mot · GN02Fi207 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Fi207av , ()EMUFolkpartiets fem steg tillEMUDet är viktigt att fastställer en tidtabell förnärmandet och inträdet i EMU. Den bör ske i följande femsteg:Steg 1: En avsiktsförklaring utfärdas. Regeringen bör utan dröjsmål uttalasom sin avsikt att avser att gå med i . Det är av yttersta vikt attdenna avsiktsförklaring görs tidigt och tydligt inför ord-förandeperiod i EU . Det bör kunna leda till att sänka desvenska marknadsräntorna och kan stabilisera kronans växelkurs vidinternationella finansiella kriser.Steg 2: En nationell övergångsplan. Arbetet med en nationell handlings-plan för inträde i och startar . Den skall omfatta såvälden offentliga förvaltningen som företag och banker. Genomförandet avhandlingsplanen startar snarast.Steg 3: En folkomröstning om EMU. Med tanke på bristen på allmäntengagemang i frågan, behovet av ett effektivt politiskt upplysningsarbete ochökat tryck i de praktiska förberedelserna bör datum för folkomröstningenfastställas . Siktet bör vara inställt på att den genomförs hösten år2000. Det viktigaste är dock att ett datum nu fastställs.Steg 4: begär inträde i . efter ett ja i folkom-röstningen bör en förhandling om svenskt inträde i tas upp med deandra EU-länderna och ECB. För den händelse förERM-inträdet skulle ligga i en något annan konjunkturfas än Euroland skallSverige gå in i med ett brett växelkursband, och till en växelkurs somstyr in svensk ekonomi i samma konjunkturmönster som Euroland vidtidpunkten för EMU-inträdet.Steg 5: går med i . 15 efter folkomröstningenbör kunna gå med i EMU:s tredje fas. Om det är praktiskt möjligtbör även byta ut sedlar och mynt i samband med inträdet i EMU:stredje fas.Folkpartiet har även önskemål om förändringar av ECB:sarbetsformer: En klarare definition av det penningpolitiska målet bör införas, ett offentliggörande, med viss eftersläpning, av protokoll, ECB bör göra inflationsrapporter med prognoser av den typ som bl aSveriges riksbank använder sig av.Regeringens obefintligaledarskap i EMU-frågan"Politik är att vilja", är ett berömt yttrande av ,när han ville fokusera på betydelsen av ledarskap i detpolitiska livet. Inför det svenska ordförandeskapet, medEMU som en av de avgörande frågorna i Europasamarbetetkan inte regeringens obeslutsamhet fortgå. behöveren regering som har en inriktning på den ekonomiskapolitiken och en inriktning på Europapolitiken. Det ärutmärkt att svenska folket i en folkbildningskampanj ges liteextra förutsättningar att - för var och en - sätta sig in ifrågan och inta en personlig uppfattning. Insikt ger åsikt.Men den regering som arbetar med dessa frågor ochstundligen kan givetvis inte medtrovärdighet hävda att de inte klarar att själva inta enståndpunkt i frågan. Det politiska ledarskapet måste utövasså att man bildar opinion för det man anser är en riktigutveckling för och Europa.Sverige snart enda EU-landet som inte är med iEMUNär presenterades , varosäkerheten kring tidtabellen för eurons införandefortfarande stor. Planen bedömdes av många som orealistiskoch antalet länder som kandiderade till EMU tydde på attprojektet skulle kunna försenas. Man underskattade kraftenoch viljan i europrojektet. Ett exempel är att just närkollegorna inom EU ansträngde sig maximalt för att sy ihopEMU-processen valde statsminister att dömaut EMU som "ett skakigt projekt" (). Istället förfem-sex länder blev det till slut elva.Den 1 januari 1999 blev euron den gemensamma valutan för de elva ländersom valt att delta i EU:s valutaunion EMU. De olika nationella valutornafortsätter förvisso att cirkulera, men omräkningskurser mellan euron ochmedlemsstaternas valutor har fastställts som oåterkalleliga. Den nya euro-peiska , , bestämmer ländernasgemensamma penningpolitik, styrräntan. Penningmarknaderna har kopplatsnärmare samman genom ett gemensamt betalningssystem (TARGET).Oavsett om man tycker att det är bra eller dåligt, måste man acceptera atteuron nu är ett faktum.Sveriges valsituation förändrades sålunda i grunden den 1 januari 1999.Någon gång kommer sannolikt att ståensamt utanför EMU när , har gått med.Flera av ansökarländer förbereder sig för EMU.EMU Fred i är lönsamEMU:s politiska mål är stabilitet, fredlig konfliktlösning ochsäkerhet genom ett tätare europeiskt samarbete. Det är heltoacceptabelt att genom att säga nej till EMU ihandling tar avstånd från dessa grundläggande motiv.Efter det att EMU startat har de politiska aspekterna på EMU-frågan blivitallt viktigare för ställningstagande. Just nu är EU inne i en intensivperiod där många viktiga framtidsfrågor avgörs. En stor del av arbetet hardrivits inom ramen för Agenda 2000. Visst har en del framsteg gjorts. Menett halvt steg framåt kan snabbt förvandlas till ett helt steg bakåt. Ännuåterstår flera olösta frågor. Jordbrukspolitiken måste reformeras ytterligare.EU-länderna måste vara beredda att minska på bidrag och kvoter.Beslutssystemen måste förändras och EU måste bli en öppnare union. Alltför bl a att EU ska kunna inrymma de nya demokratierna i öst.Sverige måste vara pådrivande i detta arbete. Men frågan är hur mycket deelva EMU-länderna kommer att lyssna till den svenska linjen när Sverigeväljer att stå utanför EMU. får inte vara med när de andrafinansministrarna träffas i Euro-11 rådet, det är svårt att tänka sig att deandra finansministrarna avstår från att prata om övriga EU-frågor. Sverigeriskerar att hamna utanför formandet av framtidens . Det är allvarligtav två skäl:För det första, den senaste tidens skandaler inom EU har visat attreformarbetet måste drivas mot mer öppenhet och tydlighet. På detta områdehar en del att lära övriga EU. När är ordförandeland 2001,bör ett nytt fördrag antas, som ger EU en tydlig grundlag. Den måste radikaltförenkla formerna för beslutsfattande inom EU. Den ska bygga på närhets-principen. En svensk offentlighetsprincip bör ingå. EU måste bli mindre avdiversehandel genom att den nya grundlagen innehåller en kompetenskatalogmed en tydlig ansvarsfördelning mellan medlemsländerna och unionsnivån.Det nyvalda och bör redan i sommarslå fast målet att , , , och alla de tre baltiskastaterna bör vara EU-medlemmar . Toppmötet i i juni 2001bör godkänna de nya medlemmarna, vilket ger parlamenten tid att ratificeraavtalen med de nya. En snabb utvidgning, för att säkra demokratin i de frånkommunismen befriade länderna, är EU:s viktigaste fråga. EU:s budget förde nuvarande medlemsländerna måste bantas genom nedskärningar i de s kstrukturfonderna och inom jordbrukspolitiken. Besparingarna behövs för attge utrymme i budgeten för de nya länderna. Bantningen ger dessutom mindreutrymme för korruptionen.När nu väljer att fortfarande stå utanför EMU, försvinner en kraft iEU som skulle ligga i fronten för att driva dessa frågor. Som ordförandelandär det vi som ska sätta dagordningen. Våra möjligheter att vara ett starktordförandeland försvagas genom att vi står utanföreurosamarbetet.För det andra, det finns en uppenbar risk att inte kan bevaka sinaegna nationella intressen. Naturligtvis är slutresultatet för hela Europaviktigast, men måste också försvara nationella intressen. Elva länder med från startEMU-utredningen baserade sin slutsats att börvänta-och-se på bedömningen att endast en minoritet avEU:s medlemsländer skulle gå med från start: "?EMU-utredningens? rekommendation om att bör väntamed ett ställningstagande utgår från att endast ett begränsatantal EU-länder inledningsvis kommer att ingå i denmonetära unionen. Om däremot de flesta EU-länder -inklusive och - skulle gå med frånbörjan stärker det argumenten för ett tidigt svensktdeltagande." vet vi att det är en stor majoritet - 11 av 15EU-länder - som gått med, och att tre av de fyra kvarvarandeEU-länderna - undantaget är - förbereder sig aktivtpå olika sätt för att gå med . Utflyttning från - en alltviktigare aspekt i svensk EMU-debattDen hett debatterade frågan om utflyttning avnyckelpersoner från , och hela eller strategiska delarav företag, är relevant i detta sammanhang. Utflyttningen harflera drivkrafter, förvisso, men att fortsätta att bortse från attden svenska attityden till EMU spelar roll i sammanhanget ärför praktiskt taget alla beslutsfattare i näringslivet förmagstarkt. Få - om ens någon enda person i - anseratt landets EMU-politik saknar betydelse för företagenslokaliseringsbeslut, eller att lokaliseringsdebatten skullesakna relevans för den långsiktiga utvecklingen av svenskekonomi.Vi ser allt tydligare tendenser till att både svenska och andra företagförbereder sig att agera på europeisk nivå. Ett antal fusioner och andraomstruktureringar är tydliga tecken på att företagen förbereder sig för attkunna uppträda i mindre utsträckning som nationella och i högre grad someuropeiska företag. De tänker alltmera europeiskt, allt mindre nationellt. processen missgynnas eftersom vi står utanför euroområdet. Detär naturligt att företagen i en sådan förändringsprocess koncentrerar sinverksamhet inom euroområdet. skulle behöva ett antal tydligaplusfaktorer om vi skulle stå starka utanför den ekonomiska och monetäraunionen, EMU. Det har vi inte. Skatter, arbetsmarknadsregleringar ochproblem i utbildningssystemet missgynnar oss. Företagsutflyttningen pågårkontinuerligt, den väntar inte medan vi funderar. Att hejda och vända denströmmen är ett starkt argument för att gå in ieurosamarbetet. Vi behöver inte vänta en hel konjunkturcykel för att seresultatet.Ökad stabilitet och förutsägbarhet ärFinlands viktigaste skäl för EMUDet är instruktivt att notera att problemen med en instabil,volatil ränte- och finansmarknad i av alla parterbrukar anges som det enskilt viktigaste ekonomiskaargumentet för landets EMU-medlemskap.Den svenska kronan har blivit volatil vid internationella kriser, och detskapar återkommande problem för svenska företag och medborgare. Så fortdet blir oro i världsekonomin - på grund av kris i , , ,etc. - smittar detta av sig på den svenska kronan. Den kortsiktiga valutaoronminskar genom EMU-medlemskap, självklart, eftersom en stor del avSveriges utrikeshandel är med EU-länderna: av exporten och 68procent av importen (1997). Dessutom kan ett lands valutakurserfarenhetsmässigt ligga "fel", bedömt i ljuset av landetsekonomiska fundamenta (se t ex på , krisländerna i , Sverigesedan flera år tillbaka enligt beräkningar, osv.). Även omnationalekonomisk teori inte kan förklara saken är det uppenbarligen på detsättet i dagens finansiella värld att en valuta kan ligga enbra bit från det som ekonomer bedömer som valutans jämviktsväxelkurs.Icke desto mindre: Det viktigaste argumentet för medlemskapblev knappt ens analyserat av den grundläggande svenska utredningen.Så länge vi står utanför eurosamarbetet måste företagen leva med envalutarisk. Denna valutarisk kan företagen försäkra sig mot, men det kostar.Detta är särskilt ett problem för de mindre företagen. Vid ett utanförskapriskerar vi att kronan kommer att variera kraftigt åt båda hållenvilket inte bidrar till att skapa stabila förutsättningar för företagande.Sänkta transaktionskostnaderEtt utanförskap leder till högre transaktionskostnader förexportörer, importörer, turister m.fl. Den årliga besparingenär avsevärd och uppskattades av till 3-4miljarder kronor . EMU medför prispress och lägrepriserEuron leder till att priserna kommer att utjämnas. Detkommer att bli svårt att hålla olika priser på samma vara iolika delar av euroområdet. Detta ger en press nedåt påpriserna som gynnar konsumenterna. Prispressen inomEuroland förstärks av den snabbt växande handeln överInternet. Som utanförstående kommer vi inte att på sammasätt kunna dra nytta av dessa lägre priser. är etthögprisland vilket bl.a. framgår av olika EU-utredningar. Låt oss slippa fler kronkriser. Degynnar spekulanterna, men inteSverigeEMU-utredningen koncentrerade sig på den ekonomisk-politiska situationen att skulle vilja, men av EMUhindras, att försvaga sin valuta. Men har verkligen medicinenatt ta en dos kronförsvagning som stabiliserande motmedelempiriskt visat sig vara en långsiktigt bra medicin att ha tillhands? Svenska folket hade sannolikt haft det bättreekonomiskt utan den devalveringsoption, som prövatsåterkommande under . I ljuset av erfarenhetersedan 70-talet, förefaller det bättre att stuva undan denöverlagda kronförsvagningen som ekonomisk-politisktinstrument.I dagens värld finns dock inte som policyinstrument en både välavvägdoch överlagd devalvering, eller depreciering av valutan. Hos många EMU-skeptiker finns en övertro på att dagens beslutsfattare i världens central-banker och finansdepartement skulle kunna behärska den egna växelkursensutveckling. Men erfarenheten är att växelkursen inte sällan vandrar sin egenväg, till synes ganska oberoende av ekonomers beräkningar och ibland ocksåav centralbankers räntepolitik. Den svenska kronan och den japanska yenenär, som sagt, exempel på detta.EMU-utredningen bortsåg från att utvecklingen fram till en devalverings-mogen situation i undantagslöst har haft en dyster inhemskförhistoria, som kanske inte upprepas om är med i . "Denstörsta risken för stabiliseringspolitiska problem i en monetär union upp-kommer vid landspecifika (asymmetriska) störningar", skrev utredningen.När man skall mäta den "största risken" måste man skilja på hemmagjordastörningar och utifrån kommande störningar, utanför landets kontroll.Kritiken mot . TvåskolorBland dem som inte vill att ska gå med finns två heltolika skolor.Den marknadsorienterade kritikenDen första, mer marknadsorienterade kritiken, förkastartanken på låsta växelkurser och menar att EU inte är ettoptimalt valutaområde.Kritikerna hävdar att Euroland kommer att fungera dåligt somvalutaområde. Enligt teorin om optimala valutaområden uppfyller inte EMU-länderna gemensamt flera av kriterierna. är förmodligen för litet föratt vara ett optimalt valutaområde, men EU skulle definitivt vara för stort.Teorin för optimala valutaområden bygger på antagandet att arbetskraftensrörlighet över nationsgränserna, och mellan EMU-länderna, är väsentligtmindre än rörligheten inom varje EMU-land. Det är skillnaden i rörlighetinom och mellan EMU-länderna som är avgörande - inte det i debattenvanliga konstaterandet att flyttningsbenägenheten i är lägre än den iUSA.Gros och Hefeker (1998) har studerat frågan och kommer fram tillslutsatsen att tillgängliga data pekar på att rörligheten mellan EU:smedlemsländer förvisso är ganska låg, men inte särskilt mycket lägre änrörligheten inom EU:s medlemsländer... Det är sannolikt att rörligheten inomEU:s medlemsländer inte är tillräcklig för att göra dem till optimalavalutaområden med tanke på betydelsen av regionala störningar. Men det ärointressant för EMU-debatten eftersom regionala valutor inte är någotrealistiskt alternativ till nationella valutor, eller till den gemensammavalutanEMU. Data över arbetskraftens rörlighet pekar på att en monetär unionomfattande länderna i EU inte bör skapa ytterligare problem utöver de somredan finns på grund av att nationalstaterna utgjort valutaområden förregionerna inom varje medlemsland.Istället är det jämförelser av flyttningsbenägenheten inom och mellanEMU-länder som är den intressanta frågan. Ju mindre skillnad, desto mindrerelevant är litteraturen och debatten om optimala valutaområden. Enligt ennyligen publicerad studie tyder tillgängliga data på att rörligheten mellanEMU-länder är ganska låg, men dock inte särskilt mycket lägre än inomEMU-länder. Det skulle tyda på att fokuseringen i EMU-debatten på fråganom EU är ett optimalt valutaområde eller ej är överdriven.Om det i praktiken inte är någon större skillnad i benägenheten mellan attflytta inom som mellan EU-länder bortfaller också en viktig del av motivetför krav på kompenserande regionalpolitiska subventioner över EU-budgetenvid en asymmetrisk störning. Framväxten av sådana här krav framställsibland annars som en närmast ödesbunden konsekvens för EU:s kompetensoch budget.Sannolikheten för att vid ett utanförskap skulle bedriva en starktmarknadsorienterad politik som dessa kritiker vill, bli ett Schweizeller , är mycket liten. Om ställer sig utanför är detsnarare av de skäl som den andra gruppen av kritiker anför. Den välfärdsnationalistiska kritikenDen andra, mera nationella, kritiken går ut på att vi sommedlemmar i eurosamarbetet inte kan driva den (socialistisktfärgade) politik som dessa företrädare vill se, med högreskatter, större offentliga utgifter och mera regleringar av allaslag.Vad dessa kritiker inte förefaller förstå är att det välstånd som finns iSverige byggts på att vi haft starka internationellt orienterade företag somgenom sin verksamhet kunnat leverera löner och skatter som gjort detmöjligt, åtminstone för , att driva en egen svensk politik. Men dettainternationella beroende som varit till fördel för oss, ställer också krav. Denekonomiska politiken kan inte avvika alltför mycket från den som drivs i våromvärld. Då förlorar vi både företagen och jobben.Det påstås ibland att vi inte behöver gå med i eurosamarbetet därför attvåra räntor redan är låga och räntemarginalen mot euroområdet är låg. Dettaär sant, men beror på att räntemarknaden redan intecknat att kommeratt bli EMU-medlem. Man måste också ta i beaktande att räntorna nu allmäntsett är låga. Konsekvenserna på den reala ekonomin av en ränteskillnad på0,är kanske lika stora vid en allmän räntenivå på 2-3procent som en skillnad på vid 8-10 procents allmänränta.Inte svårare med reformer avarbetsmarknaden som EMU-medlemBl a menade att det fanns starka skäl förSverige att reformera arbetsmarknaden innan det var dags förett EMU-inträde. Arbetslösheten måste sjunka för att Sverigeska kunna delta i valutaunionen. SNS Konjunkturråd gjordeen liknande bedömning. I rådets rapport varuppmaningen till regeringen: vänta-och-gör; reformeraarbetsmarknaden, avreglera och anpassa den svenskaekonomin till ett senare inträde i EU:s valutaunion. Densvenska ekonomin var ännu inte flexibel nog för att fungerastörningsfritt utan valutakursjusteringar.I dag vet vi att regeringen praktiskt taget inte har gjort någonting för attreformera den svenska arbetsmarknaden. LO, mäktigaste intresse-organisation, har gjort allt för att stå i vägen. De begränsade förändringar iarbetsrätten som den borgerliga regeringen genomförde, återställdes underden förra mandatperioden av . En mindre steg i rätt riktning togsnär fattade beslut om att tillåta företag med mindre än tioanställda att undanta två personer från turordningsreglerna.I 1999 års rapport från SNS Konjunkturråd, konstateras det att mycket litethar hänt sedan man gav rekommendationen vänta-och-gör. Vänta-och-gör-linjen har i regeringens tappning snarare blivit vänta-och-gör-ingenting. Nuvill därför inte längre skjuta upp ett svenskt medlemskap.Ur rapport:På det hela taget är den nuvarande bristen på flexibilitet på arbetsmarknadeninte ett hållbart skäl för att uppskjuta medlemskapet. De erfarenheter som hargjorts efter Bretton sammanbrott att med hjälpav devalveringar korrigera konkurrenskraftsproblem och från den senareperioden med en flytande krona indikerar att inget av dessa arrangemang avsig självt främjar en bättre fungerande arbetsmarknad.Så länge som står utanför EMU får vi leva med enhögre realränta, större risk för protektionistiska hot, sämretrovärdighet för låg inflation, lösligare ramverk förbudgetdisciplinen, mindre oberoende centralbank än medden () och större risk förspekulativa attacker mot kronan. Det förefaller sannolikt attdet är lättare för regering och riksdag att koncentrera sig påfrågor kring strukturella reformer om de inte som lök pålaxen tvingas leva t ex med de extra instabilitetsproblem somföljer med ett utanförskap. EMU skänker alltså en enklareekonomisk-politisk miljö för landets ledning att arbeta i -mindre krishantering! - än ett utanför EMU. Därmedblir det också lättare att i ett i EMU planera ochgenomdriva reformer som kan ta ner arbetslösheten.EMU har ett förvarningssystem motkriserUtredningen diskuterade utförligt alternativ efterdet att landet har hamnat i en ekonomisk kris. För sådanasituationer måste vi - enligt utredningen - alltid behållamöjligheten att i sista hand kunna depreciera. närmast bortsåg från ifrån var att sommedlem av EMU deltar i ett system som bör minskarsannolikheten för att vi alls skall råka in i en kris, så längesom krisen är hemmagjord. De Sverigespecifika("asymmetriska") kostnadskriser som vi fått känna av underefterkrigstiden har just varit hemmagjorda.I EMU ingår "förvarningssystem" genom den sk tillväxt- och stabilitets-pakten. Genom dess regler skall larm gå om ett land håller på att glida in i enbudgetkris (t ex på grund av en tidigare ekonomisk överhettning). utformning kan krav komma att ställas på snabba motåtgärder (mankan t ex inte vänta till efter nästa parlamentsval!) och på presentation av enlångsiktig ekonomisk-politisk strategi. Det finns i absolut sista hand även hotom sanktioner för att sätta tryck bakom orden, men också undantagsklausulerom en kris skulle bero på händelser utanför det drabbade medlemslandetskontroll.En starkare röstEtt starkt argument för vårt medlemskap i 1995 var att vidärigenom fick ett medinflytande över EU-beslut som ändå,med vårt stora internationella beroende, skulle få storakonsekvenser för del.Samma argument är giltigt i fråga om vårt deltagande i eurosamarbetet. Sålänge vi står utanför har vi ett begränsat inflytande över beslut som ändåberör oss. diskrimineras den svenske finansministern i EU-samarbetetgenom att viktiga beslut tas utan att han är med och det gäller beslut sompåverkar den svenska ekonomin. Den reella diskussionen, och därmed ipraktiken besluten, har skjutits över till mötena med Euro-11:s finans-ministrar där inte får delta.Räntan, kronan ochkonjunkturenLägre ränta och starkare krona medEMU?EMU-skeptiker brukar inte vara nödbedda att påstå att EMUinte skulle ger annat än en marginellt lägre ränta i Sverige.Som stöd anför man att skillnaden är drygt 0,6procentenheter mellan de långa marknadsbestämda räntorna iSverige och i . Så är det, men det faktum attskillnaden inte är större beror, som sagts ovan, delvis på attmarknaden redan har förutsett och i kurserna diskonterat ettsvenskt EMU-medlemskap eller 2003. Om densocialdemokratiska partikongressen skulle göra ettbrott mot dessa förväntningar, och istället skulle besluta attSverige bör stå utanför EMU, skulle räntorna gå upp ochkronan försvagas. Hur mycket räntan skulle gå upp ärnärmast omöjligt att säga, men kanske skulle de långaräntorna ligga ca en procentenhet högre än Tysklands.En fingervisning om kronans utveckling ges av utvecklingen under 1999:Sedan januari, när EMU startade, har kronan stärkts mot euron med ca 90öre: från /euro till som lägst ca /euro. Av dennakronförstärkning inträffade inte mindre än 7/10 () . Den var resultatet av ett TV-besked av statsminister skulle sammankalla en extra (s)-kongress till i mars2000 med uppgift att avgöra EMU-frågan. Detta tolkades av bl a valuta-marknaden som att ett positivt ställningstagande från regeringspartiets sidatill EMU bara var en tidsfråga. Snabbt stegrade förväntningar om ett snartsvenskt EMU-inträde stärkte raskt kronan. Om det blir ett avslag på ettförslag om EMU-medlemskap bör kronan försvagas med kanske /euro?Anledningen till högre räntor och svagare valuta är att marknaden serökade risker när tar avstånd från EMU, t ex att öppnardörren för en långsiktigt svagare finanspolitik och mer instabila offentligafinanser. Den nuvarande starka konjunkturutvecklingen i kombination medbudgetens medvetet expansiva finanspolitik illustrerar synpunkten.Dessutom är marknadens korrekta politiska prognos att vid ettnegativt besked från Socialdemokraterna om EMU skulle leda tillatt EMU-medlemskapet blir ett av de allra viktigaste stridsäpplena i deåterkommande hårda striderna om regeringsmakten i .