mot · GN02So485 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So485av , Elisebeht (s)KvinnofridGenom beslut "Kvinnofrid" igångsattes ett stortarbete för alla berörda myndigheter. Nyckelord i det kommande arbetetär kompetenshöjning, attitydförändring, bättre bemötande,metodutveckling och samverkan.Kvinnojourerna som har funnits i , har tillsammans medkvinnovåldskommissionens betänkande och senare års forskning bl.a. lyftfram omfattningen av mäns våld mot kvinnor. Genom att använda denkunskap som finns, om hur kvinnomisshandeln tar sig uttryck ochvilka konsekvenser det har för den drabbade kvinnan kommer samhälletsinsatser för att stödja och hjälpa misshandlade kvinnor att förbättras.Det finns nu anledning att gå vidare och särskilt lyfta fram barnenssituation, invandrarkvinnornas och de utsatta kvinnornas situation menframförallt flytta fokus från kvinnorna till männen. Att lyfta fram de barnsom lever i våldets centrum är en ren akutåtgärd. Alla berörda myndigheteroch personalgrupper måste ta ett tydligare ansvar. Barnen skall ses som egnaindivider med egna behov av hjälp och stöd. Dels för att komma ifrån våldet,dels för att undvika framtida men som barnens våldsupplevelser ger.BarnenBristande rutiner och dåligt utvecklad samverkan mellan olikamyndigheter inkl. skola, fritids och dagis är ett påtagligt skäl till attbarnen inte får det stöd de behöver.En studie () visar att av de barn som avskolan identifieras som barn med behov av hjälp anmäls till socialtjänsten.85 % av barnen anmäls således inte trots § 71 SOL:s tvingande bestämmelse.Ett program för att åstadkomma ett ökat ansvarstagande hos myndigheter ochandra som i privat verksamhet arbetar med barn bör initieras i samverkanmellan och . Frivilligorganisationernaskunskaper och engagemang bör tas tillvara i detta arbete.Sammantaget kan ett par tusen barn beräknas bo på kvinnojourerna underett år.Kvinnojourerna bör ges möjlighet att utveckla barnverksamheten. Vi harerfarit att det finns ett betydande intresse hos jourerna men medel saknas iregel som förebilderna är få än så länge i Sverige.De äldre och de funktionshindrade kvinnornas situation bör studerassärskilt var för sig. Misshandlade kvinnor ur dessa grupper söker sällan hjälpoch stöd vare sig från samhället eller hos kvinnojourerna. Förövaren kan i defallen vara både närstående och personal som kvinnan står i beroendeställ-ning till. Regeringen föreslås ta initiativ till forskning för att kartlägga hurvanligt det är att våldet drabbar funktionshindrade och äldre kvinnor. Åtgär-der för kunskapsspridning samt för förebyggande, stödjande och skyddandeåtgärder behöver tas fram för dessa grupper.Invandrarkvinnorna är i en särskilt utsatt situation om de misshandlas aven närstående. Språk, isolering, små kunskaper om rättigheter och om vilkenhjälp och var hjälpen kan sökas gör tillsammans med kulturella skillnader attsärskilda åtgärder behöver vidtas för att invandrarkvinnorna skall kunnaförändra sin situation. Regeringen bör initiera forskning för att kartläggavåldet och föreslå åtgärder för att nå invandrarkvinnorna. Frivilligorganisa-tionernas erfarenheter och engagemang bör tas tillvara.MännenProgram som syftar till att påverka våldsamma män och få dem att lösakonflikter på annat sätt än genom våld kan göra nytta. Mycket talar föratt det är fullt möjligt för de flesta män att genom insiktsskapande ochattitydförändrande program åstadkomma en förändring i sitt beteende. s.k. myndighetsgemensamma uppdragen som regeringen givit riktasviss uppmärksamhet mot behandlingsformer för män. Så fick t.ex.Kriminalvårdsstyrelsen i uppdrag att kartlägga befintligabehandlingsprogram och överväga vilka behov som kan finnas av enutbyggnad av sådana. BRÅ fick i uppdrag att utveckla forskning omvåld mot kvinnor. Det är nu angeläget att skapa förutsättningar förforskning för att kartlägga de bakomliggande faktorerna hos devåldsamma männen samt hur våld kan förebyggas.Kvinnans rätt till skyddNär en misshandlad kvinna försöker bryta upp och vill bli lämnad i fredav mannen har hon utomordentligt små möjligheter att stanna kvar idet egna hemmet om inte mannen frivilligt går med på att flytta. Det ärrimligt att kvinnan och fram till eventuell dom gesdet skydd hon behöver för att kunna stanna i sitt hem. Det är heltoacceptabelt att kvinnan och i regel också barnen blir de som tvingas bo ikappsäck på en kvinnojour eller hos släkt och vänner. Om hotet därefterkvarstår så att kvinnan fortfarande behöver skyddas så är en av vårtsamhälles grundläggande uppgift att skydda kvinnan från att utsättas förytterligare våld. Det senaste årets kvinnomord visar med tydlighet att detsaknas fungerande samhälleligt skydd trots att kvinnans situation varitväl känd för samhällets berörda instanser. 8 barn blev på kort tidmoderlösa i och . En ung flicka sköts ihjäl framförögonen på sin misshandlade och förföljda mor i Bräkne Hoby - listankan göras längre.Det är viktigt för att förhindra fler mord, fler fall av trakasserier, hot ochytterligare våld att det snabbt tas krafttag för att åstadkomma det skydd somkvinnan behöver.BRÅ:s förstudie visar att teknisk utrustning såsom fotboja inte är det skyddsom ger trygghet för kvinnan så som den tekniskt fungerar . Den kanförvisso verka avskräckande på vissa män att bryta mot besöksförbudet, denkan också i efterhand tjäna som bevis på att en överträdelse ägt rum men dåkan det redan vara för sent.Arbetet med utveckling av teknisk utrustning tillsammans med andraskyddsmetoder behöver nu intensifieras för att åstadkomma ett fullt utfungerande skydd för kvinnan och barnen. En idé av många vad gäller fot-bojan kan vara att låta den tjuta om bäraren av fotbojan dvs. mannenöverträtt den gräns som besöksförbudet satt upp som det larmar hospolis och kvinnan.Regeringen bör vidare få i uppdrag att komma med förslag hur det fram-över skall vara möjligt att skydda kvinnan utan att hennes rörelsefrihetinskränks så som sker. Det måste vara mer rimligt mot bakgrund avden kunskap som finns om kvinnomisshandel att det är mannens dvs.förövarens rörelsefrihet som skall begränsas.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om det fortsatta arbetet med Kvinnofrid att särskiltlyfta fram barnen som lever i våldets centrum,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om det fortsatta arbetet att studera de äldre och defunktionshindrade kvinnornas situation särskilt,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att fortsättningsvis i arbetet med Kvinnofrid riktasärskilda åtgärder mot männen,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att i det fortsatta arbetet med Kvinnofrid vidta deåtgärder som fordras för att förbättra skyddet för den misshandladekvinnan och barnen.1Stockholm den 4 oktober 1999Elisebeht ()()()()()()()()()()1Yrkandena 3 och 4 hänvisade till JuU.