mot · GN02N240 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:N240av , ()StockholmsregionenMöjligheterna lockar - växerStockholmsregionen är i en expansionsfassom nu ser ut att accelerera. Länets befolkning ökade 1998 eller 20.500 personer. Den enskilt viktigaste förklaringsfaktornär omflyttningar inom landet, i folk som söker sig till . Avdet inrikes flyttnettot på 10.800 personer svarade åldersgruppen 20-34 årför . lockar, inte bara medarbetstillfällen.Många är snabba att sätta sig till doms över denna utveckling.Inställningen tycks vara att alla skall förbli där de en gång föddes. Det är enmed ett historiskt perspektiv fundamentalt felaktig föreställning. Ingen by,stad eller region kan för evigt vara garanterad att se likadan ut över tiden.Människors vilja att söka sig en egen framtid bör inte begränsas. Varjeförsök att låsa fast människor vid en plats eller till en typ av förutsättningarbeskär friheten och skapar ett fattigare samhälle.Det brukar ändock hävdas att människor tvingas från landsbygden till ettofrivilligt storstadsliv. Många, inte minst på vänsterkanten beskriverstorstadslivet som fattigt, bullrigt, stressigt och miljöovänligt. Det brukarkopplas till en föreställning om att har vuxit färdigt. Därfinns nu de som skall vara där och det får räcka. Detta är en i grunden farligoch människofientlig inställning. Vem kan ges rätten att hävda att en storstadhar vuxit färdigt? Och än mer prekärt, hur skall man när denna gräns uppnåskunna vidmakthålla den. Man hamnar snabbt i funderingar på barn-begränsning, inrikes flyttförbud eller ett totalstopp för utländsk invandring.Konsekvenserna blir absurda.Man kan också med höga skatter och en allmänt skeptisk attityd till allform av utbyggnad - det må vara bostäder, vägar eller arbetsplatser - ipraktiken söka uppnå samma totalstopp för regionens utveckling. Effektenblir att man beskär möjligheterna för sämre bemedlade att ha råd att bo iStockholms län. Därmed skapas en sorts reservat för den del av befolkningensom har råd att flytta hit eller som har råd att bo kvar. Detta är på väg attgenomföras till följd av den rödgröna politiken.Föreningssparbankens Institut för privatekonomi genomförde i mars 1999en jämförelse av levnadsstandard mellan tolv olika kommuner i Sverige.Hänsyn togs till boendekostnader, inklusive försäkringar, dagisavgifter ochmatkostnader. Trots lägre kommunalskatter i och hamnadedessa två kommuner i botten vid jämförelsen. Standardfamiljen somanvändes i exemplet gick back i Lidingö.För och också för som var den tredje länskommunen ijämförelsen hamnade familjen precis på plus men längst ner. Mest kvar blevdet i de två Norrlandskommunerna med 4.400respektive . Totalt skiljer det således 6.260 kronorper månad i ekonomisk standard mellan och , dvs. Detta alltså innan den ideologiskt motiveradeinomkommunala skatteutjämningen börjar tvinga upp Stockholmsregionenskommunalskatter.Skälen för att vilja bo i trots att levnadskostnadernastiger är flera. De flesta uppskattar mångfalden. Det rika utbudet av allt somen människa kan tänkas behöva i olika faser av livet skapar en känsla av attmöjligheten att forma sitt eget liv är större i än i andradelar av landet. Det vore därför lönlöst att försöka påtvinga de boende iStockholms län enhetliga lösningar för hur de skall välja att arbeta, handla,lösa barnens barnomsorg och skolgång, hur de skall bo, ta hand om sinagamla eller tas om hand då de själva behöver vård. Ändå har det försökts.Stockholmsregionen pulserar av liv och rörelse. Mångfalden skaparidérikedom och försökslusta. Här finns fler av dem som tycker och är som ensjälv men också fler av dem som är annorlunda. Det bidrar till en känsla avtrygghet men till krav på anpassning till människor som ärannorlunda. Detta skapar en mångfald som gör att det blir mer accepterat attmisslyckas i en miljö där med nödvändighet inte svaren på alla livets frågorupplevs som lika givna. Detta lägger grunden för en företagsamhet i ordetsvidaste bemärkelse som är varje välfärdssamhälles viktigaste fundament.Den som försöker likrikta detta hämmar kreativiteten ochutvecklingskraften. Politikens uppgift är inte att stå i vägen utan att beredaplats.Det är i grunden något positivt att vår region växer och utvecklas. Detvinner hela på. Den tillväxt som skapas i Stockholmsregionenfortplantar sig till övriga . Bromsas gynnar intedetta andra delar av , det ger snarare utökade möjligheter för andrastorstadsregioner som , och att attraheramänniskor och kapital på vår regions bekostnad. Utgångspunkten måstedärför vara att låta fortsätta växa. Det kräver enomläggning av politiken.Planhushållning ger växtvärk - potential nyttjas inteNär tillväxtsiffrorna blir något bättre varnas snart för överhettning ochflaskhalsproblem. De har varit synliga i en längretid. För den som vill komma till blir det allt svårare,utan betydande eget kapital, att finna en egen bostad. Finner man ändå enbostad märker man snart av de stora problemen att förflytta sig iregionen. Infrastrukturen är anpassad för en mycket lägre totalbefolkning i regionen. Framförallt vägnätet är otillräckligt utbyggt. Fleradecenniers underlåtenhet att förstärka kapaciteten leder till långa köer.Stockholmsregionen lider akut brist på norr-sydgående kringfartsleder.Den gamla vägstrukturen, där all trafik likt ekrarna på ett cykelhjul, leds in iCity skapar enorma köer. Bilköerna skapar samhällsekonomiska förluster,dålig miljö och stor otrivsel. Skulden till detta står att finna i det ensidigaövergivande av som Socialdemokraterna isamarbete med genomförde . Regionen står nu utanlångsiktig trafikpolitik för vägtrafiken.Av de som olika skatter på trafiken ger gårendast en liten del tillbaka till vägtrafiken. Därav går dessutom heltförsumbara resurser till , resurser som inte ens täckerkostnaderna för löpande underhåll.Vägtrafikinvesteringar måste nu komma till stånd. Ett angeläget förstaprojekt bör vara att färdigställa E4:ans förbifart väster om . Vägeningår i det nationella vägnätet och skulle innebära att landets huvudstadförses med samma typ av kringfartsled som de flesta andra större städer iSverige redan har. Ett sätt att aktivera investeringskapital för att få vägentillstånd kunde vara att pröva s.k. PPP (Public Private Partnership) finansiering.Det innebär att staten ingår ett avtal med en privat finansiär som bygger ochunderhåller vägen under ett fastställt antal år. Staten betalar för detta enårligavgift baserad på s.k. skuggtullar där avgiften avpassas till hur omfattandetrafiken på vägen blir. Till detta kan komma förhandlingar om att regionensjälv också bör bidra till byggandet av kringfartsleden.Bostadsbyggandet är i regionen på 4.000 bostäder ellerdärunder . För att möta befolkningstillväxten skulle troligtvis nära10.000 bostäder behöva byggas . De låga nybyggnadstalen förhyresrätter beror på att fastighetsägarna - kommunala eller privata - inteanser sig få tillräcklig avkastning på investeringar och att affären blir sämrenär fastighetsskatten börjar slå igenom. Till detta skall läggasattdet tidigare socialdemokratiska gatu- och fastighetsborgarrådet via sin inblandning i hyressättningen i harskapat en osäkerhet som fullständigt förstör incitamenten för att bygga nyahyreshus.Det tillväxtfientliga inomkommunala utjämningssystemet lägger dessutomen död hand över länskommunernas vilja att få nya skattebetalare till sig.För 11 av länets kommuner leder den skattekraftshöjning som följer pånyinflyttning till att kommunkassan dräneras på resurser, för en nyhundralapp in får betalas till systemet. För samtligakommuner är marginaleffekterna , dvs. skatteutjämningenomöjliggör för länskommunerna att satsa på betydande nybyggnation.I syns effekterna av den svenska parallellekonominallra tydligast. Ett livskraftigt näringsliv med hög tillväxttakt inte minstinomhögteknologiska och kunskapsintensiva branscher skapar stora resurser.Samtidigt fungerar gamla hierarkiska offentliga monopolsystem inom främstskola och sjukvård dåligt.Försök från borgerliga ledningar i kommuner och landsting att ändra dessaförhållanden möts med hot om lagstiftning. För att få en verklig förändringtill stånd krävs dessutom andra nationella beslut som på ett mer resolut sättplacerar makten över skattemedlen i händerna på medborgarna direkt.Stockholmsregionen har landets högsta sociala rörlighet. De mångamöjligheterna skapar en nyfikenhet och ett sökande hos medborgarna. Viljanatt forma sitt eget liv blir därför särskilt markant i en pulserandestorstadsregion. Därför blir också verklighetskrocken, när det modernastorstadslivet konfronteras med det kollektivistiska välfärdssystemen och destela arbetsmarknadsreglerna, desto större. Utvecklingen kan i hela landetsägas ha sprungit ifrån regler som tillkom för att matcha den gamlanationella enhetskultur, som passade svunna tiders samförståndsanda i detdåvarande svenska industri- och brukssamhället. Svårast blir dock attupprätthålla förlegade regler i vår dynamiska storstadsregion. Det somtillkom för att konservera vår samhällsstruktur ,arbetsmarknadslagar och bidragsregler, blir en allvarlig hämsko på enutveckling som bryter fram ändå.Stockholmsregionen är landets skattemjölkkossaFrån har med start hämtats en växandeandel av landets skatteintäkter. i tarårligen fram siffror för hur mycket skatt som hämtas från vår region.Siffrorna rensas från effekter som följer av att vissa koncerner medanställda över hela landet och i utlandet råkar ha sitt säte i betalade skattebetalarna i 90 miljarderkronor i skatt, 1994 steg siffran till 100 miljarder, 1995 114 miljarder,1996 131 miljarder och 1997 150 miljarder. Detta handlar om fastställdautfallssiffror och är inga prognoser. Skatteuttaget har stigit med 40 procenttrots att ekonomin stått i det närmaste stilla under dessa år och attinflationenvarit mycket låg. Det enorma skatteuttaget följer i stället först av densaneringsstrategi byggd på skattehöjningar som Socialdemokraterna inleddeefter 1994 och därefter av den konjunktureffekt som alltid syns i närekonomin börjar ta fart och tillgångsvärdena stiger. Höga skattesatser påstigande inkomster och höjda tillgångsvärden ger stora skatteintäkter.Den samlade effekten har blivit att med något av befolkningen boende i länet betalar närmre avlandets samtliga skatter. Från länet betalas dessutom snart hälften av landetsförmögenhetsskatt och hälften av landets statsskatt. "apteras den verkliga skattebomben"Skatteintäkterna har vuxit på de flesta av skatteslagen. I inledningen avskattehöjningssaneringen hämtades mycket från fastighetsskatten.Taxeringsvärdena som styr fastighetsskatteuttaget är dock frystasedan 1996, med värdeår 1994 som bas. I hela landet harfastighetspriserna stigit . Ingen annanstans har dock ökningenvarit så kraftig som i . När nu regeringen därför aviseraren upptining av de frysta taxeringsvärden döljer dettaen skattebomb av format, huvudsakligen riktad mot i har beräknat basvärdesför-ändringar för hyreshus i inför den fastighetstaxeringsom skall ske av flerbostadshus . Basvärdeshöjningarna på Öster-malm ligger på för bostäder byggda på 1930- och 60-talen.På , , och i är ökningen straxunder . Detta kommer att lägga enormt tryck på hyreshöjningar iinnerstaden. Socialdemokraterna inför på detta vis den förvridna form av"marknadshyror", där marknadshyror bara påstås innebära påtvingade högrehyror för befintliga hyreskontrakt, som de ständigt anklagar andra för attvilja förverkliga. Fastighetsskatten som motsvarar en av åretsmånadshyror kommer i att motsvara två.Även i egna hem, villor och radhus i kommerchocken 2001. Regeringen har i budgeten räknat med en förhöjd skatteintäktfrån fastighetsskatten 2001 med . Allt mer av fastig-hetsskatten betalas av boende i . Många egnahemsägarekommer att få skatten höjd med om året.Respektera väljarnas val - låt StockholmsregionenutvecklasValresultatet 1998 förstärkte ställning som ledande politiska kraft. I 18 av länets kommuner, inklusiveStockholms stad, har installerats borgerliga majoritetsstyren undermoderat ledning. I och har uppnått egenmajoritet. Valet innebar också att den tidigare rödgröna ledningen avlandstinget fick avgå och lämna plats för en borgerlig treklöver undermoderat ledning.Väljarnas dom kan knappast misstolkas. Moderata samlingspartiet och deborgerliga systerpartierna har givits ett tydligt förändringsmandat vad avserde kompetenser som kommuner och ansvarar för. Det är därföratt betrakta som ett utslag av väljarförakt när regeringen på punkt efter punktvisar en beredvillighet att vidga den statliga kompetensen i syfte att avideologiska skäl rida spärr mot borgerligt förändringsarbete.Socialdemokraternas väljarförakt tar sig följande uttryck:- Det grundlagsvidriga inomkommunala utjämningssystemet. Inkomstut-jämningsdelen syftar till att utjämna skillnader i kommunalskatt. Det harbara kommit att betyda att landets lågskattekommuner skall tvingas höjaskatten. Socialdemokraterna hämtar kommunalskattemedel i kommunerdär de har lågt väljarstöd och delar ut dem i kommuner där de har starktstöd.- Krav på kvalificerad majoritet (minst två tredjedelar) av de boende istället för som tidigare hälften för att ombilda från hyresrätt tillbostadsrätt. Tillkommet enbart för att bromsa och stoppa populäraomvandlingar till bostadsrätt i län.- Strafflagstiftning mot försäljning av kommunala bostadsföretag.Statsbidragen används som bestraffningsmedel, av vinstendras in i form av minskade statsbidrag. Tillkommet för att bromsa ochstoppa påbörjade försäljningar av allmännyttan i län.- Hot om lagstiftning mot försäljning av sjukhus. I regeringsförklaringenuttryckt som "svenska sjukhus skall inte drivas utifrån privatavinstintressen". Tillkommet för att bromsa och stoppa den borgerligamajoritetens arbete i landsting.Samtliga dessa åtgärder kan sägas ha tillkommit för att sätta stopp för enpolitisk motståndares försök att genomföra sin politik. Det är dock intedet allvarligaste. nonchaleras nämligen väljarnas uttrycktavilja. Socialdemokraterna sätter sig dessutom upp mot alla de människorsom vill kunna omvandla sin lägenhet till bostadsrätt eller som har röstatmed fötterna och flyttat till en kommun med något lägre skatt.Socialdemokraterna rackar dessutom ner på den personal och de patientersom vill kunna bestämma mer över den viktiga sjukvårdsverksamheten.Det slutar tyvärr inte med detta. Socialdemokraterna har också via andrabeslut, kommande eller redan genomförda, visat sin avsikt att missgynnaStockholms län.- Utbyggnaden av den högre utbildningen har inte styrts utav studenternasuttalade önskemål om var de önskar läsa. Det har lett till att Stockholmslän är underförsörjt vad avser högre utbildningsplatser. Det är särskiltallvarligt i en tillväxtregion. Många företagare vittnar också om storaproblem att tillsätta kvalificerade tjänster i . Föregåendehöststart fanns 15.000 platser till 50.000 sökande i . Föratt universiteten och högskolorna skall få en lika stor andel avbefolkningen i högre utbildning som jämförbara huvudstadsregionerskulle krävas en ökning med ca 25.000 årsstudieplatser. I regeringensbudget föreslås nu totalt strax under 7.000 nya platser fram till år 2002.Det utgör av tillskottet och förvärrar alltsåStockholmsregionens underförsörjning av högskoleplatser. Det är enunderförsörjning som skapar problem också för andra högskoleorter somfår se färdigutbildade studenter försvinna till Stockholmsregionen.- Nedläggningarna av försvarsförband i ser ut att fortsätta.Lv3 i och Musköbasen uppges båda vara hotade. Denomfattande nedläggning av försvarsverksamhet som hotarStockholmsregionen påverkar också civilförsvarets förmåga att verka.Det effektiva hjälparbetet med att släcka branden i Tyrestanationalpark hade inte varit möjligt om nu hotande neddragningar avtotalförsvaret genomförs.En politik för tillväxt i lyfterhela SverigeSverige blir fattigare av en politik som sätter sig före att bromsatillväxten i . När det går bra för gårdet bra för hela . Därför behövs en tillväxtfrämjande politik sombryter med den nu förda.Skatterna måste sänkas på inkomster, sparande, investeringar och före-tagande. I finns landets mest kapitaliserade ekonomi. Högaskattesatser blir mest tillväxthämmande i län.Det tillväxtfientliga inomkommunala utjämningssystemet måste avvecklas.Statsbidrag skall helt och hållet gå över statskassan och inte slussas från enkommun till en annan. Statsbidragen skall gå till kommuner med för sinverksamhet otillräcklig egen skattekraft. Någon inkomstutjämning i syfte attpressa upp kommunalskattesatser skall inte förekomma.Vägtrafikinvesteringarna måste förstärkas i . PPP-finansi-ering bör testas för att skyndsamt komma i gång med byggandet av E4:ansförbifart väster om på boendet måste sänkas och reglerna för hyressättningliberaliseras för att möjliggöra nybyggnation av bostäder med olika upp-låtelseformer.Stockholmsregionens andel av universitets- och högskoleplatser måsteförstärkas. Studenternas förstahandsval måste respekteras.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om betydelsen för hela av goda utvecklings-möjligheter för ,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av förändrade förutsättningar för attmöjliggöra nybyggnation av bostäder, 43. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förutsättningar för att få till stånd färdig-ställandet av E 4:ans förbifart väster om , 34. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om nödvändigheten av att avskaffa nuvarande in-komstutjämning inom ramen för det inomkommunala utjämnings-systemet,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av högre utbildning i . 2Stockholm den 4 oktober 1999Fredrik ()()()()()()()()()()()(m)()()()()()de ()()()()()()1 Yrkande 4 hänvisat till FiU.2 Yrkande 5 hänvisat till UbU.3 Yrkande 3 hänvisat till TU.4 Yrkande 2 hänvisat till BoU.