mot · GN02Kr2 · 1999-09-17 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Kr2av Tjernberg, ()med anledning av prop. 1998/99:131 Ny svensk filmpolitikEtt samlat filmavtalDen övergripande frågan som har att ta ställningtill när det gäller filmen är om den godkänner en fortsattavtalslösning eller om den föredrar en helt statligtfinansierad filmpolitik. anser, precis somregeringen, att en avtalsmodell är att föredra. Ipropositionen markeras också att inför varje ny avtalsperiodbör villkoren för en fortsatt avtalslösning jämfört med enhelstatlig modell prövas.Konsekvensen av detta bör vara att först beslutar om de yttreramarna, om vi skall ha ett samlat filmavtal eller inte och vad som i så fallskall ingå i detta. Därefter sluter parterna avtalet. Det är därför förvånandeattden öppna arenan ersatts av slutna dörrar och att regeringen väljer attförelägga ett avtal kring vilket parterna redan enats. Det endaförbehåll som gjorts från statens sida är, enligt propositionen, att avtaletkräver regeringens godkännande. Det borde inte bara vara riksdagensformella godkännande man söker, utan ett reellt sådant. Ett avtal med statensom part kräver en tydlig demokratisk förankring. Den politiska processenhämmas när varje invändning kan innebära att det slutna avtalet måsteförhandlas om. Förfaringssättet måste därför kritiseras.Riksdagens godkännande kräver också en större kännedom om deekonomiska konsekvenserna än vad regeringen vill avslöja. Detta ären allvarlig brist som vi vill påpeka redan i inledningen och till vilken viåterkommer med en mer detaljerad argumentation längre fram i motionen.Vi föredrar således avtalsmodellen före en helstatlig satsning och anserockså att det finns mycket att vinna på att ha ett samlat avtal där såvälproduktion som distribution och filmkulturell verksamhet skall ingå. Vi anserdock att regeringens filmsatsning är alltför endimensionell. Den koncentrerasi alltför stor utsträckning till den materiella tillgången på film. Filmmedietspåverkan på människor är en viktig del i den nationella filmpolitiken. Vikristdemokrater vill lyfta fram detta mer än vad propositionen gör. Vi saknarockså en diskussion när de gäller de vägledande begreppen etik ochjämställdhet. Den etiska aspekten är helt frånvarande i propositionen vilket ären stor brist. Vidare lägger vi väsentligt mycket mer i begreppet jämställdhetän den i och för sig viktiga satsningen på att bryta den manliga dominansenbland filmskaparna. Regeringen har inte heller sett något behov av attefterlysa mer forskning om och på vilket sätt populärfilm och film medvåldsinslag påverkar framför allt barn och ungdom. Detta är beklagligt.Inriktningen på insatsernaför filmenKristdemokraternas utgångspunkt är att det finns ett behovav en nationell kulturpolitik och att film skall omfattas avdenna. Vi menar att kulturen fyller grundläggande mänskligabehov och medverkar till att ge både mening och helhet i ettsamhälle som ofta präglas av uppdelning och splittring. Såhar också filmen sin funktion när det gäller att t.ex. uttryckasig konstnärligt, påverka och förklara omvärlden, roa,informera och även bidra till igenkännande ochidentifikation. På så sätt fyller den olika behov hos olikamänniskor. Det är därför viktigt att göra filmen tillgängligför alla och att främja ett aktivt deltagande inom denna delav kulturlivet.En kristdemokratisk filmsatsning har en bredare ambition än regeringensoch utgår från följande nyckelbegrepp: kvalitet, helhet, tillgänglighet jäm-ställdhet och framsynthetKvalitetUtgångspunkten är att svensk kvalitetsfilm skall varaföremål för statligt stöd. De räcker emellertid inte attmarkera att kvaliteten har en avgörande betydelse och ärcentral i sammanhanget, eller att föra en kvalitetsdiskussionsom aldrig leder fram till några slutsatser. Om vi skallanvända kvalitetsbegreppet som vattendelare för vilka somtilldelas stöd krävs att kvalitetsbegreppet tydliggörs. Vimåste från statens sida slå fast vad vi menar medkvalitetsfilm och ansvaret för att presentera en definitionsom kan ta ställning till vilar på regeringen. Manbör således återkomma till med en sådan.I arbetet med att ta fram en kvalitetsdefinition bör utgångspunkten vara attfilmskapande är en kreativ process, ett skapande som kan likställas medandra konstnärers arbete. Definitionen får med andra ord inte bli för stelbentoch inskränkt, utan uppmuntra den konstnärliga friheten, bredden ochmångfalden. Ett gångbart alternativ kan fortfarande vara1963 års utförligadefinition: "en förnyelse av filmens uttrycksmedel och formspråk,angelägenhetsgraden i filmens ärende, intensiteten eller fräschören i dessverklighetsuppfattning eller samhällskritik, graden av psykologisk insikt ochandlig nivå, lekfull fantasi eller visionär styrka, episka, dramatiska ellerlyriska värden, den tekniska skickligheten och övriga artistiska komponenteri filmen". Definitionen måste dock diskuteras ordentligt för att därefter bliföremål för ett formellt beslut.HelhetProduktion och distribution är självklara stödmottagare inomramen för ett filmavtal. Det finns emellertid ytterligaredelmoment som bör räknas in bland huvuduppgifterna. Så ärdet till exempel viktigt att den filmkulturella verksamhetenlyfts in bland dessa. Till denna hör bl a behovet avrestaurering av den svenska färgfilmen.Motivet för att ge statligt stöd till filmverksamhet, oavsett om det handlarom produktion eller distribution, är att filmen skall komma människor tilldel. Med andra ord handlar film om interaktion, ett möte med publiken. Omfilmpolitiken bara handlade om den materiella tillgången till film hadefilmpolitikens mål uppfyllts i den stund mötet kommer till stånd. För osskristdemokrater är detta emellertid bara början på den process somfilmverksamhet handlar om. Ett samlat filmavtal skall därför ses i sittsammanhang. Vad händer när åskådaren möter filmen? Hur tar vi människortill oss film? Hur bearbetar vi våra filmupplevelser? Om och i så fall hurhanterar vi det vi sett? Dessa frågor ur betraktarperspektivet är centrala ochmåste finnas med i en statlig filmsatsning. Utifrån ovanstående resonemangföds behovet av mer kunskap om filmmediets påverkan på människor. Inteminst gäller detta populärfilmen. kan just filmen vara det medel vibehöver för att bearbeta upplevelser. Den medverkar till igenkännande, att vibättre kan förstå oss själva och vår omgivning och filmen som pedagogisktverktyg är därför viktig att värna och ta till vara.Det etiska ansvaretI mötet mellan film och publik uppstår frågan om den etiskadimensionen och det etiska ansvaret. Ligger det etiskaansvaret på den förtroendevalde, producenten, distributöreneller åskådaren eller är det ett delat ansvar? Detta är frågor viinte kan blunda för och där våra svar blir vägledande förfilmsatsningen i alla led. Yttrandefriheten är en viktigförutsättning för att demokratin skall fungera bra och det ärviktig att slå vakt om den. Vårt eget behov av frihet måstedock kombineras med ansvar för och hänsyn till andramänniskor. Öppenhet och tolerans men också respekt förandra människors integritet och livsåskådning måste därförvara grundläggande vid all konstutövning. I Filminstitutetskulturella ansvar borde ligga att initiera en diskussion omdessa frågor.TillgänglighetArbetet med ökad tillgänglighet måste varapågående och intensifieras. Det handlar om social, kulturell,geografisk, fysisk, ekonomisk tillgänglighet. Att göra detlättare för människor att tillgodogöra sig film både somkonsument men även som producent.JämställdhetJämställdhet måste omfatta alla led och dimensioner ifilmavtalet. Att kvinnor skall ha möjlighet att producera filmpå samma villkor som män borde vara en självklarhet. Attverkligheten ser annorlunda ut gör att vi med kraftfullaåtgärder måste medverka till snara förbättringar.Jämställdhet handlar också om att göra filmen tillgänglig oavsett vilkasärskilda behov och förutsättningar den enskilde individen har. Det handlart ex om de funktionshindrades möjlighet att ta sig in på biografer och att därkunna ta del av film. Regeringens beskrivning och framtida satsning ärmager och ofullständig. Vi återkommer till detta längre fram.Framsynthet2000-talets filmsatsningar bör också beakta den tekniskaförändringsaspekten. Hur kommer villkoren för attproducera, distribuera och visa film att se ut i den näraframtiden? För att kunna svara upp mot de stora kraven påhandlingsberedskap och kunna måna om den svenskafilmens utrymme inom denna sektor bör regeringen noggrantfölja den snabba utveckling som sker inom detta område.Kvinnliga filmskaparesförutsättningarFilmutredningen redogör för den obalans som finns när detgäller kvinnliga och manliga filmskapares möjlighet att fåstöd. Av 109 filmer med stöd hadeendast en kvinnlig regissör, enkvinnlig producent och en kvinnligmanusförfattare. utgör kvinnorna bland filmmedarbetare som jämförelse 47procent. Även när det gäller t ex råderen jämn könsfördelning. Detta visar att den manligadominansen bland de filmskapare som fått stöd underavtalsperioden är anmärkningsvärd och att snedfördelningenmåste brytas. Att förbättra de kvinnliga filmskaparnas villkorär en mycket viktig uppgift för en ny filmpolitik.Ett sätt att åstadkomma detta kan vara regeringens förslag att vid ansökanom förhandsstöd skapa alternativa beslutsingångar. Genom att styrelsen delsanlitar en filmkonsulent, dels anlitar en nämnd som består av en filmkonsu-lent och ytterligare fyra ledamöter frångår man den koncentration av maktsom präglar ansökningsförfarandet. Vi kristdemokrater ser med nöd-vändighet att styrelsen eftersträvar en jämn könsfördelning vid tillsättandetav konsulenter och nämndledamöter.Barn och ungdomsfilmAtt prioritera insatser som riktar sig till barn och ungdomarär en av filmpolitikens viktigaste uppgifter. Att lära sig tydade budskap och den information som möter dem i detomfattande mediebruset blir allt viktigare för barn ochungdomar. Utifrån detta hade vi velat se en mer genomtänktsatsning när det gäller barnfilm. Vi kristdemokrater stöderutredningens förslag att av de båda fondernasmedel för förhandsstöd skall avsättas till långfilm för barnoch ungdom. Regeringen väljer även här att inte precisera sigoch når därmed inte ända fram när det gäller att särskiltvärna barnfilmens ställning.Vi skulle vilja se en mer genomtänkt satsning när det gäller barn-filmskonsulenter. Avtalet anger, enligt propositionen, att skallanlita konsulenter för bedömningen av bl a vilka barn- och ungdoms-filmprojekt som skall få förhandsstöd. I stället för att kompetensen måsteinhämtas för varje tillfälle anser vi att det finns mycket att vinna på attinrättaen fast barnfilmskonsulent. Genom att det är samma person som sköterbedömningen skapar man en kontinuitet i arbetet. Det är också viktigt attbarnfilmskonsulenten integreras i arbete och inte verkar iso-lerad från andra bedömare. För att ytterligare säkerställa att bedömningarnagörs på kvalitativt bästa sätt bör arbetet regelbundet följas upp ochutvärderas.Barnfilmssatsningen bör inte begränsas till produktionen av film, utanäven riktas till målgruppen; barnfamiljen. Att staten verkar för att det skapasbarnfilm av god kvalitet innebär att vi vill se fler barnfamiljer påbiograferna. Som det är måste många familjer avstå från bio på grundav de höga biljettpriserna. Vi anser att det ligger ett stort värde i attfamiljer,oavsett hur dessa ser ut, ges möjlighet att se filmer tillsammans. Engemensam kulturell mötesplats för barnfamiljen blir ett forum som ökarmöjligheten till gemensamma upplevelser.Forskning kring barnsfilmkonsumtionAtt barn och ungdomar skall uppmuntras att se film är ensjälvklar utgångspunkt. Ungdomar är de störstakonsumenterna av film. Trots detta finns knappastnågon forskning kring barns möte med film. Viktiga ochobesvarade frågor är t ex vilken slags film som barn självaväljer och suger åt sig, vilket förhållningssätt de har tillmediebruset, hur de regerar på våldsskildringar och hur debearbetar de sina upplevelser. Det är självklart att sådanforskning skall prioriteras, vilket också borde ha framgått avfilmavtalet.Regional filmsatsningKristdemokraterna delar regeringens uppfattning att en av deviktigaste uppgifterna för den nya svenska filmpolitiken äratt stärka filmens roll i kulturlivet och att säkerställatillgången till ett brett utbud av värdefull film i olikavisningsformer i hela landet. Inte minst gäller detta barns ochungdomars möjlighet till eget skapande. Vi stödjer därförden satsning som gjorts och fortsättningsvis kommer attgöras på regionala resurscentrer för film och video, bådevad gäller verksamhetens innehåll, stödstruktur och utökadeekonomiska ramar.Innehållsmässigt kan satsningen förutom verksamhet för barn och ungdomanvändas till spridning och visning av kvalitetsfilm eller fungera somplantskolor för unga filmare. En liten men viktig del av verksamheten utgörproduktion och distribution av kort- och dokumentärfilm som ärförsummad. Detta stöd är viktigt, inte minst ur kvinnosynpunkt, eftersom flerkvinnor väljer denna form av filmproduktion.Den regionala satsningen bygger på ett ömsesidigt engagemang, dvs attlandstingen, kommunerna eller andra huvudmän måste satsa minst likamycket som staten gör. Denna stödstruktur rimmar väl med vår uppfattningatt statsbidragen skall vara stödjande, inte styrande, för verksamheten.För att de statliga medlen till regionalt utvecklingsarbete på filmområdet,samt att det regionala ansvaret för filmkultur och filmnäring skall kunnafortsätta att växa och stabiliseras är det viktigt att man på regional nivå kangöra en långsiktig planering av verksamheten. För att så skall kunna skefordras en relativ stabilitet i medelstilldelningen, såväl från den statliga somden regionala nivån.Avtalet innebär att av de medel som under ett räkenskapsår inflyter tillstiftelsen skall användas för stöd till regional verksamhet. För atterhålla stöd till regional verksamhet krävs att bidrag lämnas från landsting,kommun eller annan huvudman med ett belopp som minst motsvarar det stödsom lämnats inom ramen för avtalet.Mot bakgrund av detta, samt att hela avtalets konstruktion, bland annat,vilar på den tioprocentiga avgiften från biobesök i landet finns det risk förattdenna modell kan utgöra ett instabilt instrument för den regionalaverksamheten. För att kunna göra en realistisk och långsiktig planering avden regionala verksamheten skulle vi föredra att en fast minimisummaårligen anges som skall ses som en garant för ett regionalt stöd, på sammasätt som det i avtalet anges en fast högsta summa om 3 miljoner kronorårligen.Filmdistribution utanförbiograferPropositionen ägnar stort utrymme åt distributionsfrågan ochkommer med ett flertal förslag som i bästa fall kan leda tillstörre tillgänglighet. En stor del av koncentrationen skeremellertid till biograferna även om filmen i skolan berörsytligt. Vi skulle vilja se en vidgad distributionssatsning därbiograferna utgör en målgrupp, medan övriga institutionersåsom skolor, museer, vårdsektorn etc utgör en annan.Denna senare del är viktig inte minst när det gäller kort- ochdokumentärfilmen, eftersom biograferna generellt visar mestlångfilm. Eftersom propositionen också tydligt utvecklarbiografsidan vill vi här ägna utrymmet åt den andra, även ombåda är viktiga.Den som vill visa film utanför biografer möter en rad svårigheter, tillstörsta delen beroende på att ansvaret för distributionen av film ligger påolika bolag och institutioner. Det råder således en oklarhet när det gäller atthitta rätt distributör samt osäkerhet när det gäller ersättningsfrågan. För attskapa en mer ändamålsenlig hantering förslår vi därför att fårett samordnande ansvar. AV-centralerna och biblioteken skall inte behövasamverka med flera centrala distributörer, utan kan med hjälpfå en mer renodlad roll som förmedlare av film. För att skapa en kraftfullorganisation för spridning av kort- och dokumentärfilm skulle Filminstitutetta ett ansvar för att främst AV-centraler och bibliotek löpande informeras omkort- och dokumentärfilmsproduktionenAV-centralerna och biblioteken har en central roll när det gäller filmen iskolan. De nya läroplaner som styr skolverksamheten har inneburit attspelfilm, kort- och dokumentärfilm på ett annat sätt än tidigare kommit attfylla en viktig roll i skolans arbete. Arbetet går mer än tidigare ut påattförbereda eleverna för det informationssamhälle som möter dem i vardagen.Kunskapen presenteras sällan i färdiga paket utan eleverna tränas till urval,sammanställning och analys. I detta arbete blir filmen både en viktiginspirationskälla och kunskapsbank som dess innehåll i sig kan bliföremål för analys. Elevers eget filmskapande bör ges stark prioritet.Film i skolanEn annan viktig förutsättning för att filmen i skolan skallkunna utvecklas är skolbioverksamheten. För att denna skallfungera krävs emellertid tillgänglighet till kopior av populärafilmer medan de är aktuella. En satsning påparallellkopiering för skolanvändning vore därför önskvärdbåde när det gäller svenska och internationellakvalitetsfilmerPositivt är att har verksamheten med film i skolan vuxit till enlivlig verksamhet. fördelar institutet ett särskilt stöd till lokal film-kulturell verksamhet för barn och ungdom (skolbio); till detta följer ettfilmpedagogiskt studiematerial. Statistiskt material visar att 154 av Sverigeskommuner bedrev regelbunden skolbioverksamhet under /98,varav 90 kommuner fick stöd från . bidrar Filmbranschenmed rabatter på film och biografhyror och genom skollanseringar av viktigaoch engagerande filmer. Parterna filmavtal har enats om att avtaletskall omfatta ett stöd till film i skolan. Stödet skall omfatta medel tillspridning av kort- och dokumentärfilm och för en fortsatt skolbioverksamhet.För att stöd skall ges krävs att bidrag lämnas från landsting, kommun ellerannan huvudman med ett belopp som minst motsvarar det stöd som lämnasinom ramen för detta avtal Vidare krävs en pedagogisk plan.Det är bra att avtalet tar med kommuner och landsting i arbetet så att de,, själva kan prioritera verksamheten med skolbio, ett arbete där deregionala filmresurscentrumen, som pådrivande, har en viktig roll. Dettaarbete bör alltså utvecklas och stödjas så att ännu fler kommuner omfattas avskolbioverksamheten.En filmsatsning för barn och ungdomar måste också innehålla bearbetningav det upplevda. I detta arbete är handledningar för hur mankan arbeta med filmen samt lärarseminarier och visningar mycket betydel-sefulla. Särskilt viktigt är det att detta material också inkluderar populärfilmsom barn och ungdomar själva väljer eller kommer i kontakt med. Detta ärnödvändigt för att de skall utveckla förmågan att kritiskt orientera sig imedieutbudet. Materialet bör göras tillgängligt för samtliga yrkeskategoriersom arbetar med barn och ungdomar.Vi kristdemokrater vill se utvecklat pedagogiskt material för att detta syfteskall kunna uppnås.Kristdemokraterna vill också lyfta fram det viktiga arbete som bedrivs avVåldsskildringsrådet. Härifrån kan skolorna få tillgång till pedagogisktmaterial som bidrar till att öka medvetenheten om påverkan av våld i filmer.Det är viktigt att information om denna verksamhet sprids, förslagsvis viaFilminstitutets pedagogiska material.Film för alla, ävenfunktionshindrade"Det är en allmän kulturpolitisk ambition att kulturen skallkunna erbjudas alla och att människor medfunktionsnedsättning bereds möjlighet att använda sinkreativitet och sina konstnärliga och intellektuellafärdigheter"Så utmärkt inleder regeringen det viktiga avsnittet om de funktions-hindrades tillgänglighet till film. Av de stora orden blir emellertid inte merän en kort formulering om att medel skall avsättas för att göra film merlättillgänglig för funktionshindrade, genom t ex textning och syntolkning.Om regeringen menar allvar med sin satsning på de funktionshindrade bordeman ha större precision när det gäller att identifiera målgruppen och högregrad av konkretion när det gäller förslagen än vad som är fallet. Är t exastmatiker en målgrupp när regeringen talar om filmens ökade tillgänglighetoch vilket mål har man för att öka de rullstolsburnas tillträde till biografernaoch biografutrymmena? Det handlar t ex om ökad tillgänglighet och infor-mation till allmänheten. I detta arbete har filmindustrin ett stort ansvar. FörKristdemokraterna räcker det inte med vaga löften. Vi vill i stället ställa ossbakom en satsning som redan på initiativstadiet har förutsättningar att lyckas.Vi vill i detta sammanhang också poängtera hur viktigt det är att medlen förtextning och syntolkning säkras.Oberoende översyn avFilminstitutetFör att möjliggöra en överblick av kostnader,styrning och kontroll samt bedöma huruvida styrelsensbemanning är tillräcklig, för stor eller för litenrekommenderade en oberoende översyn avinstitutet. Eftersom avtalet dessutom ger etttyngre kulturpolitiskt ansvar delar Kristdemokraternautredarens uppfattning om att en översyn vore värdefull.Regeringen har dock valt att inte följa rekommendationen.Vi kan inte finna tillräckliga skäl för detta ställningstagandei propositionen och föreslår därför att en översyn kommer tillstånd.HandlingsoffentlighetDe statliga stöd som stiftelsen skall fördelamotsvarar stöd som på andra områden fördelas av offentligainstitutioner. Därför bör dessa förvaltningsuppgifter omfattasav handlingsoffentlighet. Detta var Filmutredningensuppfattning och menar att regeringenborde tagit fasta på det. I stället argumenterar regeringen föratt det är omöjligt att skilja ut vilka medel som är allmännaoch vilka som utgör bidrag från andra än staten vidstiftelsens handläggning av ärenden. Detta äranmärkningsvärt eftersom regeringen så sent som ,med all rätt, rekommenderade att göraoffentlighetsprincipen tillämplig för den del av verksamhetenhos som utgör myndighets-utövning. Om man ställer krav på åtskillnad mellan statligaoch andra medel i ett fall bör detta självklart gälla även förFilminstitutet. Detta är också Riksrevisionsverketsuppfattning. För oss kristdemokrater är det ett demokratisktansvar att förvaltningsuppgifter är föremål föroffentlig insyn och därmed omfattas avhandlingsoffentlighet.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om samlat filmavtal,2. att hos regeringen begär förslag till en kvalitets-definition som ligger till grund för begreppet kvalitetsfilm och somföreläggs för diskussion och beslut,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om det etiska ansvaret och rollbeträffande detta,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om medelsavsättning från fonderna för förhandsstödtill långfilm för barn och ungdom,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en särskild barnfilmskonsulent,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om nödvändigheten av mera forskning kring barnsoch ungdomars konsumtion av film,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om regionalt stöd,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ökad tillgänglighet till film för funktions-hindrade,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en oberoende översyn av ,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om handlingsoffentlighet för delar av Filminstitutetsverksamhet.Stockholm den 16 september 1999Gunilla Tjernberg (kd)()()()()()()()()()()()()()()