mot · GN02MJ13 · 1999-12-01 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:MJ13av , ()med anledning av förs. 1999/2000:RR4 revisorers förslag angående producentansvarets betydelse i avfallshanteringenI rapporten under 2:1 Insamlingssystem framgår det att det finns ettflertal problem med de insamlingssystem som producenterna valt för sittinsamlingsansvar. Antalet utplacerade insamlingsstationer är alltför få föratt täcka det behov som finns. Renhållning och tömning av stationernahar klara brister på många insamlingsställen. Vi instämmer i denna kritik.Producenterna skall, i samråd med kommunen, tillhandahålla lämpligainsamlingssystem för förpackningsmaterial. De skall vara lättillgängliga ochändamålsenliga för användarna. Att detta inte fungerar tillfredsställandeframgår ovan. Därför yrkar vi att en lagreglering kommer till stånd omsamrådet mellan kommuner och producenter. Detta bör ges regeringen tillkänna.1 De nationella återvinningsmålenProducentansvaret innebär att producenten av en viss vara har ansvar föratt det avfall som varans livscykel genererar omhändertas på ettmiljömässigt godtagbart sätt. Producentansvaret bör medföra attinformationsplikt finns, så att konsumenten vet hur det avfall som varanskapar skall hanteras. Producenten skall vara tvungen att lämnainformation om sina varor vad gäller varornas innehåll av material ochämnen. I nästa steg bör producenterna även informera om andraavvecklingsämnen, d v s ämnen som är cancerframkallande,genpåverkande eller hormonstörande.I dag är producentansvaret begränsat till endast vissa produkter. Detinnebär att en lång rad materialflöden är lämnade utan kontroll.Kretsloppsdelegationen föreslog i rapporten för varor(1997:19) ett utvidgat producentansvar som skulle omfatta samtliga varor.Detta anser vi vara rätt inriktning. bör hemställa hos regeringenom förslag till utökning av producentansvaret så att detta omfattar allaprodukter . Detta bör ges regeringen till känna.För att producentansvaret skall fungera effektivt krävs kvantitativa ochmätbara mål. För att gynna ett lokalt omhändertagande av avfall och därmedminskade transporter bör målen gälla inom varje kommun. Formen ochtekniken för omhändertagandet kan behöva varieras på olika orter utifrånlokala förutsättningar och miljöeffekter. Det är producenterna som skall setill att förpackningar som lämnas i insamlingssystemen transporteras bort ochmaterialåtervinns eller tas om hand på ett annat miljömässigt godtagbart sätt.Det är också producenterna som ansvarar för att återvinnings- ochåteranvändningsgraden når upp till de fastslagna målen/nivåerna. Mednuvarande system med enbart nationella mål innebär det att stora delar avlandets mindre tätbefolkade delar ej kommer in i systemet. Producenternakommer ifrån sitt ansvar i dessa delar av landet, då de istället koncentrerarsin insamling till de tätbebyggda landsdelarna.Producentansvaret bör utvecklas ytterligare, det bör ges utrymme för att tafram förslag till producentansvar för fler varuslag och avfallsslag samtmålsättning för regional och lokal nivå. Detta bör ges regeringen till känna.Glasförpackningar bör standardiseras. Det skulle förenkla återtagning ochåteranvändning avsevärt och öka utbudet av refill- och pantsystem. I Sverigebör vi ta initiativ till att skapa ett nationellt standardiseringssystem förglasförpackningar. Standardisering av glasförpackningar krävs för att ökaåteranvändningsgraden. Detta bör ges regeringen till känna.Elektriska och elektroniska produkter genererar en växande volymavfall, varav en stor del är miljöfarligt. Finansiering av insamling m.m. börlösas genom försäljningsavgifter på produkterna. Det är inte tillåtet att spridamiljöfarliga ämnen i vår miljö. Vissa produkter tillåts inte att säljas då de ärmiljöfarliga. Utbytesregeln gäller liksom försiktighetsprincipen. Detta äraccepterat, nu är det att gå ett steg vidare. Ett utökat ansvar förförsäljning av miljöfarliga produkter bör införas för att snabba påomställningen. föreslår att försäljning av produkter sominnehåller miljöfarliga ämnen skall likställas med att sprida miljöfarligaämnen direkt i miljön. Detta bör ges regeringen till känna.2 KostnadernaKlart är att producentansvaret för förpackningar behöver stärkas.Tillsynsmyndigheter måste ges möjlighet att bestämma vad som är enmiljömässigt godtagbar hantering av förpackningar, inte materialbolagen.De oklarheter som finns om äganderätten till avfallet som finns bör redasut och ett obligatoriskt samråd mellan kommuner och producenterutvecklas.Konsumenternas roll som pådrivare bör stärkas genom särredovisning tillkonsumenten om förpackningsavgiften. Berörda myndigheter måste gesbefogenheter att både avgöra och styra mot vad som är miljömässigtgodtagbar hantering. I avsnitt 2.3 på sid. 11 skriver revisorerna att hushållenidag har en positiv inställning till källsorteringen. Man skriver även att omkostnaderna för hushållens medverkan i hanteringen blir känd ellerytterligare ökar finns en risk att den positiva inställningen kan ändras. Dettabör ställas i relation till de mycket goda vinster som materielbolagen gör,ca per år.Hushållen, och då i huvudsak kvinnorna och barnen, utför och har fått taansvaret för det sorterings- och transportarbete som utförs av konsumenternapå grund av producentansvaret. Ett arbete och kostnader som producenternalämpat över till konsumenten. Konsumenten får betala dyrt genom egetsorteringsarbete samt kostnadspålägg på förpackningen, samttransportkostnad till insamlingsstation samt genom höjda sopavgifter påvaran som blir avfall. Tanken när producentansvaret infördes var att detskulle bli bättre för miljön samt dessutom billigare för kommun och hushåll.När det nu står klart att det finns risk för att det blir tvärtom behövs detstarkare styrmedel.Texten under stycke 2.3 talar mycket om forskning och utveckling vilketkan behövas. Vi instämmer i revisorernas förslag om en samhällsekonomiskanalys av producentansvaret för förpackningsavfall, men det behövs även enordentlig miljökonsekvensanalys som borde ingå i kravet om ensamhällsekonomisk analys av producentansvaret för förpackningsavfall.Detta bör ges regeringen till känna.3 Tillsyn och uppföljningRevisorerna konstaterar att kommunerna inte har någon vägledning förhur de ska följa upp producenter som inte tar sitt ansvar. Detta är mycketoroande. Om det finns ett regelsystem måste det tillämpas ochmyndigheterna förmås att tillämpa bestämmelserna på ett enhetligt sätt.Roller och ansvarsfördelning måste klarläggas. Detta bör ges regeringentill känna.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att en lagreglering kommer till stånd omsamrådet mellan kommuner och producenter,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förslag till utökning av producentansvaret så attdetta omfattar alla produkter ,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att producentansvaret bör utvecklas ytterligareoch utrymme ges för att ta fram förslag till producentansvar för flervaruslag och avfallsslag samt målsättningar för regional och lokalnivå,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att standardisering av glasförpackningar krävsför att öka återanvändningsgraden,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att försäljning av produkter som innehållermiljöfarliga ämnen skall likställas med att sprida miljöfarliga ämnendirekt i miljön,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att det behövs en ordentlig miljökonsekvens-analys som borde ingå i kravet om en samhällsekonomisk analys avproducentansvaret för förpackningsavfall,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att roller och ansvarsfördelning måste klarläggas.Stockholm den 1 december 1999Kjell-Erik ()()()