mot · GN02Ju505 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ju505av , ()Behandling av missbrukare inom kriminalvården1 Drogsituationen i anstalter och häktenKriminalvården är en del av vårt rättsväsende vars mål är att bidra till enminskad brottslighet och att skydda medborgarna. Alla de som arbetarinom kriminalvården skall medverka till att de dömda under strafftidenpåverkas och får stöd att leva ett laglydigt och värdigt liv.Kriminalvården skall hålla anstalter och häkten fria från narkotika ochaktivt verka för att narkotikamissbruk hos frivårdsklienterna minskar.Personalen inom kriminalvården skall också medverka till att de dömda somhar behov av det får tillgång till vård för att komma till rätta med sittmissbruk. Det gäller att hitta motkrafter för att minska de intagnas behov avdroger och förhindra införsel av droger i anstalter och häkten.Det kanske kan te sig märkligt att narkotika överhuvudtaget kanförekomma i en sluten miljö som ett fängelse. Men man skall då ha i åtankeatt de intagna ofta är personer med djup förankring i en kriminell livsstil ochen miljö där droger är vanligt förekommande. Många av dessa personer harkunskaper om droger, har ett kontaktnät hur man skaffar drogerna ochkunskap om hur man förvarar och döljer dem. Narkotiska preparat är mycketlätta att dölja. Under ytan av ett frimärkes storlek kan det döljas fleradygnsdoser av vissa preparat. Förpackat och svalt eller gömt i kroppenshåligheter kan relativt stora mängder förvaras. Även under en anstaltsvistelsefinns ekonomiska intressen i att hantera narkotika.2 Situationen i dagNästan var tredje person som togs in i på anstalt var dömd förett eller flera brott mot narkotikastrafflagen. Andelen har ökat de senastefem åren, från 1998. Det går attkonstatera att narkotikamissbruk är vanligare bland dem med längrestrafftider. Av det totala antalet intagna beräknas ha ettnarkotikamissbruk. Andelen missbrukare bland fängelsedömda kvinnorär procentuellt större än bland männen, men i faktiska tal är givetvismännen fler. De vanligaste förekommande drogerna i anstalterna ärcannabis och amfetamin. Användningen av opiater och narkotikaklassadeläkemedel synes öka något. Inte sällan tas personer som är akutdrogpåverkade in i häkten. Häkten fungerar därmed till viss del som"avgiftningskliniker".3 KontrollåtgärderUrinprovskontroller är ett vanligt förekommande inslag i drogkontrollen.Under 1998 utfördes det ca 80 000 sådana kontroller av intagna i anstalt.Grundlig visitation utfördes under nämnda år i närmare 66 000 celler ochövriga lokaler i anstalt. Fynden av narkotika var få i förhållande tillantalet genomsökta lokaler. Grundliga visitationer genomfördes även vidhäktena, totalt 33 000 under 1998.4 BehandlingPersoner med missbruk skall motiveras att ta avståndfrån droger för att komma till rätta med sitt missbruk.Programverksamhet som brotts- och missbruksrelaterade program är ettväsentligt inslag i detta arbete. Samverkan med andra myndigheter,vårdgivare utanför kriminalvården, ideella organisationer m.fl., är ocksåen viktig del i arbetet.Inom kriminalvården brukar man mycket grovt dela in de intagna i treolika kategorier: missbrukarna, de tillfälliga besökarna och deyrkeskriminella.Det som kännetecknar missbrukarna är att de:- är etablerade missbrukare- ofta har otrygga uppväxtförhållanden- i regel har sociala problem, t.ex. bristfällig utbildning och arbetslöshet- har psykiska problem- är äldre () och ofta återfallsförbrytare- kräver kraftfulla åtgärderKnappt hälften av de ca 5 000 narkotikamissbrukare som någon gångunder 1998 var intagna har också deltagit i någon form av särskildprogramverksamhet riktad mot missbruket. Även i vissa häkten deltogintagna i narkotikarelaterade program. Det är dock viktigt att påpeka att ihäkte vistas i huvudsak personer som inte är dömda för brott.Kriminalvården har därför inte någon rättighet att förelägga intagna attdelta i någon särskilt anordnad verksamhet, t.ex. program förmissbrukare, i detta fall är det en frivillig verksamhet för den intagne.Det är viktigt att betona att det redan i häktet är viktigt att skapa enpositiv attityd till missbruksvård och försöka motivera den intagne tillmissbruksvård, särskilt för dem som sitter i häkte.5 Kraven på personalenTotalt fick anstalterna ta emot närmare 5 000 nyintagna därnågon form av missbruk bedömdes ha förekommit under de tolvmånaderna som föregick frihetsberövandet. Det är uppenbart att antaletmottagna missbrukare har betydelse för resursanvändningen ocharbetsmetoderna inom kriminalvården. Deras andel av den totala"fängelsepopulationen" har stor betydelse för det klimat och den kultursom utvecklas bland de intagna. var där andelennarkotikamissbrukare översteg hälften av alla nyintagna. Detta ställerstora krav på personalen. Det är viktigt att säga att vissa anstalter har eninriktning på att arbeta med drogmissbrukare. Andra skall så långt sommöjligt hållas fria från intagna med narkotikaproblem. Andelenmissbrukare är högst vid anstalter i säkerhetsklass 3 och lägst i klass 4öppna anstalter. (Klass 1 fängelse har högsta säkerheten vad gällerrymningshinder och möjlighet till fritagning. )Kontroll med hjälp av urinprov har en stor omfattning och är därmedförknippad med avsevärda personella insatser. Hela kedjan av åtgärder måsteövervakas från anmodan att lämna prov till att provet analyserats. Som mesthar antalet prov varit 100 000.De grundliga visitationerna omfattar en grundlig undersökning i avsikt attupptäcka narkotiska preparat, alkohol, rymningsverktyg, dopingmedel ochandra förbjudna preparat. Undersökningen skall även omfatta den intagnespersonliga tillhörigheter. Visitationen tar en avsevärd tid, från en halv timmaupp per visiterad cell. Narkotikahundar kan vara etthjälpmedel i detta arbete.6 PåverkansåtgärderMånga åtgärder vidtas för att förmå intagna att ta ställning mot drogeroch avstå från fortsatt eget missbruk. Åtgärderna består av såvälindividuellt riktade insatser som insatser baserade på verksamhet för ettkollektiv av intagna. Målsättningen med de brotts- ochmissbruksrelaterade programmen som vi redan nämnt är att generellt geökad kunskap samt skapa insikt och motivation hos den intagne.Programmen skall ge förutsättningar för och vara en inledning till merlångsiktiga behandlingskontakter.Med stöd av 34§ KvaL kan en intagen få medgivande att vistas utanföranstalten under verkställigheten. Det vanligaste skälet för ett sådant beslut ärbehandling för missbruksproblem. Då placeras den intagne i behandling påinstitution eller i familjevård. påbörjade 674 intagna sådanplacering. Detta är en minskning med vid jämförelse medsituationen . Vad denna minskning beror på finns intedokumenterat men den troliga förklaringen är kommunernas försämradeekonomi och ett minskat ansvarstagande från samhällets sida för dessagrupper.7 FrivårdenUnder påbörjade efter dom till skyddstillsyn drygt 6 500övervakning. Detta inkluderar kontraktsvården och samhällstjänst.Nästan 38 procent av alla som stod under övervakning bedömdes somnarkotikamissbrukare. De som villkorligt frigivits från fängelser medövervakning motsvarar cirka en tredjedel av frivårdens ärenden. Totaltbrukar cirka 12 000 stå under övervakning och av dessa har drygt 4 000ett känt narkotikamissbruk, ytterligare 2 200 har ett alkoholmissbruk.8 KonklusionDet är oerhört viktigt att fängelsetiden används på bästa sätt. Missbrukaremåste på alla sätt motiveras att sluta använda droger. Kunskap,information, effektiv behandling med hjälp av psykologer, läkare ochkuratorer måste till för att den intagne missbrukaren skall få ettnödvändigt stöd. Samhället vinner såväl ekonomiskt som moraliskt omdet lyckas vinna kampen över missbruket.Det har varit en hel del problem i samverkan mellankriminalvården och kommunerna och det skulle vara av värde om deekonomiska frågetecknen ut. Vården av missbrukare måste planerasgemensamt. Det krävs en helhetssyn där de intagna sätts i centrum. Den vårdoch rehabilitering som ges på anstalten måste följas upp. Ett ordnat socialt livmed ett arbete, förbättrad utbildning och med högre livskvalitet brukarmotverka missbruk. Samhället måste även våga satsa resurser på dem somvistas inom murarna, så att de kan komma ut som starkare individer med ettframtidshopp. Risken är annars uppenbar för återfall och rundgång mellanolika fängelser och behandlingsmiljöer. Det kostar både samhället och denenskilde oerhört mycket mer. För att mer rikta uppmärksamhet påbehandlingsformerna och det växande missbruksproblemet bland de intagnavid landets fängelser bör regeringen uppdra åt en särskild utredare att utredahur man kan stimulera till fler behandlingsinsatser på anstalterna samt hursamarbetet mellan olika myndighetsaktörer kan förbättras.9 Hemställan9 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att en särskild utredare bör tillsättas som skall hai uppdrag att utreda behandlingssituationen inom kriminalvården ochföreslå åtgärder för att stimulera till fler behandlingsinsatser.Stockholm den 1 oktober 1999Sven-Erik ()()()()()()()()Carlinge Wisberg (v)