mot · GM02Fö7 · 1999-03-24 00:00:00 — Det är en viktig och kanske i flera fall avgörandeaspekt på hur resursfrågorna hanteras vad gäller svenskförsvarspolitik.Ett svenskt deltagande i ett vidgat europeiskt samarbete om krigsmaterielbör bygga på en fortsatt restriktiv exportpolitik och att motsvaranderestriktioner införs inom det europeiska samarbetet. I princip bör export avkrigsmateriel endast ske till demokratier. Frågan om ökat internationelltförsvarsmateriellt samarbete är av stor säkerhets- och utrikespolitisk vikt ochbör därför inte undergå stegvisa förändringar utan att de långsiktigakonsekvenserna är klarlagda. välkomnar att regeringen nuförutser en samlad översyn av frågor rörande svensk krigsmateriel-försörjning.FörsvaretspersonalförsörjningFolkpartiet avvisar tanken på att i princip pliktutbilda allavapenföra unga män utan att behov av dem ikrigsorganisationen föreligger. Det är varken från principiellutgångspunkt för den enskilde eller från statsfinansiell församhället acceptabelt att den som tvingats fullgörapliktutbildning inte i första hand ges möjlighet att fylla debehov som föreligger i krigsorganisationen. Om det inte skerminskar såväl skattebetalarnas som den enskildes tilltro tillgrunderna för totalförsvaret.Den s k folkförsvarstanken är en myt utan verklighetsförankring. Densaknar grundläggande respekt för den enskilde individens frihet ochintegritet. Den bör en gång för alla förpassas till historiens skräpkammare.Totalförsvarsplikten bör i fortsättningen utformas så att könsneutralpliktuttagning kommer att gälla för hela totalförsvaret. I vårt förslag tillutformning av försvarets krigsorganisation skulle väsentligt färre tas ut tillmilitär grundutbildning.Redan i samband med beslut angående totalförsvarsplikt idecember 1994 fastslogs att behovet av personal för att lösa det militära ochcivila försvarets uppgifter i krig skall styra inskrivning och utbildningstid.Tyvärr har regeringen inte följt denna inriktning i samband med därpåföljande beslut om dimensioneringen av pliktutbildningen. Det är därförvälkommet att regeringen nu åter är beredd att tillämpa den riktning somriksdagen lade fast 1994.Det är givetvis för tidigt att uttala sig exakt också om dimensioneringen avdet framtida pliktutbildningsbehovet. Däremot finns det anledning att anta attdetta med nu tänkta omriktning av krigsorganisationen skulle kunna bliväsentligt lägre än hittillsvarande utpekade ca 25 000 . Förmodligenligger det kommande långsiktiga behovet inte högre än i storleksordningen10 000 till12 000. Det bör vara ett tydligt planeringsunderlag inför denfortsatta beredningen inför försvarsbeslutet /2001. Det bör i detsammanhanget också klargöras att pliktuttagningen i fortsättningen bör göraskönsneutral. Sammantaget gör detta att möjligheterna att i betydligt högreutsträckning ta hänsyn till den enskildes önskningar kan tillgodoses.Med regeringens förslag skall inom löpande försvarsbeslutsperiod inomram utrymme skapas för den borttagna teknikfaktorn för 2000-2001. Det börske genom att besparingar görs på andra områden, där detta är möjligt.Försvarsmakten har mot bakgrund av den ekonomiska situationen föreslagitatt endast ca 5 000 kallas in till pliktutbildning . Motbakgrund av det stora antal befintliga färdigutbildadevärnpliktiga, skulle ett tillfälligt kraftigt minskat antal till pliktutbildninginkallade inte minska förutsättningarna attbemanna krigsorganisationen. Ett kraftigt minskat uttag bör således göras föratt bl a skapa det utrymme som avskaffandet av teknikfaktorn i nuvarandeform kräver.I det fortsatta arbetet inför kommande försvarsbeslut blir det allt merangeläget att se försörjningen med personal totalt sett inom försvaret i ettsamlat sammanhang. Det gäller såväl hur behovet av pliktutbildade,officerare, reservofficerare och civil personal tillgodoses samt hurutbildningsfrågorna hanteras. Regeringen förefaller främst inriktad på attytterligare korta utbildningstiderna, när det finns större anledning att framförallt beakta behovet av ytterligare differentiering och då också i form avlängre utbildningstider. Det finns vidare anledning att pröva i vilkenutsträckning vissa uppgifter, som bemannats av värnpliktiga, iframtiden bättre kan tillgodoses genom visstids kontraktsanställning avpersonal.Folkpartiet anser likaså, mot bakgrund av behovet att spara inom ramunder resten av försvarsbeslutsperioden, att det redan nu finns anledning attför överskådlig tid avskriva tankarna på korttidsutbildning av värnpliktiga.Hittillsvarande grundutbildning gör att det finns ett mycket stort antal redanutbildade som inte längre kommer att ha någon plats i krigsorganisationen.Att i detta läge korttidspliktutbilda ytterligare människor är principielltoacceptabelt och ett stort slöseri med skattebetalarnas pengar. Det nu inleddaförsöket med korttidsutbildning bör därför avvecklas snarast.1996 avvisade vi också tills vidare förslaget beträffande civilaberedskapsstyrkor mot bakgrund av att regeringen inte kunnat presenteranågot underlag rörande behov av och former för en sådan pliktutbildning. Vivälkomnar att regeringen nu även på detta område återgår till de principer förplikttjänstgöringen som låg till grund för beslut omtotalförsvarsplikt, och som ställt sig bakom sedan 1977.Vi förutsätter att i sitt fortsatta arbete nu med förturbehandlar frågor gällande uppskovsregler och disciplinansvaret liksom frågorrörande utbildningens meritvärde för såväl värnpliktiga som civilpliktiga.Arbetet inom försvarsmakten i dessa frågor får inte avstanna i avvaktan påpliktutredningens arbete utan bör tvärtom påskyndas. I takt med att allt färretas ut till plikttjänstgöring måste förhållandena bringas i allt bättreöverensstämmelse med dem som gäller i det civila samhället. Plikt-tjänstgöringen måste också i största möjliga utsträckning utformas så att denför den enskilde blir en tillgång också efter fullbordad utbildning.InformationskrigföringDet är välkommet att frågorna rörandeinformationskrigföring nu lyfts in i behandlingen av denförändrade försvarspolitiken. Regeringen redovisar förslagenfrån arbetsgruppen om informationskrigföring men nöjer sigmed att i propositionen förespråka en fortsatt och fördjupadanalys. Det är emellertid nu hög tid att ett samlat grepp tasom dessa frågor. Det gäller särskilt frågan om ettsamordningsorgan på central nivå, där arbetsgruppen föreslåratt detta ansvar läggs på ÖCB, och frågan om att inrätta enpermanent samordningsgrupp på hög nivå inomRegeringskansliet. Dessa förslag bör behandlas med förtur iden fortsatta analysen, så att styrproblemen sätts i centrummed en tydlig helhetssyn. Likaså är det välkommet att fåförutsättningarna för internationell samverkan inom dettaområde belyst i det fortsatta arbetet.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om den säkerhetspolitiska utvecklingen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om säkerhetspolitikens mål,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om deltagande i internationellt säkerhetssamarbete,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om försvarets ekonomi ,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om inriktning av Försvarsmakten,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om försvarets materielförsörjning,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om försvarets personalförsörjning,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om dimensioneringen av den militära pliktutbildningen,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att avveckla försöksverksamheten med korttidsutbildning avvärnpliktiga,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om informationskrigföring.Stockholm den 24 mars 1999Lars ()()()()()()()