mot · GN02Ub223 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ub223av Attefall, ()Lärlingsutbildning1 InledningBehovet av ett fungerande lärlingssystem är stort.Ungdomsarbetslösheten i är ungefär dubbelt så högjämfört med den genomsnittliga arbetslösheten. Kraftigainsatser måste vidtas för att minska ungdomars trösklar in iarbetslivet. Dessutom har gymnasieskolan blivit allt meranpassad till elever med teoretiska färdigheter vilket har letttill att allt för många inte trivs i den nuvarandegymnasieskolan.Många hantverkaryrken håller på att dö ut i och med att många av de idagverksamma hantverkarna har uppnått pensionsålder varför återväxten i dessayrken är hotad. Hantverkaryrken är dessutom en viktig del av vårt kulturarv.Det finns behov av kompetenta yrkesarbetare på områden som detreguljära utbildningssystemet har svårt att tillgodose. Bristen på yrkeser-farenhet hos ungdomar upplevs som ett stort problem bland arbetsgivare närdet gäller rekrytering av ung arbetskraft. De elever som har gått i denskolförlagda yrkesutbildningen saknar i många fall de erfarenheter ochfärdigheter som arbetsgivarna efterfrågar.2 Bakgrunden till varför detbehövs ett nyttlärlingssystemNär gymnasieskolan var föremål förreformering såg man över relationen mellan deyrkesförberedande och studieförberedande utbildningarna.Man konstaterade att någon verklig integrering aldrigkommit till stånd och att de flesta yrkesförberedandeutbildningarna var kortare än de studieförberedande och inteuppfattades som jämbördiga. Ambitionen att åstadkommajämställdhet fanns dock fortfarande kvar och förstärktes avatt man tyckte sig se arbetsmarknadens ökande krav. Manbedömde att den gamla uppdelningen mellan arbetare ochtjänstemän var på väg att upphöra och att framtidensarbetsmarknad krävde personer med kombinationer avpraktiskt yrkeskunnande, baskunskaper, kommunikativafärdigheter och kunskaper i såväl allmänna ämnen somyrkesämnen. Så blev gymnasieskolan föremål för den störstaförändringen av den frivilliga skolan som någonsin gjorts iSverige.Ett resultat av ansträngningarna blev att alla program gjordes treåriga. Deyrkesförberedande programmen utökades och det som kom att kallaskärnämnen blev gemensamma kurser på alla program, oavsett inriktning. Pådetta sätt skulle alla få grundläggande behörighet till högskolan och statusenpå de yrkesförberedande utbildningarna skulle öka. Gymnasieskolan skulleöverbrygga gränserna mellan samhällsgrupper och yrkesområden.I dagens gymnasieskola bedrivs en försöksverksamhet medlärlingsutbildning inom det individuella programmet (IV). Enligt skollagens5 kap. 4 b § ska programmet syfta till att stimulera eleven att senare gå övertill ett nationellt program eller specialutformat program och göra det möjligtför ungdomar att genom lärlingsutbildning förena anställning med studier avvissa yrkesämnen inom gymnasieskolan.För vissa har det individuella programmet inneburit en bro till fullvärdigagymnasiestudier. Statistik från visar till exempel att avde nära 5 650 elever som 1996 kom direkt från gick över tillstudier på ett nationellt program studier på ett individuelltprogram. För andra har det individuella programmet blivit symbolen förmånga av den nya gymnasieskolans problem.Verkligheten inom det individuella programmet blev en annan än vadregeringen räknat med. Elevantalet det ökar dramatiskt. var10 500 elever registrerade på programmet, att jämföra med nivå dåprogrammet omfattade av gymnasieskolans förstaårs-elever. Detta motsvarar 15 300 elever bara i årskurs ett. Statistik visar ocksåatt av de elever som 1994 började i årskurs 1 på detindividuella programmet lämnat gymnasieskolan redan efter ett eller två år.Bara 17 procent av eleverna hade fått ett slutbetyg. Det individu-ella programmet blev en indikation på att den nya gymnasieskola inte var tillför alla.Vi måste ställa oss frågan om dagens gymnasieskola tillgodoser indi-vidernas önskemål eller om gymnasieskolan utformats utifrån orealistiskapolitiska föresatser. Uppfyller gymnasieskolan sina åtaganden vad gällerungdomar som efterfrågar en praktisk utbildning? Tillåter vi över huvudtaget ungdomar att välja ett praktiskt utformat program, där teorin äranpassad efter yrkets krav och inte utifrån det politiska målet att jämställdhetmellan människor handlar om alla människors behörighet att söka högskola.Det är dags att på allvar sätta den enskildes önskemål i centrum och användaden politiska makten till att skapa reella alternativ för ungdomar somsnabbare vill ut i arbetslivet.För drygt två år sedan utlovade dåvarande skolministern att det skulleinföras ett lärlingssystem. Förslaget baserades på gymnasieskolans behov aven närmare kontakt med näringslivet. Vad som hänt är att enförsöksverksamhet med lärlingsutbildning inletts. avlärlingsutbildningen ska läsas i gymnasieskolan. Därefter följer ett till två årdå utbildningen är förlagd till ett företag. Lärlingsutbildningen ska ge enfullständig gymnasieutbildning. Lärlingen behåller sin status som elev ävenpå arbetsplatsen. Det innebär att det är skolan som har det övergripandeansvaret för utbildningen. Någon ersättning till de företag som tar emotlärlingar utgår inte.Försöksverksamheten har emellertid resulterat i ett fiasko. Endast drygt 15skolor bedriver lärlingsutbildningar för knappt 150 elever. Trots dettabeslutade att införa en lärlingsutbildning år2000. Detta gjordes dock med en tydlig markering gentemot regeringen attden tidigare försöksverksamheten med lärlingsutbildning inte att hadefungerat tillfredsställande.Hur samarbetet mellan skola och arbetsliv ska se ut utreds för närvarandeav en särskild utsedd arbetsgrupp med representanter från både skola ocharbetsliv. I uppdraget ligger att föreslå nödvändiga förändringar i regelverkmed mera för att en lärlingsutbildning ska kunna införas som ett reguljärtinslag inom gymnasieskolans yrkesutbildningar. arbetar"kommittén med kvalificerad yrkesutbildning" för att avge sittslutbetänkande. Utformningen av den nya lärlingsutbildningen skapresenteras , vilket är alltför sent för att möjliggöra ett ikraft-trädande . Regeringens planering är återigen orealistisk.Målgruppen för den yrkesutbildningen är elever som avslutat sinagymnasiestudier med godkända betyg, dvs är högskolebehöriga. Denkvalificerade yrkesutbildningen kommer på detta sätt att fylla stora behovsamtidigt som den utesluter många med önskemål om en yrkesutbildning.Det är noterbart att även denna verksamhet bedrivs som försök och intekommer att vara avslutad för att kunna genomgå en utvärdering. Tillskillnad mot lärlingsutbildningen är det dock en omfattande verksamhet somsäkert kommer att ge det underlag som behövs för att fatta korrekta beslut.Problemet är således inte utbildningen i sig, utan vad som faller utanför dessramar.3 Utbildningar som gårunder begreppetlärlingsutbildningDen svenska yrkesutbildningen bedrivs i olika former och påolika nivåer. Den helt övervägande delen av den gymnasialayrkesutbildningen sker på de nationella programmen medyrkesämnen. En liten del sker dock på industrigymnasiernaoch i vad som kallas den gymnasiala lärlingsutbildningen.Dessa utbildningar är i den nuvarande gymnasieskolanhögskoleförberedande vilket har lett till att de fått ett stortinslag av teori. Därigenom har också en stor del av idén meden praktiskt orienterad lärlingsutbildning försvunnit.När det gäller lärlingsutbildningen förekommer ett flertal olikabegrepp. Dels den traditionella lärlingsutbildningen, som drivs helt iföretagets regi och där inga krav ställs på grundutbildning annat än grund-skolekompetens, en viss del av utbildningen kan ske på branschinstitut, delsden gymnasiala lärlingsutbildningen, där lärlingen är elev igymnasieskolan och läser allmänna ämnen. Yrkesutbildningen sker i ettföretag.Utöver detta talar man om kvalificerad yrkesutbildning (KY) efteravslutade gymnasiestudier. Inom ramen för denna sker en del av utbildnings-tiden som "lärande i arbete" på en arbetsplats.4 Ungdomsarbetslöshet ocharbetsmarknadDen svenska arbetsmarknaden har under 1990-taletgenomgått kraftiga förändringar. Arbetslösheten ärexceptionellt hög och nya former av arbetsmarknadspolitiskaåtgärder har introducerats. Trots en ljusare situation nu islutet av än i början är problemen fortsatt stora,inte minst för ungdomar.Sedan 1990/91 har arbetslösheten bland ungdomar ökat kraftigt liksomomfattningen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärder som riktas tillungdomar. Kommunerna har kommit att spela en allt mer aktiv roll inomarbetsmarknadspolitiken, särskilt vad gäller de åtgärder som riktas tillungdomar. I anslutning till regeringens proposition 1994/95:218 "Eneffektivare arbetsmarknadspolitik" förordades ett vidgat kommunalt ansvarför arbetslösa ungdomar . Detta utökade ansvar innebar attkommunerna i lag gavs möjlighet att, efter avtal med respektivelänsarbetsnämnd, anordna praktik ellerannan verksamhet på heltid för arbetslösa ungdomar till och med den 30 junidet år den unge fyller 20 år.Enligt AMS statistik var i genomsnitt 126 000 människor mellan 18 och24 år registrerade som arbetssökande 1997, det vill säga avungdomarna i dessa åldrar. Av dessa var iarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det är viktigt att ha i åtanke att studerandesom står till arbetsmarknadens förfogande till skillnad från andra länderräknas till arbetskraften i den svenska officiella arbetslöshetsstatistiken.Detta innebär att redovisar en lägre arbetslöshet än om vi skulletillämpa samma redovisningsprinciper som andra EU-länder.5 IndividuellahandlingsplanerVi kristdemokrater har länge betonat vikten av individuellahandlings- och utvecklingsplaner för den enskilde individen.Det är vår övertygelse att det leder till en bättre matchningmellan individens önskemål samt vad som efterfrågas påmarknaden. Stöd för detta synsätt finns i en omfattandeutvärdering som genomförts av AMS. De mestframgångsrika åtgärderna är de som har utformats medhänsyn tagen till ungdomarnas individuella förmåga, behov,vilja och strävanden i harmoni med det lokala näringslivetsbehov. Den stora fördelen med reform,utvecklingsgarantin, är att den syftar till att finna lämpligaindividuella lösningar.6 Hur ser arbetsmarknadenut ?Sverige följer sakta i många andra länders fotspår mot ökadrörlighet på arbetsmarknaden och en uppluckring avanställningstryggheten. De nya arbetsorganisationerna ochinte minst investeringarna i ny teknik ställer nya och störrekrav på arbetskraften vad gäller yrkesutbildning,yrkeskunnande samt ökad flexibilitet. Vidare ställs krav påökad förmåga till omställning samt bredarebefattningsområden hos arbetskraften. På motsvarande sättökar kraven på arbetsgivaren att ta tillvara och utveckla deanställdas kompetens, engagemang och kreativitet. Det gåratt skönja en trend både på den inhemska och utländskaarbetsmarknaden att allt mer personal anställs på viss tideller hyrs in för att klara toppar i arbetsbelastningen.Företagen strävar, mer än tidigare, mot att vara såflexibla som möjligt vad gäller kapacitet och kostnader.Idag är arbetsmarknaden mer komplicerad och ställer andra kompetens-krav, vilka ofta inte kan tillgodoses inom ramen för den traditionellautbildningen. Många arbetsgivare anser att inskolningen av den ungaarbetskraften är alldeles för kostsam. Inskolningen på arbetsplatsen tar oftastlång tid och innebär omfattande kostnader, ansträngningar och åtagande förarbetsgivare vilket gör dem mindre benägna att anställa ungdomar.Det är viktigt att undvika stora generella lösningar för arbetslösaungdomar, utan i större utsträckning använda sig av individuella lösningarför att möta den moderna arbetsmarknaden. Lärlingsutbildning är en sådanlösning.Att en lärlingsutbildning kommer till stånd är således beslutat, men hurden ska se ut råder det osäkerhet kring. Den ska erbjudas som ett alternativinom nationella och specialutformade program med yrkesämnen ochutformas med erfarenheter från den försöksverksamhet som pågår. Det endavi i övrigt med säkerhet vet är att den ska uppnå samma program- ochkursplanemål som ordinarie utbildning i skolan med APU. Med andra ordska den ge grundläggande behörighet för högskolestudier.7 Lärlingsutbildning somarbetsmarknadspolitiskåtgärdDet existerar inte någon centralt sammanställd informationöver lärlingsutbildningar som bedrivs i projektform runt om ilandet hos (). Informationenhos AMS om och var i landet lärlingsutbildning bedrivs, hurden är utformad och vilken omfattning den har ärbristfällig. En kartläggning över landets lärlingsutbildningar,vilka inryms inom de arbetsmarknadspolitiska området,kräver att kontakt tas med varje länsarbetsnämnd. Det äroroväckande att det inte existerar en bättre samordningmellan central-, regional- och kommunalnivå. Det behövsockså en bättre samordning mellan länen för att kunna utbytaidéer och erfarenheter.Trots svårigheten att få tag i information om lärlingsutbildning så bedrivslärlingsutbildningar runt om i landet, dock i en mycket begränsadomfattning.För att kunna få en tillväxt i de traditionella hantverkaryrkena och för attsvara upp mot företagens olika behov av yrkeskompetens så behövs enmängd olika utbildningsvägar. Därför är det väldigt viktigt att det existerarett lärlingssystem inom de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Många avvåra traditionella hantverksyrken håller på att dö ut varför nyrekryteringär nödvändigt för att ett kulturarv ska kunna fortleva.I har man på ett effektivt sätt byggt upp en lärlingsutbildningsom en form av arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Satsningen görs som ettsamarbetsprojekt mellan Företagarna i och isamråd med LO-facken i . Medel har erhållits av Europeiskasocialfonden.I bland annat Vaggerydsmodellen använder sig arbetsförmedlingen av enföretagsförlagd arbetsmarknadsutbildning som slagit mycket väl ut. Därförläggs utbildningen till fem sex olika företag som har ansvar för denpraktiska utbildningen. En teoridag ingår och för de elever sombehöver det också svenskundervisning . Denna utbildninghar inslag av lärlingsutbildning.8 Vad tycker de unga omlärlingsutbildningVid en undersökning som SCB genomförde 1997 med tusenungdomar framkom en hel del intressanta synpunkter, blandannat önskemål om en smidigare övergång mellan skola ocharbetsliv. Detta är en förutsättning för att utbildningen ska fåönskad verkan, det vill säga att förbereda ungdomar för ettarbete direkt efter gymnasiet. En gymnasieutbildning skainte enbart förbereda individen till fortsatta eftergymnasialastudier.I en undersökning, gjord på uppdrag av SAF med etttusental ungdomar mellan , framkom hur ungdomarna själva serpå sin gymnasieutbildning och på en eventuell lärlingsutbildning. Av detillfrågade var det som ansåg att de inte får en gymnasieutbildningsom gör dem väl förberedda för framtiden.Skälen som anges är bland annat fel vägval av linje, att utbildningen intelever upp till näringslivets krav, att den är för allmän och inte tillräckligtyrkesförberedande. Majoriteten, , vill ha en del av utbildningenförlagd på en riktig arbetsplats. I de olika ungdomsgrupperna, till exempelarbetslösa, de som har ungdomspraktik eller är heltidsarbetande samt de medyrkesförberedande gymnasieutbildning, är det minst två av tre ungdomarsom vill ha en del av utbildningen förlagd till en vanlig arbetsplats. Hälftenav de tillfrågade vill att utbildningen på företagen ska vara under helagymnasietiden.Sammanfattningsvis kan konstateras att åtta av tio ungdomar i SAF:sundersökning önskar att en del av gymnasieutbildningen sker på en riktigarbetsplats. Tre av fyra anser att utbildningen skulle bli mycket bättre om dentill viss del sköttes av vanliga företag på riktiga arbetsplatser.Ungdomsarbetslösheten är inte bara konjunkturberoende, utan har ocksåstrukturella orsaker. Ungdomsarbetslösheten minskade inte i sammautsträckning som i de andra åldersgrupperna vid de senaste konjunktur-svängningarna. Vid intervjuer med dagens ungdomar framkommer tydligtoron för att bli arbetslös och att därmed tvingas att leva på bidrag.Arbetslösheten har varit den viktigaste politiska fråganbland unga.Gymnasieskolan upplevs av många ungdomar ha en alltför teoretiskinriktning, vilket återspeglas i den höga statistiken över ungdomar som intehar avslutat sina gymnasiestudier. Av samtliga elever som gickårskurs 1 på ett nationellt program var det som avbröt sinastudier, hade bytt studieväg. Elever på individuella program hadeen betydligt högre andel studieavbrott, . Studieavbrott mellanårskurs 1 och årskurs 2 låg på föreleverna på nationella program och för elever på individuellaprogram.Detta visar vad vi kristdemokrater har hävdat, vilket ävenungdomarna nämner i undersökningen, att det bör vara mer praktik i skolan.Ungdomarna får viss arbetslivserfarenhet samt möjlighet att prova på attarbeta inom olika yrkesområden.9 Utländska erfarenheter avlärlingsutbildningLärlingsutbildning är inget nationellt fenomen utan är välförankrat i andra europeiska länder och har fungerat som eneffektiv inträdesbiljett för ungdomar på arbetsmarknaden.Lärlingsutbildning är en del av yrkesutbildning vilkenfungerar som ett alternativ till vidareutbildning för ungdomarefter genomförd obligatorisk grundutbildning. Lärlingsut-bildningarna har nått varierande framgång och är utformadeolika i de europeiska länderna. Vissa länder harframgångsrikt kunnat anpassa utbildningen till det egnalandets nationella förutsättningar, och där harlärlingsutbildningen verkat som ett bra komplement till denbefintliga skolan. Utbildningen har även fungerat som eneffektiv arbetsmarknadspolitisk åtgärd för att minskaungdomsarbetslösheten. Regelrätta lärlingssystem finnsexempelvis i , , och ochkan användas som bra exempel på hur effektivalärlingsutbildningsprogram ska utformas.10 Kristdemokraternasförslag till en ny gymnasiallärlingsutbildningVi kristdemokrater har drivit kravet på en välfungerande lärlingsutbildning som möjliggör för ungdomaratt få fäste på arbetsmarknaden efter genomgångengymnasieskola. Den nya gymnasieskolan med dess betoningpå teoretisk kunskap tillsammans med vissabranschers/yrkens problem att nyrekrytera, har aktualiseratbehovet av ett nytt modernt lärlingssystem. 1987/88 fanns 3000 lärlingselever i gymnasieskolan. finns knappt 150.Siffrorna talar i klarspråk om att dagens lärlingssystem är ettfiasko. Den tillgodoser varken elevernas behov av enrelevant yrkesutbildning eller företagens behov avkvalificerade yrkesarbetare. Skolan saknar på många håll etttätt samarbete med näringslivet. Företagen med sin modernamaskinutrustning och uppdaterade kunnande är ennödvändig länk i arbetet att skapa en modern lärlings-utbildning. Dessa två faktorer låter sig knappast tillskapasinom skolans väggar eller ram. Vi menar att en samordningav resurserna mellan skola och näringsliv är en förutsättningför att ska kunna tillgodose såväl elever somnäringsliv med en yrkesutbildning värd namnet.Därför behöver vi ett modernt, välfungerande lärlingssystem inomgymnasieskolan och inom arbetsmarknadspolitiken.10.1 Eget program inomgymnasieskolans ramLärlingsutbildningen bildar ett eget program inomgymnasieskolans ram. Även kommuner som saknar egengymnasieskola kan arrangera detta program genom att köpaden teoretiska delen hos en grannkommun.10.2 En flexibel utformning med fåcentrala reglerLärlingsutbildningen kan vara beroende påyrkets karaktär och lärotid samt vidare önskemål om studierpå yrkeshögskola eller universitet/högskola efter avslutadutbildning. En individuell utbildningsplan för varjeelev/lärling är viktig och förutsätter en flexibel organisationoch få centrala regler.10.3 Arbetslivskompetens i form av engedigen yrkesutbildningLärlingsutbildningen syftar till att ge arbetslivskompetens iform av en gedigen yrkesutbildning. Utbildningen måste intemed nödvändighet ge högskolebehörighet. Om eleven väljerbort högskolebehörigheten blir utbildningstiden kortare.Fullföljd lärlingsutbildningen ger dock alltid behörighet tillyrkeshögskola.10.4 Samarbete mellan utbildning ochdet lokala näringslivetLärlingsutbildningen ska knytas nära det lokala näringslivet.Skolan planerar i nära samarbete med det lokala näringslivetför "lärlingsplatserna". Att ungdomar i tidig ålder får fäste påden lokala arbetsmarknaden ger möjlighet till ett fortsattboende på orten, vilket ger positiva regionalpolitiskakonsekvenser.10.5 Praktik varvat med teoriPraktik varvas med teori redan från första terminen. Elevenbetraktas dock som elev . Skolanär alltså huvudman för hela utbildningen oavsettförläggningplats. De teoretiska delarna ska i möjligaste månknytas till praktiken. Teorin ska ge goda generellabaskunskaper. Fördelningen bör vara två av teorirespektive praktik per vecka.Skolan svarar för handledning till kontaktpersonerna på företagen. Fördetta måste skolan avsätta erforderliga personella resurser. Samarbete byggsupp och utformas flexibelt efter lokala förutsättningar och stategier. Genomatt praktiken börjar så tidigt ger det stora möjligheter för eleven att bedömaom det valda yrket är intressant.10.6 LärlingsavtalEleven/lärlingen får en viss ersättning från företaget enligt"lärlingsavtal" i relation till den insats som görs iproduktionen, förslagsvis från och med 2:a året.10.7 Yrkesprov som leder till enexamenUtbildningen avslutas med ett yrkesprov och leder till enyrkesexamen. Alla elever med avslutad utbildning ska habehörighet till fortsatt yrkesutbildning på den yrkeshögskolasom vi kristdemokrater förordar.10.8 Inget anställningstvång förföretagenFöretaget ska inte tvingas anställa eleven/lärlingen vidavslutad utbildning. För införandet av ett nyttlärlingsprogram avsätter 25 miljonerkronor inom utgiftsområde 16.11 Kristdemokraternasförslag till lärlingsutbildningsom arbetsmarknadspolitiskåtgärdDet behövs en mängd olika utbildningsvägar för att svaramot företagens olika behov av yrkeskompetens. Många avvåra traditionella hantverksyrken håller på att dö utvarför nyrekrytering är nödvändigt för att ett kulturarv skakunna fortleva.Med en gymnasial väl fungerande lärlingsutbildning kommer på siktbehovet att minska av lärlingsutbildning som arbetsmarknadspolitisk åtgärd.Vi menar dock att det finns behov av lärlingsutbildning som eneffektiv arbetsmarknadspolitisk åtgärd.11.1 En yrkeskompetens som leder tillarbeteLärlingsutbildning som arbetsmarknadspolitisk åtgärd ska geen gedigen yrkeskompetens som leder till arbete, antingengenom anställning eller genom att starta eget.11.2 Anlagstest ochmotivationsprövningLärlingen får göra anlagstest och motivationsprövning innanutbildningen påbörjas.11.3 Utbildning i nära samarbete medlokala näringslivetLärlingsutbildningen ska ske i nära samarbete med det lokalanäringslivet. Ett visst mått av flexibilitet måste även byggasin i läroplanerna. Det bör ges utrymme förutbildningsalternativ som uppfyller regionala och lokalaönskemål eller behov. Utbildningen är mestadels förlagd tillett företag. Skriftlig överenskommelse träffas.11.4 Avtal i samarbete mellanarbetsförmedling, arbetsgivare ochberörda fackförbundAvtal beträffande lärlingslön, försäkringsfrågor med meraträffas i samarbete mellan arbetsförmedling, arbetsgivare ochberört fackförbund.11.5 Uppföljning och avstämningKontinuerlig uppföljning görs, men bör enavstämning ske om utbildningen ska fortsätta.11.6 Utbildningens längdUtbildningen ska utformas mycket individinriktat och kanföljdaktligen ta olika . Ett tak bör dock sättas förutbildningstiden på förslagsvis . Undantag kan dockgöras när utbildning utformas för att kvalificera till fortsattastudier i den kristdemokratiska tappningen av yrkeshögskolaalternativt universitet/högskola efter avslutad åtgärd.11.7 Ersättning till företagenFöretagen får ersättning från arbetsförmedlingen förutbildning/handledning för de kostnaderde åsamkas för handledning, nyttjande av maskiner,produktionsbortfall, material osv. Detta är väsentligt för attockså små företag ska kunna ta emot lärlingar. Vi föreslår enersättning på3 /månad. Denna ersättningsnivå är knappast såhög att oseriösa företag gör sig besvär.