mot · GN02K324 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:K324av , ()Detaljregleringar genom EUUnder 70-talet började svenska företag, kommuner, organisationer ochmedborgare belastas med alltfler och alltmer ekonomiskt betungandedetaljregler i form av lagstiftning och förordningar. Resultatet blev ökadekostnader men också, vilket var allvarligare, en ökad stelhet som gjordedet svårt och i vissa fall t.o.m. omöjligt att upprätthålla vårkonkurrenskraft. Företagens möjligheter skadades och kommunernassvårigheter att hålla kostnaderna och skatteuttaget nere försvårades.De borgerliga regeringarna under 70- och uppmärk-sammade problemen och vidtog en rad åtgärder för att åtminstone minskatillkomsten av nya regleringar och att avskaffa sådana som var skadliga elleronödiga. Socialdemokraterna fortsatte i viss utsträckning denna politik under80-talet. Medvetenheten om att detaljregleringar har skadliga effekter växte.Internationellt bedrevs avregleringsfrågan med kraft av de anglosaxiskaländerna. , , och gick i täten.Detta hade en rad effekter, bl.a. ledde det till ökad effektivitet och kon-kurrens.EU inte minst EU:s kärnländer har däremot varit förhållandevis ointresse-rade av avregleringsarbetet, och tillkomsten av den gemensamma marknadenhar paradoxalt nog skapat incitament till nya regleringar.Konkurrens är en dynamisk företeelse, där priser, nya produkter, nya typerav marknadsföring etc. pressar priser och ger konsumenterna nyaproduktvarianter som på ett eller annat sätt ger högre behovstillfredsställelse.Detta innebär att skillnader mellan produkter, priser, institutionella för-hållanden m.m. driver utvecklingen framåt och i slutändan är det konsumen-terna och deras val som avgör framgång eller dess motsats.De tunga länderna inom EU har en annan tradition. Synsättet att olikhetersnedvrider konkurrensen är vanligt förekommande. Därför har den gemen-samma marknaden ansetts behöva kompletteras med en rad detaljregleringargällande olika produkter, säkerhets- och miljöstandard etc. EU-kommissio-nen har initiativrätten och fungerar som förslagsställare på samma ambitiöstreglerande sätt som våra svenska verksmyndigheter gjorde under sent 60-taloch 70-talet.Förslagen sänds till medlemsnationerna, vars regeringar och i vissa fallfolkvalda församlingar, formellt skall ta ställning till dem. Möjligheterna attpåverka tycks vara små även för de nationella regeringarna. Förslagen harbehandlats och diskuterats på hög tjänstemannanivå, där även nationellatjänstemän är involverade. Detta innebär att det i praktiken blir näst intillomöjligt att mobilisera ett motstånd mot de föreslagna direktiven. De är juoftast informellt godkända av de personer som skall sammanställa besluts-underlaget till regering och riksdag.I beslutsunderlaget skall visserligen anges om förslagen skapar ökade kost-nader eller inte. Att göra en sådan bedömning är svår. Kostnader till följd avregleringar är ofta till sin natur "osynliga". Regleringar hindrar nämligenoftast utvecklingen. Hur beräknar man en sådan kostnad?Ett växande antal regleringar skapar dessutom icke önskvärda stordrifts-fördelar. Ju fler regleringar och ju mer intrikata de är, desto svårare är detförsmå företag att klara en från byråkratins sida riktig hantering av regelfloran.EU:s jordbruksreglering lämnar bra åskådningsmaterial, men regleringarnasmångfald och skadeverkningar gäller inte endast detta område. För attnämna ett färskt exempel: EU bör inte ägna sig åt att reglera ljudnivån förgräsklippare. "Högljudda" gräsklippare bör lämpligen behandlas som enlokal ordningsfråga. Närhetsprincipen skall ju gälla inom EU.Till sist kommer vi till en punkt, där en rad regleringar måste avskaffas föratt EU inte skall förlora alltför mycket i konkurrenskraft. Det är alltidlättareatt införa regleringar än att avskaffa dem. Det var en erfarenhet som vi hargjort i och i andra länder . Det finns emeller-tid alltid särintressen som tjänar på regleringarna och de har starka driv-krafter att kämpa mot en avreglering.Vad bör då den göra för att så långt möjligt skydda vårtland från en utveckling som tidigare fått så olyckliga konsekvenser för vårtland?För det första bör granskningsprocessen av EU:s förslag göras betydligtmer ingående i den svenska . Det tillvägagångssätt som åtminstonemed kraft tillämpades under de konservativa regeringarna i Storbritannienbör tillämpas även i den svenska . Jag har i tidigare motioner krävten mycket mer preciserad granskningsprocess och roll för vadgäller förslag från EU. Det enda som har hänt är att informationen tillriksdagen har förbättrats något. Här behövs förslag som gör att riksdagenåtminstone kan fördröja och i vissa fall blockera ny EU-lagstiftning. utvidgade roll har snarare lett till försämrad än förbättradgranskning och insyn.Det andra vore att vi i hävdar att nya regleringsförslag alltid måstekompletteras med lika noggrant bearbetade förslag om hur andra regleringarkan avskaffas.För det tredje borde alltid EU:s förslag till nya direktiv i första handgranskas från närhetsprincipen, d.v.s. närhetsprincipen skulle kunnaanvändas som en "stupstock" vid bedömningen om att EU-direktiv skallbifallas. Det måste således krävas mycket vägande motiv för att ett EU-direktiv skall föredras framför ett oreglerat eller annorlunda regleratnationellt tillstånd.En välståndshöjande konkurrens skapas inte minst av att olika länder ochregioner har olika institutionella förhållanden. Bra institutioner och bra lagari vid bemärkelse är välfärdshöjande. Om inte olika lösningar får chansen atttillämpas, försvinner möjligheterna att vaska fram de bästa idéerna ocharbetssätten. Att en gång var utvecklingsmotorn för våra utveckladeekonomier hängde samman med den stora variationen och de mångaolikheterna mellan olika länder. Att samordna och likrikta EUmotverkar således syftet att skapa ett dynamiskt och välfärdsskapandeEuropa.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om sambandet mellan ineffektivitet och en högsamhällelig detaljreglering av produkter, marknadsföring m.m.,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en restriktivare hållning till nya EU-direktiv,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en effektivare granskning i av nyaeller ändrade EU-direktiv,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om tillämpningen av närhetsprincipen som enstupstock vid förslag om nya EU-direktiv,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att varje förslag om ny EU-reglering börkombineras med borttagandet av en annan EU-reglering,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att värna den institutionella konkurrensen.Stockholm den 3 oktober 1999Margit ()