mot · GN02Ju730 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ju730av Marcelind, ()Brottsoffrens situationI deklaration om brottsoffers rättigheter från 1995anges vissa grundläggande principer som ska gälla för brottsoffer. Dethandlar om ersättning från gärningsmannen, från staten, rätten tillerforderlig materiel, medicinsk, psykologisk och social hjälp samt rättentill den egna processen. I deklarationen anges bland annat att brottsoffrenska behandlas med respekt och medkänsla samt skyddas avrättsordningen. Vidare står att system ska skapas så att brottsoffrensnabbt och enkelt får gottgörelse.Verkligheten ser helt annorlunda ut. Vart tredje brottsoffer saknar, närpolisutredningen är färdig och rättegången avslutad, förtroende för rätts-väsendet. Brottsforskaren och doktoranden i psykiatri harpå uppdrag av , och under-sökt frågan. Bristande information ansågs vara det allvarligaste av de tillfrågade fick ingen information om brottsofferjourernasverksamhet. Detta är inte acceptabelt. fick aldrig information avpolisen att de hade rätt att få veta vad som hänt i ärendet. På frågan om manskulle anmäla en liknande händelse svarade var femte att han varosäker. visste inte och svarade nej.Idag finns också kryphål i det svenska rättssystemet som kan leda till att ettbrottsoffer kan tvingas betala en gärningsmans rättegångskostnader. Flerafall har debatterats i media . Bland annat en kvinna som kniv-höggs i ryggen av en okänd man. Både tingsrätten och hovrätten slog fast attkvinnan skulle ha ett skadestånd på . Gärningsmannenöverklagade dock till som sänkte kvinnans skadestånd till40 . Dessutom tvingades kvinnan att betala rättegångskostnadernapå samt direkt till gärningsmannensom skulle ha ersättning för rättshjälpsskydd. En annat fall gällde enhandlare som rånades . Efter det sista rånet beslöt sighandlaren för att kräva i skadestånd i ersättning förpersonligt och ekonomiskt lidande. Tingsrätten ansåg att summan var för högoch att handlaren borde nöja sig med . Dessutom dömdeshandlaren till att betala rånarens advokatkostnader på drygt 6 000 kronor.Det kan aldrig vara acceptabelt att brottsoffer ska behöva betala gärnings-mannens rättegångskostnader och gärningsmannens advokatkostnader. Idaghar vi ett moraliskt underskott i relationen mellan rättsstaten och de med-borgare som rättsstaten har åtagit sig att skydda mot kriminella angrepp.Detta måste förändras.Kritik har riktats mot och krav har ställts på attreglerna ska ses över. En föreslagen ändring av skadeståndslagen borde få tillföljd att ett brottsoffer som tillerkänts ersättning för kränkning genom ettbrott inte ska behöva betala gärningsmannens rättegångskostnader. Lagenska kunna träda i kraft enligt Justitiedepartementet.I finns även i förhållande till bland annat och , ettmindre hänsynstagande till ett offers efterlevande. Ett vistelseförbud medhänsyn till anförvanters önskemål borde även komma till uttryck i svensklagstiftning. Det borde heller aldrig vara tillåtet att benåda engärningsman/livstidsdömd utan att informera den efterlevande till offret. Näroch om den dömde ska få permission måste brottsoffret få information omdetta. Varje brist i bemötandet av brottsoffret är en kränkning mot degrundprinciper som tar sig uttryck i deklaration ombrottsoffers rättigheter.Enligt budgetpropositionen 1999 har Brottsofferfonden "en central funk-tion när det gäller stöd till dem som drabbas av brott. Effektivitet, snabbhetoch hög kvalitet vid handläggningen av brottsskadeärendena är nödvändigtför att garantera det enskilda brottsoffrets rätt till ersättning och behov avtrygghet och stöd. "I regleringsbrevet för såväl 1997 som 1998 anges att avbrottsskadeärendena skall, med bibehållen kvalitet, handläggas inom tremånader. Det målet nåddes varken 1997 eller 1998. Vidare anges att ärende-balansen i fråga om brottsskadeersättning skall minska. Det gjorde den (jämfört med året innan) till 1477, men ökade den till 1780. Antalet avgjorda ärenden var 5083. Under förstadelen av 1999 har ärendemängden till brottsoffermyndigheten ökat med cirka20 procent.Det är särskilt angeläget att brottsoffermyndigheten kan leva upp till sinamål om handläggningstider för sina ärenden. Brottsoffret har kanske bear-betat händelsen . Det kan upplevas som väldigt jobbigt attbehöva vänta på besked om skadestånd. Att sedan efter avslutad rättegång änen gång behöva riva upp händelsen för att gå igenom en ny process är interimligt. Brottsoffret måste få allt stöd från samhället.Människor som har drabbats av brott har rätt att erhålla all den kvalitativaoch kvantitativa hjälp de behöver för att kunna återgå till ett normalt liv.Sättet att möta och stödja människor som utsatts för brott måste utvecklas.Utbildning och fortbildning ska genomföras för de grupper som kommer ikontakt med brottsoffer. Brottsofferfrågorna är en integrerad del avpolisutbildningen. Det är bra, men också utexaminerade poliser och poliserverksamma ute på fältet måste få utbildning om brottsofferfrågor. Därföranser jag att det är mycket viktigt att fortbildning av redan utbildade poliserär en högt prioriterad fråga. Här är det nödvändigt med en medveten satsningpå alla dem som finns i tjänst . Det första mötet med polis efter det blivit utsatt för brott är en kritisk punkt för brottsoffren vilket ocksåvisade sig i undersökning.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att deklaration om brotts-offrets rättigheter efterlevs i på alla nivåer,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att lagstiftningen ändras så att brottsoffret interiskerar att behöva betala rättegångskostnader och advokatkostnaderför gärningsmannen,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av fortbildning och utbildning för degrupper som i sitt dagliga arbete kommer i kontakt med brottsoffer.Stockholm den 4 oktober 1999Ragnwi Marcelind (kd)()()()()()von der Esch (kd)()()