mot · GN02U503 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:U503av , Bo (m)Europa1 SammanfattningInom kort övertar ordförandeskapet för . Dettainnebär ett ansvar att föra arbetet för hela unionen framåt. Ettordförandeland måste arbeta för att fokusera på ett begränsat antalangelägna uppgifter. I den svenska politiken inför och underordförandeskapet måste slutförandet av medlemskapsförhandlingarnaoch regeringskonferensen jämte utarbetandet av en gemensam utrikes-och säkerhetspolitik ges högsta prioritet.EU skall ha en strategi för en snar utvidgning så att de nya demokratiersom uppfyller kraven kan bli medlemmar. Det har stor betydelse förländerna själva men även för hela frihet, säkerhet och stabilitet.Medlemskapsförhandlingarnas fortskridande bör resultera i att de förstaländerna från kan bli medlemmar 1 januari 2003.Arbetet med den inre marknaden är mycket viktigt och utgör självagrunden för samarbetet. Hårda krav bör ställas på de länder som på grund avineffektivitet eller nonchalans underlåter att genomföra och efterleva degemensamma reglerna.En gemensam stabil valuta ger en viktig stimulans åt den europeiskaekonomin. Den inre marknaden fungerar bättre genom att hindren mellanolika valutaområden tas bort.Det är bra att en gemensam utrikespolitisk analysenhet nu inrättas för attkunna utarbeta förslag till en gemensam utrikespolitik. Det är viktigt attdenna får hög kompetens och möjlighet att utarbeta förslag, så att ett kvalifi-cerat arbete med utgångspunkt i det gemensamma verkligen möjliggörs.Den ökade rörligheten inom EU underlättar inte bara för legala transak-tioner utan också för brottslig verksamhet. Därför är det angeläget attförverkligandet av de fyra friheterna kompenseras med ökade gemensammainsatser för att förhindra en ökad gränsöverskridande kriminalitet. Det ärangeläget att EU kraftfullt förbättrar kontrollen och möjligheten att beivrafusk och bedrägerier. Det behövs ökad samverkan för att motverka sådanabrott som snedvrider konkurrensen och försvårar för hederliga företag.2 Det svenska ordförandeskapetFörsta blir ordförande för innebär ett ansvar att föra arbetet för hela unionenframåt. De centrala och för hela EU viktigaste frågorna måste prioriteras.Ett ordförandeland måste arbeta för att fokusera på ett begränsat antalangelägna uppgifter snarare än att försöka göra allt på alla områden ellerödsla kraft på perifera frågor.För del måste ambitionen vara att lösa de viktiga frågor somkvarstår när tar över ordförandeskapet, som några egnafrågor tillförs.Det mest angelägna är att östutvidgningen kan avancera. Medlemskapsför-handlingarna med de främsta kandidatländerna bör från EU:s sida slutförasunder ordförandeskap. Detta är nödvändigt - med hänsyn till dentid det erfarenhetsmässigt tar att ratificera avtalen - för att de länder somuppfyller medlemskraven skall kunna bli medlemmar 1 januari 2003.Den regeringskonferens som skall inledas efter toppmötet i börockså slutföras senast under ordförandeskap, om detta inte motförmodan skett tidigare. Även resultaten av regeringskonferensen behöverratificeras. Detta gör att konferensen, för att resultaten skall kunna träda ikraft redan innan den första utvidgningen, bör vara klar våren 2001.Arbetet med EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik, särskilt vadavser säkerhets- och försvarsfrågor efter deklarationen i , skall enligtberäkningar avslutas . Mycket talar dock för att avslutningen kanbehöva ske under ordförandeskap, varför detta måste vara enprioriterad fråga.EU bör inom WTO verka för global frihandel. Att som EU:s ordförandeföra WTO-förhandlingarna framåt åt rätt håll måste också ges hög prioritet.En central fråga för att EU verkligen skall utvecklas är att den inremarknaden fullföljs. De direktiv och andra bestämmelser som medlems-länderna har kommit överens om måste efterlevas. Här kan göra insats.För att lyckas i rollen som ordförande krävs att man utövar ett aktivtordförandeskap. Ett stort mått av konstruktivitet krävs för att finna lösningarsom kan föra samarbetet framåt och accepteras av medlemsländerna ochEuropaparlamentet. Detta ställer krav på politisk förmåga, men också på har en egen uppfattning. Ett aktivt ordförandeskap kan inte bygga på står neutral i de viktiga frågorna, utan snarare att man har en fastståndpunkt att utgå ifrån i förhandlingarna och utarbetandet av denödvändiga kompromisserna.Det svenska ordförandeskapet förutsätter att visar en tydlig vilja ide viktiga frågor som skall behandlas under ordförandeskapet. ärfrågetecknen många, särskilt vad gäller utrikes- och säkerhetspolitiken, EMUoch de ständigt aktuella miljöfrågorna.Den tvehågsna inställning som kommit att inta till den gemen-samma utrikes- och säkerhetspolitiken är olycklig. borde med kraftverka för att genomföra den gemensamma europeiska politiken vad gällersäkerhet och försvar som beslutades i . Detta borde genomföras redanunder ordförandeskap, men frågan riskerar att dra ut ochhamnar i så fall på bord under vårt ordförandeskap.Med tanke på att EMU endast kommer att ha ett knappt årkvar till det avgörande steget att lansera gemensamma mynt och sedlar, lärdetta påverka agendan under ordförandeskap högst påtagligt. Detvore en skandal om ordförandelandet inte ens hade en ståndpunkt i dennacentrala fråga. borde åtminstone ha fattat beslut om inträde ivalutasamarbetet. Utan ett besked och en tidsplan för inträde iEMU, riskerar det initiativ i EU-frågor som normalt förknippas med ord-förandeskapet att gå om intet. Det svenska ordförandeskapet blir handikappatom står utanför valutasamarbetet.Sveriges anseende i miljöfrågor har sargats genom att vi ökar våra utsläppav koldioxid. Hanteringen av Barsebäcksbeslutet och den avsaknad av miljö-konsekvensbeskrivning som föregick beslutet är ytterligare besvärandefaktorer vad gäller vårt anseende och förtroende på miljöområdet.För att vi skall lyckas med uppgiften som ordförande för krävs att densvenska profilen på dessa områden avsevärt stärks genom en tydlig politik.De prioriteringar som antytts från regeringshåll saknar konkretioner ochambitioner. I den svenska politiken inför och under ordförandeskapet måsteslutförandet av medlemskapsförhandlingarna och regeringskonferensenjämte utarbetandet av en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik ges högstaprioritet.3 En snar utvidgningEU spelar en avgörande roll för frihet, fred och välstånd såväl för med-lemsländerna som för resten av . Europasamarbetet stärkerfriheten och demokratin. Östutvidgningen har givit stora fördelar redaninnan något nytt medlemsland upptagits.Omställningen till marknadsekonomi har redan givit nya marknader ochsysselsättning. De östliga kandidatländernas ekonomiska reformer har givitdem kraft att klara den ryska finansiella kollapsen utan omfattande hjälp-behov utifrån.Ansökarländerna har förmått hantera svåra inhemska problem som t.ex. deryska minoriteternas ställning i och och därmed ökat vårsäkerhet. Utvidgningsprocessen har minskat risken för rysk äventyrspolitik.Redan idag kan vi konstatera att själva utvidgningsprocessen i sig bidragittill en fredlig utveckling i de länder som genomgått densvåra omvandlingen från kommunistiska diktaturer och socialistiska ekono-mier till demokratiska marknadsekonomier. Att vara en del i det europeiskasamarbetet med sikte på medlemskap har givit stabilitet.Det är svårt att föreställa sig hur skulle se ut om inte ett omfattandeförpliktande samarbete hade etablerats mellan i första hand EU:s medlems-länder men i stigande grad också med länderna i Central- och Östeuropa.Förmodligen skulle situationen ha liknat den som rådde under mellankrigs-tiden, då välmenande men svaga samarbetsinstitutioner inte räckte för attsäkra frihandel och hindra framväxten av diktatur, förtryck och krig.När jämförelser görs med det krigshärjade är det lätt attinse EU:s betydelse. Inom ramen för det europeiska samarbetet är denna typav tragiska konflikter praktiskt taget otänkbar.Enligt står EU öppet för de europeiska folk som bekännersig till de ideal som är grunden för samarbetet - frihet, demokrati ochmarknadsekonomi. Att bli medlem är inget privilegium som utdelas på nåderutan en rätt som tillkommer de europeiska demokratier som uppfyller kravenför medlemskap.EU skall ha en strategi för en snar utvidgning så att de nya demokratiersom uppfyller kraven kan bli medlemmar. Det har stor betydelse förländerna själva men även för hela frihet, säkerhet och stabilitet.Medlemskapsförhandlingarnas fortskridande bör resultera i att de förstaländerna från kan bli medlemmar ,givet att också reformtakten i ansökarländerna bibehålls.EU är en stabil, civil gemenskap. En utvidgning konsoliderar de reform-ansträngningar som redan gjorts i kandidatländerna och ger en stabil ram åtfortsatta ansträngningar för att bygga vidare på och stärka de civilainstitutioner som är nödvändiga i en demokratisk, marknadsekonomiskrättsstat. Genom sin fasta förankring i de västeuropeiska demokratiernastärker EU den civila säkerheten och förbättrar medlemsländernas säkerhets-situation som helhet.Medlemsländer måste uppfylla höga krav vad gäller mänskliga rättigheteroch demokrati. Inom EU utövar varje medlemsland beslutsrätt övergemensamma angelägenheter och lagar. Det kan inte accepteras att denna rättutövas av ett land som inte är en fullgod demokrati.En integrering av kandidatländerna i den inre marknaden har alla möjlig-heter att berika såväl dem som EU:s nuvarande medlemmar. Den nuvarandemedlemskretsen förstärks med några av de mest dynamiska ekonomierna iEuropa. EU:s nuvarande struktur- och regionalstöd samt den gemensammajordbrukspolitiken behöver reformeras för att kunna fungera tillfredsställandeefter utvidgningen. Dessa reformer är emellertid nödvändiga oavsett utvidg-ning. Utvidgningen gör dem än mer angelägna.Den grundläggande principen i är att varje landskall bedömas på sina egna meriter. När reformprocessen nått så pass långtatt det är meningsfullt att påbörja förhandlingar om medlemskap har varjekandidatland rätt att få inleda dem. Därför fanns t.ex. med i denförsta grupp som inledde förhandlingar om medlemskap.Det är nu viktigt att utvidgningsarbetet fortsätter även med nästa krets avländer. Medlemskapsförhandlingar bör inledas med och ,som har nått tillräckligt långt i utvecklingen mot de europeiska målen.Slovakien har genomgått demokratiska förändringar av sådanart att medlemskapsförhandlingar bör inledas. har åter aktualiserat sinansökan om medlemskap. Beslut att inleda medlemskapsförhandlingar meddessa länder bör tas vid toppmötet i i december.Samtidigt är det viktigt att inte står utanför medlemskaps-processen. Därför bör redan i få status som kandidatlandoch bedömas enligt Köpenshamnskriterierna som varje annat kandidatland.Uppenbara brister, såväl vad gäller mänskliga rättigheter och demokrati somminoritetsfrågor, återstår att åtgärda innan kan bli medlem i EU, mendet är av stor vikt att reformarbetet kontinuerligt kan utvärderas avkommissionen. Detta ger EU bättre möjligheter att påverka utvecklingen irätt riktning. För skulle en sådan granskning dessutom innebära ettstöd för reformer och vara till hjälp vid prioriteringen av de åtgärder somskall vidtas. Ett närmande mellan och är en förutsätt-ning för möjligheter till medlemskap i är av yttersta vikt att EU inte försitter de möjligheter till en lösning avTurkietfrågan som öppnats alldeles . Genom de jordbävningar somdrabbat såväl som har den ömsesidiga förståelsen mellandessa båda länder ökat dramatiskt. Med både och inomEU:s ram skulle spänningen i bl.a. Cypernfrågan minskas dramatiskt ochkanske t.o.m. nå en slutlig lösning. Det vore ytterst olyckligt om EU missadedetta tillfälle att lösa en av de svårare konflikterna i det europeiska när-området.EU har en viktig roll att spela för fredsprocessen på . Stabilitet ochfred i området måste skapas. Inom ramen för en övergripande Balkanstrategi,som också inkluderar Natos säkerhetsskapande roll och insatser från FN,och andra internationella aktörer, bör EU erbjuda ett handelsavtal förregionen som steg för steg för in dem i ett frihandelsområde, en tullunion ochen gemensam marknad. En gemensam marknad för bör också utgöraen integrerad del av den europeiska gemensamma marknaden. Detlångsiktiga målet måste vara en fullständig politisk och ekonomisk integre-ring med resten av genom medlemskap i och Nato även för dennaoroliga del av vår kontinent. Den europeiska stategin för sydöstra iallmänhet och västra i synnerhet måste därför kraftfullt fullföljas.4 Förberedelser för utvidgningen4.1 RegeringskonferensenEn utvidgning av EU:s medlemskrets från nuvarande 15 länder till över20 kommer att ställa krav på förändringar inom EU. Beslutsformernamåste anpassas så att man i de olika EU-organen kan arbeta effektivttrots att nya medlemsländer tillkommer.I Amsterdamfördraget misslyckades medlemsländernas regeringar med attgenomföra de institutionella reformer som krävs för att ett avsevärt mycketstörre EU skall kunna fungera tillfredsställande.Det är viktigt att den regeringskonferens som skall inledas efter toppmöteti får en avgränsad omfattning som fokuserar på att lösa de frågorsom blev över från : frågorna om röstviktning och majoritets-beslut i ministerrådet samt kommissionens sammansättning och organisation.Denna regeringskonferens bör avslutas senast under det svenska ordförande-skapet.Betydelsen av en avgränsad regeringskonferens blir tydlig när man ser påerfarenheterna från . Det var från början tänkt att denna rege-ringskonferens fullt ut skulle förbereda unionen för utvidgningen. Menmånga regeringar, inte minst den socialdemokratiska svenska, ville ha medsina egna politiska nationella hjärtefrågor och processen blev ohanterlig.Därför förmådde man inte att fullt ut lösa de problem man hade föresatt sig.Det är också viktigt att den reformering av EU:s gemensamma jordbruks-och regionalpolitik, som beslutats inom ramen för Agenda 2000, verkligengenomförs utan fördröjning.4.2 Institutionella reformerEU har ett beslutssystem med en institutionell maktbalans som garanteraratt ingen instans växer sig alltför stark. Även måste unionenbygga på principen om maktdelning, där oberoende institutionerbalanserar varandra. Kommissionen, ministerrådet, parlamentet ochdomstolen måste även fortsättningsvis stå fria gentemot varandra. Hurdenna balans skall gestalta sig för att kunna hantera enbetydligt större och mer heterogen medlemskrets är en fråga somdet är av yttersta vikt att diskutera . för att hantera dessa frågor får dock inte hindrautvidgningen.I takt med att EU-samarbetet både fördjupas innehållsmässigt och utvidgasgeografiskt bör EU vidta åtgärder rörande de länder som underlåter attgenomföra och upprätthålla den gemensamma lagstiftningen.Den europeiska unionen vilar på fördragen och den gemensamma lagstift-ningen. Det är genom tvister om och tolkningar av dessa som oklarheter i hursamarbetet skall fungera i praktiken kan redas ut. måste därförtillföras tillräckligt med resurser så att inte handläggningstiden för enskildaärenden blir alltför lång.5 Goda förutsättningar för tillväxt och arbete5.1 En gemensam marknadDen inre marknaden utgör det europeiska områdets kärna. Den inremarknaden har inte enbart varit begränsad till EU:s medlemskrets utanäven kommit Eftaländerna och i stigande utsträckning reformländerna iCentral- och tillgodo.Den gemensamma inre marknaden förverkligades till största delen 1994.Det råder i princip fri rörlighet för varor, tjänster, kapital och människor.Detåterstår dock mycket för att fullborda den inre marknaden. Konkurrens-hinder, monopol och subventioner snedvrider fortfarande konkurrensen ochhämmar utvecklingen. Trots ett bestämt regelverk försöker vissa nationellaregeringar att skjuta till subventioner, ofta med motiveringen att detta är"sista gången". Erfarenheten visar att sådana bidrag har en tendens attupprepas. Subventionerna skadar konkurrensen inte enbart mellan utan ocksåinom länderna. Små och medelstora företag diskrimineras när storföretagfavoriseras.Ett stort problem är att offentliga monopol på många håll endast motvilligtavvecklas. Reglerade och nationella elmarknader leder till kapitalförluster,sämre effektivitet och miljö förutom högre priser. Det är även angeläget attöka konkurrensen på de tjänstesektorer som har ett starkt inslag av offentligfinansiering. Ökad konkurrens och nyetableringar skulle kunna ge betydandevälfärdsvinster när det gäller utbildning, sjukvård och social service. Detta ärområden där och många andra länder har problem både med kvalitetoch omfattningen av servicen.Arbetet med den inre marknaden får inte komma i skymundan. Det är ettmycket viktigt arbete som utgör själva grunden för samarbetet. Hårda kravbör ställas på de länder som på grund av ineffektivitet eller nonchalansunderlåter att genomföra och efterleva de gemensamma reglerna. Dengemensamma lagstiftningen gäller lika för alla, stort som litet medlemsland,och underlåtenhet kan inte ursäktas.Medlemsländerna bör uppmanas att systematiskt gå igenom sina nationellaregelverk för att undanröja hinder för konkurrens. Även EU:s eget regelverkmåste genomgå en motsvarande analys. Ett nytt gemenskapsorgan, enregelrevision, med uppgift att systematiskt granska och analysera gamla ochnya gemensamma och nationella regler bör inrättas. Syftet är främst attundanröja onödiga och ålderdomliga regleringar. Särskilt viktigt är att för-enkla de gemensamma reglerna för mervärdesskatt. Granskning av nationellaregler får inte blockeras av medlemsländernas regeringar. Resultatet avgranskningarna skall offentliggöras, och rådet skall rekommendera hurbristerna skall åtgärdas.I ett skede med utvidgning till nya medlemmar i ärdet särskilt viktigt att snedvridande regler och subventioner tas bort. De nyamedlemsländerna har länge lidit av centralstyrning, subventioner ochmonopol. Därför är de särskilt känsliga för att hämmas i sin utveckling avsnedvridningar som kommer från EU eller finns inom dess medlemsländer.5.2 Ett svenskt euromedlemskapEn gemensam stabil valuta ger en viktig stimulans åt den europeiskaekonomin. Den inre marknaden fungerar bättre genom att hindren mellanolika valutaområden tas bort. Transaktionskostnaderna minskar,prisjämförelser underlättas och utbytet över gränserna främjas, vilket gerökad konkurrens, bättre resurshushållning och därmed ökad välfärd.Införandet av en gemensam valuta är ett viktigt steg i fullbordan av enverklig gemensam marknad.Med den gemensamma valutan undanröjs de olika transaktionshinder somidag finns mellan valutaområdena. Växlingskostnader, kostnader för attskydda sig mot valutakursförändringar (terminsaffärer) och de ränte-kostnader som motiveras av valutarisker kommer att försvinna inom detgemensamma valutaområdet. De deltagande länderna måste också förbindasig att ha finansiell disciplin, främst vad avser underskott i offentlig verk-samhet. Den gemensamma valutan får därmed en hälsosam effekt, särskilt ien situation där misskötta offentliga finanser ofta är en huvudorsak tillekonomiska problem och en bidragande orsak till stor arbetslöshet.Konvergenskriterierna för deltagande i valutaunionen utgör en viktigdisciplinerande kraft som förmått EU:s medlemsländer att föra en stabilpenningpolitik och ta itu med strukturella problem i statsfinanserna. garanterar att inget utrymme ges för finanspolitiskt lättsinne efterden gemensamma valutans ikraftträdande. En ansvarsfull penningpolitiksäkerställs genom en oberoende europeisk centralbank. Erfarenheten har lärtoss att oberoende centralbanker är bäst skickade att upprätthålla ett stabiltpenningvärde.Det är vår uppfattning att borde varit med i det europeiskavalutasamarbetet redan från början. Som läget nu är bör söka delta iEMU:s tredje steg , den tidpunkt då sedlaroch mynt tas i cirkulation. Mot bakgrund av tidigare penningpolitikär ett deltagande av särskilt stort värde för att minska räntedifferensen, tabort transaktionskostnaderna och skänka tilltro till ett stabilt penningvärde.Att står utanför den gemensamma valutan i en situation där viuppfyller konvergenskriterierna kan uppfattas som om vi förbehåller ossrätten att föra en traditionell inflations- och devalveringspolitik.Den "vänta-och-se"-politik som regeringen bedriver riskerar att bådepåföra onödiga ekonomiska kostnader genom ett utanförskap ochundergräva vårt förtroende som en konstruktiv medlem genom att Sverigeunderlåter att uppfylla sina fördragsmässiga förpliktelser. Det europeiskasamarbetet utvecklas inte genom att man ställer sig utanför.5.3 En union för företagandeHög och ihållande arbetslöshet är ett problem som plågar ochmånga andra av EU:s medlemmar. Därmed är det inte givet att problemetkan lösas gemensamt. Den inre marknaden ger goda förutsättningar föruthållig tillväxt och högt välstånd. Däremot är nästan alla de faktorersom bestämmer nivån på arbetslösheten föremål för nationella beslut.Arbetsmarknadens regler och funktionssätt avgörs i allt väsentligt pånationell nivå. Förutsättningen för en centralisering av en sådan politikfinns inte och kommer att bli än mindre i takt med att unionen utvidgasoch blir än mer heterogen. Försök att centralt reglera arbetsmarknad ochlöneavtal skulle kunna få förödande effekter i bräckliga ekonomier somär stadda i snabb tillväxt.Arbetstagarnas trygghet i den traditionella europeiska modellen har byggtpå regler som styr anställning och friställande. I en föränderlig ekonomi och ien tid av omställning har sådana regler delvis varit kontraproduktiva. Sverigeär exempel på ett land som kännetecknas av en stel arbetsmarknad med högarbetslöshet och låga reallöner. Stora grupper har ställts utanför arbetsmark-naden. Ansvaret för att reformera arbetsmarknaden och bringa ned det högaskattetrycket på arbete och företagande ligger hos de enskilda länderna.Tryggheten måste istället komma genom ett rikt utbud av anställnings-möjligheter av olika slag, där varje individ kan finna något som passarhennes förutsättningar. För detta krävs en union där företag kan skapas ochväxa. Att fortsätta fördjupningen av den inre marknaden och en avregleringav kvarvarande nationella hinder och monopol undanröjer hindren förföretagande och är de bästa medel mot arbetslösheten som kan tillgripas påunionsnivå.5.4 Frihandel och EU:s jordbrukspolitikFörberedelser pågår nu för en ny förhandlingsrunda förVärldshandelsorganisationen , den s.k. millenierundan.EU bör sätta ett ambitiöst mål för millennierundan. Målet bör vara attavskaffa alla tullar till i-länderna. Den genomsnittliga tullnivån för industri-varor är i EU . EU:s förhandlingsbud för millennierundanbör vara noll procent för i-länder.Jordbruksprodukter utgör en komplicerande faktor. EU:s subventionsgradvad beträffar jordbruksprodukter är (jämfört med 80procent, och ). Det är inte möjligt atten nolltullnivå på jordbruksprodukter kan uppnås i samband med en nolltullför industrivaror, och en överenskommelse om det senare bör heller intebromsas av den långsammare processen för jordbruksprodukter. EU bördock, som den största aktören i WTO med betydande subventioner, läggafram en bindande plan för hur den europeiska jordbrukspolitiken skallintegreras med världsmarknaden. måste målet vara att låta marknadenför jordbruksprodukter fungera utan kvoter, pris- och produktionsinterven-tioner. Ett samfällt agerande inom ramen för WTO skulle också stabiliserapriserna på världsmarknaden. Därigenom skulle en sund världsmarknad förjordbruksprodukter kunna etableras. utgör priserna på världsmarknadenofta dumpningspriser, vilket medför att de är konstlat låga. Detta får svårakonsekvenser för jordbruket i många länder, inte minst i tredje världen.En världsmarknadsanpassning av den europeiska jordbrukssektorn ärockså angelägen med hänsyn till . Kandidatländerna iCentral- och har lägre subventionsgrad än EU, eller i vissafall inga subventioner alls. Det vore en bakvänd tågordning att kräva att dehöjer subventionerna till västeuropeiska nivåer för att återigenminska dem.