mot · GN02So404 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So404av , ()DemenssjukaBidrag till handikapporganisationerI finns 180 000 människor som lider av någon form av demens.Tillsammans med anhöriga/närstående berörs inemot 1 miljonmänniskor.Demens är den "glömda folksjukdomen " och den mest kompliceradesjukdomen vi har med aspekter på sjukdomsorsak, medicinsk behandling,demenshandikappets betydelse för den enskilde, behov av vård och dessutformning i slutfasen av sjukdomen. Demenshandikappade är den mestutsatta gruppen i samhället eftersom de inte själva kan föra sin talan utan ärhelt beroende av sina anhöriga. Ingen som inte själv varit anhörig kan tillfullo förstå den sorg och smärta det är att leva med en demenssjuk. Att se ennära och kär "dö en bit i taget". Undersökningar visar att 1/3 av anhöriga tilldemenssjuka lider av en behandlingskrävande depression till följd av denpsykiska press det är att leva med en demenssjuk.Fortfarande är okunskapen om demenssjukdomarna stor i samhället menokunskapen är också stor inom vård och omsorg. De strategiska frågornasom borde ha belysts i HSU 2000 förbigås. Detta är anmärkningsvärt medtanke på att antalet demenssjuka kraftigt ökat ochkommer att fortsätta öka eftersom antalet äldre ökar. Detta belyser en brist påkunskap, framför allt om komplexiteten och de många aspekter som endemenssjukdom innebär. Demensvården kostar samhället 35 miljarderkronor , vilket är hälften av samhällets kostnad för hela äldrevården.Demensförbundet får samtal om hur demenssjuka drogas ner, intefår gå på toaletten utan tvingas kissa i blöja, inte får komma ut, inte fårstimulans, flyttas runt mellan olika vårdinrättningar och hur anhöriga somklagar klassas som besvärliga. Till skillnad från andra "friska handikappade"kan demenssjuka inte tala om när de utsätts för övergrepp eller dåligtbemötande! Dessutom är demenshandikappade en resurssvag grupp, dåmånga av dem på grund av sitt handikapp inte kan bo kvar hemma hos sinafamiljer utan tvingas till dubbla bosättningar och höga vårdkostnader.Demensförbundet har drygt 100 lokala föreningar med inemot 10 000medlemmar. När det gäller det statliga handikappbidraget diskriminerasdemenssjuka som endast får och medlem mot i snitt 247kronor och medlem för övriga.UtredningenUtredningen, som har fått i uppdrag att komma med förslag till en nymodell i fråga om fördelningen av organisationsbidragen, har inte beaktatfrågan om en mera rättvis och jämlik fördelning av bidragen mellanorganisationerna. De yngre och resurssvaga organisationerna får enligtutredningen även i fortsättningen nöja sig med lägre bidrag per medlem.Kriterierna för bidragsberättigade handikapporganisationer är samma somtidigare. Utredningen redovisar i betänkandet två motstridiga uppfattningar(på sid 105 och 107) om organisationen skall bevaka ett eller flera intresse-områden. Dessa områden är dock konstruerade och kan inte avgränsas motvarandra. En rikstäckande organisation skall ha föreningar i minst 10 län,men länsindelningen är under förändring och har inte samma betydelse iframtiden.Dessutom är kommunerna numera huvudmän inom handikappområdet ochinte landstingen.Riktlinjerna för fördelningen av bidragen måste bli enklare och kunnaförstås av organisationerna. Bidragen som egentligen skall kunna göra detmöjligt för organisationen att finansiera ett fungerande kansli måste utgå frånadministrationskostnaderna. Projektbidrag som kan sökas från olika fonderfår inte användas till administrativa kostnader utan endast för de söktaprojekten!Varje bidragsberättigad organisation måste få möjlighet att ha ett kanslimed heltidsanställd medarbetare. Därför bör minst hälften av bidragsramengå till ett grundbidrag, som skall vara lika för organisationerna. Om detminsta antal medlemmar för de bidragsberättigade organisationerna sätts till1 000 medlemmar, så kan detta grundbidrag utgå med ,vilket gör det möjligt att anställa en funktionär. Sedan kan grundbidragetmaximeras till för de organisationer som har minst 3 000medlemmar. Små handikappgrupper kan samorganiseras i det nu startaderiksförbundet. Detta förbund bör få samma grundbidrag. Likaså bör sam-verkansorganisationen , erhålla maximalt grundbidrag. Med dennamodell kommer ca av ramen på attgå till grundbidrag för de redan nu gällande bidragsberättigade organisa-tionerna.Den andra hälften av bidragsramen skulle kunna delas mellan ett- verksamhetsbidrag, som fördelas lika per betalande medlem och ett- merkostnadsbidrag, som organisationerna får efter särskild prövning.Det basstöd som utredningen föreslår som kontinuitetsbidrag kan integodtas, då det bevarar orättvisorna.De organisationer som och med utredningens förslag i snitt har merän dubbelt så högt bidrag som ( per medlemoch år mot per medlem och år) skulle kunnafå ett avvecklingsbidrag som successivt minskar föratt rationalisera sina nuvarande verksamheter.För särskilda merkostnader som förbunden kan ha i sin kommunikationmed sina medlemmar vid konferenser, informationsmaterial m.m. kansärskilt bidrag utgå mot att dessa kostnader verifieras.Utredningen har inte fastställt kriterierna för betalande medlemmar, trotsatt de i sin redovisning kartlagt att medlemsredovisningen är mycket olikaoch i en del fall saknas inom förbunden. En fast regel måste finnas i detta falloch vara lika för organisationerna. Antalet betalande medlemmar framgår avförbundens räkenskaper och kan kontrolleras i verksamhetsberättelserna.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om bidrag till handikapporganisationer.Stockholm den 29 september 1999Helena ()