mot · GN02U402 · 1999-10-05 00:00:00 — I massakrerades inom loppetav 1994 över 800 000 människor. Människor fördrivs, skadas,skändas och dödas. För dem som överlever skapar våldet trauman, iblandlivslånga, som föder och när ett hat samt klyftor mellan grupper ochmänniskor. Kriget i Bosnien kostade mer än tvåhundratusen männsikorlivet. Två miljoner fördrevs från sina hem, en miljon flydde till olikaländer i , däribland 95 000 till . Världssamfundetskostnader för de militära och civila insatser i f d beräknas,fram till inledning, till ca 70 miljarder kronor.Alltför ofta har omvärlden reagerat på en konflikt alldeles för sent ellerinte alls. Världssamfundet måste, inte minst mot bakgrund av de humanitärakatastroferna i bland annat Bosnien, , och , utvecklasin förmåga till konfliktförebyggande och krishantering och komma in på etttidigare stadium för att förhindra att våldet erupterar och tar över.Konfliktförebyggande instrument och system måste, inom världssamfundetsram, byggas upp där man tidigt kan fånga upp signaler om att utvecklingen iett konfliktområde håller på att gå i fel riktning och snabbt sätta in insatser.Världssamfundet och de övriga säkerhetspolitiska aktörerna måste skaffa sigförmåga och kapacitet att se, upptäcka och ingripa i konflikter innan deeskalerar till väpnade konflikter.De ofattbara mänskliga och materiella kostnader som väpnade konflikterorsakar är incitament nog för att flytta fokus till att agera konfliktföre-byggande. En sådan konfliktförebyggande insats måste ta sikte på såvälstrukturella riskfaktorer som har effekt som på mer direkta ochnärliggande faktorer som kan leda till att konflikter bryter ut i öppet krig.Konfliktförebyggande åtgärder omfattar åtgärder som kan vidtas innan enmotsättning, tvist eller liknande övergår i våldshandlingar eller åtgärder somkan förhindra ett återuppblossande av våldsamheter efter det att ettfredsavtal, en vapenvila eller dylikt skrivits under. Det är inte alltidmöjligt,eller ens önskvärt, att dra en klar gräns mellan konfliktförebyggande åtgärderoch åtgärder vilka syftar till att lösa pågående konflikter. Det konflikt-förbyggande arbetet tar sikte på åtgärder som behandlar dels konfliktersgrundläggande orsaker, dels symptom på konflikter. Det väsentliga i enkonfliktförebyggande situation är att de åtgärder som vidtas måste kopplastill en konkret näraliggande eller avlägsen risksituation där en väpnadkonflikt riskerar eruptera.8 Individens okränkbara värdeAlla människors lika värde och rättigheter är grunden ochutgångspunkten för politik och helt i enlighet med FN:sallmänna förklaring om mänskliga rättigheter. Individens fri- ochrättigheter får inskränkas endast av hänsynen till andra människors likafri- och rättigheter. I takt med att samhällena blir allt mer komplexa ochdet globala ömsesidiga beroendet ökar, förändras förutsättningarna förmänniskors agerande i samhällslivet. Etnicitet och religion har, såsomkulturella faktorer, i stora delar av världen ökat i betydelse för mångamänniskors politiska identitet. De moderna samhällenas pågåendesekularisering leder paradoxalt till att individens rättigheterlyfts fram på bekostnad av den etniska eller religiösa identiteten, somdärmed blir alltmer irrelevant. I denna brytpunkt mellan densekulariserade individens rättigheter och det religiösa eller etniskakollektivets rättigheter framstår många konflikter tydligt. Det finns ettflertal historiska exempel på hur religiösa eller etniska motiv använts föratt underblåsa och förstärka sociala och ekonomiska konflikter. Politiskaledare har använt religion eller etnicitet för att hävda en grupps företrädeframför en annans, för att mobilisera och säkra sin egen politiskaställning.Det moderna samhället har i spänningen mellan religiösa och sekuläraauktoriteter bidragit till att befästa universella värden som demokrati,mångfald och mänskliga rättigheter. En grundbult i skyddet för de mänskligarättigheterna måste vara värnandet av individens värde som överordnatkollektiva rättigheter.Folkrättens uppbyggnad har lett till ett välutvecklatnormsystem gällande staters relationer till varandra. Utrymmet för folk-rättsliga tvistelösningsmekanismer har efter det slut ökat. Förattbygga ut den gemensamma säkerheten som plattform för att förebyggaväpnade konflikter krävs respekt för folkrättens stabila, internationellterkända normer och en effektiv övervakning av att de följs. som ettmindre, militärt alliansfritt land har traditionellt värnat folkrätten ochinternationellt samarbete. Vårt engagemang för förebyggande diplomati,internationell medling och fredsbevarande kännetecknar den svenskapolitiska traditionen. Konfliktförebyggande måste bygga på och utveckla denormer om frihet och rätt som format oss under generationer och somåterspeglas i internationella avtal och konventioner. Normerna gäller statersinbördes förhållande och staters förpliktelser mot individen.Brott mot mänskliga rättigheter föregår ofta en väpnad konflikt. Det finnsen ond cirkel mellan övergrepp på människors rättigheter och ett upptrappatvåld. Dagens övergrepp föder morgondagens konflikter, t ex omfattandeflyktingströmmar. En snabbt förändrad människorättssituation är ett tecken,en tidig varning, om en annalkande konflikt. För att förhindra humanitärakatastrofer eller grova kränkningar av mänskliga rättigheter kan interespekten för nationell suveränitet stå i vägen. Världssamfundet har rätt attingripa i interna konflikter för att värna universella mänskliga rättigheter.Attskärpa reglerna till skydd för civilbefolkningen under väpnade konflikterliksom att överhuvudtaget stärka den internationella humanitära rätten ärväsentligt. Den bristande övervakningen av den humanitära rättensefterlevnad är ytterligare ett problem. Ett annat problem att lösa gällerirreguljära truppers förhållande till respekten för de mänskliga rättigheternaoch den humanitära rätten. Att sprida kännedom om och öka respekten för demänskliga rättigheterna och den internationella humanitära rätten t ex genomutbildning, genom att övervaka att de iakttas är därför väsentligt. Vad somovan sagts om att stärka reglerna till skydd för civilbefolkningen och attsprida kännedom om och respekt för mänskliga rättigheter genom utbildningoch övervakning bör ges regeringen till känna.Övervakningen av mänskliga rättigheter bör i större utsträckning bli ettnaturligt inslag i fredsbevarande operationer och andra fältmissioner somberör potentiella konfliktområden.Brott mot den humanitära rätten eller brott mot de mänskliga rättigheternamåste ständigt beivras. Den internationella permanenta brottmålsdomstolenkommer att ges möjlighet att agera även i de gråzoner där brott begås i ettområde där centralmakten har rasat samman eller där centralmakten inteerkänner att en intern konflikt existerar. Ett effektivt rättssystem skulle haenpreventiv effekt. Brottmålsdomstolens jurisdiktion borde därför även gälla ifredstid. Varje individ bär alltid ett ansvar för de brott han eller hon begåroch dessa bör beivras nationellt eller internationellt. Vad som ovan sagts omden internationella brottmålsdomstolens jurisdiktion bör ges regeringen tillkänna.9 De konfliktförebyggande verktygenVi måste utveckla bättre metoder för preventiv diplomati och tidigvarning om hotande kriser och bättre medel att agera, politiskt ochekonomiskt. Tidig varning måste leda till ett tidigt agerande, vilket reserhöga krav på världssamfundets medlemmar. Dessa måste vara bereddaatt politiskt vilja agera och dessutom skjuta till nödvändiga resurser. Deförebyggande åtgärderna måste baseras på proportionalitetsprincipen, dvsde förebyggande åtgärderna som vidtas ska stå i proportion tillkonfliktnivån.För att en helhetssyn skall kunna utformas måste en bättre samordningmellan de olika aktuella politikområdena också komma till stånd. Vi måstetillskapa regelverk och procedurer för att snabbt och effektivt kunna bedrivaett konfliktförebyggande arbete.Tidigt varningssystem syftar till att på ett tidigt stadium belysa sådanakonflikter som inte betraktas som direkt akuta på den politiska agendan ochfå de internationella aktörerna att vilja agera utifrån en gemensam grund. Ettav de viktigaste syftena bakom ett ökat internationellt samarbete för allas vårkollektiva säkerhet är att sådant främjar uppkomsten av gemensammagrundvärderingar och gemensamma intressen. För att kunna agera pågrundval av tidig varning, krävs dock att vi har en systematisk kunskaps-inhämtning och kunskapsuppbyggnad samt en beredskap, en förmåga, att tatillvara tidiga varningssignaler.Ett annat viktigt åtgärdsområde är att analysera de strukturella risk-faktorerna (som t ex ekonomisk stagnation, skev resursfördelning, odemo-kratiska styrelseformer, svaga samhälleliga strukturer, undertryckande avminoriteters rättigheter, flyktingströmmar, etniska motsättningar, religiös ochkulturell intolerans och spridning av massförstörelsevapen och andra vapen)och identifiera konfliktorsakerna. Att genomföra mer långsiktiga struktur-förändrande åtgärder i syfte att få bukt med de mer djupgående orsakerna tillväpnade konflikter vore till exempel demokratiutveckling, minoritets-rättigheter, långsiktiga biståndsprogram, makroekonomiska åtgärder, ned-rustning, ekonomisk integration och handelspolitik. Vad som ovan sagts omstrukturella riskfaktorer och strukturförändrande åtgärder bör ges regeringentill känna.Demokrati och säkerhet går hand i hand. Att stärka demokratiskainstitutioner och deras funktioner är en central förutsättning för attkonsolidera freden. Ett aktivt arbete mot korruption och för en öppen ochdemokratisk statsförvaltning är oerhört angeläget. Därför måste Sverigesinternationella insatser inom områden som lagstiftning, utveckling av detcivila samhället, valövervakning samt stöd till fria och oberoende mediaökas. Detta bör ges regeringen till känna.Ett land med ett starkt civilsamhälle har bättre förutsättningar att hanteradet växande förändringstryck som våra samhällen ställs inför och störremöjligheter att lösa konflikter på fredlig väg. Stöd till ett starkarecivilsamhälle kan ges bland annat genom bistånd till uppbyggnad avrättsväsende, valprocesser, bevakning av mänskliga rättigheter och godsamhällsstyrning. De enskilda organisationerna är en viktig resurs i ettframgångsrikt konfliktförebyggande arbete. Deras nätverk på gräsrotsnivå ärbetydelsefullt, särskilt i inbördes konflikter som inbegriper parter som ärfolkrörelser eller enskilda organisationer. Men enskilda organisationer kanockså fylla en viktig funktion när inblandning från en annan stat eller från enregional organisation skulle verka provocerande. Vad som ovan sagts omenskilda organisationer som en viktig resurs i det konfliktförebyggandearbetet bör ges regeringen till känna.En viktig dimension i det konfliktförebyggande arbetet är att bättre än förnärvarande ta tillvara nationell och internationell forskning och finna kanalerför erfarenhets- och kunskapsutbyte mellan forskning, praktik ochbeslutsfattande. Detta bör ges regeringen till känna.Våra traditioner inom medling, förhandling och undersökningsförfarandebör tas tillvara och vidareutvecklas. Vi måste bli bättre på att använda deinternationella institutionerna, både för långsiktigt konfliktförebyggande ochför mer kortsiktiga krisrelaterade åtgärder. Preventiv diplomati kan utvecklasinom FN, EU, , i och i andra internationella fora men inteminst genom det civila samhällets organisationer och kanaler. Dessaorganisationer borde utveckla konfliktförebyggande strategier, handlings-program och instrument. Sådana strategier skulle kunna utveckla kunskapom konflikters grundorsaker, skapandet av gemensamma normer liksomförebyggande metoder. Detta bör ges regeringen till känna.10 Hemställan10 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behoven av miljöförbättrande insatser i ,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om EU:s roll i återuppbyggnadsarbetet i Kosovo,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att samla världens länder bakom ett förnyatåtagande för fred, rättvisa och hållbar utveckling,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att göra miljöfrågan till en huvudfråga för FN,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om bättre koordinering av ansträngningar inom FNpå olika områden,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ny generation av fredsbevarande operationer,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om samarbetsbaserade kooperativa metoder ochmetoder för tidig varning, strukturell prevention m.m.,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ett utvecklat och förfinat sanktionsinstrument,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om SHIRBRIG och multifunktionella freds-bevarande styrkor,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att regionala samarbetsorgan med säkerhets-främjande inriktning bör uppmuntras att axla ett större ansvar,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om FN som koordinator för länder och organisa-tioner i utvecklingen av det multilaterala biståndet,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vetorättens avskaffande,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att världens länder solidariskt och efter bärkraftmåste leva upp till sina åtaganden visavi FN,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en europeisk fredsordning,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om som den centrala alleuropeiska organisa-tionen för konfliktförebyggande och konfliktläkande arbete m.m.,16. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om status som regional organisation underFN-stadgan,17. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om betydelse för utvecklingen avdemokrati och rättsstatskonceptet,18. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att stärka reglerna till skydd för civilbe-folkningen och att sprida kännedom om och respekt för mänskligarättigheter genom utbildning och övervakning,19. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om den internationella brottmålsdomstolensjurisdiktion,20. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om strukturella riskfaktorer och strukturförändrandeåtgärder,21. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om internationella insatser inom områdensom lagstiftning, utveckling av det civila samhället m.m.,22. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om enskilda organisationer som en viktig resurs i detkonfliktförebyggande arbetet,23. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att ta till vara nationell och internationellforskning,24. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om konfliktförebyggande strategier.Stockholm den 21 september 1999Lennart ()()()()()()()