mot · GM02Ub17 · 1999-06-01 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Ub17av ()med anledning av prop. 1998/99:105 Elever med funktionshinder - ansvar för utbildning och stödEkeskolan ett mänskligtväxthusHan är . Autistisk och gravtrörelsehindrad. Därtill svårligen kontaktbar för dem som intekänner honom så väl att de kan tyda hans egna signaler. Hanär också omtyckt och fullständigt accepterad som en igänget.Han har kompisar och går på en skola som har absolut ledande kompetensi att förstå, hjälpa och utveckla barn i just hans situation. Många barnsutveckling på skolan är förbluffande. Skolan han går på kanliknas vid ett mänskligt växthus. Han har det så bra som en kille i hanssituation kan ha det. Så vad är problemet? Jo, att regeringen vill lägga nerhans skola och integrera alla barn med hans mycket speciella förutsättningari kommunala skolor, som inte sällan saknar det kunnande som krävs för atthjälpa dem.Att avveckla , den skola som har landets ledande kunskap i ocherfarenhet av undervisning av blinda barn med multifunktionshinder, bordeinte vara acceptabelt i ett land som säger sig ha höga ambitioner vad gällerförutsättningarna för barn med funktionshinder.Två principer verkar för regeringen väga tyngre än barnens ochföräldrarnas bästa. Den ena är att barnen - med eller mot sin vilja - skallintegreras i den vanliga skolan. Går alla andra barn integrerat så skall ocksåbarn med multifunktionshinder göra det.Läs om det inledande stycket som berättar om den 10-årige killen påEkeskolan. Fundera på om det är rimligt att ta ifrån barn i denna situationderas trygga tillvaro. Fundera på hur deras dag i den kommunala skolanskulle se ut.Den andra principen är skolans kommunalisering - går de flesta andra barni kommunala skolor så skall också dessa barn göra det. Men det rör sig om såfå barn - med så speciella behov - att det inte borde vara problematiskt förnågon att acceptera deras statliga specialskola.Vissa multihandikappade barn kommer om förslagen i propositionen gårigenom att mista en fast skolform och en kvalitativt sett mycket högtståendeundervisning, som varit unik i . För barnen innebär det att möjlighetentill utveckling, till samhörighet och kamratskap med andra i liknandesituation försvinner.Att en del barn har mycket speciella behov som inte kan mötas inomramen för den kommunala skolan kan man inte bara bortse från. En ideologiom enhetlighet kan inte sättas över en mångsidig verklighet.Regeringen har fått backa på punkt efter punkt sedan . Likväl finns i propositionen ett antal inkonsekvenser ochotydligheter. fasta skoldel ges en respittid på ca 10 i stället för3 år, men nedläggning blir det likafullt. Kunskapscentret stärks kortsiktigt,men flyttas sedan från . Rättighetslagen blir kvar för barnensgymnasiegång, men får ingen gymnasiedel. Skolorna för döva ochhörselskadade barn kommunaliseras inte, i alla fall inte just nu.Integrering mot barnensvilja?Alla barn har rätt att gå integrerat i skolan. Men det kan intevara barns skyldighet att mot sin vilja integreras.Många föräldrar anser att synen på integration i propositionen bygger påen verklighetsfrämmande syn på funktionshindrade barns behov och situa-tion.Redan i sades målet vara "en skola för alla", dvs. enintegrerad skola för alla barn. Resonemanget återkommer i propositionen.Det sades också att "insatserna skall vara icke segregerande". "Alla eleverskall ges förutsättningar att nå skolans mål och ingen elev skall behöva ståutanför gemenskap och delaktighet. "Men för vem sätts målet om "en skola för alla" upp i utredningen och ipropositionen? Är det för att göra berörda föräldrar och barn till viljes? Närman tar del av t.ex. föräldrarnas och barnens uppfattningar är det tydligt attde inte önskar förändringen. Tvärtom, de räds den.Förslaget att lägga ner och integrera berörda barn iden kommunala skolan kommer inte som ett svar på barns och föräldrarsönskemål eller problembeskrivning. Det stammar ur en överideologiserad,systemfixerad syn på skolan.Ett barn är inte integrerat för att det vistas i samma lokal som andra barn,om det inte accepteras, kan delta i lekar, socialt liv, undervisning ellerfritidsaktiviteter. Många av barn har tidigare gått i kommunalaskolor - formellt integrerade - vilket ofta inneburit att de suttit ensammamed en assistent i en skrubb, helt vid sidan av de övriga barnens liv. Det ärlätt att inse hur utanför många av dessa barn med funktionshinder måstekänna sig. De är närvarande, men inte inkluderade. Tvärtom blir det"integrationen" som sätter fokus på och understryker utanförståendeskapet.På är förhållandet omvänt. Barn med funktionshinder får enpersonligt anpassad undervisning, de får kamrater i samma situation, de kandelta i skolans aktiviteter och samvaro. De blir delaktiga. De får vänner. Justgenom att dessa barn med funktionshinder tillåts lära känna och läsa ihopmed andra barn med samma förutsättningar stärks självkänslan. Det sägerbarnen själva.Både FUNKIS och propositionen missar att segregation faktiskt kan varanågot positivt - när den är självvald.Specialskolan - rättigheteller diskriminering?Staten är huvudman för landets specialskolor och ärdelfinansiär av riksgymnasier för elever medfunktionshinder.Det finns fem specialskolor för hörselskadade och döva barn.Det finns en specialskola för hörselskadade och döva barn som därutöverär utvecklingsstörda. Det finns en specialskola - - för eleversom har grava språkstörningar, alternativt är hörselskadade eller döva ochdärtill har beteendestörningar.Den tredje specialskolan är som tar emot barn som är blindaeller synskadade och som dessutom ofta är multihandikappade.Skolministern har backat från förslaget att kommunalisera specialskolornaför barn med hörselskador. Det är bra och något som krävdes imotion 1998/99:Ub216.Enligt propositionen skall dock och fastaskoldelar läggas ner. Synskadade och talskadade barn skall lyftas ut urspecialskolans målgrupp. Förslaget bör avvisas av av skäl somredovisas nedan. Döva och hörselskadade barn skall också fortsättningsvistillhöra målgruppen.Kommunalisering ellerbarnens bästa?Analysen som ligger till grund för resonemangen i såvälutredning som proposition är att den kommunalakompetensen på området inte är tillräckligt god. Det ärsannolikt riktigt, och det problemet måste tas på allvar så attsituationen kan förbättras. Eftersom de flesta barn, somregeringen påpekar, går i kommunala skolor är det av störstavikt att den kommunala kompetensen vad gällerundervisning av barn med funktionshinder dramatisktförbättras.Regeringens slutsats - att kommunerna skall ta över mer av under-visningen av barn med svåra funktionshinder - är dock fel. Specialskolornaför de barn som av olika skäl har störst behov kan inte avvecklas med mindreän att realistiska alternativ säkrats. Detta ter sig avlägset.Det krävs i verklig mening specialkunnande för varje barns situation. Påspecialskolor som finns den kompetens som behövs samlad.Fortfarande är det orimligt att tro att alla landets nära 290 kommuner skallkunna nå samma kunskapsnivå som en specialskola.Varje berörd kommun måste bygga upp erforderlig kompetens och anpassalokaler och utrustning för elever med mycket speciella behov. Detta tar tid,är dyrt och måste ske helt utan de samordningsfördelar som det innebär att haen verksamhet för barn med vissa särskilda behov samlad.Kommunerna har inte och kan knappast förväntas att mer än iundantagsfall klara av att bygga upp det kunnande som krävs för de mycketspeciella behov som de berörda barnen har. En lärare kanske möter en elevmed sådana behov som det är frågan om en enda gång under hela sinlärarbana.Det saknas vidare motiv för kommunerna att i förväg - "på chans" - byggaupp kapacitet för högkvalitativ undervisning av barn med multifunktions-hinder. Sådant kapacitetsbyggande kostar miljonbelopp och tar åratal attåstadkomma. Kommunerna vet ju inte om de kommer att ha barn med vissafunktionshinder eller kombinationer av funktionshinder och därmed vissaspeciella behov om, låt säga, 10 år.I många kommuner behövs inte kompetensen löpande. När ett barn med entyp av mycket speciella behov lämnar skolan kommer långt ifrån alltid ettannat med likartade behov efter. Vad händer då med kunnandet, lokaler,utrustning och medarbetare?Men grundkritiken är att det är starkt ifrågasättbart om kommunerna allskan klara ansvaret för skolan för barn med den typ av svåra multi-funktionshinder det här är frågan om.Även om en satsning på att stärka specialpedagogiken i lärarutbildningenoch genom att fortbildning genomförs, så kommer detta inte att varatillräckligt för att nå den specialkompetens för svåra fall som finns påspecialskolorna. Det råder brist på speciallärare med spetskompetens. Detfinns anledning att tro att dessa synpunkter är giltiga för flera grupper avbarn med funktionshinder.Kommunerna kommer att få stora problem med att bära kostnadsansvaretför barn med multifunktionshinder, vars behov kan kosta miljontals kronor.Vem vågar tror att detta inte kommer att drabba barnen? Risken är att barnenblir betraktade som problem, i tider av redan hårt ansträngda kommunalaskolbudgetar.I propositionen saknas helt besked om förslagens ekonomi och kommuner-nas ekonomiska möjligheter att ge barn med funktionshinder bättre stöd ihemskolorna.Det måste finnas ett nära samarbete mellan skola, habilitering och boende.Detta kan ej åstadkommas i varje kommun. Det är förmodligen inte möjligtatt garantera en likabehandling över hela landet av dessa barn med mycketsärskilda behov.Många av barnen har före specialskolan gått i kommunala skolor. I mångafall har det inneburit en kamp mellan föräldrar och hemkommunen omresurskrävande insatser. Man har prövat en rad skolformer innan man hittaträtt på . Många föräldrar ser framför sig att denna ständiga processbörjar om ifall fasta skola läggs ner.Erfarenheterna från när andra specialskolor kommunaliserats är knappastgoda.Sedan finansieringsansvaret för Adolfsbergsskolans RH-klasser flyttats tillkommunerna har elevantalet stadigt minskat. Hemkommunerna måste ståbåde för elevkostnaden om ca per läsår och kostnader förresor och boende. Det blir en sammanlagd kostnad om ca 1,5 miljoner kronorper år och barn.För något år sedan fick tre elever tacka nej till Adolfsbergsskolan därför atthemkommunerna sagt nej till deras begäran att studera där. Detta trots attskolans experter, föräldrarna och eleven varit överens om att barnet skullemå väl av att gå där.Elevernas skolval ifrågasätts i flera fall , vilket orsakar oro ochbristande långsiktighet för eleven. I ett fall har kommunens agerande lett tillrättegång, då kommunen vägrade eleven rätten att gå på skolan.Skolministern har undvikit att svara på frågan om tidigare kommunali-seringar av specialskolor, som den av Adolfsbergsskolan, har utvärderats avUtbildningsdepartementet. Förmodligen är det därför inte gjort. Det är dockangeläget att tidigare kommunaliseringar av specialskolor utvärderas.En rimlig språkmiljö?Regeringen vill lägga ner , men vill behållaspecialskolorna för döva barn. Varför denna skillnad i synenpå specialskolor? Skolministern sa i : "Minuppfattning är att det finns ett handikapp, nämligen att varadöv, som skiljer sig från andra. Döva kräver ett eget språk,och de behöver också ha tillräckligt med kamrater ochtillräckligt med personal som är kompetent inom området.Det kräver en alldeles egen skolmiljö." Dessa argument gårigen också i propositionen.Men vad är då ett språk? Att ha vägar att kunna förmedla sina tankar ochkänslor? Att kunna meddela sig med och förstå omvärlden?Svårt synskadade barn med allvarliga multihandikapp som hörselskador,autism, utvecklingsstörning eller svåra rörelsehinder har ofta svårt attkommunicera med omvärlden.Det är vanligt att blinda barn har ett svagt eller mycket svagt utvecklatkroppsspråk, vilket försvårar möjligheten att göra sig förstådda. En del av desvårt synskadade barnen med multihandikapp saknar ett för utomståendetydbart språk, vissa saknar till och med mimik. Andra barn kan ta till sigberöring eller musik förmedlad genom speciella resonansmattor på golvet.Musiken de inte kan höra, kan de då känna rytmen av.Ytterligare andra barn använder ett teckenspråk, som helt skiljer sig frånde dövas. Det är nämligen inte fråga om bokstäver eller ord, utan om högstpersonliga signaler mellan barnet och föräldern, eller assistenten. Ytterligareandra barn kan ge uttryck t.ex. för matematisk förmåga med hjälp av färger,eller kommunicera via talsyntes i datorn.Allmänt är att autism drabbar förmågan att kommunicera. Barn medautism tänker, reagerar och uppfattar omvärlden annorlunda, vilketnaturligtvis påverkar kommunikationsförmågan och det sociala samspelet.I en vidare bemärkelse är alltså döva knappast de enda barn medfunktionshinder som har ett eget språk och därmed behov av en egenskolmiljö. För andra svårt funktionshindrade barn är språket måhända inteerkänt eller identiskt för alla i samma situation, som de dövas teckenspråk är,men likväl av största betydelse för de berörda barnens livssituation.Sverige ligger långt framme vad gäller undervisning för döva ochhörselskadade barn. Det är mycket bra. Men det är centralt att det finnsmiljöer där alla barn med mycket särskilda behov kan få möjlighet attuttrycka sig och lära sig kommunicera med omvärlden. För svårt synskadadebarn med allvarliga multifunktionshinder finns en sådan miljö - -som regeringen vill stänga. En liknande argumentation kan föras omHällsboskolan.Också synskadade barn med multifunktionshinder har rätt till bästa möjligaförutsättningar för språkutveckling.Avvisa nedläggningen avEkeskolanEkeskolan är landets riksrekryterande specialskola för blindaoch synskadade barn med flera handikapp, tex. hörselskador.En del av barnen är också autistiska, utvecklingsstörda ellerrörelsehindrade. Några barn har en rad olika funktionshinder.En del barn är rullstolsburna, andra saknar ett förutomstående tydbart språk.Det krävs i verklig mening specialkunnande för varje barns situation.Ekeskolan har mångårig erfarenhet, engagerad personal, högt utveckladpedagogik och specialistkunnande. Barnens kombinationer av funktions-hinder varierar. Därför får de en individanpassad undervisning. Miljön ärperfekt för de barn skolan vänder sig till. Alla är i samma situation. Barnenkänner sig omtyckta och accepterade.Regeringen vill lägga ner fasta skoldel och flytta Ekeskolansresurscenter till . Blinda barn med multi-funktionshinder förlorar då sin specialskola och skall med eller mot sin viljaintegreras i kommunala skolor.Nedläggningen görs på så sätt att ett intagningsstopp införs från år 2001.De som går på skolan får slutföra sin utbildning, men hur skallkvaliteten i undervisningen säkras för de barn som antas ? Närelevantalet sjunker kommer skolan få problem att behålla kompetens ochklara ekonomin. Propositionen saknar svar på den frågan och därmed skapasen total oklarhet för framtiden för dessa barn.Propositionens förslag innebär att barn endast skall kunna komma tillEkeskolan kortare perioder, eller "visstidsplaceringar", som det kallas. Närpropositionen presenterades kunde dock inte svar lämnas om vad "visstid"innebär. Korttids- eller visstidsbesök är dock en omöjlig tanke för ett barnmed autism, som behöver en särskilt trygg och långsiktig miljö. Förslagetinnebär en betydande försämring för de barn som skulle behöva kunna gå påEkeskolan läsårsvis, med klasskamrater, i en stabil miljö, med möjlighet attplanera sin utbildning. För skolan blir det också svårt att planera närelevantalet varierar under läsårens gång. I och med att kommunerna skallbetala ersättning för visstidsbesöken blir de ekonomiska villkoren förbarnens vistelse och för skolans verksamhet också osäkra.Hur skall visstidsbesöken kunna vara kvar när fasta skoldelläggs ner och resurscentret flyttas? Hur skall ansvaret för barn medSpielmeyer-Vogt kunna tas när resten av verksamheten vid Ekeskolanefterhand avvecklas? Kritiken mot förslagen i och ipropositionen kvarstår.På finns också ett resurscenter. För att utveckla ny praktisktkunskap är resurscentret avhängigt av att det bedrivs löpande undervisningpå . Resurscentret bör också i fortsättningen vara knutet tillEkeskolans fasta skoldel och inte flyttas till eller annorstädes.Ibland hävdas att behovet av har minskat, därför att elevantaletgått ner. skrev tvärtom att elevantalet varit konstant.Men så länge eleverna inte garanteras möjligheten att välja den skola sompassar dem bäst så är elevantalet inte ett relevant mått på behov. Ekeskolanbehövs, inte minst som ett alternativ för barn som prövat de flesta andralösningar i hemkommunerna.Det påtalas också ibland att få yngre barn går på . Detta berorrimligen på - vilket FUNKIS för övrigt noterade - att många kommer tillskolan först i tonåren. Först har nästan alla prövat en rad olika alternativ påhemorten. Och först när kommunerna har misslyckats med att ge barnen enadekvat utbildningsform öppnas alternativet . De äldre barnenssociala behov är också annorlunda och mer komplexa än de yngres.Kontakterna utanför den egna familjen blir allt viktigare.Vidare hänvisas stundom till att synskadade elever med multihandikappoftast går i skolan i sina hemkommuner. Så kommer det förmodligen attförbli, och därför måste den kommunala kompetensen stärkas. Poängen ärinte att alla barn skall anvisas att gå på en specialskola. Poängen är attEkeskolan är ett alternativ för dem som inte kommer till sin rätt, ellerkommer till rätta i den kommunala skolan. Det faktum att inte allasynskadade barn med multifunktionshinder går på kan knappastvara ett argument för att inte någon skall få göra det. Många föräldrar kännerinte till existens och nästan alla barn går som sagt först igenomen process där man prövar en rad olika alternativ på hemorten innan man tillslut väljer en specialskola.Ekeskolan visar det mänskliga livets värde - att alla barn kan utvecklasoch vara lyckliga - bara de rätta förutsättningarna ges. En nedläggning voreanmärkningsvärd i ett land som gärna ser sig som föregångsland vad gällerförutsättningarna för människor med funktionshinder. Avvecklingen avEkeskolan måste stoppas.Därtill bör möjligheten att komplettera med en gymnasiedelutredas, så att barnen kan gå vidare och utvecklas i sin egen takt, oavsettålder. saknas goda alternativ för elever att läsa vidare på.Resultatet blir att mycket få ungdomar därifrån går vidare. Det bör vidareutredas om en möjlig väg att finansiera detta kan vara att överföra pengarfrån lönebidragssystemet.Propositionen har inga svar att ge om de ekonomiska konsekvenserna avpropositionens förslag för de kommunala skolorna. Samma oklarhet gällerför kommunernas finansiering av korttidsbesöken på Ekeskolan.Alla barns rätt att väljaskolaAtt kunna välja skola är viktigt för alla barn. Menmöjligheten att välja är alldeles särskilt viktig för barn ochungdomar med funktionshinder. De är beroende av att skolande går i har tillräckligt kunnande och att miljön är trygg ochundervisningen långsiktig. hindras många av dessa barnatt välja skola p.g.a. bristande information, alltför fåalternativ och rena kommunala avslagsbeslut.Det enda rimliga är en statligt garanterad rätt att välja skola som omfattaralla barn - i synnerhet dem som söker specialskola. För att valfriheten skallvara reell måste finansieringen av boendet vid specialskolorna garanterasbarnen.Genom detta säkerställs alla barns - också barn med multihandikapp ochandra särskilda behov - rätt och möjlighet att välja skola. Därmed blirEkeskolans långsiktiga fortlevnad en fråga om berörda barns och föräldrarsfria val. Allt talar för att då kommer att bestå.Det statliga huvudmannaskapet för och finansieringen av specialskolan börkvarstå tills denna nya nationella finansieringsform har införts. När enstatligt garanterad rätt att välja skola införts för barn med funktionshinderkan en annan huvudman vara ett alternativ för bl.a. . Föräldrar ochskolans medarbetare får då ekonomiska möjligheter att driva skolan, understatlig kvalitetstillsyn.Brister i hantering avutredning och propositionFUNKIS-utredningen hann inte fullgöra utredningsuppdragetfullt ut. En mycket central del, de ekonomiskakonsekvenserna av den föreslagna kommunaliseringen avspecialskolorna lämnades därhän. Inte heller i propositionenklaras de ekonomiska konsekvenserna av förslagen ut.Det är oacceptabelt att besked om ekonomiska konsekvenser dröjer tillefter det att förväntas fatta beslut om propositionen. Inget vetalltsåidag vilka ekonomiska konsekvenser förslagen i propositionen skulle få.När var ute på remiss rådde oklarhet om vem somskulle hantera remissen på departementet. Oklarheten bekräftades när detmoderata riksdagskansliet efterfrågade besked.Detta är allvarligt eftersom det är väl känt att det är innan en proposition ärfärdigskriven som intresserade människor och organisationer har störstmöjlighet att föra fram synpunkter för att kunna påverka innehållet.Det stod till slut klart att statsrådet skulle hantera remissen ochpropositionen. Därmed kom hon i den mycket ovanliga situationen att få taställning till det egna arbetet som ordförande.AvslutningRegeringen har fått backa på punkt efter punkt sedanFUNKIS-utredningen. Likväl är propositionen full avinkonsekvenser och otydligheter.Ekeskolans fasta skoldel ges en respittid på ca 10 istället , mennedläggning blir det likafullt.Kunskapscentret stärks kortsiktigt, men flyttas sedan från Örebro.Rättighetslagen blir kvar för barnens gymnasiegång, men fåringen gymnasiedel.Skolorna för döva och hörselskadade barn kommunaliseras inte, i alla fallinte just nu.Inga besked ges om förslagens ekonomi eller kommunernas ekonomiskamöjligheter att ge barn med funktionshinder bättre stöd.Kritiken mot nedläggningen av har varit och är massiv.Föräldrar, elever och lärare har agerat kraftfullt för att få behålla skolan. Dehar engagerat sig trots att barnen som går på skolan skall få gå färdigtinnan den stängs. Orsaken är att man av egen erfarenhet vet hur viktigEkeskolan är för berörda familjer och barn.Ett stort antal läkare, experter och opinionsbildare har tagit ställning motnedläggningen. Många människor som läst om förslaget har engagerat sig förbarnen på skolan och för dess fortlevnad.Den socialdemokratiska Örebrobänken har aviserat att den skall motioneraom . Före detta ledande socialdemokrater i riksdag och fack-förbund står på sida.Svenska Dagbladet, och Dagens Nyheters ledarsidor har allatagit ställning för och beskrivit situationen för barnen där. Radiooch TV har också löpande belyst situationen.De reaktioner och den uppmärksamhet som förslaget att lägga nerEkeskolan har väckt har redan resulterat i en mycket positiv sak: Aldrig förrhar barn med funktionshinder, deras situation och förutsättningar uppmärk-sammats så mycket som . Detta har med största sannolikhetbidragit till att öka förståelsen för barn med funktionshinder.Människor har sett att barnen på har ett enormt driv, storlivsglädje och goda möjligheter att utvecklas. är ett mänskligtväxthus, med många mycket motiverade elever.Ekeskolans nedläggning måste avvisas och den fasta skolverksamhetenbevaras för de barn och familjer som så önskar.HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avvisar propositionens förslag om att avvecklaEkeskolans fasta skoldel,2.3. att avvisar propositionens förslag om att avvecklaHällsboskolans fasta skoldel,4.5. att avvisar propositionens förslag om attsynskadade och talskadade barn skall utgå ur specialskolansmålgrupp,6.7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om utvecklingen och lokaliseringen avEkeskolans resurscenter,8.9. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utreda förutsättningarna för ettriksgymnasium för blinda och synskadade barn medmultihandikapp vid Ekeskolan,10.11. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om utvärdering av tidigarekommunaliseringar av specialskolor,12.13.