mot · GN02So238 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So238av , ()En lag om dödsfallsutredningEnligt begravningslagen är läkare skyldig att anmäla alla dödsfall tillpolisen, om det kan finnas skäl för en rättsmedicinsk undersökning(rättsmedicinsk obduktion eller rättsmedicinsk likbesiktning) enligtobduktionslagen. Detta gäller enligt föreskrifter alladödsfall som kan ha orsakats av yttre våld eller förgiftning, d.v.s.misstänkta brott, olycksfall, självmord, missbrukardödsfall och heltoväntade dödsfall. I obduktionslagen finns angivet att polisen i dessa fallfår besluta om rättsmedicinsk undersökning men inte att detta skall ske. Icirka av dödsfallen genom yttre våld eller förgiftning beslutarpolisen att någon rättsmedicinsk undersökning inte skall göras. Falletåtergår då till den läkare som har utfärdat dödsbeviset och som då ärskyldig att avsluta fallet genom att utfärda ett dödsorsaksintyg. Den endamedicinska bedömningen av dessa fall görs således av den läkare somkonstaterat dödsfallet och som saknar kompetens att bedöma om olikaskador kan ha orsakats av en brottslig gärning. Detta innebär en risk föratt våldsbrott undgår upptäckt och är en fara för rättssäkerheten. Det harkonstaterats att av fallen av mord, dråp ochdödsmisshandel i landet upptäcks först i samband med en rättsmedicinskobduktion. I stället borde alla dödsfall som har polisanmälts på korrektagrunder avslutas med en rättsmedicinsk undersökning.Det föreligger stora svårigheter för anhöriga att få information omdödsorsaken vilket leder till onödigt psykiskt lidande. Anhöriga får ingenkopia av dödsorsaksintyget. lämnade pastorsämbetet uppgift tillanhöriga om dödsorsaken genom utdrag ur död- och begravningsbok.Statistiska centralbyrån har inte tillstånd att lämna ut sådana uppgifter. Endamöjligheten att få uppgift om dödsorsaken är att spåra den läkare somutfärdat dödsorsaksintyget. Anhöriga måste ta reda på vid vilken vårdin-rättning läkaren arbetade och hoppas att en kopia av dödsorsaksintyget spa-rats i journalen. En del anhöriga får visserligen direktinformation om döds-orsaken av läkaren, men det sker ingen systematisk information till anhörigaom dödsorsak och obduktionsresultat, och frågan är inte rättsligt reglerad.Anhöriga borde alltid tillfrågas om de är intresserade att ta del avdödsorsaksintyget.Den enda användningen av dödsorsaksintygen är att upprätta statistik överdödsorsaker i . Därigenom har läkarkårens intresse för att fastställadödsorsaken kraftigt minskat. De angivna diagnoserna är många gångerdåligt underbyggda. Obduktionsfrekvensen i landet har sjunkit från 40 till vilket också haft negativaeffekter på diagnostiken. Dödsorsaksintyget skall skickas in till Statistiskacentralbyrån . Året efter det att dödsfall ägt rum saknas ca3 000 dödsorsaksintyg. Efter påminnelse inkommer ett antal intyg somupprättats efter dödsfallet, men vid ca 300 dödsfall årligenskrivs över huvud taget inget dödsorsaksintyg. Den bristfälliga kvaliteten pådödsorsaksdiagnostiken är negativ för kvalitetskontrollen inom sjukvårdenoch möjligheterna till förebyggande hälsovårdsinsatser.I begravningslagen regleras bl.a. frågor om dödsbevis och dödsorsaks-intyg, således frågor om hur blanketter skall fyllas i och skickas. Det finns ivårt land ingen lagreglering av det angelägna i att dödsorsaken fastställs, attbrott kan upptäckas eller uteslutas vid dödsfall, eller att anhöriga informerasom dödsorsak och obduktionsresultat. För att kunna upptäcka och uteslutabrott är det angeläget att alla dödsfall genom yttre våld och förgiftning somhar polisanmälts blir föremål för en undersökning av rättsläkare, antingen iform av en rättsmedicinsk likbesiktning eller en rättsmedicinsk obduktion.Dessa frågor bör bli lagreglerade, t. ex. som ett tillägg till obduktionslageneller i form av en särskild "lag om dödsfallsutredning". I finns en"Ligsynslov" och i finns en "Lag om dödsorsaksutredning", därdessa frågor behandlas.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att införa en särskild lag om dödsfallsutredning.Stockholm den 28 september 1999Maud ()()