mot · GN02K226 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:K226av , ()Riksdagsledamöternas placering i kammarenDet klagas ofta på kammardebatter. De ansesstela och tråkiga. Närvaron är låg även när det gäller ärendenav allmänt intresse.Senare tiders talmän har lagt ned mycken möda på att reformeradebattreglerna. De kan dock inte komma åt det grundläggande problemet,nämligen den tilltagande partisplittringen i . Debatter tenderar attbli både utdragna och svåröverskådliga, när de skall föras med upp till sjudeltagare.Till betydande del sammanhänger dock dagens svårigheter också med denprincip som ligger till grund för ledamöternas placering i plenisalen. Mednuvarande fördelning efter valkretsar (och inom valkretsen efter antaletriksdagsår) kan man inte göra något väsentligt åt rådande missförhållandenens med de mest finurliga ändringar av debattreglerna eller kraftfulla för-maningar till riksdagsmännen om vikten av att vara på plats.En kartläggning, utförd av Interparlamentariska unionen,visade att parlamentsledamöterna i en klar majoritet av 54 undersökta ländersatt grupperade efter politisk uppfattning. Andra förekommande principer varalfabetisk ordning och ledamöternas egna önskemål. Endast sju länder ladevalkretsindelningen till grund för placeringen. I flertalet av dessa fall rördedet sig om kommunistiskt styrda öststater, där en fördelning efter parti-tillhörighet mötte uppenbara praktiska svårigheter.I nästan alla demokratier är således parlamentsledamöterna placeradepartivis. Indelningen av det politiska fältet i höger och vänster härstammarför övrigt från fördelningen av platser i nationalförsamlingen efter denfranska revolutionen.Sverige - liksom grannlandet - avviker från det gängse mönstret iutvecklade demokratier genom att i stället gruppera parlamentets ledamöterefter en geografisk princip. Det betyder att exempelvis en moderat kan blibänkkamrat med en vänsterpartist. Detta sätt att ordna platsfördelningen fårnärmast ses som en historisk kvarleva. uppfattades riksdagsmännenfrämst som företrädare för sina valkretsar. Det dröjde länge, innanförekomsten av partier erkändes i vår författning.Men är ledamöternas partitillhörighet en viktigare indelningsgrund änderas geografiska ursprung. Det framgår inte minst av att riksdagsmänidentifieras med partibeteckning mycket oftare än med hemmahörighet ivalkrets. Vid de senaste riksdagsvalen har dessutom ledamöter invalts på s.k.rikslistor, vilket inneburit att de fördelats på valkretsar och därmed ikammaren utan samband med deras bostadsort.Det kan tilläggas att man inte heller i andra politiskt valda församlingarbrukar följa en geografisk indelningsgrund. Kommunfullmäktige ochlandstingsledamöter sitter ofta partivis. Samma förhållande råder förledamöterna i . Ledamöterna i och är inte direktvalda men är ändå inte placerade efter nationstillhörighet -vilket man kanske kunnat vänta - utan i bokstavsordning.En platsfördelning i plenisal efter partitillhörighet skulle utantvivel skänka debatten större livfullhet och åskådlighet. Naturligtvis verkardet stämningshöjande att sitta bland politiska fränder från hela landet jämförtmed att vara bänkgranne med en politisk motståndare. Det skulle också blilättare att hålla kontakten inom en riksdagsgrupp och att där fördelauppgiften att ta till orda. Skillnader i närvaro mellan partierna skulle snabbtkunna avläsas, vilket torde verka disciplinerande - om inte annat genomrespektive partiledningars försorg. Likaså skulle partiernas uppträdande ivoteringar bli lättare att överblicka.Bl.a. för voteringstavlans skull måste ledamöterna ha fasta platser, somintas åtminstone vid rösträkning. Placeringen inom respektive partisektor kangöras efter antalet riksdagsår eller överlämnas till partiernas bestämmande.Statsråd bör få sina platser på de främsta bänkarna inom berörd partisektor.En förändring av ledamöternas placering i plenisal lär intekräva någon ombyggnad eller installation av ny apparatur. Åtgärden bördärför kunna genomföras inför nästa riksmöte.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att platsfördelningen i plenisalskall ske efter partitillhörighet och inte efter valkrets.Stockholm den 29 september 1999Lars ()()