mot · GN02U651 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:U651av , ()Armenier i Turkiet1 BakgrundAlla demokratiska krafter har ett övergripande intresse av och ansvar föratt historien inte försvinner i glömskans dunkel. Att minnas kan intebegränsas till den enskilda nationens historia. Minnet måste vidgas till attkomma ihåg de tragiska följderna för mänskligheten som en radfolkmord under detta århundrade inneburit.Mycken uppmärksamhet har ägnats åt det judiska folketslidande under nazisternas förföljelser av dem . Med rättahar den tagit initiativ till en bred upplysningskampanj omFörintelsen för att öka kunskaperna om det förflutna och förhindra upprep-ningar av mänskliga tragedier. Det första stora och omfattande folkmordetunder håller dock på att falla i glömska. Få människor i Europakänner till det, trots att europeiska stater var inblandade i det. Vi syftar påfolkmordet på armenier i 1915.Armenierna utgjorde en minoritet i detsönderfallande , som under var lierat medTyskland. Det var i skuggan av som de stora massakrernapå armenier genomfördes. Massakern på armenier ingick som en del i depanturkiska strävandena att skapa ett "Storturkiet". massaker påarmenier föregicks av flera mindre massakrer som omfattade något ellernågra tiotusental människor. Den stora massakern genomfördes dock 1915.Det finns ingen exakt statistik när det gäller denna tragedi. Vanligenbrukar man räkna med att mellan 1 till 1,5 miljoner armenier mördades,direkt eller genom svåra förhållanden under de deportationer som genom-fördes. 250 000 lyckades att fly till , 200 000 tvingades att blimuslimer och 400 000 flydde genom öknen mot . När Kaukasusinvaderades av 1918 dödades ytterligare 50 000-100 000 armenier.Efter dessa massakrer och förföljelser av armenier i var landetpraktiskt taget fritt från armenier. De fördrivna och mördade armeniernasegendom övertogs av turkar.2 Armenienfrågan i FN och EU1985 fastslogs i FN och i i att den turkiskastaten begått folkmord på det armeniska folket i början av detta sekel.Då det finns vissa tendenser till att förneka folkmord är detangeläget och nödvändigt med officiella erkännanden av folkmord. Vissastater, såsom , har gjort det. Man har även utbetalt skadestånd tillefterlevande - skadestånd som naturligtvis aldrig någonsin kan ersätta detsom gått förlorat av liv, egendom och hembygd, men som likafullt innebäratt man redovisar sitt erkännande av de brott som begåtts.Det är uppenbart att dagens turkiska regering och politiska system inte kanlastas för vad som skedde då det folkmordet på armeniernaägde rum. Det politiska system som råder i var inte av sammaart som det nazistiska. Därför torde skadestånd till efterlevande rimligenbetalas ut av den turkiska staten. Hur stort ett sådant skadestånd än skullekunna bli kommer det dock aldrig kunna ersätta det som gått förlorat förarmenierna. Någon form av skadestånd torde dock vara en rimlig konsekvensav ett erkännande.3 Armenienfrågan i SverigeÄven har också vissa historiska skyldigheter när det gäller defördrivna armenierna. Armenienfrågan var inte okänd i . Dendebatterades som en del av det pågående kriget och alla de förbrytelserdetta medförde.Hjalmar kallade förföljelserna av armenierna för ett "organiseratoch systematiskt folkmord, värre än vad vi någonsin sett maken till ".Han anklagade den svenska pressen för att praktiskt taget ha tigit ihjälmassakrerna på armenier. Författarinnan uppträdde under1917 på flera möten och talade för armeniernas sak. Även starkt engagerad i frågan.Trots den uppmärksamhet som frågan fick i olika grupper i det svenskasamhället året efter den stora massakern medförde det inget svenskt officielltengagemang i frågan. När av Nationernas Förbunderbjöds ett mandat över de armeniska delarna av 1920, tackade manpå inrådan av bl.a. den svenske ambassadören i , ,nej till detta erbjudande. torde därför - liksom flera andra länder somockså tackade nej till mandat - ha en viss skuld till att de armenier somfördrevs tvingades stanna i landsflykt.Utifrån dessa förhållanden borde i FN och EU verka för att dagensTurkiet erkänner folkmordet på armenierna.Detta vill vi ge regeringen till känna.Den turkiska staten bör sedan rimligen, som en konsekvens av erkännandetav folkmordet på armenierna, undersöka möjligheterna till att frågan omskadestånd till de dödade och fördrivna armeniernas efterlevande kan lösas.4 Hemställan4 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att i FN och EU verkar för att Turkieterkänner folkmordet på armenierna.Stockholm den 1 oktober 1999Murad ()()()()()()