mot · GN02So330 · 1999-10-05 00:00:00 — Detta bör ges regeringen tillkänna.5.6 Medicinska insatserUtvecklingen inom sjukvården har inneburit ökad effektivitetoch väsentligt kortare vård- och vistelsetid. Centerpartietsutgångspunkt är att mer vård ska kunna ges i hemmet för densom så önskar. Genom samverkan mellan specialister,primärvård och hemsjukvård bör detta vara möjligt. Det ärockså viktigt med rehabilitering, korttidsvård ochanhörigstöd. Därmed skulle de problem som många äldreupplever med de korta vårdtiderna vid sjukhusen lindras.Ädelreformen ersatte i viss mån gamla gränsdragningsproblem med nyaoch ett av de stora problemen inom äldreomsorgen är att de medicinska in-satserna inte är tillräckliga. Människor hamnar mellan kommunensrespektive landstingens ansvar. Det krävs ökad samverkan mellan kommuneroch landsting för att trygga läkarinsatserna. Vårdkedjan måste fungera.Ett stort problem är att vårdtagare som är medicinskt färdigbehandladeinom akutsjukvården fortfarande kan vara mycket vårdkrävande. ,när vårdtiderna var längre, kunde patienten få en större del av sinrehabilitering inom sjukvården även om det inte krävdes ytterligaremedicinska insatser. En väg för en mjukare övergång till den kommunalaomsorgen är att inrätta en mellanvårdsform, i avvaktan på kommunalomsorg. Detta bör vara en gemensam uppgift för kommuner och landsting.Detta bör ges regeringen till känna.Rehabiliteringsinsatser måste ges ökad tyngd i vården och komma igång iett så tidigt skede som möjligt. Det är speciellt viktigt för unga medrehabiliterings- och hjälpmedelsbehov att insatser sker snabbt. Vård-personalen måste ha både medicinsk kunskap och förmåga till personligtengagemang i patientens rehabilitering.Rätt insatta och utprovade hjälpmedel har en stor betydelse för mångaäldres välmående. Att få hjälp att förbättra och vidmakthålla sin funktions-förmåga är viktigt för en god livskvalitet. Hjälpmedel för rehabilitering ochtrygghet måste säkras för att mer av sjukvården ska kunna ske i hemmet. Enhelhetssyn och samlad bedömning måste göras i ansvarsfördelningen mellankommuner och landsting.5.7 AnhörigvårdI dag sköts cirka två tredjedelar av all omvårdnad avanhöriga, som ofta ska kombinera detta med ordinarieförvärvsarbete. En tredjedel av alla hjälpbehövande äldre fårhjälp av hemmavarande maka/make och deras insatser harstor betydelse för samhället som helhet. Det är i många fallett mycket krävande arbete och oron för att inte räcka tillmed omvårdnad och stöd kan vara mycket pressande.Denna "tysta omsorg" har stor betydelse för de äldres socialavälbefinnande och livskvalitet. Enligt socialtjänstlagen bör kommunen gestöd och avlösning för att underlätta för dem som vårdar personer som ärlångvarigt sjuka, äldre eller har funktionshinder. Anhöriga måste få möjlighetatt föra en dialog om insatserna för den anhörige. Information ochutbildningsinsatser behövs, både för anhörigföreningar och intresse-organisationer och även direkt till enskilda anhöriga i större omfattning . Det behövs riktade utbildningsinsatser till anhörigvårdare och här kanbrukarråd fylla en viktig funktion.Följande frågor bör lösas för anhörigvårdare: en fortsatt utbyggnad avavlastning och växelvård, förbättringar i kommunernas regler för hemvårds-bidrag och ökade möjligheter för närstående att anställas, en utvidgning avkretsen av dem som har rätt att vara anhörigvårdare med ersättning frånförsäkringskassan samt en ytterligare förlängd period för dem som vårdar.Ett bättre samhällsstöd till anhörigvårdarna torde kunna leda tillekonomiska besparingar genom att färre platser utnyttjas på sjukhusen ochinom äldreboendet. anser att en hälsoekonomisk undersökningav anhörigvårdens betydelse bör genomföras.Det är viktigt att uppföljning och kvalitetskontroll sker även av anhörig-vården. bör utveckla metoder för hur denna uppföljning kanske med beaktande av de berörda personernas integritet. böräven få i uppdrag att fastställa riktlinjer för hur stödet till de anhöriga skautformas, t.ex. genom uppsökande verksamhet. Detta bör ges regeringen tillkänna.5.8 Vård i livets slutskedeVård i livets slutskede ska utgå från patientens önskemål ochsituation. Respekt för anhörigas känslor måste visas. Mångavill vara i en känd miljö med nära anhöriga och vänner, ochvård i hemmet är ett värdefullt alternativ till sjukhusvård.Enheter för hospisvård har blivit fler . Dess vårdideologibetonar helhetssynen, där de fysiska, psykiska, sociala och existentielladelarna ingår. Målsättningen är att skapa livskvalitet för både patient ochanhöriga, när ingen medicinsk bot längre finns. Vård i livets slutskede krävermycket tid och kunskap. Även om patienten är medicinskt färdigbehandlad,kräver den palliativa (lindrande) vården vid livets slut högt kvalificerademedicinska och omvårdande insatser. Effektiv smärtlindring är en insats somde flesta patienter i livets slutskede behöver.Alltfler patienter väljer att vårdas i hemmet under sin sista tid i livet.Hemsjukvården är under uppbyggnad i hela landet. Vård i hemmet ärpatientens eget fria val. Sjukvården ska dygnet runt svara upp med adekvatkompetens. Tillgång till avlastningsplats ska vara garanterad när behovuppstår. Särskilt måste man bevaka att frivilligheten också omfattar dem somhar svårt att hävda sin rätt och saknar närstående som kan göra det i derasställe. Kvalitetsuppföljning av hemsjukvården i livets slutskede är viktig.Den bör innefatta insyn, formella kompetenskrav på vårdpersonalen och densjukes möjligheter att påverka samt möjligheterna att i hemmiljön utföranödvändiga vårduppgifter och åtgärder. Tillgänglighet, kontinuitet,samordning samt samverkan med social hemtjänst är andra viktiga kvalitets-kriterier för patientens trygga och säkra vård. Detta bör ges regeringen tillkänna.5.9 Sociala insatserFöre ädelreformen uppfattades ofta "långvården" som endålig och medikaliserad äldrevård med trista flerbäddsrum,som inte gav patienter och närstående möjligheter tillavskildhet och privatliv. Genom att kommunaliserasjukhemmen och utveckla äldreboendet skulle ett mer socialtinnehåll utvecklas. Trivsel och hemkänsla skullemöjliggöras.Antalet bostäder för särskilt boende har ökat betydligt. I huvudsak är denfysiska miljön bra även om många gamla fortfarande saknar en privat sfär.Ofta har den fysiska standarden i boendet och utrustningsnivån tillmättsstörre betydelse än innehållet i omvårdnaden. Respekten för den enskildesönskemål ska vara utgångspunkt för de sociala insatserna i det särskildaboendet. En god äldreomsorg förutsätter en meningsfull vardag för deboende, och frivilliginsatser och kontakt med de anhöriga är av särskildbetydelse. Detta bör ges regeringen till känna.5.9.1 FrivilliginsatserFrivilliga insatser för människor som är i behov av stöd ochhjälp är angelägna och ska uppmuntras. haralltfler frivilligorganisationer vuxit fram. Det är ofta yngrepensionärer som hjälper äldre att handla eller ta enpromenad. Deras insatser är mycket betydelsefulla och det ärstimulerande för dem själva att få visa omtanke. Mångaorganisationer gör en omfattande insats för äldre ochensamma. Kyrkornas, Röda korsets ochpensionärsorganisationernas insatser är mycket viktiga för deenskilda individerna och för samhället i stort.Frivilliginsatserna inom äldreomsorgen kommer att vara en begränsad menbetydelsefull del av äldreomsorgen även . Många nyblivnapensionärer med relativt framför sig, kan få ökad livskvalitetgenom kontaktverksamhet inom äldreomsorgen. Denna kan varabetydelsefull för både yngre och äldre. Det är inte av ekonomiska skäl somdet är angeläget att stimulera frivilligverksamheten inom äldreomsorgen.Formerna för samverkan mellan offentlig och ideell sektor bör utvecklas ochfrivilligverksamheten stödjas via de organisationer, som verkar inomområdet. Detta bör ges regeringen till känna.5.10 HemtjänstenI takt med att de äldre blivit fler och kommunernas ekonomidelvis försämrats har förändrats och merövergått från att vara allmän service till de äldre, till att geomvårdnad i hemmen. är biståndsbedömningen mycketstrikt och i princip bara de som är i direkt behov av vårdbeviljas hemtjänst. Det finns också ojämlikheter i fördel-ningen av . Högre utbildade och högretjänstemän får hemhjälp i större utsträckning än vadlågutbildade och arbetare får. Även kvinnors behov för atterhålla hemtjänst bedöms annorlunda än mäns. Kvinnoranses klara mer själva än vad män gör och kvinnor fårdärmed mindre hjälp än män, trots att behoven är lika stora.Ojämlikheterna bör analyseras och åtgärdas.Det ställs stora krav på personalen inom . De utför ofta ettarbete ensamma och under stor tidspress. Vårdbiträdets arbete styrs av de-taljerade arbetsscheman, målformuleringar och förhållningsregler. Arbetetkoncentreras till de allra mest nödvändiga uppgifterna. Även förhjälpmottagaren är det stressande när uppgifterna ska göras under tidspressoch det finns alltför litet utrymme för egna önskemål. Otryggheten ökardessutom om hjälpmottagaren möter nya vårdbiträden varje gång. Arbetetinom måste organiseras så att de äldre träffar samma vårdgivareoch att de möts med respekt och integritet. Detta bör ges regeringen tillkänna.Många pensionärshushåll, som inte erhåller hemtjänst, är ändå i behov avservice. Det kan vara hjälp med städning, att putsa fönster, klippa gräset,handla och skotta snö; arbetsuppgifter som inte längre utför mensom bidrar till ökad trygghet och trivsel i hemmet. En ökad möjlighet tilltjänster i hemmet skulle med all sannolikhet bidra till att många pensionärerkan hjälpa sig själva och inte behöva anhålla om hjälp avkommunens hemtjänst.Pensionärshushållens behov av vardaglig service skulle kunna tillgodosesgenom att staten stimulerar den privata tjänstesektorn. Det enklaste sättet attgöra detta är genom ett system med hemservicecheckar för pensionärs-hushåll. Vårt förslag ska omfatta alla pensionärshushåll, förtids- ochfolkpensionärer, och ska gälla för alla normalt förekommande tjänster ihemmet. Det som förekommer inom den behovsprövade ska inteingå i detta system. lägger ett förslag om detta i vår motion omäldrepolitiken.6 PersonalsituationenOmstruktureringarna inom den offentliga sektorn har gjortatt den genomsnittliga utbildningsnivån för personalen inomhälso- och sjukvården har höjts . Andelensjuksköterskor och läkare ökar medan övrig personalminskar i antal. Många anställda inom hälso- och sjukvårdenoch den kommunala omsorgen är födda ochom tio, blir det stora pensionsavgångar.Arbetsgivarna har svårigheter att få sökande till vissanyckeltjänster.De senaste två åren har de psykiskt relaterade arbetsskadorna och sjuk-domarna ökat mycket kraftigt. , , ökadeantalet anmälda stressjukdomar med . Till stor del antas dettabero på fortsatta rationaliseringskrav och höjda produktionskrav, både iprivat och offentlig sektor. Störst är problemen för personal inom vård ochomsorg samt anställda inom polisen. Vårdanställda känner frustration överen byråkratisk organisation, de långa beslutsvägarna och att de har minimalmöjlighet att påverka sin egen arbetssituation. Stressen ökar och därmed ökararbetsskadorna.Andra väljer att lämna vårdyrket och ungdomar söker sig inte dit eftersomman har så liten möjlighet att påverka och delta i beslutsfattandet.Beslutsvägarna måste kortas och personalen måste ges ett ökat inflytandeöver sin egen arbetssituation. Arbetsgivarna måste på ett bättre sätt än idaglyssna till och vidta förändringar med personalens erfarenheter av sitt arbetesom utgångspunkt. Det grundläggande för god kvalitet och tillgänglighet ivården och omsorgen är att personalens erfarenheter och kunskaper sätts iförgrunden. Forskningsvägarna måste öppnas för anställda inom vård ochomsorg. Ett ökat samarbete mellan verksamhet och forskning måste ske påalla nivåer. Karriärvägarna måste öppnas. De diskussioner som förs kringbildande av nationella med regional placering förkunskapsuppbyggnad och erfarenhetsspridning ska stödjas. Detta bör gesregeringen till känna.Det behövs fler entreprenörer inom vård- och omsorgsektorn och fler skages möjlighet att starta eget. Utvecklingen stimuleras om fler entreprenörerär verksamma. Det ger personalen möjlighet att växla arbetsgivare och nyaidéer och impulser kan genereras.Den generella utbildningsnivån bör höjas, inte minst inom äldreomsorgen.För att arbeta inom det särskilda boendet bör man minst vara utbildadundersköterska. Det bör också finnas möjlighet till specialistutbildning ellerkvalificerad yrkesutbildning efter gymnasiet. Vid intagningen till vård- ochomsorgsutbildningen ska det ställas höga krav på den sökande. Förutombetygsintagning bör lämpligheten bedömas vid intervjuer och utbildningenbör tidigt innehålla en praktikperiod.Utbildning måste löna sig. Utvecklingsplanering, individuell lönesättning,kompetensutveckling och olika former av arbetstidslösningar är medel för attöka vårdyrkenas attraktivitet. behöver utvecklas, bl.a.vad gäller en översyn av schemaläggningar, tjänstgöringsgrader, arbets-belastning samt lönenivåer. Framtidens vårdarbetare måste få en rimlig chansatt försörja sig på sitt arbete och det kräver heltidstjänster. Lönenivåernainom vård- och omsorgssektorn är förhållandevis låga, vilket är vanligt isektorer som domineras av en eller ett fåtal arbetsgivare. Med en ökad mång-fald av arbetsgivare kommer lönerna att stiga och arbetsinsatserna får etthögre värde.Satsningar bör göras för att rekrytera personal med mycket hög utbildningi utbildningsplaneringen. Arbetsgivarna måste också ta ansvar för utbildningav sin personal. Kontinuerlig vidareutbildning och kompetensutveckling börkomma alla personalkategorier till del. Det behövs mer ledarskaps- ochchefsutbildning. Både det manliga och kvinnliga ledarskapet bör utvecklas.Detta bör ges regeringen till känna.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ett hälsojusterat BNP-mått,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av att ta fram lokala folkhälsorapporter,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utveckla metoder för hälsokonsekvens-analyser,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om folkhälsoforskningens inriktning,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ett vidgat perspektiv i folkhälsoforskningen,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om statistiskt underlagsmaterial,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vikten av en väl fungerande skolhälsovård,18. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ungdomsmottagningarnas arbete och allsidigakompetens,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om barnhälsovården,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om barn till missbrukare,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om insatser för psykiskt sjuka föräldrar och derasbarn,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om breddat folkhälsoarbete för äldre,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om lokalisering av ett eventuellt hälsoobservatoriumtill ,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ökad öppenhet för alternativa behandlings-metoder,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om uppdrag till SBU om att intensifiera arbetet medatt utvärdera alternativa behandlingsmetoder för att klarlägga derasvetenskapliga värden,16. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att uppmuntra inrättandet av brukarråd,17. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring ihälso- och sjukvårdslagen att s.k. second opinion blir tillgänglig föralla patienter,18. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om utvidgad patientutbildning,19. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vikten av att skilja på finansierings- ochutförandeansvaret för att stärka det politiska ansvaret,20. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ökad mångfald av vårdgivare,21. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om införande av en vårdgaranti,22. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förändrad roll för sjukhusen,23. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om bättre möjlighet till vård i hemmet,24. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om den enskildes rätt att välja omsorgsform,25. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om införande av mellanvårdsformer,26. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om utvecklat stöd till anhörigvård,27. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vård i livets slutskede,28. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vidgade sociala insatser,29. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ökat stöd för frivilliginsatser,30. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om kontinuitet i ,31. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om bildande av nationella medlokal placering,32. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att förbättra personalsituationen.Stockholm den 2 oktober 1999Lennart ()()()()()()()1 Yrkande 7 hänvisat till UbU.