mot · GN02Fi210 · 1999-10-05 00:00:00 — Idet fall statsfinanserna skulle utvecklas sämre än vad som framgår avbudgetpropositionen kommer de ovan prioriterade områdena att under allaomständigheter att vara de där besparingar görs i sista hand. Verkligheten fårutvisa vilket utrymme som finns för de reformer som vi anser mestangelägna.KommunsektornSaneringspolitiken ochkommunsektornVi konstaterar att kommunsektorn under de senastemandatperioderna använts som ett instrument i densocialdemokratiska regeringens saneringspolitik. Till följd avsuccessivt ökade allmänna egenavgifter harkommunsektorns skatteintäkter minskat med drygt 18miljarder kronor, eftersom egenavgifterna är avdragsgilla.Till detta kommer statliga reformer om ett ökat kommunaltansvarstagande, som inte finansierats av staten enligt dentidigare knäsatta finansieringsprincipen.Kommunsektorns skatteintäkter påverkas i hög grad av sysselsättnings-utvecklingen i den privata sektorn. långsiktiga tillväxtförutsätt-ningar hade med all säkerhet varit mycket bättre, om inte regeringens politikensidigt inriktats på budgetsanering och alltför lite på att förbättra före-tagarklimatet. Den kraftiga tillväxten riskerar att blikortvarig,om inte strukturella åtgärder också vidtas. Den fortsatt höga arbetslöshetenavspeglar sig naturligtvis i sämre utvecklingsmöjligheter och höga kostnaderför kommunsektorn.Den ekonomiska saneringspolitiken har varit särskilt tungför kommunsektorn. Det kraftigt ökande antalet äldre medborgare och dehöga födelsetalen i början av decenniet har dessutom krävt en kraftigutbyggnad av skola, vård och omsorg samt annan service. Detkraftiga skattebortfallet på grund av egenavgifterna och endast etappvisaåterföringar i form av ökade statliga bidrag har krävt ett stort förändrings-och omstruktureringsarbete inom kommunsektorn för att uppnå ekonomiskbalans. Förändringskravet har medfört både negativa och positivakonsekvenser. Verksamheterna har ofta en hög effektivitet och god kvalitet,men utnyttjas personal ofta alltför hårt. Arbetsmotivation ocharbetsglädje måste återställas.Budgetpropositionen för år 2000I budgetpropositionen för föreslås inga nyaresurstillskott till kommunsektorn. De extra statsbidrag somtillförs presenterades och är en återföringav det minskade skatteunderlaget till följd av de avdragsgillaegenavgifterna som infördes . Då har ännu ingenkompensation getts för de ökade åtaganden som skettexempelvis för assistansersättningen inom LSS.De enligt budgetpropositionen kraftigt ökade skatteinkomsterna förkommunsektorn (+25 miljarder kronor) synes vid en närmaregranskning inte vara riktigt så stora. Effekten av regeringens skatte-sänkningsförslag (de minskade avdragen mot kommunalskatten för denallmänna pensionsavgiften) på ingår i de av regeringenredovisade ökade skatteinkomsterna. Men denna del av skatteinkomst-ökningen regleras enligt finansieringsprincipen genom en sänkning av detgenerella statsbidraget med motsvarande belopp. Ytterligare ca 5 miljarderkronor av de ökade skatteinkomsterna förklaras av att slutavräkningen avskattemedel betalas ut . Den underliggande utvecklingenav skatteinkomsterna för kommunsektorn , ca 15miljarder kronor, är alltså inte mycket större än normalt vid en hyfsadkonjunktur. I reala termer är den till och med lägre än den skatte-inkomstökning som skedde som en följd av denkraftiga konjunkturuppgång som fyrpartiregeringen lämnade efter sig.Underfinansierat maxtaxeförslagDen underfinansierade maxtaxan inom förskolan är inte baraytterligare ett sätt att med ekonomiska medel söka styrabarnfamiljernas val av barnomsorg. Den tvingar ocksåkommunerna att prioritera bort annan angelägen verksamhetför att finansiera det socialdemokratiska vallöftet.Regeringen har avsatt 1,7 miljarder och 3,4miljarder kronor för allmän förskola, rätt till förskolaför barn till arbetslösa och maxtaxa inom förskola ochskolbarnsomsorg. Förutom att reformen är ett brott mot denkommunala självstyrelsen, och förmodligen också mot denav staten knäsatta finansieringsprincipen, kostar den enligtberäkningar som gjorts av Svenska Kommunförbundetomkring för kommunerna.Kristdemokraterna avvisar regeringens planer på en statligtbestämd maxtaxa och föreslår i stället en familjepolitik förökad mångfald och valfrihet inom barnomsorgen. Dennapolitik utvecklas närmare i en särskild motion med anledningav utgiftsområde 12.Äldreberedningen och HSU 2000 är två utredningar som presenterats detsenaste året som gemensamt visar att kommuner och landsting behöver rejältförstärkta resurser för att minska köerna inom sjukvården, ge en trygg ochvärdig äldreomsorg och god vård och omsorg till människor medfunktionshinder av olika slag och omfattning. Det är främst en fortsattutbyggnad och mer personal för att erbjuda god kvalitet som prioriteras. Påett par års sikt bör även en sänkning av avgifterna inom äldreomsorgs- ochhandikappområdet kunna ske. Vi delar Äldreberedningens och HSU 2000:suppfattning om det långsiktiga resursbehovet. Regeringen tycks inte taproblemen på allvar.Minska kommunsektornsbidragsberoendeEtt fortsatt arbete i syfte att öka den kommunala skattebasenär angeläget för att minska behovet att statliga bidrag. Denkommunala självstyrelsen gagnas inte av specialdestineradestatsbidrag. Istället är det större risk att förslag som t exmaxtaxan på daghem vid otillräcklig finansiering tvingarkommunerna att minska resurserna till vården för att klaradet lokala genomförandet av statliga beslut.Liknande undanträngningseffekter finns redan inom flera av kommunernasverksamheter. Socialbidraget, som är det yttersta skyddsnätet för människorsom inte klarar sin försörjning, är en tung post i den kommunalabudgeten.Den statliga övervältringen är särskilt tydlig när det gäller lagen om stödoch service till vissa funktionshindrade, LSS. Reformen har inneburitväsentligt förbättrade livsvillkor för människor med funktionshinder. Mensedan reformen beslutades har förändringar skett som inte följt finansie-ringsprincipen. Därmed tvingas kommunerna, för att leva upp till lagen, görabesparingar på andra områden.TABELL 6.1 KOMMUNERNAS SOCIALBIDRAGSKOSTNADERMiljoner kronorTabell 10: (År Socialbidrag, Löpande priser Ökning från föregående år )Källa: SocialdepartementetEtt ytterligare område som tenderar att öka inomkommunerna är insatser inom arbetsmarknadspolitiken. Detökade samarbetet mellan kommunerna ochArbetsmarknadsverket genom arbetsförmedlingsnämndernahar medverkat till bättre träffsäkerhet när det gäller lokalainsatser och samverkansprojekt. Men det något ljusnandeläget när de gäller sysselsättningen måste åtföljas avminskade kommunala åtaganden för att minimera risken förstatlig övervältring.Mot denna bakgrund är det enligt bra att regeringengenom höjda statsbidrag återställt en del av denreala resursindragning som skett.Det behövs mer än statsbidrag för atttrygga kommuninvånarnas framtidabehovDen kommunala sektorns möjligheter att finansieraangelägen och nödvändig service av god kvalitet är docklångt ifrån enbart avhängig av statliga bidrag. Statsbidragentill kommunsektorn motsvarar av de totalainkomsterna. Den viktigaste enskilda faktorn som påverkarkommunsektorns finanser är sysselsättningsutvecklingen iövriga sektorer. Fler sysselsatta betyder fler skattebetalareoch därmed ökade skatteinkomster för kommunerna. Menfler sysselsatta betyder också färre arbetslösa och färrepersoner i de arbetsmarknadspolitiska åtgärder somkommunerna till stor del administrerar och finansierar.Med ökad sysselsättning följer därför minskade kostnaderför kommunernas arbetsmarknadsåtaganden.Behoven ökar snabbare än resursernaNya befolkningsprognoser och utvärderingar av dekommande resursbehoven indikerar att behoven avutbildning, vård och omsorg på den kommunala sidan ökarmed 0,7-0,till följd av den demografiskautvecklingen. Detta kan jämföras med att hela befolkningenväxer med 0,1-0,. Enligt Kommunförbundetsbedömning växer behoven snabbare än resurserna dekommande åren. Skillnaden för hela perioden 1997-2001uppgår till . På landstingssidan finnsområden där kvaliteten behöver förbättras med hjälp avökade resurser bland annat till nya platser på sjukhus.Nedrustningen av skolan måste avbrytas. Det krävs flerlärare till och gymnasiet för en nödvändigkvalitetshöjning av undervisningen.Bättre företagar- och sysselsättningsklimatsäkrar vårdenKristdemokraternas politik tar därför sikte på att skapalångsiktiga tillväxtförutsättningar genom ett bättreföretagarklimat och lägre skatter för låg- ochmedelinkomsttagare. Om sysselsättningen ska ta fart måstedet löna sig att arbeta. Skattepolitiken inriktas också på attskapa förutsättningar för att behålla företag och kompetens ilandet och på att förbättra möjligheterna till nyaföretagsetableringar. Sambandet mellan företagar-och sysselsättningsklimat och kommunsektorns framtidaresursbehov kan inte nog betonas. Om de nuvarande lågasysselsättningsnivåerna, alltfler människor utanförarbetskraften samt ett ogynnsamt företagarklimat får fortsättakommer kommunsektorns resursgap att växa kraftigt dekommande 10-15 åren. Inte minst av detta skäl behövs deten ny politisk inriktning när det gäller attityden tillföretagande och synen på långsiktigatillväxtförutsättningar.Potential för samordning och effektiviseringKommunsektorn är emellertid inte en gång för alla "färdig"till sina strukturer. På många håll finns det potential atteffektivisera och samordna verksamheter så att resurserfrigörs och kan användas där de bäst behövs. Den offentligaupphandlingen har i vissa kommuner förbättrats, men kanutvecklas väsentligt. Genom entreprenadupphandling visardet sig ofta att det går att få likvärdig kvalitet till ett någotlägre pris. En intressant modell är kommuner som anger ettpris på en viss tjänst som är lägre än vad den egnaverksamheten kostar och sedan låter olika entreprenörerkonkurrera med kvalitet i stället för med pris. ärdet viktigt att privata entreprenörer tillåts utveckla egna,långsiktiga verksamheter, och inte bara hänvisas till atttillfälligt överta kommunala verksamheter.Med hjälp av den nya informationstekniken och elektronisk handelkommer kommuner och landsting att kunna minska påmycket av den administration som egentligen inte hör till de kommunalakärnuppgifterna. Med en friare användning och lokal samordning avexempelvis arbetsmarknadsmedel kommer sannolikt också vissa vinster attgöras i resurshänseende. Till detta kommer att det på många håll handlar omatt hushålla bättre med de resurser som redan finns.Avskaffa utförsäljningsstoppetYtterligare en faktor som i stor utsträckning kan påverka dekommunala finanserna är kommunernas eget bostadsbestånd.På detta område finns det också anledning att verka för enstrukturförändring som gör att kommunerna påtagligtminskar sina, och därmed skattebetalarnas, risker som följerav för stora åtaganden på bostadsområdet. Kommunalautförsäljningar av bostadsbolag bör inte motverkas frånstatligt håll, som med den nuvarande socialdemokratiskapolitiken. Det utförsäljningsstopp som regeringen infört börsnarast avskaffas.Verksamheten i kommuner och landsting skall vara gemensamtfinansierad. Att kommunen ansvarar för och finansierar en verksamhetbehöver dock inte innebära att kommunen står som utförare av den.Entreprenader och konkurrensutsättning är inte mål i sig men ska ses sommedel för en bättre verksamhet. En ökad konkurrensutsättning med tydligaoch mätbara kvalitetskrav inom det kommunaltekniska området germinskade kostnader och därmed frigörs resurser för kärnverksamheten. Medtydliga kvalitetsmål, uppföljning och utvärdering kan alternativa driftsformeröka valfriheten även inom skolan och vården och tillföra ekonomiskoch/eller ideell nytta.Kommuner ska inte konkurrera ut företagKommunala bolag bör avvecklas på marknader där privataföretag konkurrerar eller skulle kunna konkurrera . Det ärockså viktigt att näringsverksamhet inte stridermot lagen. Ett sätt att stödja företagandet är att vidkommunala upphandlingar dela ordern i flera poster så attäven de mindre företagen kan vara med i budgivningen. Ettannat sätt att uppmuntra företagande är att minimerabegränsningarna avseende etablering av livsmedelsbutiker.Sammantaget påverkas alltså förutsättningarna för att förbättra och bibe-hålla den offentliga servicen på både av en bättre arbetsmarknadoch av egna strukturförändringar.Skillnad mellan kort och lång siktPå kort sikt är det dock svårt att hävda attstrukturomvandling eller bättre ledning av verksamheterskulle göra att människor med vård- och omsorgsbehov i dagfår den hjälp de behöver och har rätt till. Den kris som finnspå alltför många håll inom skolan rättas inte heller till fördem som är elever , genom en strukturomvandling somkanske tar att genomföra. Därför är det motiveratmed ökade resurser från staten för den närmaste perioden såatt de människor som behöver och har rätt till enfungerande service kan få det. Inte minst för landstingens delär det angeläget att de resursbrister som vi redan nu kan seinför till en del täcks av ökade statsbidrag. På längresikt är det emellertid endast en starksysselsättningsutveckling som i kombination med fortsattastrukturreformer kan trygga verksamheterna inomkommunsektorn.Mot ovanstående bakgrund förelår ett tillskott tillkommunsektorn på utöver det regeringenföreslagit. föreslås ett tillskott utöver regeringens nivå med 1,1miljarder kronor. anser att tillskottet bör vara1,. Därmed blir det samlade tillskott som Kristdemo-kraterna föreslår över den kommande treårsperioden.Det kommunala utjämningssystemetFörena utjämning med incitament för tillväxtDet goda målet bakom det kommunala utjämningssystemetär att alla kommuner och landsting/regioner skall halikvärdiga förutsättningar för sin verksamhet och serviceoberoende av skattekraft och opåverkbara strukturellakostnader. En invånare i skall kunna få lika godsjukvård och service oavsett var hon eller hanbor. Detta mål ställer vi Kristdemokrater oss bakom.Däremot hör rimliga skillnader i servicenivå,servicestandard, effektivitet och skattesats till denkommunala självstyrelsen och skall således intekompenseras. Medborgarna skall själva avgöra detta genomdemokratiska val av partier som förordar olika lösningareller genom den enskildes val av bostadsort. Systemet skallförena en långtgående utjämning med starka incitament förtillväxt och förnyelse. Det skall stödja och driva på en starkoch solidarisk ekonomisk utveckling i hela landet.Utjämningssystemet måste dessutom vara tillgängligt,begripligt och demokratiskt förankrat hos alla kommuneroch landsting. Det skall vara möjligt för kommuner ochlandsting att kunna parera t ex befolkningsförändringargenom att styra och förändra verksamhet och ekonomi utanatt behöva överraskas av det ekonomiska utfallet iutjämningssystemet. Vi ställer oss negativa till attinkomstutjämningen är inomkommunal och anser att den fårtillväxthämmande konsekvenser. Vidare är vi kritiska motkostnadsutjämningens bristande träffsäkerhet.InkomstutjämningenRegeringen bedömer att en långtgående inkomstutjämning är"en central del i ett utjämningssystem som skall gekommuner och landsting i hela landet likvärdiga ekonomiskaförutsättningar att ge sina medborgare en god kommunalservice". föreslås att ett nytt utredningsarbeteinleds, för att finna en alternativ utformning utan negativamarginaleffekter. är kritiska mot att dens.k. pomperipossaeffekten inte eliminerats ännu.Regeringens snäva direktiv till utredningen för kommuner och landsting (SOU 1998:151)ligger till grund för nuvarande modell, vilket kan förklaramen inte ursäkta att inga åtgärder vidtas. med enlångtgående inomkommunal utjämning är incitamenten förtillväxt och expansion inte bara små utan direkt kontra-produktiva. Enligt beräkningar från länslandsting drabbas 11 av 26 kommuner avatt utjämningssystemet tar avintäktsökningarna vid en procents ökning avskatteunderlaget. Sådana konsekvenser är fullständigtoacceptabla.Statlig delegation och expertgruppRegeringen beslöt att tillsätta dels en delegation meduppgift att följa upp och utvärdera utjämningssystemet ochdels en expertgrupp med uppgift att förenkla och görasystemet mer stabilt. Att avskaffa den absurdapomperipossaeffekten måste vara en prioriterad uppgift.Vidare bör träffsäkerheten i kostnadsutjämningssystemetradikalt förbättras. Vi anser dessutom av principiella skäl atten övergång från inomkommunal till statliginkomstutjämning bör prövas. Vår mening är att nuvarandeordning med inomkommunal utjämning går emotgrundlagens intentioner med den kommunala självstyrelsen,lokaliseringsprincipen och den kommunalabeskattningsrätten. Systemet med inomkommunal utjämningleder med jämna mellanrum till allvarliga motsättningarmellan kommuner och mellan landsting. När vissakommuner och landsting betalar stora summor i avgift ochandra får del av bidrag i motsvarande utsträckning skapasdessutom möjligheten till och föreställningen om att medelfrån en kommun används till olika icke lagstadgadeverksamheter eller investeringar i en annan. ViKristdemokrater anser att det enligt subsidiaritetsprincipen ärstaten som skall stödja kommunsektorn och utjämna deopåverkbara ekonomiska förutsättningar som föreligger förkommuner och landsting att bedriva den lagstadgadeverksamheten. Nuvarande system splittrar landets kommuneroch landsting.Förändringar som ekonomisktpåverkar kommunsektornKommunsektorn påverkas indirekt av en rad förändringarsom vill göra på olika områden. Samtligadessa effekter regleras i enlighet med finansieringsprincipen.Den föreslagna beräkningen av sjukpenninggrundande inkomst väntasminska kommunsektorns skatteintäkter med ca årligen.Införandet av en andra karensdag beräknas netto förstärka kommunsektornmed . Den höjda avdragsrätten för pensionssparandeminskar kommunsektorns skatteintäkter medan den slopade inkomstpröv-ningen av änkepensionerna verkar i motsatt riktning.Ett återinförande av vårdnadsbidraget på en högre nivå får en radkonsekvenser för kommunsektorn. För det första ökar skatteintäkterna tillföljd av att vårdnadsbidraget föreslås skattepliktigt. För det andra ledervårdnadsbidraget till en viss ökning av kommunernas intäkter fråndaghemsavgifterna, eftersom dessa styrs av den sammanlagda inkomsten avtjänst, som ökar något för dem som på deltid använder kommunalt dagis. Fördet tredje väntas kommunernas kostnader för barnomsorg minskamed varaktigt, eller av de totalakostnaderna för barnomsorgen när föräldrarna får möjlighet till fleralternativa barnomsorgsalternativ. De inledande åren väntas effekten blibetydligt mindre. För det fjärde väntas kommunsektorns skatteintäkterminska med ca till följd av avdragsrätten för styrktabarnomsorgskostnader som även föreslås gälla kommunala daghemsavgifterför barn som fyllt ett men inte tre år.Den sänkta gränsen för reseavdrag leder till minskade skatteintäkter,liksom nettoeffekten av de slopade garantidagarna och det höjdagarantibeloppet i föräldraförsäkringen. Det höjda pensionstillskottet år 2000med beräknas öka kommunernas skatteintäkter med255 . De samlade effekterna enligt ovan för kommunsektorntill följd av politik framgår av tabell 6.2.TABELL 6.2 EFFEKTER FÖR KOMMUNSEKTORN MED KRISTDEMOKRATERNASPOLITIKTabell 11: (Miljoner kronor 2000 2001 2002 )Av tabellen framgår att även om ramen för utgiftsområdetminskar, är nettotillskottet till kommunsektorn 1,1 miljarderkronor , samt år 2002.Till de ovanstående effekterna kommer ytterligare några förslag somindirekt påverkar kommunsektorns skatteunderlag, som samtliga regleras viastatsbudgeten för kommunsektorns räkning enligt finansieringsprincipen. Detviktigaste av dessa förslag är det höjda grundavdraget. Det skattebortfall somuppstår för kommunsektorn till följd av det höjda grundavdraget föreslåsdock inte regleras som en ramförändring på utgiftsområde 25, utan i ställetdirekt på statsbudgetens inkomstsida som en inkomstminskning för statenunder inkomsttitel Fysiska personers inkomstskatt. Denna inkomsttitelär en nettotitel där intäkterna bland annat består av samtliga inbetaladekommunalskatter, och där utgifterna bland annat består av samtliga tillkommunerna utbetalade kommunala inkomstskatter. Kommunsektornerhåller med vårt förslag de skatteintäkter de skulle ha fått enligt gällanderegler för grundavdraget och staten tar kostnaden genom minskadenettointäkter på inkomsttitel 1111.I skattemotion regleras ytterligare några mindresidoeffekter för kommunsektorn som kostnader eller inkomstminskningardirekt på statsbudgeten.Budgetpolitikens inriktningÖverskottsmål för offentlig sektorRiksdagen har på regeringens förslag fastställt ettöverskottsmål för de offentliga finanserna på 2procent av BNP. Det innebär sammantaget att regeringensöverskottsmål för offentlig sektor är preciserade till 0,5procent av BNP , , . Detta sägs ligga i linje medregeringens mål att de offentliga finanserna på lång sikt skauppvisa ett överskott på i genomsnitt av BNP överen konjunkturcykel. Om genomsnittet över enkonjunkturcykel ska bli kunde man vänta sig attöverskottet skulle vara högre de år BNP-tillväxten väntasvara god. Regeringen nöjer sig dock med att överskottetuppgår till högst även under goda år.Regeringens överskottsmål innebär inte längrenågon säkerhetsmarginalNär regeringen och lade fast det budgetpolitiskamålet om ett permanent överskott på för denoffentliga sektorn, sades detta vara för att skapa ensäkerhetsmarginal inför kommande lågkonjunkturer. "Medett överskott på som utgångsläge finns det enmarginal att aktivt motverka konjunkturavmattningar utan attunderskottet i de offentliga finanserna hotar att bli för stort."(Prop. 1996/97:150) Tanken var alltså att med etttvåprocentigt överskott skulle det finnas en marginal att mötalågkonjunkturer utan att behöva strama åtekonomin. Minskade skatteintäkter och ökande utgifterskulle kunna med måttliga åtstramningar utan attMaastrichtvillkoret om högst 3 procents underskott skullebrytas.Det regeringen presenterar i budgetpropositionen för innebäremellertid att hela denna marginal i praktiken har försvunnit. Det offentligasparandet beräknas visserligen uppgå till av BNP. Men hela dettasparande ligger åren framöver i ålderspensionssystemet. Någon extramarginal för statsfinanserna är det inte längre fråga om. med ett underskott på 8,1 miljarder i statens finansiellasparande och ett underliggande saldo på -19,. Det somsedan hjälper upp det offentliga sparandet till är de medel somsparas i pensionssystemet inklusive premiereserven, och ett litet sparande ikommunsektorn. Men regeringen kan förstås inte räkna med att medlen ipensionssystemet ska kunna användas fritt för att möta en konjunktur-avmattning, såvida inte hela pensionsuppgörelsen ska brytas eller pengar urden privata premiereserven konfiskeras.Det budgetpolitiska överskottsmålet på innebär alltså inte enökad buffert 2002 och framöver som det ursprungligenvar tänkt. Regeringens beräknade amorteringar på statsskulden de närmasteåren med utförsäljningar av statliga företag, med 95 miljarderkronor, och att enligt pensionsuppgörelsen förs över frånAP-fonden till statskassan. Hela det finansiella överskott som tidigare fanns istaten är nu mer än tömt i regeringens beräkningar och statens finansiellasparande beräknas bli ett underskott på 15,9 miljarder kronor.Förändringarna framgår av tabell 7.1.TABELL 7.1 OFFENTLIGT FINANSIELLT SPARANDE ENLIGT REGERINGENTabell 12: ( Differens mot vårpropositionen )Källa: Prop. 1999/2000:1 och prop. 1998/99:100Av detta följer att när konjunkturen viker - och det gör denförr eller senare - eller om utvecklingen blir sämre än denregeringen räknar med, kommer lånebehovet och därmedstatsskulden att öka direkt. Regeringen är med andra ordtillbaka på ruta ett när det gäller möjligheten att undvika enfinanspolitik som förstärker konjunktursvängningarna.En annan direkt följd av regeringens sätt att sköta statsfinanserna är attstatsskulden nu beräknas bli ca högre än vad somberäknades i vårpropositionen.