mot · GN02A806 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:A806av , ()JämställdhetInledningAlla människors lika rätt och värde är grunden för det godasamhället och en självklarhet i . Likasåmänniskors självklara rätt att vara sig själva och blirespekterade för det. Jämställdheten kan därmed också synasvara självklar. Men så är det inte: Kvinnor och män möterolika verkligheter och ges olika möjligheter att förverkligasig själva. Fördomar och stereotypa förväntningar möterkvinnor och män i lika utsträckning: Genom omgivningensförväntningar fostras vi in i könsroller och förhindras därmedatt till fullo utvecklas individuellt.Jämlikhet handlar inte om att vara lika, utan om att ha lika rättigheter ochmöjligheter. Det handlar om individers rättighet att, oavsett kön, vara sigsjälva och sträva efter att förverkliga sina personliga livsmål.Stereotyperna möter oss överallt: Från daghem och skola, vidare i arbets-livet och , och vidare i sjukvård och äldreomsorg. En politik förstarkare och friare individer får inte blunda för den betydelse kön har förbemötande och förväntningar. Varje människa är först och främst en individoch därmed unik. framstår det som uppenbart att många individerdelar egenskaper som påverkar deras möjligheter i samhället. Kön är ensådan egenskap som mycket tydligt delar upp varje grupp i två delgrupper -män och kvinnor. Det är stor skillnad mellan välavlönade kvinnor i IT-branschen och unga kvinnor i arbetslöshet, men de delar i allmänheterfarenheten att de har sämre möjligheter än männen i motsvarande situation.Det är bara genom att se könsmönstren vi kan bryta upp dem och ge varjemänniska möjlighet att fritt utvecklas som individ.Det är ingen tvekan om att kvinnor drabbas mest av den bristandejämställdheten. De ställs utanför patriarkala strukturer med sämre möjlig-heter till makt och lön. Därigenom får de också mindre möjligheter attförverkliga sina drömmar. Fokus i jämställdhetspolitiken måste därför varaatt öppet granska kvinnors underordning i samhället och på åtgärder för attkomma till rätta med problemen. Att förändra bilden och bryta könsbarriärenär dock inte en fråga bara för kvinnor. Det är en fråga för alla människor ochmåste inbegripa en diskussion om mans- likaväl som kvinnorollen. Detta ärockså utgångspunkten för en grön feminism.Verklig jämställdhet kan bara uppnås genom att människors attityderförändras och fördomar bearbetas. Det går inte att uppnå med lagstiftningoch regleringar. Tydlighet i lagstiftning om likabehandling och förbud motdiskriminering är dock ett avgörande verktyg för att påverka attityder. Detoffentliga har också ett stort ansvar att påverka attityder genom opinions-bildning och genom att verka som gott föredöme.Jämställdhet kan inte avgränsas till en särskild fråga, skild från andrapolitiska frågor. Ett jämställt perspektiv måste genomsyra allt politisktarbete. En jämställdhetsmotion kan därför med nödvändighet endast göra ettantal nedslag i verkligheten och visa på en inriktning för politiken.MaktVi berör i det följande bristande jämställdhet i arbetslivet,vad avser lön, arbetsuppgifter och chefskap. Obalansenåterspeglas självfallet i alla samhällets områden. I grund ochbotten är jämställdhet en fråga om makt. Diskriminering ochunderordning av kvinnor är en gammal tradition i ,liksom i många andra länder.De strukturer som hindrar kvinnor från samma möjligheter som män är igrund och botten precis samma strukturer som förtrycker homosexuella ochinvandrare, för att nämna två angelägna exempel. Den patriarkalasamhällsstrukturen syftar till att upprätthålla en homogenitet, byggd på den"normale" mannen. Än så länge är sinnebilden av en makthavare en vit,heterosexuell, medelålders man. De som passar in i bilden gynnas givetvis.Det är därför naturligt att många män, och i synnerhet män i traditionellakönsroller som gynnats av patriarkala strukturer, känner rädsla inför en för-ändring. Det är mot denna bakgrund angeläget att samtliga diskriminerings-lagar ses som en helhet. Genom en utredning som presenterades i septemberföreslås nu jämställdhetslagens regler komma i nivå med dem som gäller fördiskriminering p.g.a. etniskt ursprung, funktionshinder och sexuell läggning.Skärpningen av lagen är välkommen och ett förslag i linje med vadCenterpartiet och andra partier tidigare krävt i . Det är emellertidlångt ifrån tillräckligt. I den fortsatta beredningen måste regeringen beaktasådant som utredningen inte har belyst, bl.a. frågan om lönediskriminering avföräldralediga, vilket kan antas bidra till att så få pappor utnyttjar föräldra-ledigheten. Även frågan om hur analyser av löneskillnader skall följas uppmåste behandlas i en proposition om förändringar i jämställdhetslagen. Dettabör ges regeringen till känna.Normen om makthavare bevaras med olika mekanismer. Genom belö-nings- och bestraffningsmekanismer vidhålls de partriarkala strukturerna.Kvinnor underordnas i strukturerna, men också män som försöker bryta motoskrivna lagar och överskrida "könsbarriären" bestraffas. Det gäller i riksdagoch regering, likaväl som i företag eller redan på dagis. Strukturerna bidrarinte bara till att förtrycka människor, de är också ett hot mot nödvändigöppenhet för förändring och förnyelse av organisationer.Ett alltför ensidigt fokus på enskilda, "mediala", (i och för sig mycketangelägna) frågor som kabel-TV-porr, sexualisering av reklam och tidningarm.m. riskerar, som Bangs chefredaktör konstaterat, attkvinnan som medborgare inte berörs. Bekämpandet av kvinnoförtryck i olikaformer måste ske parallellt med ett medvetet arbete för att öka jämställdheteni t.ex. media och politiska församlingar. Det senare är för övrigt också enmetod att komma tillrätta med det förra.Försök att bortförklara skillnader i makt, i näringslivet likaväl som ipolitiken, med människors individuella val, eller att väljarna/kunderna alltidhar rätt, vittnar om könsblindhet och oförmåga/ovilja att se de strukturer somfaktiskt verkar. Det leder också till en oförmåga att hantera problematikenoch blir till ett hinder för många individers rätt till självförverkligande.Pengarna och maktenDet högsta näringslivet och dess makthavare är ettskräckexempel på hur vanföreställningar om att begrepp somkompetens och ledarskap är könsneutrala leder till attbekräfta och stärka patriarkala strukturer. Våren 1999försvann den enda kvinnliga VD:n för ett börsnoteratföretag. av alla börsföretag saknar helt kvinnor istyrelsen. Knappt en av tjugo styrelseledamöter ibörsföretagen är en kvinna.Enligt en magisteruppsats från 1999 sker interekryteringsprocesser till styrelser fullt så strukturerat som man tenderar atttänka sig. En trovärdig förklaring är att personliga nätverk spelar stor rolldärvikt läggs vid personkännedom och personkemi. Med sådana mekanismerkommer det att ta tid innan makten i näringslivet blir jämställd.Svenskt näringsliv går genom detta miste om en enorm potential. Genomatt besluten blir könsblinda bortser man från att kvinnor och män i vårtsamhälle har olika upplevelser med sig i livet. Kvaliteten på de beslut somfattas blir därigenom lägre.Centerpartiet motsätter sig lagstiftning om kvotering eller liknandeåtgärder i det privata näringslivet. Staten bör däremot ta ett tydligt ansvarföropinionsbildning och upplysning kring jämställdhetsproblematiken i närings-livet. En första åtgärd bör vara att uppdra åt SCB att insamla könsuppdeladstatistik kring löner, löneskillnader och befattningar i såväl offentlig somprivat verksamhet. Detta bör ges regeringen till känna.Våra högsta beslutsfattareRiksdag och regering sätter upp höga mål förjämställdhetsarbetet. finns det skäl att undersökahur det står till med det egna jämställdhetsarbetet. Engranskning av årsredovisning visarbland annat att två av tre högre chefer är män och attgenomsnittslönen skiljer mer än mellan könen.Också inom partierna brister jämställdheten. Bland de tyngre uppdragen iriksdagen, som ordförande eller vice ordförande i ett utskott /99, visardet sig att män sitter som ordförande i tio av sjutton utskott (EU-nämndeninräknad) och som vice ordförande i tolv. Sammantaget är det alltså 22 mänoch 12 kvinnor som sitter som ordförande eller vice ordförande i ett utskott(ej inberäknat de fyra kvinnor som fått uppdraget som andre viceordförande). Av ledamöter är kvinnor, men av de 34tyngsta uppdragen i utskotten har de av uppdragen. Det är intemycket att framhålla för "världens mest jämställda parlament".Det vore rimligt att , som folkets främsta företrädare, tog sådanasignaler på allvar och medvetet arbetade för att analysera inte barakvantitativa, utan också kvalitativa delar i mäns och kvinnors inflytande pådet egna arbetet. bör därför besluta att, tillsammans medriksdagspartierna, initera en utvärdering av kvinnors och mäns inflytande iriksdagsarbetet.Regeringen arbetar mycket aktivt med jämställdhet, inte minst inom EU.Samtidigt förefaller det finnas en grundläggande oförmåga att komma tillrätta med problemen inom det egna . När uppmärksam-heten riktades mot omotiverade löneskillnader den gångna sommaren var detinte första gången. Liknande saker uppmärksammades 1995, då man frånregeringens håll menade att det var något som det var angeläget att kommatill rätta med, vilket man knappast låter förstå . 1997 förekom vissdebatt kring generaldirektörernas löner, som framstod som omotiverat olikaför män och kvinnor.VåldIngen företeelse tydliggör den grundläggande skillnaden imakt så tydligt som våld. En stor del av alla brott som begåsi och andra länder är sexuellt betingade, i form avmän som utöver våld mot kvinnor. anmäldes 8 398sexualbrott, varav 1 998 våldtäkter (BRÅ). 58 264 fall avmisshandel, varav 20 516 rörde misshandel mot kvinnor.Man måste då komma i håg att mörkertalet är stort.Uppskattningsvis anmäls av allamisshandelsbrott och förmodligen är mörkertalet större närdet gäller våld mot kvinnor. 1998 begicks av allamisshandelsbrott mot kvinnor av en bekant till kvinnan. har antalet anmälda misshandelsbrott mot kvinnor ökatmed och antalet sexualbrott med ca 80 %.Skeva bilder av könsroller från tidiga år, där tjejer förväntas ställa upp förkillar och att de får "skylla sig själva", är grundläggande orsaker. I entraditionell mansroll ligger att ta för sig och bejaka sin sexualitet, atterövra.Det ökande språkvåldet i t.ex. skolor är en signal om något som är fel. Ingenmänniska skall behöva bli beskriven som "slampa" eller "hora" i skolan ellernågon annanstans.Samhällets reaktion på sexualbrott är tyvärr inte så entydig som man skulleönska. Oavsett om det beror på okunskap eller fördomar, får det inte händaatt en förundersökning läggs ned eller att domstolar resonerar kring vad densom våldtagits egentligen "ville". Det är angeläget att domstolar och andra irättsväsendet har kunskaper om sexualbrott för att göra korrektabedömningar. Det är också angeläget att lagen är tydlig i både tillämpningoch sanktioner. Bland annat bör vanmaktsbegreppet ses över och frånvaronav samtycke snarare än graden av våld vara det som definierar våldtäkt.Centerpartiet ser mot denna bakgrund mycket positivt på att regeringentillsatt en kommitté för att göra en fullständig översyn av sexualbrotten ochstraffsatserna för dem.Kvinnor och män drabbas olika av brott. Av misshandelsbrotten 1998begicks alltså 32 106 mot män. Företrädelsevis handlar det om unga män(15 - ), som misshandlas av andra unga män. De flesta misshandels-brotten mot kvinnor begås av någon som kvinnan är bekant med, vanligeninom hemmet. Var tredje mordoffer i är en kvinna som misshandlatstill döds av den man hon lever eller har levt tillsammans med. av allamisshandelsbrott begås av män.Samhället måste reagera snabbt och konsekvent mot sexualiserat våld.Problematiken med att brott inte anmäls, bl.a. för att den misshandladekvinnan skuldbeläggs och skuldbelägger sig själv, måste åtgärdas genominsatser för att öka kunskapen om sexualiserat våld inom förhållanden.Regeringen bör se över behovet av utbildning kring detta för såväl polisenssom domstolsväsendets anställda. Detta bör ges regeringen till känna.De utsatta kvinnorna måste ges ett ökat stöd, från det första bemötandetgenom hela processen och därefter. I detta arbete utgör kvinnojourerna enviktig del. Många kvinnojourer i får samtal från mellan en ochtvå nya kvinnor . Samverkan mellan kvinnojourer, polis, åklagar-väsende, kommunernas socialtjänst och vårdinstitutioner måste bli bättre föratt förbättra de utsatta kvinnornas trygghet. I en sådan samverkan måsteockså barnen i förhållanden där våld förekommer uppmärksammas, då deofta osynliggörs i processen . Regeringen bör se över hur en sådansamverkan kan underlättas och vilka eventuella ekonomiska resurser sombehöver tillföras. Detta bör ges regeringen till känna.Det finns skäl att se sambanden mellan brott som begås inom gruppen avunga män och det sexualiserade våld som utövas av män mot kvinnor. De harbåda sin grund i traditionella könsroller. De som börjat en brottslig bana,t.ex. genom ungdomsmisshandel, är också mer sannolika att i framtidaförhållanden utöva sexualiserat våld. Genom pojkars deltagande iungdomsgäng förstärks en felaktig uppfattning om vad som är manligt.Samhälleliga reaktioner av arten att "pojkar är pojkar" bidrar ytterligare tillatt förstärka den negativa bilden.Särskilt oroande är den tendens som bl.a. visat sig i , där ungamän med invandrarbakgrund är kraftigt överrepresenterade i den rånvåg somsvept fram. Ofta har dessa unga män svårare att finna sig till rätta i Sverigeoch är mer utsatta än unga kvinnor med invandrarbakgrund. En svårekonomisk och social situation med mörka framtidsutsikter kan mycket väl, iförening med en mytbildning om mannens roll i hemlandet, leda till skevaföreställningar om hur manlighet bör uttryckas.I sammanhanget måste dock framhållas att det är en liten grupp unga mänsom utövar våld. av alla män utövar aldrig "despoti". Diskussionen omvåld och sexualiserat våld måste utgå från detta faktum och sträva efter att tavara på alla de positiva krafter som finns hos alla dem som inte tar till våld.Ett entydigt fördömande av sexualiserat våld och aktiva åtgärder mot dettamåste förenas med insatser för att komma till rätta med alltför många ungamäns inställning till våld som metod för konfliktlösning. Det finns ingetmedvetet arbete inom skola, socialtjänst och polisväsende för att påverkaattityden hos de pojkar och unga män som begår våldshandlingar och därmedför att förändra sättet de ser på våld och på sin egen könsroll. Regeringen böri regleringsbrev till de berörda myndigheterna uppmärksamma frågan ompojkars våldsanvändning och syn på sin könsroll. Detta bör ges regeringentill känna.Jämställdheten börjar medbarnenDe könsroller som barnen sedermera lever upp tillgrundläggs redan i barndomen. Genomsocialiseringsprocessen tydliggörs för flickorna och pojkarnavilka roller de förväntas leva upp till. Att så fortfarande ärfallet visas tydligt i en studie för Tema barn vid Linköpingsuniversitet av . En tjej ska vara smal och"gullig", en kille stark och tuff, menar tio-tolvåringarna istudien. Särskilt höga är kraven på flickorna att inte varaavvikande, pojkarna har en betydligt större frihet att varasom de vill.De stereotypa könsrollerna bekräftas i tidningar och reklam riktade tillunga människor. I reklam och flicktidningar lär unga flickor sig hur de skallse ut och hur de skall behaga männen. Pojkarna lär sig å andra sidan att varatuffa och tåla hårda tag.Problemet med att anorexi sprider sig ner i åldrarna, främst bland flickor,är en tydlig signal om allt inte står rätt till. Flickor får tidigt lära sig enmallatt passa in i, och den otrygghet de känner kan lätt kanaliseras i utseende-fixering.FamiljenJämställdhet och jämställda värderingar börjar i familjen.Barn tar efter de vuxnas agerande och värderingar. Myckethar hänt som har ökat jämställdheten inom familjerna. I allthögre grad delar män och kvinnor på hushållsarbetet, menännu är det långt kvar innan arbetet kan beskrivas somjämställt: sköter kvinnorna i högre gradhushållet, som utgör den överväldigande delen av arbetet ihemmen, medan männen lagar och "fixar". Matlagning utgöri dag en fjärdedel av hushållsarbetet, och är till enkvinnosyssla. Städning utgör av hushållsarbetet, och äräven det till kvinnornas uppgift i hemmet.Signalerna vad gäller ansvaret för barnen är också tydliga, både frånsamhället och inom familjerna. Tydligast märks detta vad gäller ansvaret förbarnen vid separationer. Av närmare 430 000 ensamstående föräldrar iSverige är 370 000 kvinnor, och 60 000 män. av barnen borhos sin mamma efter en separation.Jämställda föräldrar spelar en avgörande roll för de attityder barnenkommer att få senare i livet. Inte minst måste mansrollen i hemmet förändrasgenom ett mer aktivt ansvarstagande för arbetsuppgifter i hemmet och förbarnens uppfostran. har medverkat till att delad vårdnad omgemensamma barn vid en separation nu är huvudregel. Det framstår nu somen angelägen uppgift att få män att i större utsträckning utnyttja sinföräldraledighet och umgås med sina barn. I detta arbete bör även kvinnorsuppfattning om den egna könsrollen uppmärksammas så att männen iförhållanden uppmuntras att vara delaktiga.Redan i kontakten med mödravårdscentralerna bör de blivande föräldrarnakomma i kontakt med information om föräldraledighet och vikten av ett delatansvar för barnens uppfostran. Denna upplysning bör följas av ett utåtriktatarbete för att nå ut också till papporna även efter födseln. Detta bör gesregeringen till känna.BarnomsorgenBarnomsorgen/förskolan spelar en stor roll i många barnsuppväxt. Av alla barn mellan var 1997 59 %inskrivna vid daghem eller fritidshem, och ytterligare 13 %vid familjedaghem. För sexåringarna var siffrorna 69 %respektive . Vid sidan av föräldrarna är kontakten medandra barn och vuxna i barnomsorgen den viktigaste delen imånga barns uppväxt. Det är angeläget att barnomsorgen ärutformad så att den bryter traditionella könsroller och bidrartill att göra barnen jämställda. Verkligheten ser emellertidinte ut så.Barnen bör i barnomsorgen möta vuxna förebilder av båda könen. Inteminst gäller detta för alla de barn som växer upp med endast en förälder.Detta möte sker dock i mycket begränsad utsträckning: av deanställda i barnomsorgen är män. Högst andel finns i fritidshemmen ochbland föreståndarna/arbetsledarna , vilket för övrigt sätter fokus påfrågan om mäns och kvinnors karriärmöjligheter också i kvinnodomineradeyrken, vilket kommenteras vidare nedan.Det är inte heller självklart att personalen möter barnen på ett jämställt sätt.Det är vanligt att personalen vid daghem låter pojkar vara för sig själva närman leker med barnen. Det bristande mötet kan bero på att personalen ser detsom naturligt att "grabbar" är oberoende och klarar sig själva. Genom attleka för sig själva, i avskilda grupper, skapar pojkar egna normer, som sedanförs vidare genom livet.Att låta personalen vid daghem ta ett ansvar för att bryta traditionellakönsroller och utforma verksamheten för detta är ett självklart steg.Självständigare personal med större ansvar är också ett sätt att uppvärderayrket. Ett uppdrag bör ges åt att utvärdera och stödja arbete för attbryta könsroller i förskola och skola. Detta bör ges regeringen till känna.SkolanGenom hela skolväsendet följer och förstärks ojämlikhetermellan könen. Enligt läroplanen för det obligatoriskaskolväsendet, LpO 94, skall skolan "aktivt och medvetetfrämja kvinnors och mäns lika rätt och möjligheter. Det sättpå vilket flickor och pojkar bemöts och bedöms i skolan, ochde krav och förväntningar som ställs på dem, bidrar till attforma vad som är kvinnligt och manligt. Skolan har ettansvar för att motverka traditionella könsmönster. Den skage utrymme för eleverna att pröva och utveckla sin förmågaoch sina intressen oberoende av könstillhörighet".Verkligheten ser dock annorlunda ut. Redan på dagis får pojkarna ta merutrymme än flickorna. Denna tendens förstärks . Iklassrummet talar pojkarna två tredjedelar och flickorna en tredjedel avtiden. Skolgårdarna är mer utformade för pojkarna - ofta dominerarfotbollsplanerna skolgården och flickorna får sällan ta upp den för sig själva.Bilden av könen bekräftas genom att flickorna ofta får ta ansvaret förordningen i skolan och att lugna flickor placeras bredvid bråkiga pojkar. Detgår ut över flickornas skolarbete, men också ut över alla de pojkar som fårstöra ordningen utan att någonsin bli tillsagda. bör i samverkanmed lärarnas organisationer arbeta för att sprida ökad medvetenhet omflickors och pojkars könsroller i skolan. Detta bör ges regeringen till känna.Skolans resultat uppvisar i enlighet med detta tydliga skillnader mellanpojkar och flickor. Av dem som gick ut 1996/97 saknade 6,3 %av pojkarna ämnes- eller slutbetyg, att jämföra av flickorna. Sär-skilt bland elever med utländsk bakgrund är siffrorna oroande: avpojkarna saknade minst ett betyg, mot av flickorna. I gymnasie-skolans slutbetyg är skillnaden än tydligare: av kvinnorna har dågrundläggande behörighet till högskolan, att jämföra av pojkar-na. är avhoppen från gymnasieskolan flera bland pojkarna.Flickorna ges alltså ett mindre utrymme i skolan. De förväntas vara tysta,ordningsamma och duktiga, medan förväntningarna är annorlunda påpojkarna. De olika förutsättningarna i skolan missgynnar både flickor ochpojkar, och många pojkars misslyckanden i skolan lägger grunden för ettframtida missnöje som ytterligare förstärker de negativa könsrollerna och blirtill ett hinder för ökad jämställdhet.Det sexualiserade språket och språkvåldet som spritt sig på skolorna visarklart och tydligt att nedsättande attityder och felaktiga inställningar tilljämlikhet är vanligt förekommande i skolan. Det går inte att avfärdasexmobbning som okunskap eller okynne, utan måste förstås som ettsymptom på ett djupare liggande jämställdhetsproblem. Våldtäkter blandungdomar finns i förlängningen av ett kvinnoförakt som tyst har accepterats.Regeringen bör ge i uppdrag åt att föreslå åtgärder för att kommatill rätta med sexmobbning och språkvåld i skolorna. Detta bör gesregeringen till känna.Lika möjligheter iarbetslivetBeroende på perspektiv kan den svenska arbetsmarknadenbeskrivas både som den mest könssegregerade och som denmest jämställda. Den senare beskrivningen hämtar singiltighet t.ex. i den internationellt sett unikt högaförvärvsintensiteten bland svenska kvinnor. Under 1990-talethar denna även överträffat männensförvärvsintensitet.Sett på var kvinnor och män arbetar blir bilden dock en annan. Kvinnor är ilångt högre grad än män offentliganställda:Tabell 1: (Kvinnor Män )Källa: Män passar alltid? (SOU 1998:4)De sex största yrkena (kontorister m.m, försäljare idetaljhandel, undersköterskor/sjukvårdsbiträden,barnskötare, städare, vårdbiträden/hemvårdare) är alla starktkvinnodominerade (mellan av de anställdaär kvinnor).Förutom segregeringen mellan yrken förekommer en tydlig segregeringinom yrkena. Kvinnors andel av arbetskraften inom en sektor motsvaras inteav deras andel bland ledande personal. Av arbetskraften som helhet har 36 %av männen arbetsledande uppgifter, jämfört av kvinnorna(Tudelad arbetsmarknad, Arbetarskyddsstyrelsen och SCB 1998). Kvinnorsarbetsuppgifter är typiskt sett mer monotona än mäns och kvinnor drabbas ihögre grad än män av besvär i arbetet.Lönediskriminering och arbetsvillkorDet är ett välkänt faktum att kvinnor har lägre lön än män.Trots att lönegapet i är mindre än i de flestajämförbara länder, så gäller det även här. Vad som är särskiltoroväckande är dessutom att kvinnornas relativlönerförefaller ha upphört att öka (d.v.s. avståndet till männenslöner minskar inte, utan t.o.m. ökar i vissa fall):Tabell 2: (1920 1940 1960 1980 1995 )Källa: Kvinnors och mäns löner - varför så olika? (SOU 1997:136)Skillnaden kan i stor utsträckning, om än inte helt, förklarasmed skillnader t.ex. i branscher och befattningar. Dockåterstår en viss andel, som endast är att anse som rendiskriminering av kvinnor i samma bransch och befattning,men med lägre lön.