mot · GM02Ub22 · 1999-06-01 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Ub22av m.fl. (c)med anledning av prop. 1998/99:105 Elever med funktionshinder - ansvar för utbildning och stödUtgångspunkten för en politik för funktionshindrade barnoch ungdomar bör vara deras egna upplevelser av sinsituation.Funkis-utredningen anlade ett i huvudsak institutionellt perspektiv påämnet. Man avstod helt från att granska funktionshindrade barn utifrån deraseget perspektiv. Det kan därför ifrågasättas i vilken utsträckning utredningenkan ligga till grund för förslag med så långtgående konsekvenser för elevernasom en avveckling av specialskolorna för synskadade och språkstörda barnfår.Det måste betraktas som anmärkningsvärt att regeringen, trots kraftigkritik mot inslag i , nu lägger fram förslaget. Det är ocksåanmärkningsvärt att det uppenbarligen måste ske så skyndsamt att förslagetläggs tillsammans med många andra propositioner mot slutet av riksdagsåret,vilket kraftigt begränsar och dess partiers möjligheter till enseriös behandling av förslagen.SpecialskolornaCenterpartiet instämmer i stora delar i regeringensbedömningar. Det är av stor vikt att kommunernas ansvar förutbildningen för elever med funktionshinder och ansvaret föratt stödja deras integration i samhället förtydligas.Samtidigt måste framhållas att likvärdighet inte innebär detsamma somlikformighet. Olika barn har olika behov, och samhällets stöd och insatsermåste utgå från detta faktum. Respekten för olikheter innebär också att vi börrespektera det faktum att några elevers skolgång bäst tillgodoses inom ramenför specialskolan. Skolministern förefaller, säkerligen med den bästa avavsikter, att ha bortsett från detta faktum och i remissbehandlingen lyssnat påi det närmaste alla intressenter utom dem som berörs mest - de elever somgår på specialskolor och deras föräldrar.Vid specialskolorna finns en mycket hög kompetens samlad, medspecialutbildade lärare och annan personal. Det finns en mycket stor samladerfarenhet. Sammantaget erbjuder dessa skolor en möjlighet som få, om ensnågra kommuner, kan erbjuda för den lilla grupp elever det handlar om.Ett argument för att avveckla skolorna är normaliseringsprincipen. Den börsjälvfallet gälla som huvudregel, men ett individualistiskt synsätt innebär attvi måste se till varje enskilt barns behov och önskemål. För vissa upplevsnormalisering som frustrerande och isolerande. De bör då, självfallet, hamöjlighet att välja andra former för sin skolgång. En specialskola har bl a tilluppgift att med personalens kompetens som resurs ge eleverna den trygghetoch det innanförskap som de saknar i den ordinarie skolan. Syftet måste varaatt stärka barnens självkänsla, ge dem en större trygghet och större förståelseför sitt funktionshinder så att de kan gå ut i livet som starkare individer.Mot den bakgrunden kan inte ställa sig bakom regeringensförslag att, efter en kortare övergångsperiod, avveckla specialskolorna förblinda och språkstörda elever med multifunktionshinder - ochHällsboskolan. Regeringen menar att dessa därefter ska utgöra resurs-centrum, där elever ska kunna tillbringa för träning och utveckling.Visserligen specificeras inte hur det kan röra sig om, men det stårställt utom allt tvivel att det inte handlar om en fast skolgång vid dessaresurscentrum. En ökad valfrihet för familjer med barn i behov av särskiltstöd måste innefatta ett förtydligat kommunalt ansvar, men det bör ocksåinnebära att möjligheten, för dem som så önskar, att utnyttja specialskolornaska finnas kvar.Riksdagen bör därför avslå regeringens förslag i de delar som innebär attspecialskoleverksamhet avvecklas.En väsentlig del som saknas i regeringens politik för elever medfunktionshinder är friheten att välja vem som ska ge viss undervisning.Centerpartiet har upprepade gånger, med anledning av förslag rörandefristående skolor, begärt att fristående skolor ska vara skyldiga att ta emotelever i behov av särskilt stöd. Detta har varje gång avslagits av en majoriteti . Vi vill framhålla att detta är ett väsentligt inslag i en politik,somsäger sig sätta elevernas behov och rättigheter i främsta rummet. En politikför likvärdighet och rättvisa får inte, på grund av förhållandevis småekonomiska konsekvenser, diskriminera människor på det sätt som sker.Vi avstår från att nu upprepa tidigare yrkanden men vill betona att vifortfarande är starkt kritiska till regeringens attityd i frågan.Vad gäller regeringens bedömningar och ytterligare utveckling avmöjligheterna för elever i behov av särskilt stöd avser attåterkomma under den allmänna motionstiden 1999.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt , med avslag på regeringens förslag avseendespecialskolorna för blinda och språkstörda elever, som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omdesamma.Stockholm den 28 maj 1999Sofia ()()()()()()