortsatta starkaengagemang och närvaro i europeiskt säkerhetssamarbete, vilket bl a är ettstarkt svenskt och nordiskt intresse. engagemang i blir intemindre angeläget ens om de önskvärda tecknen på en ökad vilja till eneuropeisk krishanteringsförmåga skulle realiseras, så som de t ex kom tilluttryck i det brittisk-franska uttalandet i hösten 1998.En förutsättning för en stats medlemskap i är en stabil demokratisksamhällsutveckling, en civil demokratisk kontroll och transparens vad gällerett lands militära försvar samt att interna eller externa konflikter löses påfredlig väg. i ett historiskt perspektiv innebär därför varje ny demokratiiÖst- och , som på detta sätt kvalificerat sig för Nato-medlemskap ett viktigt steg i skapandet av tydlighet och förutsägbarhet vadgäller militär säkerhet i vår del av världen. Därmed minskar radikalt riskernaför en renationalisering av försvars- och säkerhetspolitiken i Europa.Det ligger därför också i intresse att Nato står öppet för allademokratier i , som önskar bli medlemmar utan någon begränsning itid eller rum, och som därför inte i förväg utesluter någon. Därför är Natosformaliserade samarbete med och av stor betydelse. Påsamma sätt som för EU kan vi emellertid också inom Nato noteraoroväckande tendenser till att av interna skäl och snäva egenintressen slå avpå takten i utvidgningsprocessen.De baltiska staternas säkerhetsvalIngen enskild del av utvecklingen i efter det kallakrigets slut har haft så direkt betydelse för mycketgynnsamma säkerhetspolitiska läge som de tre baltiskastaternas frigörelse och utveckling mot demokrati ochintegration i . I takt med den ekonomiska och socialautvecklingen i , och skulle de av allatre önskade medlemskapen i såväl EU som Nato bidra till enän mer stabil integration och förutsägbarhet i detalleuropeiska samarbetet. En sådan utveckling kan baravälkomnas av Sverige.Den oförmåga att i rent svenskt säkerhetspolitisktegenintresse aktivt stödja de baltiska staternas önskemål om Nato-medlemskap har inte underlättat en för mer önskvärdutveckling i detta avseende. Att med all kraft stödja de baltiska staternasönskemål om medlemskap i är inget alternativ till Nato-medlemskap,men blir i detta perspektiv än mer angeläget för . Om de baltiskastaterna för överskådlig tid utestängs från medlemskap i ökar detytterligare ansvar för att medverka till att stärka deras säkerhet.Baltikums sak är oupplösligt också vår.Fortsatt instabilitet utanför EuropaUtanför präglas den säkerhetspolitiska utvecklingenav fortsatt instabilitet i flera av de traditionellakonfliktområdena. fortsätter att utmana världssamfundetmed sin vägran att fullt ut samarbeta om kontroll av demassförstörelsevapen, som ständigt hotar att utlösa en nystorkonflikt i den ytterst känsliga regionen i . Idet centrala saknas stabila regeringar, som kan bidratill fredlig återuppbyggnad.I fortsätter den starkt isolationistiska regimen att hota sinagrannar med ständiga provokationer. omfattande militäramodernisering, som syftar till att kunna agera militärt långt utanför sittterritorium, utgör en stark oroskälla för dess många grannar, med vilka Kinahar territoriella tvister. Den upptrappade kärnvapenkapplöpningen mellanIndien och illustrerar att mycket återstår innan kärnvapen-spridningen bringats under kontroll.Säkerhetspolitikens målDe utgångspunkter för framtida försvars- ochsäkerhetspolitik som redovisades av underprocessen års försvarsbeslut kvarstår. Vårframtida säkerhet förutsätter ett aktivt svenskt deltagandesåväl i byggandet av den framtida europeiskasäkerhetsstrukturen som i kris- och konflikthantering, liksomi fredsbevarande och fredsfrämjande insatser.Sverige skall bidra till att skapa en alleuropeisk fredsordning. Nato bör vidsidan av EU utvecklas till en struktur för gemensam säkerhet i vår världsdelmed som medlem. Det finns inte anledning att nu ompröva denmilitära alliansfriheten, men full handlingsfrihet bör råda inför den fortsattasäkerhetspolitiska utvecklingen i . Skulle Nato utvidgas med debaltiska staterna och kommer frågan i ett nytt läge.Den militära alliansfriheten utesluter å andra sidan vare sig möjligheten attge militärt bistånd eller för den delen att ta emot militärt bistånd i enlighetmed artiklar 49 och 51. Vårt FN-medlemskap förpliktar osstvärtom att om säkerhetsrådet så beslutar att komma annan FN-medlem tillundsättning.Det torde inte heller vara relevant att hävda att den militäraalliansfriheten ger särskilda eller andra möjligheter att agerainternationellt än vad våra nordiska grannländer har. EU-medlemskapetinnebär såväl möjligheter som begränsningar i detta avseende, som ärav moralisk än rent formellt bindande karaktär. väljer att framförasin uppfattning om brott mot mänskliga rättigheter inom ramen förEU:s gemensamma agerande men väljer att på egen hand ellertillsammans med likasinnade stater på andra håll i världen driva t exnedrustningsfrågor. I grunden ligger valet och möjligheterna inte i allians-friheten utan i vilken strategi väljer.Det är slutligen olyckligt om alliansfriheten framställs så att den svenskaneutralitetsoptionen kan tolkas så att vi från svensk sida närmastreflexmässigt skulle utgå ifrån att det praktiskt taget alltid skulle bli frågaomatt välja neutralitet vid en militär konfrontation i vårt närområde.Vårt EU-medlemskap och de baltiska staternas förhoppningsvis inte alltföravlägsna medlemskap i visar redan i sig att frågan om neutralitet kankomma att bli mycket svårare att ta ställning till, om frågan ändå i en framtidskulle ställas på sin spets. Just den strategiska ambivalensen är i sig en avkärnpunkterna i formuleringen av neutralitetsoptionen. förbehållersig rätten att ta ställning i varje enskilt fall utan någon automatik påförhand.Regeringen ger i propositionen uttryck för sin avsikt att ytterligareutveckla sin kompetens och sina arbetsformer för att tidigt kunna upptäckasäkerhetspolitiska förändringar i omvärlden och analysera deraskonsekvenser för säkerhet och behovet av att vidta eventuellaanpassningsåtgärder. Det är välkommet.Det är i det sammanhanget på sin plats att framhålla behovet av en störrepluralism i det svenska säkerhetspolitiska samhället. Vid sidan avRegeringskansliet och försvaret är det angeläget med en ökad säker-hetspolitisk kompetens också inom universitetsvärlden och om möjligt heltfristående institutioner. Det ökar förutsättningarna för att upptäcka förSverige vitala förändringar i de säkerhetspolitiska faktorerna.Deltagande i internationelltsäkerhetssamarbeteSveriges säkerhet kan bara ses i ett europeiskt och i ettglobalt sammanhang. Det är därför naturligt att Sverigedeltar med totalförsvarsresurser i internationellafredsbevarande och fredsfrämjande insatser. Det är angelägetatt sådana insatser kan göras på ett stadium, där väpnadekonflikter kan förebyggas. FN:s fredsförebyggande insatsUNPREDEP i republiken är det mestlyckade exemplet på en sådan insats.Det är därför synnerligen allvarligt att den erforderliga förlängningen avUnpredeps mandat omöjliggjordes i det mest kritiska läget under helamissionen i , när konflikten i Kosovo ställts på sin spets. Kinasveto mot Unpredeps förlängning p g a att diplomatiskt erkäntTaiwan är ett upprörande exempel på stormaktsarrogans med fred ochsäkerhet i som oacceptabel insats.Internationella insatser utgör en av försvarets fyra huvuduppgifter. Medden ominriktning som sker av det militära försvaret kommer dessainsatser med stor sannolikhet att utgöra ett större inslag i verksamheten.Regeringen uttalar sig nu för att kunna göra större insatser när deekonomiska förutsättningarna så medger, vilket det finns anledning befarakan vara uttryck för en alltför defensiv hållning. Det vore därför angeläget attprioritera försvarets förändringar, så att detta möjliggörs inom kort.Sveriges engagemang i minröjning - både till lands och till sjöss - ärviktigt för att återställa odlingsbar jord.Våra insatser i Bosnien liksom en kommande insats i Kosovo begränsas avregeringen med hänvisning till det statsfinansiella läget. Det talar starkt föratt t ex inte utbilda fler värnpliktiga än som behövs, så att ytterligare medelinom ram kan frigöras för internationella insatser. Det är klart mer angelägetän att i närtid satsa knappa resurser avsedda enbart för att snabbt göra t exsvenskt stridsflyg fullt kapabelt att delta i Nato-ledda aktioner.Försvarets ekonomiFolkpartiet ställde sig bakom den anslagsram förförsvarsbeslutsperioden som beslutade . Vårbedömning att det försvarsbeslut som då fattades inte var ibalans mellan anslag och uppgifter, visade sig mer änbesannad senast genom de förslag som ÖB redovisadehösten 1998. Det underströks ytterligare genom oklarhetenom hur anslagsförordningen och den s k teknikfaktorn skullehanteras under resterande del av försvarsbeslutsperioden.Skattebetalarnas pengar skall alltid användas på ett ansvarsfullt sätt. Medhänsyn taget till det säkerhetspolitiska läget kan försvaret, på samma sättsom i andra stater i vår omgivning, inte nu erhålla en omfattning som iframtiden helt skulle kunna möta hot, som då skulle kunna utvecklas. Denbedömningen understryks av den statsfinansiella situationen. Det gör detnödvändigt att fortsätta bygga på att försvarets krigsduglighet med särskildainsatser skall kunna höjas under i princip en ettårsperiod, och att enlångsiktig tillväxt skall kunna äga rum under förutsättning av erforderligabeslut.Det saknas fortfarande underlag för att nu kunna ta detaljerad ställning tillkommande förändringar av såväl krigs- och fredsorganisationens utformningsom de definitiva ekonomiska ramarna för den kommande försvarsbesluts-perioden. kan acceptera att teknikfaktorn avvecklas. Detförutsätter emellertid att utrymme för teknisk utveckling verkligen skapasinom ram. Under förutsättning att försvaret får ett klart besked om vilkaresurser det förfogar över under resten av innevarande försvarsbeslutsperiodkan ställa sig bakom att frågan om anslagsförordningenstillämpning nu får ett avslut.Det finns därför inte någon anledning att utesluta ramsänkningar från ochmed . Sådana är tvärtom i ett statsfinansiellt perspektiv önskvärda.Folkpartiet kan därför i princip ställa sig bakom en ramminskning med 4miljarder kronor . Detta förutsätteremellertid en inriktning av försvarets framtida utformning, som dels gerutrymme för erforderlig teknisk förnyelse, dels bygger på ett kraftigt minskatuttag av värnpliktiga och dels möjliggör större internationella åtaganden änidag. För att ge försvaret förutsättning för en sådan omställning bör försvarettillförsäkras ett omställningsbidrag med för och 2miljarder kronor för år 2003.Smalare och vassare försvarInför försvarsbeslutet föreslog , till skillnadfrån regeringen, att försvarets krigsorganisation skulleförändras ytterligare i "smalare och vassare" riktning.Markstridskrafternas krigsorganisation föreslogs få eninriktning med åtta allsidigt användbara brigader medförmåga att sättas in var som helst i landet, och tvåbrigadliknande, för uppgiften skräddarsydda, förband fördirekt försvar av respektive Gotland.Genom att minska arméns storlek skulle utrymme skapas för fortsattmodernisering, vilket kunde användas bl a för att bygga upp s k luftburetkavalleri med attackhelikoptrar och för anskaffning av artilleri (evraketartilleri) med längre räckvidd. Därigenom skulle såväl försvaretsrörlighet som slagkraft öka.För sjö- och kustförsvarsstridskrafternas och för flygstridskrafternaskrigsorganisation borde avveckling och nyanskaffning av materiel anpassasså att erforderlig tillväxt snabbt kan förverkligas. Vad avser dimensioneringoch anskaffande av JAS 39 delserie 3 förordade vi emellertid redandå en tidsmässigt mer utdragen leveranstakt.Redan i försvarsbeslutet var det vår uppfattning att ytterligareneddragningar i arméns grundorganisation skulle komma att visa sig varanödvändiga även med regeringens förslag, i värsta fall redan före nästaförsvarsbeslut. försvarsbeslut innebar att man återigen av politiskaskäl sökte rädda för stor del av grundorganisationen.Folkpartiet står fast vid den av oss i samband med försvarsbeslut 96formulerade inriktningen av ett "smalare och vassare" militärt försvar.Behovet av teknisk förnyelse med sikte på ökad rörlighet och insatsförmågahar snarare accentuerats. Det gäller också förmågan att delta i internationellainsatser. Det finns anledning att överväga om nuvarande inriktning påbrigadorganisation är den mest ändamålsenliga. Olika mindre enheter, vilkakan kombineras beroende på uppdragets utformning, kommer med allsannolikhet att bli huvudinriktningen framöver. Även om dimensioneringensex brigader kan vara rimlig för det framtida försvaret kan formuleringenlätt leda fel när det gäller utformningen.Eftersom beslut redan lett till att stora resurser gått om intetgenom att satsas på förband, som skall läggas ned och värnpliktiga somaldrig kommer till användning är det angeläget att den kommandeomstruktureringen påskyndas. Det gäller inte minst den omfattandenedläggningen av fredstida utbildningsförband. Det är angeläget att inte enkrona till försvinner i förbandsstrukturer som inte längre kommeratt ingå i det framtida försvaret.FörsvaretsmaterielförsörjningDen nya verkligheten för svensk och europeiskkrigsmaterielindustri präglas av två förhållanden. Sedankalla krigets slut har efterfrågan på krigsmateriel i vår del avvärlden sjunkit kraftigt. Den ekonomiska krisen i Ost- ochSydostasien ger anledning att tro att åtminstone den ena avde två regioner på andra håll i världen - varav den andra ärMellanöstern och - där man skulle kunnaförvänta en fortsatt upprustning, nu för överskådlig tidkraftigt kommer att sänka ambitionsnivån vad gäller störreanskaffning av nya materielsystem utifrån. I grunden kandenna även globalt minskade efterfrågan på krigsmaterielbara hälsas med tillfredsställelse. Det ligger inte i svensktintresse att medverka till att stimulera en ökad efterfrågan påkrigsmateriel.Det andra förhållandet är det växande teknologigapet gentemot amerikanskkrigsmaterielindustri. För svensk del finns det ingen anledning att, vare sigför att inför omstruktureringen anpassa sig till den minskade efterfrågan påkrigsmateriel eller för att hänga med i den teknologiska utvecklingen inomkrigsmaterielindustrin, ställa ökat samarbete med europeisk försvarsindustri imotsatsställning till fortsatt samarbete med lämpliga amerikanskasamarbetspartners. Svensk försvarsindustri har visserligen delvis mergemensamma problem med europeisk försvarsindustri, men övergripandesvenska intressen är långtifrån alltid mer gemensamma med olika enskildaeuropeiska stater med egen försvarsindustri än med USA.Svensk försvarsindustri ligger på åtskilliga områden på hög internationellnivå. Ju fler intressanta materielprojekt svensk försvarsindustri kan erbjudadesto intressantare blir den som partner i det allt mer internationellaförsvarsindustrisamarbetet.