mot · GN02Fö20 · 1999-12-10 00:00:00 — Det är ett misslyckande för Sverigesambitioner att bidra till freden i Europa.Att svensk försvars- och säkerhetspolitik kommit att gå helt i otakt medövriga kommenterades i ansedda ledare den 21oktober:"In it's wide-ranging defence review, finalised yesterday, is sendingout the wrong signal to the rest of Europe, and for that matter, to the US. "sänder ut fel signaler. I stället för en utveckling av det svenskaförsvaret i harmoni med övriga och för att därmed öka säkerhetenså blir det med regeringens politik motsatsen. Det är föga ägnat att stärkafrihet och fred i vår omvärld. Regeringens politik går stick i stäv med denutveckling som pågår inom Europeiska unionen.I pågår nu en intensiv debatt om nödvändigheten av att Europabättre förmår ta ansvar för sin egen säkerhet. Det handlar inte om att minskaUSA:s roll, utan om att öka egen förmåga. Också i detta avseende ärregeringen en passiv betraktare i stället för att driva på en utveckling somligger i intresse. På så sätt marginaliseras i Europa-samarbetet.3.2 Oklart och ofullständigt underlagRegeringens proposition är i många stycken oklar och ofullständig somunderlag för ett heltäckande riksdagsbeslut om försvaret. De föreslagnauppdragen ryms med stor sannolikhet inte inom den angivna ramen.Organisationen är för liten. Regeringens förslag tillförbandsnedläggningar är inkonsistent och innebär onödigkapitalförstöring. Finansieringen är i många fall oklar och otillräcklig.Sammantaget kommer detta sannolikt att leda till nya nedläggningar,ökad misstro mot försvarets ledning och mot politiska beslut.Materiel- och verksamhetsplanering verkar ha skett var för sig. Bespa-ringarna tycks vara beräknade som förändringsbudgetering, vilket inte ärtillförlitligt med de stora ändringar som föreslås. Regeringens förslagkommer dessutom att innebära stora svårigheter för personalförsörjningen,ombeväpningen från JA 37 till JAS 39 samt stora brister ikompetens under och efter omstruktureringen. Det senare inte minst inomartilleriet och för fartygssystemen. Risken för systemkollaps i hela funktionerär uppenbar. Ingen vet hur resultatet i slutänden av den process som inlettskommer att se ut.Regeringen föreslår endast ett förband för respektive funktion (special-truppslag inom armén). Dessa blir för få för att kunna genomföra integreradutbildning i brigadförband vid flera platser. Den naturliga samverkan uteblir.Utbildning och övning i vintermiljö blir begränsad. När den genomförs måsteförbanden resa och förläggas på annan ort till stora kostnader. Någon analysav ledningen i den nya organisationen har inte gjorts. Detta sannolikt pågrund av att en bärkraftig och sammanhållen ledningsfilosofi saknas.Den gemensamma arbetsgruppen tycks vad gäller grundorganisationenenbart har prövat befintliga förband som statiska klossar. Antingen platsar deenligt arbetsgruppen och därmed regringen i den framtida organisationeneller så gör de det inte. Det är anmärkningsvärt att man inte har prövat andraformer för och ett samordnat utnyttjande av tillgängliga resurser regionvis.Det saknas ett konstruktivt nytänkande med en samordning inom ramenför försvarsmaktsförband.Exempel på detta skulle ha kunnat vara:- en brigadstridsgrupp organiseras i ,- en flygflottilj organiseras i den sydligaste delen av ,- ett försvarsmaktsgemensamt underhålls- och logistikförband organiserasi ,- en försvarsmaktsgemensam stridsgrupp organiseras på och- en brigadstridsgrupp organiseras i den nordligaste delen av samtliga dessa exempel hade befintliga resurser i regionen kunnatutnyttjas så kostnadseffektivt som möjligt. Därmed skulle ocksåFörsvarsmakten getts möjligheter att organisera utbildningen påeffektivast möjliga sätt.En grund för organisationsförändringen sägs ha varit att förband med baraen funktion skall undvikas. blir det fler solitärer som följd av regeringensförslag. En annan grund sägs ha varit att inte omlokalisera verksamhet. Imånga fall har politisk kohandel i stället för en rationell verksamhet styrtaktuella förslag. Detta kan vara förnuftigt endast då det är en fråga omrationellt, jämbördiga alternativ. Det regionalpolitiska inflytandet har uppen-barligen varit mycket starkt.Oförmågan att välja vilket eller vilka förband som skall avvecklas är imånga fall tydligt. Beslutsvåndan tycks vara stor. Att regeringen av politiskaskäl är beredd att riskera flygvapnets ombeväpning och den framtida utbild-ningen av nya piloter är djupt olyckligt.Regeringens förslag till grundorganisation blir ineffektiv och dyr. Att detblir så är resultatet av bl.a. politisk kohandel.Regeringen döljer nedläggningen av isbrytar- och sjömätningsförbandensom blir en följd av regeringsbeslut () om civilbeman-ning och utflaggning av isbrytar- och sjömätningsverksamheten. Den fram-tida bemanningsformen har säkerhetspolitiska konsekvenser och är därmedbetydligt mer komplicerad än vad tycks tro.Regeringen uppvisar här brist på yrkeskunnande inom sjöförsvar och sjöfartsamt brist på förståelse för de säkerhetspolitiska, folkrättsliga och försvars-politiska konsekvenser som en utflaggning av isbrytarverksamheten medför.I propositionen saknas det en genomlysning av och ett konkret förslag tillFörsvarsmaktens ledning och ledningen inom civilt försvar. Det är inteförsvarbart att nu besluta om och genomföra förändringar i lednings-strukturen eftersom förslagen endast är skisser av principiell karaktär.Vi anser också att avvecklingskostnaden för personal är underskattad.Grundorganisation som regeringen föreslår i propositionen är större än vadsom legat till grund för de kostnadsuppskattningar som genomförts.Regeringen till och med anmäler i propositionen att föreslagen organisationinte ryms inom angiven ram liksom att de kostnader som uppstår när svenskaförband är insatta i internationell tjänst skall tas inom Försvarsmaktens ram.Samtidigt är det ur personalförsörjningssynpunkter inte lyckligt att dela uppbesluten.De aviserade paniknedläggningarna måste avvisas så att 10 000 anställdaoch åtskilliga svenska bygder inte drabbas av regeringens oförmåga att han-tera försvarsekonomin.3.3 Försvarsförmågan blir otillräckligDet viktigaste skälet för vårt ställningstagande är att med rege-ringens politik inte får ett bättre utan ett otillräckligt försvar. Regeringensaknar idé och strategi för den framtida utformningen av försvaret. Det ärlätt att rasera men svårt att bygga upp.3.3.1 MarkstridsförbandRegeringens nedrustning saknar motstycke i närområdet. Fyra brigaderinnebär att ställs i paritet med , trots uppenbaraskillnader i storlek, geografiskt läge och allianstillhörighet. 48artilleripjäser innebär möjligheter att understödja 1 (möjligen två)bataljoners anfall. Endast en starkt geografiskt begränsad del av Sverige,t.ex. , kan försvaras om vi har förutsett rätt plats ochrätt tid. Det torde då innebära att det även kan komma att tanästan innan utlovade förband kan ställas till det internationellasamfundets tjänst på aktuell plats. Att döpa om dagens förrådsställda ochhemförlovade krigsorganisation till "insatsorganisation" är ett enbartkosmetiskt grepp. I verkligheten är de redovisade skillnadernamarginella. Möjligheterna att sätta upp en aktiv bataljon, för försvar avlandet eller internationell insats, blir inte bättre än i dag.Utbildningskvaliteten och förbandsomsättning i 16 s.k. insatsbataljonerförblir ungefär som dagens 13 brigader.3.3.2 stridskrafterMed regeringens och förslag kommer vår förmåga att ta tillvara svenska intressen i och på omgivande havsområden att begränsas tillett à två av områdena , södra , egentliga (och ost ) samt . 12 ytstridsfartygräcker i praktiken inte till mer. Möjligheterna att med utbildningsförbandfortsätta den pågående minröjningen utefter baltiska kusten kan dessutomgå förlorad. Möjligheterna till vintersjöfart på överlämnas åtutländska redare och utflaggade fartyg. Vi avsäger oss våra möjligheteratt själva hålla öppet i Norrlandshamnarna.3.3.3 FlygstridskrafternaMed regeringens och förslag äventyras ombeväpningen från JA37 till JAS 39 . Om utbildning av utländska piloterdessutom genomförs kommer omskolningen av piloter från JA 37 tillJAS 39 inte att uppnå tillräcklig nivå på antalet piloter. Dengrundläggande flygutbildningen kommer att få organiseras på nytt frångrunden varvid antalet nyexaminerade piloter riskerar attbli mycket lågt. Kostnaden, såväl ekonomiskt som effektmässigt, vidövergången mellan de två flygsystemen kommer att bli avsevärt högre änberäknat, vilket kommer att leda till begränsningar i flygutbildningenalternativt avveckling av ytterligare förband. Beväpningen av JAS 39Gripen blir helt otillräcklig.3.3.4 AnpassningFörsvaret skall byggas upp på sådant sätt att det är flexibelt ochanpassningsbart. Det kräver emellertid realistiska förutsättningar.Regeringens deklarationer stämmer inte överens med föreslagen utveck-ling. När regeringens nedrustningsbeslut väl är fullföljt saknas i stort för-måga till den upprustning/anpassning som är en grundbult i regeringenspolitik. Det beror såväl på materiella brister - artilleripjäser,luftvärnssystemoch fartyg - som på kompetensen att utveckla, utbilda och genomföraväpnad strid inom ett flertal områden, inte minst vad avser långräckviddigbekämpning av alla typer av mål, precisionsbekämpning av rörliga mål medindirekt eld och röja sjöminor. Utbildning av fartygsbesättningar gårförlorad. Det är dessutom anmärkningsvärt att regeringen föreslår riksdagenatt fatta beslut om insatsorganisationens inriktning när man sägeratt planeringen för flyg- och sjöstridskrafterna samt de nationella skydds-styrkorna bör fördjupas. Detta är ytterligare ett bevis. Det brister iunderlagetsom regeringen grundar propositionen på.Regeringens proposition innehåller en redovisning av insatsorganisationen.Den innehåller inte någon beskrivning av krigsorganisationen. Uppenbar-ligen bryr sig regeringen inte om denna. Den får bli det den blir.4 Moderata utgångspunkter4.1 Nationella intressenModerat försvarspolitik innebär ett både större och starkare försvar somkan lösa dagens uppgifter och möta framtidens utmaningar. Ingen kanlova att en ominriktning av försvaret i ett nytt försvarsbeslut inte innebärnedläggningar. Med moderat försvarspolitik skapas förståelse hos deanställda vid de enskilda förbanden för det nödvändiga i utvecklingen avdet framtida försvaret.Oförändrade satsningar på försvaret ger chansen att utveckla försvaret istället för att avveckla stora delar av det. Nästa försvarsbeslutsperiod börjar2002. Än finns det gott om tid för eftertänksamhet och väl avvägda beslut.Endast en brett förankrad försvarspolitik ger förtroende för somaktör internationellt och förmår skapa förtroende hos den svenska allmän-heten.På tröskeln till ett nytt decennium och ett nytt århundrade måste kravenställas högt. måste bli ett samhälle som erbjuder sina medborgarebåde frihet och välfärd. Utan frihet uppnås ingen fred.Det är i det fria samhället som individer kan ta sitt ansvar som med-borgare. Det är i fria öppna samhällen, där respekten för individen står iförgrunden, som toleransen och mångfalden kan stå stark. Det är på dengrunden civilisation, kultur och en god samhällsmoral överallt i världen bästkunnat utvecklas.1990-talet har blivit omvandlingens decennium. ,och den åtföljande frigörelsen av länderna i Öst-och förändrade på bara hela den politiska scenen iEuropa. Hundratals miljoner människor som hade levt i förtryck och ofrihetkunde börja forma sin framtid i frihet och lägga grunden för en välstånds-utveckling av samma slag som i de västliga industriländerna. Förutsätt-ningarna för en fredlig utveckling är på många sätt större än någonsin ieuropeisk historia.Det är mot denna bakgrund som kraven på förnyelse av det svenska sam-hället måste ställas. Vi har därför föreslagit åtgärder som skulle ge Sverigeen tydligare och mera konstruktiv roll i det nya i en allt merakomplex och globaliserad värld. Det som bör vara vägledande för svensktagerande är att- arbeta för frihet och fred samt förbättrad levnadsstandard,- skapa starka och nära internationella förbindelser,- lämna stöd och hjälp till dem som strävar efter självständighet, frihet,utveckling och en rimlig levnadsstandard,- eftersträva meningsfull samverkan inom ramen för FN, EU, Nato ochandra internationella organisationer för att förebygga förtryck, konflikteroch krig för att därmed leva upp till vår strävan om en fredligare världsamt- kunna tillgripa tvångsmedel, om erforderligt understött av vapenmakt,när våra intressen är hotade.Europa måste ta ett ökat ansvar för sin egen säkerhet. Därför måste detfinnas en fast och förpliktigande säkerhetsordning i som kanförhindra aggression och andra brott mot folkrätten. har ettmedansvar.Detta kräver ett starkt nationellt försvar och dessutom militär förmåga tillkrishantering tillsammans med andra nationer.4.2 Säkerhet i en komplex och föränderlig världVi vill att skall föra en aktiv säkerhetspolitik. En sådan politikkräver stöd av ett militärt försvar som är aktivt och insatsberett, samtidigtsom förutsättningar för en framtida upprustning bibehålls och utvecklas.Det ställer krav på en verklighetsförankrad politik som tar vara påmöjligheterna till samarbete över gamla nationsgränser och mellanfolken och som motverkar de hot och osäkerheter som finns. Detställer på många sätt större krav på svensk säkerhets- och försvarspolitikän då spänningen mellan öst och väst var den dominerandesäkerhetspolitiska utmaningen. Att hotet om det stora kriget mellan östoch väst ter sig avlägset betyder inte att riskerna för krig och militärtmaktspråk inte längre existerar.Det hävdas med rätta att det är svårt att förutsäga framtiden. Våra säker-hetspolitiska erfarenheter under det senaste kvartsseklet visar detta myckettydligt. talade vår säkerhetspolitik om en fortsatt avspänning iEuropa. Ingen anade då att skulle domineras av undervattens-operationer och kapprustning. 1980-talets försvarsutredningar försökte att selite längre. Ingen förutsåg då murens fall eller att skulle dominerasav krig på och att svenska förband skulle ställas under Natobefäl.Sverige har avtal med nästan alla europeiska länder. Dessa förpliktelsermåste fullföljas och kan inte avbrytas om ett av dessa länder utsätts förangrepp. Att skulle bryta förbindelsen i ett läge när ett förbundetland är i behov av stöd skulle strida mot den solidaritet som hela det nordiskasamarbetet och Europasamarbetet bygger på.Av detta kan två slutsatser dras:Den första är att den säkerhetspolitiska situationen i och kring Europakännetecknas av fler osäkerheter än under det kalla kriget.Storkrigsrisken är mycket liten, och därmed också det överhängande hotetmot vårt lands existens, men andra risker framstår i gengäld som större.Den andra är att gamla föreställningar om neutralitet och alliansfrihetförlorat relevans. Det säkerhetspolitiska samarbetet handlar om ansvar närdet går snett. Den förda politiken sätts på prov när vi måste kunna hjälpa våragrannar.Den euroatlantiska säkerhetsordningens huvuduppgift är att värna frihetenoch freden genom att omöjliggöra aggression och förtryck i Europa.Säkerhetsordningen bygger på att länderna solidariskt tar ansvar för attförverkliga målen. Det handlar om att i fredstid fläta länderna sammangenom fri rörlighet och ett brett samarbete kring gemensamma frågor. Detfredliga samarbetet förebygger konflikter och förhindrar motsättningar.Sveriges operativa förmåga också för militär krishantering måste därförbygga på integration och samarbete i Europa.4.3 OmvärldsförändringarHändelseutvecklingen i har under ett årtusende känne-tecknats av ett ständigt skiftande maktspel. Tre centra kan urskiljas: ett iöster, det ryska området, ett i väster, , och ett i söder, de skiftandetyska och polska statsbildningarna. Under det senaste årtiondet har viupplevt det senaste omslaget i detta maktspel.Sedan återhämtat sig efter och rikshalvornadärefter återförenats har landet även efter och upplösning på nytt främst orienterat sig mot kontinenten, nu genomEU. är med i Nato. har åter blivit den ojämförligaststörsta strandstaten i Östersjön.Det tydliga och dramatiska konfrontation har ersatts av enlång rad andra, mindre överskådliga och mer svårkontrollerade, möjligakonfliktsituationer. De ställer på olika sätt andra och nya krav på svenskförsvarspolitik än de som präglade årtiondena efter . Närden säkerhetspolitiska stabiliteten inte bara är en fråga för allianserna blirdekrav som säkerheten ställer större för varje enskilt land. Utvecklingen i vårdel av har en direkt påverkan på vår egen säkerhet och de krav dennaställer på svenskt försvar.Vår egen säkerhet beror i hög grad på vad som sker i Ryssland.Utvecklingen där är fortfarande grundläggande osäker. Det gäller såväl denpolitiska inriktningen som den militära förmågan. Nationalistiska ochtraditionalistiska krafter växer sig starkare. Det finns starka politiskakraftersom vill återta det som man uppfattar som förloradeområden. Man anser att den pågående utvecklingen innebär risk för fortsattisolering av samt att Nato får kontroll över viktiga ryskakommunikationsvägar i . och väst ses inte alltid som vännersom vill hjälpa till och bidra till utvecklingen genom stöd, handel och annatsamarbete. Tvärtom uppfattas sådana åtgärder nästan som fientligahandlingar.Ryssland kan bara positivt utvecklas till en fri och demokratisk nationtillsammans med och övriga västvärlden. måste deneuroatlantiska säkerhetsordningen byggas tillsammans med Ryssland.Strävan måste därför vara att försöka dra in i det allt tätaresamarbetet. Men detta får aldrig ske på bekostnad av grannar. Debaltiska länderna måste kunna känna sig trygga i sin relation till Ryssland.Nedgången i rysk militär förmåga kan inte intecknas som en grund förutformningen av framtidens svenska försvar på det sätt som regeringenföreslår. De ryska stridskrafterna uppvisar en annan och störreeffektivitet i än . Därtill aviseras en femtio-procentig ökning av de ryska försvarsanslagen, något som kan vara ett teckenpå en planmässig förstärkning av de ryska stridskrafterna. Det förtjänardessutom att påpekas att har brutit ensidigt mot omnedrustning i Europa.Rysslands väg är således ännu mycket oklar. En sak är dock säker. Efterduma- och presidentvalen kommer politiskakarta att vara förändrad.Osäkerheten är alltjämt det dominerande draget i utvecklingen i vårtnärområde. Beträffande men också och harosäkerheten tilltagit sedan försvarsbeslutet . Detta är huvud-källan till tänkbara säkerhetspolitiska utmaningar i närområde.Trots denna genuina osäkerhet står inför större möjligheter än påmycket att säkra frihet, fred och välstånd. De normer för mänskligarättigheter och demokrati som är kärna utgör ett förpliktandeåtagande för nästan alla länder. Samarbetet mellan EU och ländernai fortsätter och fördjupas. Även krigs- ochkrisländerna på dras nu successivt in i processen.Det kommer alltid att finnas risker för instabilitet och konflikt i vår del avvärlden. Mot bakgrund av många århundradens växlande förhållandenförefaller det därför väl optimistiskt att räkna med att ett varaktigt läge iÖstersjöområdet uppnåtts. Men kan påverka situationen genom vårteget agerande. Regionen måste stabilt integreras i ett sammanhållet Europa.Detta sker bäst genom att ett i den euroatlantiska säkerhetsordningen fastintegrerat tar på sig en ledande roll - militärt och politiskt - iÖstersjöområdet. Den framväxande euroatlantiska säkerhetsordningen är avavgörande betydelse för frihet, fred och stabilitet i hela Europa.Svensk säkerhetspolitik och svenskt försvar måste formas utifrån dennaverklighet och inte utifrån önskedrömmar.4.4 FörsvarspolitikDet tillhör den offentliga maktens grundläggande uppgifter att värnafrihet och demokrati och därmed bidra till freden i vår del av världen. Vivill ha fungerande fora för säkerhetspolitisk samordning. Vi vill bevaraoch utveckla de centrala institutionerna EU och Nato.Det fria flödet av råvaror och färdiga produkter till och från länder utgör engrund för välstånd. Den fria passagen till och från är således avstor betydelse för frihandel och fritt flöde av export och import till detnordiska, ryska och baltiska området. har förbundit sig att folk-rättsligt agera för att kontrollera, förhindra och beivra felaktigt utnyttjandeavdenna frihet.Detta kräver fred och säkerhet och en effektiv handel. Det kräver enpolitisk, ekonomisk och social stabilitet inte bara i och det omedel-bara närområdet utan även i i stort. Det ställer tydliga krav påresurser så att vi kan försvara mot angrepp, hävda vår territoriellaintegritet samt bidra till att säkra frihet och fred i vårt närområde och iomvärlden. Dessa resurser kan också stärka det svenska samhället vid kriseroch katastrofer.Försvarspolitikens yttersta mål är att säkra friheten genom att förebyggakrig. Vi skall försvara mot väpnat angrepp och ockupation.Förmågan att försvara är därmed grundläggande för försvaretsinriktning. Försvaret skall dessutom hävda vår territoriella integritet ochbidra till fred och säkerhet i . Därutöver skall de militära resursernakunna användas inom ett vidgat uppgiftsområde för att stärka samhälletsförmåga att förebygga kriser och kunna användas vid svåra påfrestningar ifred.Sverige skall ha möjligheter att påverka skeendet. I dagens läge fordrardetta att vi har vilja och förmåga att utnyttja våra militära resurser förkrishantering och deltaga i internationella militära insatser på olika sätt. Attpåverka skeendet handlar om att utvecklingen bör gå i en riktning somöverensstämmer med vad vårt samvete och våra värderingar bjuder och medvåra nationella intressen. I förlängningen ligger bl.a. möjligheterna attminska risken för att konfronteras med situationer som innebär hot mot vårhandlingsfrihet, våra vitala intressen eller vår självständighet. Däri liggerockså möjligheter att vi kan få politiskt stöd eller militär hjälp utifrån ochattöka vår förmåga att nyttiggöra sådan hjälp som bjuds.Försvarets inriktning skall vara en följd av de krav som vår säkerhets-politik ställer. I fokus skall stå vad försvaret skall kunna. Det skall sedanutformas så kostnadseffektivt som möjligt. Vi vill utveckla det mobiliserandeförsvaret till ett också insatsberett försvar. Vi vill dessutom slå vakt om denstora resurs som frivilligrörelserna utgör.Försvaret skall inte bara klara dagens hot, utan måste byggas också för attkunna möta morgondagens osäkerhet. Försvaret skall kunna verka underolika omständigheter även vid osannolika händelseutvecklingar. Försvaretmåste därför ha en inbyggd förmåga att anpassas till förändringar i om-världen. Vi anser i motsats till regeringen att det inte går att rusta uppförsvarets storlek och styrka snabbt och enkelt. Våra möjligheter att anpassaförsvaret till att verka i olika situationer skall därför skapa förutsättningarföratt aktivt använda försvaret som en del i den dagliga säkerhetspolitiken så attSverige inte försätts i osäkerhet.4.5 Förverkliga politiken4.5.1 Utrikespolitiska medelEn hörnsten i svensk utrikespolitik är att stödja principerna i ,där det viktigaste är förbudet mot anfallskrig, folkmord ochfolkfördrivning. måste värna denna grundläggande del av deninternationella rätten. Att göra ett avsteg från den principen om ett land ivårt närområde angrips vore orimligt. Det undergräver uppslutningenbakom principen.Säkerhetsstrukturerna i utvecklas i snabb takt. Nato framstårtydligt som ryggraden i den alleuropeiska freds- och säkerhetsordning somalla partier i vårt land menar är målet för svensk politik. Det nya Nato, meduppgifter också utöver den militära avskräckningen, växer fram samtidigtsom EU dels går mot utvidgning, dels förstärker den gemensamma utrikes-och säkerhetspolitiken med en försvarspolitisk dimension.Sverige har mycket starka intressen i närområdet, främst mänskligt ochkulturellt men också ekonomiskt, politiskt, strategiskt och militärt. En blickpå kartan borde exempelvis säga oss att det är en geopolitisk vinst avhistoriska dimensioner att de baltiska staterna åter är fria demokratier.