mot · GN02Bo411 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Bo411av , ()Rätten till boendeI regeringsformen står det: "Det skall åligga det allmänna att tryggarätten till arbete, bostad, utbildning och en god levnadsmiljö." Det kannaturligtvis diskuteras huruvida vi lever upp till denna deklaration påsamtliga punkter, men denna motion koncentreras till boendet.För är bostaden en social rättighet. Med det menar vi att allaskall ha rätt till en bra bostad i en god boendemiljö, till en rimlig kostnad.Detta var också den sociala bostadspolitikens mål när den utformades på1940-talet. För att nå detta mål insåg man i att det krävdes politiskabeslut och en offensiv lagstiftning. gjordes detstora insatser för att komma tillrätta med bostadsbristen, och man lyckadesunder dessa två decennier i stort sett avskaffa bostadsbristen.Med facit i hand kan man konstatera att allt som gjordes inte var lyckatoch att det gjordes en del felaktiga satsningar. Icke desto mindre var dessasatsningar nödvändiga. Tillsammans med den sociala bostadspolitikeninnebar dessa satsningar bl.a. att hemlösheten under perioden 1975 till 1985näst intill försvann.Efter 1985 har hemlösheten åter skjutit i höjden och permanentats på en mycket hög nivå. Enligt (Ds 1999:46) är de hemlösa närmare 10 000 varav över 1 000personer är uteliggare. Det finns en rad olika metoder att beräkna antalethemlösa och därför blir resultaten av beräkningarna olika. Men oavsettvilken metod man väljer, så kan man konstatera att det inte är värdigt ettciviliserat samhälle att låta någon stå utanför rätten till eget boende.1 Ungdomar och rätten till egen bostadEn annan grupp att beakta, utöver de hemlösa, är de som inte har egetkontrakt men som skulle vilja ha ett om de hade ekonomiskaförutsättningar. Framför allt ungdomar har drabbats hårt av denmarknadsanpassning som skett på bostadsmarknaden. I åldersgruppen20-23 år finns det ca 120 000 personer som bor kvar hos sina föräldrartrots att de skulle vilja ha en egen bostad. Huvudskälet är bristandeekonomiska möjligheter till eget boende p.g.a. arbetslöshet och alltförhöga boendekostnader.Många hyresvärdar försvårar också möjligheterna till bostad genom attställa olika krav på tilltänkta hyresgäster. Kraven är ofta godtyckliga ochvarierar från hyresvärd till hyresvärd. Vanligt är också att hyresvärdar kräverborgen för att hyra ut. Reglerna för uthyrning beslutas av hyresvärdarna ochgår inte att överklaga. Framför allt ungdomar, men också socialbidrags-tagare, arbetslösa och lågavlönade, drabbas av hyresvärdarnas godtycke.Denna rättslöshet som drabbar de bostadssökande skulle kunna mildras omdet fanns en överklagningsrätt för prövning av hyresvärds skäl att neka rättentill ett hyreskontrakt. Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna.Naturligtvis kommer flertalet av de ungdomar som saknar rätt tillegen bostad att komma in på den ordinarie bostadsmarknaden, men riskenfinns att det är i dessa grupper man kommer att hitta en del av de framtidahemlösa om inget görs.2 VräkningarMellan 1987 och ökade antalet verkställda vräkningar ,dvs. från 4 235 till 7 610. har siffran på verkställda vräkningarvarit förhållandevis . En klar majoritet () vräktesp.g.a. hyresskulder och endast p.g.a. störningar i boendet.I /94:1 Vräkt i laga ordning, redovisasvilka som har vräkts samt hur de efter vräkningen har löst sinbostadssituation. I rapporten konstateras det att flertalet vräkta hadehyresskulder , vilket innebar att skulderna var lägre änkostnaden för själva vräkningen. efter vräkningen hade 80 %fortfarande inte kunnat skaffa sig en ny bostad med eget kontrakt. I JanFlygheds undersökning i visade det sig att av de vräktavar spårlöst försvunna och inte gick att hitta i något myndighetsregister.Enligt Flyghed är risken stor att denna grupp lever ett marginaliserat liv iuteliggarmiljö.För att stärka de hyresgäster som har fastnat i skuldfällan är det viktigt ser över hyreslagen samt förbättrar förutsättningen för denboende att kunna behålla sitt kontrakt. Kravet på obligatoriskbetalningspåminnelse innan hyresvärden har rätt att säga upp kontraktet är ettrimligt krav, liksom möjligheten att andra än socialnämnden har rätt attgarantera hyresinbetalning. Skälen för att kunna behålla sin hyresrätt börockså omfatta fler skäl än de som anges i regelsystemet och även ges enmer individuell prövning. Detta bör som sin mening ge regeringentill känna.3 HemlösaHemlöshet är ett komplext problem och de hemlösa är en heterogengrupp. Orsakerna till hemlösheten är olika men den gemensammanämnaren är att man saknar egen eller förhyrd lägenhet och inte borstadigvarande inneboende utan är hänvisad till tillfälliga boendealternativeller är uteliggare (beräkningsgrund).I alla undersökningar utgår man från de grupper som är kända avmyndigheterna och därför kan man utgå från att det finns ett visst mått avmörkertal.Av de hemlösa är kvinnor. Kvinnorna är ofta yngre än männen ochofta mer utsatta för våld och utnyttjande. Vidare har det i en rad avundersökningar visat sig att kvinnorna ofta befinner sig i en besvärligareekonomisk situation än männen. Den kvinnliga hemlösheten anses mer doldän männens och många kvinnor befinner sig ofta i ett gränsland (bor på nåderhos sina vuxna barn eller lever i dysfunktionella parförhållanden), som göratt de inte automatiskt räknas som hemlösa trots att de själva upplever sigsom hemlösa.Orsakerna till kvinnors hemlöshet sammanfaller ofta med männens och detfinns ingen entydig forskning som visar på tydliga skillnader. i sin undersökning på pekat på att en stor grupp kvinnorförklarar sin hemlöshet med psykisk och fysisk misshandel i äktenskapet ochdet finns ingen anledning att anta att förhållandet är annorlunda i Sverige.Samtidigt konstaterar man att många kvinnor blir kvar i hemlöshet långatider efter det att de har kommit bort från det hem de misshandlats i. Dettaberor på fattigdom och bristen på möjligheter att skaffa sig ett eget boende.Ofta skylls den manliga hemlösheten på strukturella förhållanden, medankvinnors hemlöshet läggs på individen (de män som misshandlar dem) ochinte på myndigheterna eller arbetsmarknaden. Detta är ett sätt friskrivamyndigheter och strukturer från ansvaret för hemlöshet.Missbrukare är en grupp som är överrepresenterad bland de hemlösa. Detär här omöjligt att avgöra orsak och verkan: Är man hemlös p.g.a. sittmissbruk, eller har man blivit missbrukare p.g.a. sin hemlöshet? Ett kan mandock konstatera; att så länge man är hemlös lär man inte komma ur sittmissbruk.Av de hemlösa uppskattas inte ha något missbruk.Gruppen med psykiska störningar har ökat kraftigt och beräknades 1993uppgå till av de hemlösa. Orsakerna till detta går att finna i dennedbantade psykiatrin och bristen på stöd i boendet och institutionsalternativ.I gruppen oräknade hemlösa finns utländska hemlösa som hotas avutvisning och flyktingar som nekats uppehållstillstånd. Enbart den senaregruppen uppgår enligt till mer än 500 personer, varav flera ärbarn.Listan över vilka som är hemlösa skulle kunna göras ännu längre och änmer detaljerad. Vi nöjer oss dock med denna uppräkning. Det endagemensamma för alla dessa grupper är fattigdom. Samhällets skyddsnät motfattigdom fungerar inte alltid och är inte tillfredsställande.I studiet av hemlöshet finns det en grupp som vandrar mellan hemlöshetenoch bostadsmarknaden. Detta är en grupp som uppenbarligen befinner sigmycket nära fattigdomsgränsen och som är extremt känslig för småförändringar i samhällsekonomin.4 Sekundär bostadsmarknadSamtidigt som hemlösheten har ökat har också den sekundärabostadsmarknaden ökat. Det kan handla om allt från härbärgen ochhotellboende till andrahandskontrakt i det normala bostadsbeståndet. Enform som tenderar att öka är de s.k sociala/kommunala kontrakten.Gemensamt för dessa är att den boende har en svagare ställning påbostadsmarknaden än vad den boende med eget kontrakt har. Ofta ställsdet helt andra krav på dem som bor i den sekundära bostadsmarknaden.Kraven kan variera beroende på vem som står för kontraktet. Det kanhandla om krav som vore omöjliga att ställa på vanliga hyresgäster.Kraven kan vara alltifrån urinprovslämning till avsägelse av integritet iboendet. Reglerna för uppsägning/vräkning är också helt annorlunda änpå den övriga bostadsmarknaden, och upplever innehavareav andrahandskontrakt sig som hemlösa.Det är naturligtvis ibland nödvändigt att samhället underlättar för vissagrupper att komma in i ett boende där en kombination av vård och tillsyn ären självklarhet men detta får inte leda till rättslöshet för hyresgästen.Utifrån detta föreslår att regeringen ger den bostadssocialaberedningen i uppdrag att föreslå regelförändringar för att skärpa reglernakring besittningsskyddet för innehavare av andrahandskontrakt. Detta börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna.5 Den reguljära bostadsmarknadenOm fattigdom är den gemensamma nämnaren för de hemlösa, och för degrupper som riskerar fattigdom, måste boendekostnadernavara en viktig delförklaring till hemlösheten.Under åren 1989 till 1995 har det i fasta priser blivit dyrare att bo ihyresrätt och dyrare att bo i bostadsrätt. har kostnaderna förbostadsbidragen sjunkit från 1995 till 5,9 miljarderkronor , och ser ut att fortsätta sjunka . Orsakerna tillde höjda boendekostnaderna är väl kända; skattereformen, räntebidragen ochminskade investeringsstöd. I viss mån har regeringen insett problemen ochtillsammans med och i två omgångar sänktfastighetsskatten med sammanlagt för flerfamiljshus. Vänsterpartiettror inte att detta räcker för att få ner boendekostnaderna till en nivå somförebygger delar av hemlösheten. Därför föreslår vi attbyggkostnadsdelegationen skall omvandlas till en boendekostnadsdelegation.Regeringen kan också komma tillbaka med ett alternativt förslag på hurboendekostnaderna skall minska. Detta bör som sin mening geregeringen till känna.6 Nödvändiga lagändringarSom vi tidigare påpekat finns det stora grupper som befinner sig inärheten av fattigdom och hemlöshet och att det därför är betydelsefulltatt förebygga hemlöshet. För att göra detta krävs det naturligtvis en radsociala insatser, men också verktyg för kommun och stat att bådeförebygga hemlöshet och bekämpa den hemlöshet som redan är ettfaktum.Regeringen har tillsatt en bostadssocial beredning och en kommitté mothemlöshet. ställer sig bakom båda dessa utredningar ochhoppas att dessa kan visa på både sociala satsningar och strukturellaförändringar till fromma för de grupper som har det svårast påbostadsmarknaden.Trots detta vill peka på några saker som vi menar bordegöras redan nu:För det första: Bostadsförsörjningslagen ålade kommunerna attupprätta bostadsförsörjningsprogram och anordna avgiftsfribostadsförmedling. Borttagandet av lagen har lett till att av landetskommuner har en bostadsförmedling och att av landets kommuner inteupprättar något bostadsförsörjningsprogram. Detta har inneburit att viktigainstrument för den sociala bostadspolitiken har försvunnit och attbostadspolitiken därför inte med automatik kommer upp på denkommunalpolitiska agendan.För det andra: Bostadsanvisningslagen innebar att kommunenhade ett verkningsfullt instrument i förhandlingarna med bostadsbolagen omrätten till bostad för alla kommunens invånare. Även om lagen inte fick ettomedelbart genomslag innebar den dock att en rad bostadsanvisningsavtalkunde tecknas mellan kommuner och bostadsföretag. försöker flerakommuner teckna frivilliga avtal men då utan att egentligen ha ett redskapför sådana avtal. föreslår att bostadsanvisningslagenåterupprättas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.För det tredje: I den bostadspolitiska utredningen talas det om ettnytänkande för bostadsplaneringen. Det behövs ett tvärsektoriellt samarbetemellan den fysiska planeringen, tekniker, miljöansvariga och socialtjänsten.Det krävs också ett samarbete mellan och med de olika aktörerna påbostadsmarknaden. Om detta skall ha någon som helst mening måste det ledatill ett obligatoriskt boendeplaneringsprogram. Innehållet i programmet skallbeskriva kommunens planering för att tillgodose de prioriterade gruppernasbehov av bostäder, åtgärder mot bostadssegregering och utveckling motekologisk hållbarhet. Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna.För det fjärde: Socialtjänstlagen garanterar inte rätten till egen bostad. Denbostadssociala beredningen har inte i sina direktiv uppdrag att utreda ellerföreslå lagändringar för att trygga individens rätt till bostad. En sådan lag-ändring skulle förstärka socialtjänstlagen och förbättra situationen för demsom är hemlösa eller riskerar att bli hemlösa. menar att denbostadssociala beredningen, i ett tilläggsdirektiv, skall ges i uppdrag attföreslå lagändringar för att trygga individens rätt till bostad. Detta börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om överklagningsrätt vid nej till hyreskontrakt,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om individuell prövning i samband med uppsägning,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att skärpa reglerna kring besittningsskyddet ochden bostadssociala beredningen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att göra om Byggkostnadsdelegationen till enboendekostnadsdelegation,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om bostadsanvisningslagen,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ett boendeplaneringsprogram,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om tilläggsdirektiv till den bostadssocialaberedningen om att trygga individens rätt till bostad.Stockholm den 2 oktober 1999Sten ()()()()