mot · GN02A282 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:A282av , ()Vissa arbetsmarknadspolitiska frågor1 En arbetsmarknad i obalansDet råder delade meningar om hur man skall mäta arbetslösheten. I"Social rapport " räknade med att 1.650.000personer i arbetsför ålder - av den vuxna befolkningen - vararbetslösa, inte deltog i arbetskraften eller på annat sätt hade svaganknytning till arbetsmarknaden. Även om antalet arbetslösa minskatunder , huvudsakligen beroende på den internationellahögkonjunkturen, står alltjämt förskräckande många människor utanförden reguljära arbetsmarknaden.Enligt bedömningar är fortfarande mer än500.000 människor öppet arbetslösa eller i olika arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. Därtill finns lika många som är förtidspensionerade av arbets-marknadsskäl eller latent arbetslösa, dvs, de vill ha ett arbete men anser detinte vara lönt att registrera sig som arbetslös. Till denna kategori hör ocksåmånga studerande i och undersysselsatta dvs deltidsarbetandesom skulle vilja arbeta heltid.1.1 Allt färre försörjer allt flerTotalt saknar mer än en miljon människor i dagens en tillfreds-ställande förankring på arbetsmarknaden. Detta är på flera planförödande.För det första inrymmer siffrorna åtskilligt av mänskligt slöseri ochmänsklig tragedi. Många människor i dagens far helt enkelt illa.Arbetslösheten utesluter människor från den gemenskap, som följer av att haett riktigt arbete.Människor som vill, kan eller borde arbeta för att försörja sig själva haringet jobb att gå till. De får aldrig chansen och de känner sig inte behövda.Därför leder arbetslösheten också till sociala problem - inte bara för dearbetslösa, utan också för deras barn och andra anhöriga.För det andra medför arbetslösheten betydande produktionsbortfall ochorsakar ökad belastning på de offentliga finanserna. I årets budget beräknasarbetslöshetsersättningen kosta , arbetsmarknads-politiska åtgärder , särskilda åtgärder för arbetshandi-kappade , förvaltningskostnader4,och bidrag till . Härtillkommer direkta statliga och kommunala kostnader för bl.a. förtidspensio-nering av arbetsmarknadsskäl och socialbidrag till arbetslösa. Totalt kostararbetslösheten därmed de svenska skattebetalarna mer än 100 miljarderkronor . Det är en kostnad som ungefärligen motsvarar de totala sjuk-vårdskostnaderna i vårt land.Med de demografiska förändringar - åldrande befolkning - som kan förut-ses blir det omöjligt att långsiktigt upprätthålla en god välfärd om så mångamänniskor även fortsättningsvis tillåts stå utanför arbetsmarknaden.1.2 Flaskhalsar på arbetsmarknadenTrots att arbetslösheten är mycket hög så har många företagproblem med att få tag på personal. utvisade en attsju av tio företag som sökte nya medarbetarehade problem med att rekrytera rätt personal. Det leder i vissa fall till atten del arbeten inte kan tillsättas. I andra fall leder det till att det tarlängretid att tillsätta jobben eller till att företagen tvingas sänka sinakompetenskrav för att få platserna tillsatta. I enkäten angav nära entredjedel av företagen att rekryteringsproblemen ledde till att planeradexpansion uteblev. Nära en fjärdedel av de utlysta jobben - 20 000arbetstillfällen - blev aldrig tillsatta.Flaskhalsproblematiken gör alltså att den svenska arbetslösheten minskarlångsammare än den borde. Enligt beräknar från Ekonomifakta skulle enveckas förkortning av den genomsnittliga rekryteringstiden innebära enekonomisk vinst på 6 miljarder kronor.Moderata samlingspartiet kritiserade tidigt att den socialdemokratiskaarbetsmarknadsutbildningen satsade på kvantitet i stället för kvalitet. Deninriktningen har visat sig medföra negativa konsekvenser, både avekonomisk och personell karaktär. Alltför länge behöll regeringen avstatistikskäl en felaktig arbetsmarknadsutbildning. Också volymmålet togsbort alldeles för sent.De höga skatterna innebär att många lever på små marginaler och har svårtatt försörja sig. Bidragsberoendet är stort. Många hushåll i vårt land har idaginte kontroll över sin vardagssituation.2 Åtgärder för att minska arbetslöshetenUnder innevarande år har kurvorna äntligen börjat peka åt rätt håll.Problemet är att det snarare är den starka konjunkturen än regeringenshaltande arbetsmarknadspolitik som får arbetslösheten att minska.Vi har bl. a. i motion 1999/2000:Sk692 beskrivit de åtgärder som vi anservara nödvändiga för att långsiktigt komma till rätta med den alltjämt högaarbetslösheten. Det handlar om en politik för investeringar, företagande ochtillväxt, som kan sammanfattas på följande sätt:- Sänkta skatter på arbete och företagande- Bättre företagsklimat med minskat krångel- Reformer som gör det lättare för företagen att anställa nyamedarbetare- Satsning på kompetensutveckling- Åtgärder för ökat konkurrenstryck i hela ekonomin- Slopande av offentliga monopol- Införande av ett system med lärlingsutbildning i företagen- Satsning på forskning och teknikutvecklingDet är enligt vår mening helt nödvändigt med strukturella åtgärder avdetta slag för att få till stånd ett snabbt ökat företagande.Arbetsmarknadspolitiken måste understödja en sådan tillväxtinriktadutveckling. I förevarande motion aktualiseras några av de krav som enligtvår mening måste ställas i detta sammanhang.3 Dagens arbetsmarknadspolitikDagens arbetsmarknadspolitik är inte effektiv, varken när det gäller attminska arbetslösheten eller när det gäller att få fram de medarbetare somföretagen eftersöker. Dagens arbetsmarknadspolitiska åtgärder ärfortfarande alltför talrika och tjänar i många fall enbart till att kvalificerade arbetssökande till en ny ersättningsperiod i arbetslöshetsförsäkringen.Utbildning utan förhoppning om arbete ger dålig motivation och innebäratt den arbetsmarknadspolitiska åtgärden enbart kostar pengar, utan att geden arbetslöse vare sig arbete eller större kompetenshöjning.Varje arbetsmarknadspolitisk åtgärd måste enligt vår mening ha som syfteatt förbättra den arbetslöses möjligheter att få arbete. Det ställer krav pårenodling och koncentration. Vi kan också konstatera att det nu sker ensuccessiv omläggning av arbetsmarknadspolitiken i den riktning, som visedan länge har förespråkat.3.1 AMS åtgärdsundersökning 1998I AMS åtgärdsundersökning 1998 konstateras att hälften () avdeltagarna i arbetsmarknadspolitiska åtgärder inte trodde att deras chanser attfå jobb skulle öka genom att de deltog i åtgärderna. För deltagarna i ALU,datortek och beredskapsarbeten var andelen ännu högre. Av de personer somvar trodde färre än var femte () att åtgärden skulleförbättra deras möjlighet att få arbete.Andelen personer som erhållit ett icke subventionerat arbete efteråtgärdens slut var enbart . av dem som deltagit i åtgärduppgav att de var arbetslösa efter avslutad åtgärd. Var sjätte ()befann sig i åtgärd igen efter föregående åtgärds avslutande. Och detvar vanligast förekommande bland dem som deltagit i arbetsmarknadsut-bildning och beredskapsarbete.Det måste anses anmärkningsvärt att så många går från arbetsmarknads-utbildning till arbetsmarknadsutbildning. Siffrorna talar sitt tydliga språk omden bristande effektiviteten i de traditionella arbetsmarknadspolitiska åt-gärdsprogrammen.3.2 Renodla arbetsmarknadspolitikenDet är viktigt att staten nu går vidare med renodlingen avarbetsmarknadspolitiken. Särskilt intresse bör inriktas på denflaskhalsproblematik som har berörts i det föregående.Vi förordar en arbetsmarknadsutbildning som radikalt skiljer sig från vadsom gällt . Arbetsmarknadsutbildningen bör nu styrasmot klart definierade arbetsmarknadsbehov och erbjuda en kvalitet somtillmötesgår högt ställda krav både från deltagarna och från de framtidaarbetsgivarna. Arbetsmarknadsutbildningen måste således styras tydligaremot företagens behov.Med hänsyn till den allt snabbare utvecklingen i näringslivet anser vi attden yrkesinriktade utbildningen i större utsträckning bör ske i företagen. Förunga arbetslösa är det därför rimligt att göra ett system med lärlingsut-bildning i företagen till den huvudsakliga arbetsmarknadspolitiska insatsen.För att tillgodose arbetsmarknadens behov bör dessutom en satsning ske påden kvalificerade eftergymnasiala yrkesutbildningen.4 Reformera arbetslöshetsförsäkringenArbetstagare som plötsligt kastas ut i arbetslöshet ges med arbetslöshets-försäkringen ett grundläggande skydd mot inkomstbortfall. I ord råderdet bred enighet om att försäkringen skall utgöra enomställningsförsäkring. Den skall under en omställningstid ge denarbetslöse möjligheter att söka andra jobb eller vidareutbilda sig för nya.I sak har arbetslöshetsförsäkringen dock alltmer kommit att anta formen aven medborgarlön. Ersättningsberättigade perioder av arbetslöshet kan varvasmed arbetsmarknadspolitiska åtgärder i en utsträckning som gör arbetslös-hetsförsäkringen till en permanent försörjning. Det innebär inte bara attförsäkringen tillämpas på ett sätt som aldrig varit avsett. Ordningen skadardessutom både arbetsmarknadens funktionssätt och försäkringssystemetslegitimitet. Enligt Moderata samlingspartiets mening är det nödvändigt attreformera arbetslöshetsförsäkringen.4.1 Inför en bortre parentesDet viktigaste är att stärka den enskildes incitament för att söka och taarbete - också mindre kvalificerade och lägre betalda sådana. En viktigdel av detta är att förändra försäkringen så att den inte bara iriksdagstrycket, utan också på arbetsmarknaden och av arbetstagarnauppfattas som en omställningsförsäkring. I realiteten innebär detta att detmåste införas en tidsmässig gräns för försäkringens giltighet.När frågan senast prövades av var socialdemokraterna inteberedda att införa en sådan s.k. bortre parentes. I stället hävdades att"omställning" får betyda att man hjälper den enskilde att byta yrke m.m.Konsekvensen av detta synsätt blir emellertid - om arbetslinjen skaupprätthållas - att staten i stället tvingas införa hårda krav och sanktionerföratt tydliggöra den enskildes ansvar. Dessa krav på egna sökaktiviteter, påbyte av yrke eller bostadsort, avstängningsregler etc är nu föremål för enöversyn inom Regeringskansliet.Redan i dag är det formella regelsystemet i arbetslöshetsförsäkringenganska hårt. Av arbetsförmedlarna upplevs reglerna inte sällan som så hårdaatt man struntar i att tillämpa dem. En sådan ordning är naturligtvis oaccep-tabel. Framför allt illustrerar den dock vad som blir konsekvensen av enförsäkring utan begränsningar i tiden.Frånvaron av en bortre parentes i arbetslöshetsförsäkringen leder alltså tillincitamentsproblem, vilket i stället framtvingar olika system för krav,kontroller och sanktioner. Kontrollsystemen är resurskrävande och gör attarbetsförmedlarna hamnar i en olycklig dubbelroll. Å ena sidan skallförmedlarna vara en hjälp och ett stöd till den arbetslöse, å andra sidan skallde vara kontrollanter.Om den enskildes ansvar i stället tydliggörs med en bortre parentes i för-säkringen kan huvuddelen av nämnda regel-, kontroll- och sanktionssystemslopas helt. Arbetsförmedlarnas uppgift att lämna de arbetssökande hjälp ochbiträde kan därmed renodlas. En begränsning kan ges olika utformning - ettbestämt högsta antal ersättningsdagar, löpande eller stegvis nedtrappning aversättningsnivån etc. Moderata samlingspartiet förordar 300 inkomstrela-terade ersättningsdagar med ytterligare 200 dagars efterskydd på grundnivå.Det avgörande är emellertid inte den närmare utformningen av en bortreparentes, utan att en begränsning äntligen kommer till stånd. Först då blirarbetslöshetsförsäkringen till en omställningsförsäkring som verksamt under-stödjer arbetslinjen.4.2 Ändra finansieringenKostnaderna för arbetslöshetsersättning fördelas på allaarbetstagare, både på dem som är försäkrade och på dem som inte är det.En logisk konsekvens av detta är att försäkringen dels bör göras allmän,dels att dagens starka koppling till fackligt administreradearbetslöshetskassor bör bringas att upphöra. Det är rimligt att ett ihuvudsak skattefinansierat försäkringssystem omfattar alla arbetstagare,och det är rimligt att det administreras av det allmänna och inte avintresseorganisationer.Vår kritik mot nuvarande ordning understryks av () rapport , somnyligen överlämnades till regeringen. Såväl RRV som Statskontoret menaratt det med nuvarande ordning inte utövas en erforderlig statlig tillsyn avarbetslöshetskassornas mycket omfattande medelshantering. "Makten överhanteringen av arbetslöshetsförsäkringen finns på ett ställe men betalnings-ansvaret någon annanstans. Försäkringen sköts helt av fristående kassor, deflesta med band till fackförbund" konstateras det i Statskontorets rapport.I dag svarar de försäkrades egna avgifter till försäkringen för en mycketliten andel av försäkringens kostnader. Egenfinansieringen i försäkrings-systemet bör därför öka. En sådan förändring bör ha en gynnsam påverkan pålönebildningen och därmed långsiktigt på arbetsmarknadens funktionssättoch utbudet av arbetstillfällen.På svensk arbetsmarknad förekommer i huvudsak löneförhandlingar påbranschnivå. Subventionssystemet har helt eliminerat sambandet mellanökad arbetslöshet och högre egenavgifter inom den egna kassans område.Lönebildningens aktörer har därmed inga incitament att beakta skatte- elleravgiftskonsekvenserna av sina beslut. Oavsett om löneförhandlingarnabedrivs centraliserat eller decentraliserat och oavsett om a-kassornas verk-samhetsområden följer avtalsområdena eller ej, så har det tveklöst en negativinverkan på lönebildningen när staten på marginalen subventionerar 100 %av kostnaderna för en ökad arbetslöshet.5 Arbetsförmedlingen i dagArbetsmarknadsverkets centrala del är AMS. I verkets centralafunktioner arbetar cirka 900 personer. Under AMS finnslänsarbetsnämnderna med cirka 1 400 personer och arbetsförmedlingarnamed cirka 400 kontor vari 7 000 personer arbetar. Sammanlagt harArbetsmarknadsverket cirka 11 100 anställda och dessförvaltningskostnader ökar successivt.Sättet att förmedla arbeten har förändrats . Till det positivakan räknas att en viss - om än liten - konkurrens till de offentliga arbetsför-medlingarna har tillkommit. De positiva effekterna har delvis förtagits av denkraftiga ökningen av antalet arbetslösa, som sökt sig till förmedlingarna.Detta har belastat förmedlingarna hårt. Hanteringen av allehanda arbets-marknadspolitiska åtgärdsprogram har upptagit mycket av den tid som bortkunna ägnas åt förmedling av arbeten. Trots en effektiviserad verksamhet,mer personal och hårt arbete av de anställda har dessa problem inte lösts.Förmedlingsverksamheten måste fungera bättre. Detta beskedges också i olika undersökningar som gjorts om hur arbetsförmedlingarnafungerar. I en konstaterades att cirka hälften av de arbets-sökande inte tyckte att förmedlingspersonalen engagerade sig tillräckligt ochinte hade tillräckligt med tid för de arbetssökande. Endast en fjärdedel av dearbetssökande ansåg att arbetsförmedlingen hade hjälpt dem ur den situationsom de befann sig i.Fungerande förmedlingar för arbetstagare och arbetsgivare kommer att blien allt viktigare faktor på en framtida arbetsmarknad. Kontinuerlig fortbild-ning och en allmänt ökad rörlighet medför att verksamheten måste förändrasoch detta gäller oavsett arbetslöshetens storlek.5.1 - en jämförelseI har man introducerat ett nytt system för att effektiviseraarbetsförmedlingarna. Det går ut på att ett antal privataarbetsförmedlingar ges möjlighet att på lika villkor konkurrera med denoffentliga arbetsförmedlingen. Pengar utbetalas, förutom en litenadministrationsavgift, till förmedlingarna först efter det att de har visatatt de kunnat anskaffa arbete eller adekvat utbildning för arbete till denarbetssökande. Arbetet skall pågå för attersättning skall utgå till den ansvariga förmedlingen. Om arbetet pågårmer än 6 månader blir ersättningen högre.För att komma i fråga för förmedling på detta sätt måste man ha varitarbetslös . Ersättningen till förmedlingarna är olika beroende påhur svårt det är att anskaffa olika typer av arbeten. Ersättningen till arbetensom anses mer svåranskaffade är högre än arbeten som normalt ärlättrekryterade. När systemet infördes i var syftet bl. a.- att öka antalet riktiga jobb- att göra förmedlingsverksamheten mer effektiv genom konkurrensmellan privata och offentliga arbetsförmedlingar- att öka antalet privata arbeten- att minska ungdomsarbetslösheten- att ge möjligheter för alla som vill ha ett arbete att kunna få erbjudandeom ett sådant- att förbättra användningen av ny teknik vid anskaffning av arbeten- att förbättra kvaliteten i förmedlingsverksamheten- att ge bättre valuta för skattebetalarnas pengar- att ge bättre möjligheter till specialistförmedlingar- att ge bättre möjligheter att erbjuda arbete till svårplacerad arbetskraftCirka av de arbetssökande beräknas erhålla arbete via deprivata förmedlingarna.6 Konkurrensutsätt arbetsförmedlingenVi har tidigare vid ett flertal tillfällen motionsvis framfört att självaförmedlingsinsatserna utgör ett av de mest betydelsefulla och effektivainslagen i arbetsmarknadspolitiken. Arbetsmarknadsutbildningenmotverkar flaskhalsar på arbetsmarknaden medan förmedlingen hjälperarbetssökande och arbetsgivare att finna varandra.Det är ett uppenbart samhällsintresse att upprätthålla flexibilitet ochrörlighet på arbetsmarknaden. Det är därför ett samhällsintresse att det finnsfungerande system som underlättar mötet mellan arbetsgivare och arbets-tagare. Däremot är det inte självklart att staten därför skall bära kostnadernaför huvuddelen av arbetskraften. När det finns ett ömsesidigt intresse av attfinna varandra på arbetsmarknaden, så uppstår också former där detta kanske. Ett exempel på detta är framväxten av olika slags bemannings- ochpersonaluthyrningsföretag. I det sammanhanget är det intressant att noterahur bemanningsföretagen visat sig kunna vara en väg in på arbetsmarknadenför bl.a. invandrare som annars haft påtagligt svårt att ta sig in på arbets-marknaden via arbetsförmedlingen.Starka skäl talar enligt vår mening för att förmedlingsverksamheten i ökadutsträckning konkurrensutsätts. De tankegångar som anförts för att införaprivata förmedlingar i bör i hög grad kunna överföras också tillSverige. Större effektivitet och lägre kostnader blir enligt vår bedömningföljden av att privata förmedlingar i större utsträckning startas. Förutsätt-ningarna för en modell där arbetsförmedlingarna liksom i fårbetalt efter resultatet, dvs. i vilken utsträckning de lyckas skaffa fram arbeteåt arbetslösa, bör prövas också i Sverige.Det är också positivt om antalet privata specialistförmedlingar kan öka. framstår specialistförmedlingarna som effektiva när det gäller att kunnaerbjuda arbetslösa arbete. Det är måhända naturligt då ett antal arbets-förmedlare med specialkunskaper får möjligheten att arbeta med demänniskor som vill arbeta inom ett speciellt område. Dessa förmedlarehinner följa med i vad som sker inom branschen och vet vilka krav som olikaföretag ställer för att anställa. Exempel på lyckade specialistförmedlingar ärförmedlingar för vård, undervisning, kultur, handel m.m. Specialisterna harstörre möjligheter att få mer uträttat än de förmedlare som måste kunna allaområden. Fler specialistförmedlingar liksom att konkurrensutsätta deoffentliga arbetsförmedlingarna kommer att ge fler arbeten till en mindrekostnad.7 Hemställan7 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om fortsatt renodling av arbetsmarknadspolitiken,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om arbetsmarknadsutbildningens inriktning,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om lärlingsutbildning och yrkesinriktad utbildning iföretagen,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om fristående, fackligt anknutna arbetslöshetskassor,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om införande av en bortre parentes i arbetslöshets-försäkringen,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om egenfinansieringen i arbetslöshetsförsäkringen,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att konkurrensutsätta arbetsförmedlingen,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om specialistförmedlingar.Stockholm den 5 oktober 1999Mikael ()()()()()()()()()1 Yrkande 3 hänvisat till UbU.