ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GM02K13 · 1999-01-22 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:K13av och ()med anledning av prop. 1998/99:38 Staten och trossamfunden - begravningsverksamheten, kulturminnena, personalen, avgiftsbetalningen, m.m.Kommittén angående det kyrkliga kulturarvet framlade i sitt betänkandeSOU 1997:43 ett förslag till utformning och omfattning av enkyrkoantikvarisk ersättning till avseende kyrkans ansvarför vård och bevarande av det gemensamma kulturarv som kyrkligaanläggningar utgör. Till grund för förslaget låg ett antal beräkningar frånolika utgångspunkter, som alla pekade på ett årligt medelsbehov avuppemot en halv miljard penningvärde. I betänkandetlade sig kommittén i underkant av det intervall av kostnader somberäknats. En viktig del i förslaget var också att en överenskommelseskulle göras så att det skapades en långsiktig lösning på frågan och så attdet ackumulerade underhållsbehovet inte ökade. En majoritet avremissinstanserna har ställt sig bakom dessa principer.Regeringen lägger i sin proposition Staten och trossamfunden /99:38fram ett förslag som i dessa avseenden väsentligt avviker från utrednings-förslaget. Genom konstruktionen av ersättningen skapas en period med storrisk för ökade underhållsbehov och kanske irreparabla skador. Den efter-strävansvärda långsiktigheten har frångåtts och någon stabil lösning hardärför inte kunnat säkras. Jag/Vi finner detta vara en mycket oroande risk fören väsentlig del av det svenska kulturarvet, som måste undanröjas.Riksdagen bör inte tillstyrka det framlagda förslaget. Istället bör rege-ringen återkomma med ett förslag som bättre svarar mot behovet och med deallmänna principerna i överenskommelsen mellan ochstaten och som ger den nödvändiga stabiliteten genom en långsiktig lösning.Nya propositionsförslag kan lämnas vårproposition, i en särskildproposition eller senast i budgetpropositionen 1999.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt avslår proposition 1998/99:38 i anförd del och som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nyttförslag till utformning av den kyrkoantikvariska ersättningen.Stockholm den 20 januari 1999Lennart ()()
mot · GM02K14 · 1999-01-22 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:K14av Per m.fl. (mp)med anledning av prop. 1998/99:38 Staten och trossamfunden - begravningsverksamheten, kulturminnena, personalen, avgiftsbetalningen, m.m.InledningI propositionen läggs fram förslag ombegravningsverksamheten, kulturminnena, personalen,avgiftsbetalningen, m.m. vid ändring av relationerna mellanstaten och den 1 januari 2000.Religionsfriheten är en hörnpelare i ett demokratiskt samhälle. Vi vill attalla samfund skall behandlas lika.Huvudmannaskapet förbegravningsverksamhetenVem är huvudman?I nu gällande begravningslag anges under rubrikenHuvudmannaskapet att det åligger de territoriella pastorateninom eller, för de fall regeringen så beslutar,en kommun att anordna och hålla allmännabegravningsplatser.Regeringens förslagRegeringen vill med sitt förslag förtydliga begreppethuvudmannaskap genom att med huvudman förbegravningsverksamheten skall avses församling ellerkyrklig samfällighet inom eller kommunsom skall anordna och hålla allmänna begravningsplatser fördem som är folkbokförda inom ett visst geografisktförvaltningsområde. Regeringen menar härvid att mangenom att anknyta definitionen till dem som är folkbokfördainom visst område gör det möjligt för huvudmannen att isådana fall utföra uppgiften även på en plats utanförförvaltningsområdet.Vårt förslagI direktiven till angerstatsrådet att ansvaret att anordna och hålla särskildagravplatser för icke kristna trosbekännare inte längre börligga på . Utredningen har därför prövatolika lösningar såsom att lägga ansvaret på kommunernaeller länsstyrelserna, men tyvärr fanns ingen majoritet fördessa förslag.Vi anser i likhet med ett flertal remissinstanser att avreligionsfrihetsskäl inte bör ges ansvar för begravningsverksam-heten. Huvudmannaskapet bör i stället vara kommunalt.Beslut om hjälp åt andratrossamfund än SvenskakyrkanRegeringens förslagRegeringen får besluta att annat registrerat trossamfund änSvenska kyrkan skall få statlig hjälp med att ta in avgifter.Regeringen får också besluta att ett trossamfund sombeviljats sådan hjälp inte längre skall få den.Vårt förslagVi anser inte att något trossamfund, inte heller , skall ha särskild uppbördshjälp av staten.Begravningsavgiften bör behandlas separat och betalas överskattsedeln. Övriga avgifter för trossamfundensverksamheter bör de själva sköta.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar om sådan ändring i begravningslagen (1990:1144)att huvudmannaskapet för begravningsverksamheten skall vara kommunalt,2. att beslutar om sådan ändring i relevant lagstiftning attSvenska kyrkan och andra trossamfund själva ansvarar för uppbörden aveventuella avgifter.Stockholm den 22 januari 1999Per ()()()
mot · GM02K15 · 1999-01-22 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:K15av och ()med anledning av prop. 1998/99:38 Staten och trossamfunden - begravningsverksamheten, kulturminnena, personalen, avgiftsbetalningen, m.m.Svenska kyrkan är och blir efter ändrade relationer mellanstaten och kyrkan ansvarig för den största sammanhållnadelen av vårt kulturarv. Det kyrkliga kulturarvet omfattarkyrkobyggnader, prästgårdar och andra byggnader,kyrkogårdar m.m.De kyrkliga kulturarven har byggts upp och hardärigenom kommit att spegla viktiga delar av historia. Detta harockså legat till grund för uttalandet vid beslut i kyrka-statfrågan därriksdagen konstaterat att de som tillhör inte kan ta helaansvaret för att vårda det kulturarv som är ett gemensamt nationellt intresse. Isamband med principbeslutet konstaterades att staten måste ge ett bidrag tillvården av det kyrkliga kulturarvet.Stödet till har behandlats av flera utredningar under 1980-och 1990-talen. I samtliga fall har konstaterats att detta bidrag bör uppgå tillcirka . Även den utredning som tillsattes efter1995 års principbeslut redovisade ett statsbidrag om 460 miljoner kronorsom rimlig nivå.I propositionen uttalas vidare att staten och skall träffa enlångsiktig överenskommelse avseende bevarandet av det kyrkligakulturarvet. Det kyrkliga kulturarvets betydelse och att det är ett gemensamtintresse att det bevaras motiverar enligt regeringen att en sådan överenskom-melse inte tidsbegränsas utan gäller tills vidare (s. 149).Ovan nämnda uttalande rimmar illa med de uttalanden som regeringen görbeträffande stödets omfattning. Vi konstaterar att regeringen först år 2009uppnår den volym som tidigare uttalats vara en rimlig nivå redan för år 1996.Därutöver säger regeringen att stödet skall omprövas 2009 trots att det sam-tidigt sagts att överenskommelsen skall gälla tills vidare. "Om inteerforderlig finansiering kan ordnas inom reformens ram eller det aktuellautgiftsområde, vilket är regeringens ambition, är statens utgångspunkt attväsentligt minska stödet efter tioårsperioden." Om det ekonomiska stödetinte kan upprätthållas kan det enligt regeringen bli nödvändigt att pröva ensänkning av ambitionen vad gäller skyddet av kulturminnena.Enligt vår mening bör uttala att det skall råda överensstämmelsemellan stöd, avtalets omfattning och kulturminneslagens bestämmelser. Ensänkning av ambitionsnivån vad gäller skyddet av kulturminnena voremycket olyckligt. Regeringen bör därför skyndsamt utreda hur skyddet avkulturminnena skall kunna garanteras även . Detta bör gesregeringen till känna.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna känna vad imotionen anförts om en utredning i syfte att garantera skyddet av de kyrkligakulturminnena.Stockholm den 21 januari 1999Marianne ()()
mot · GM02K17 · 1999-01-22 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:K17av m.fl. (fp, m, kd, c)med anledning av prop. 1998/99:38 Staten och trossamfunden - begravningsverksamheten, kulturminnena, personalen, avgiftsbetalningen, m.m.I regeringens proposition Staten och trossamfunden -begravningsverksamheten, kulturminnena, personalen,avgiftsbetalningen, m.m., 1998/99:38, behandlasbegravningsverksamheten och i samband därmed frågan omhur kostnader för transporter av den avlidne skall finansierasgenom begravningsavgiften.De transporter som förekommer, och som är relevanta i detta sam-manhang, är transporten av stoftet från bårhus till bisättningslokal, vidaretillkyrka eller annan ceremonilokal, därifrån till kremering eller gravsättning.Efter jordbegravning skall kista till jordgrav, efter kremering skall urna ijordeller till kolumbarium, alternativt skall askan strös för vinden eller grävasned i minneslund.Förslaget om finansiering av transporter genom begravningsavgiftenomfattar endast en del av transporterna, vilket innebär att huvudmannen,församlingen, skall överta ansvaret för transporten som sker efter det attstoftet kommit till bisättningslokal. Det skulle innebära en bruten transport-kedja med organisatoriska störningar som följd för anhöriga och ansvarigaaktörer som alla medverkar i den känsliga kedjan från bårhus till grav.En absolut majoritet av begravningsceremonierna sker dock i lokal somligger i anslutning till grav eller krematorium. I dessa fall skulle utökningenav begreppet "begravningsverksamhet" inte få någon effekt (såvida intebärare vid gravsättning också definieras in i begreppet transport, något sompropositionen dock inte ger vägledning om). Att, i det mindre antal fall propositionen avser, transportera en avlidenfrån dödsfallsplats (bårhus) till ceremonilokal och vidare till grav ellerkrematorium är oftast en obruten transportkedja. Begravningsbilen väntaralltså utanför ceremonilokalen eftersom begravningsbyråns representant delshar haft med sig kistan och blommor, dels arrangerar och övervakarbegravningen och slutligen skall ta med kistan till grav för att slutligen körabilen åter till byrån.Regeringen konstaterar själv i propositionen att det i detalj inte är möjligtatt precisera alla förutsättningar som skall ingå i begravningsavgiften.Genom att huvudmannen skall upphandla dessa transporter eller utföra dem iegen regi minskar den enskildes inflytande över hur dessa transporterorganiseras och utförs i praktiken. Denna fråga rymmer flera etiska och förden enskilde mycket känsliga aspekter. Vi anser därför att frågan omtransporter måste beredas ytterligare.Åtskilliga remissinstanser har också ifrågasatt förslaget, bland dessaSveriges och som har att i alla delar praktiskt handha de viktiga uppgifterinom vilka dessa transportfrågor ingår.Enligt vår uppfattning bör frågan därför bli föremål för fortsatt utredande.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en fortsatt utredning.Stockholm den 22 januari 1999Kenth Skårvik (fp)()()()()()()
mot · GM02L4 · 1999-01-22 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:L4av m.fl. (m, kd, fp)med anledning av prop. 1998/89:44 Ändringar i lagen (1986:436) om näringsförbudI propositionen föreslås att ansökningar om näringsförbudoch tillfälligt näringsförbud vid betalningsunderlåtelse ochkonkurs samt vissa övriga frågor med anknytning tillhandläggningen av näringsförbud skall handläggas enligtlagen om domstolsärenden, då brottmålsreglerna inte äranpassade för handläggning av näringsförbudsärenden sominte grundas på brott. Vidare föreslås att särskildaforumregler införs i lagen om näringsförbud för attunderlätta valet av forum. I propositionen föreslås också attundantag skall kunna göras från huvudregeln om atttingsrätten skall hålla sammanträde.Omständigheten att en part uteblir från sammanträdet skall enligt förslagetinte hindra domstolen från att avgöra ärendet under förutsättning att parten ärdelgiven och erinrad om att ärendet kan komma att avgöras i partens utevaro.Förslaget ligger i linje med tidigare förslag från Moderata samlingspartiet,syftande till att minska det stora antalet inställda huvudförhandlingar. Vivälkomnar förslaget i denna del, som vi menar är ett steg i rätt riktning.I propositionen föreslås också att dagens koppling till reglerna omoffentlig försvarare i ärenden om näringsförbud upphävs, och att i ställeträtten, om det finns särskilda skäl, får förordna en offentlig försvarare.Ett flertal remissinstanser har invänt mot detta resonemang och menar attregeringen har intagit en alltför restriktiv syn på rätten till en offentligförsvarare. Vi delar remissinstansernas syn i denna del. Ett näringsförbud ären ingripande åtgärd som har karaktären av en offentlig sanktion motenskild, och den gäller omfattande . Det ärdärför av största vikt att ingen åläggs ett näringsförbud utan att ha fåttmöjlighet att på ett fullgott sätt lägga fram sin sak. Talan om näringsförbudkan gälla små företagare som har svårt att själva tillvarata sinarättigheter då det kan vara fråga om kvalificerade juridiska och ekonomiskaspörsmål. Av rättsäkerhetsskäl måste utgångspunkten därför vara att närings-idkaren skall ha rätt till en offentlig försvarare.Regeringen skriver i propositionen att kravet på särskilda skäl inte skallmedföra en alltför restriktiv bedömning av behovet av en offentlig försvarare(prop. s. 25).Vi ifrågasätter starkt lämpligheten av att i lagtexten uppställa krav påsärskilda skäl för att bli tilldelad en offentlig försvarare som det iförarbetena förordas att rekvisitet "särskilda skäl" inte skall tolkas alltförrestriktivt. Den vedertagna tolkningen av begreppet särskilda skäl är just atten stor restriktivitet skall iakttas och tillämpas varför den i propositionenförordade tolkningen kan komma att leda till osäkerhet i rättstillämpningen.Mot bakgrund av det ovan anförda bör förslaget i denna del integenomföras.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår förslaget till ändrade regler beträffande förordnandeav offentlig försvarare i mål om näringsförbud i enlighet med vad somanförts i motionen.Stockholm den 25 januari 1999Stig Rindborg (m)(m)()()()()()
mot · GM02L5 · 1999-01-22 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:L5av m.fl. (kd, m, fp)med anledning av prop. 1998/99:44 Ändringar i lagen (1986:436) om näringsförbudUtökad talerättTalerätten - en resursfrågaI regeringens proposition föreslås attkronofogdemyndigheten skall få rätt att ansöka omnäringsförbud och tillfälligt näringsförbud vidbetalningsunderlåtelse och konkurs. En förutsättning för denutökade talerätten är att åklagaren förklarat sig avstå från ensådan ansökan. har enligt lagen (1986:436) omnäringsförbud åklagaren en exklusiv rätt att ansöka omnäringsförbud.Kristdemokraterna, avstyrkerförslaget. Det är enligt vår uppfattning principiellt felaktigt att utvidgatale-rätten. Kronofogdemyndigheternas processerfarenhet kan i allmänhet inteanses vara tillräcklig för att på ett bra sätt föra talan inför allmän domstol.Förslaget har väckt kritik även hos många remissinstanser. Stockholmstingsrätt, Kammarrätten i , , Statsåklagaren förspeciella mål, , , och anser samtliga att endaståklagaren bör ha talerätt i frågor om näringsförbud. De framhåller särskiltrisken för samordningsproblem och kompetenskonflikter som kan upp-komma om flera myndigheter får rätt att ansöka om näringsförbud.Av propositionen, s. 18, framkommer att regeringen är medveten om attförslaget medför vissa problem: "Vad gäller fördelarna med åklagarensexklusiva talerätt är det positivt att endast en myndighet har talerätt.Praktiska svårigheter med bl.a. samordningsproblem och kompetenskon-flikter undviks helt. Vidare har åklagarna en processvana som är överlägsenandra myndigheters. "En av nackdelarna med en exklusiv talerätt, den att utredningen hosåklagare och polis ofta tar så , förklaras i propositionen med delvisotillräckliga resurser hos dessa myndigheter. Vi anser att det är felaktigt attett problem som i grund och botten handlar om bristande resurser skall lösasgenom att talerätten utökas. exklusiva kompetens på det härområdet bör icke rubbas.RättssäkerhetsgarantierDomstolsverket och påpekar i sitt remissvar attutredningen inte föreslagit några regler för utredningsarbetetinom dessa andra myndigheter som gerrättssäkerhetsgarantier motsvarande förundersökning ibrottmål (23:4 ).Regeringen tycks ta mycket lätt på dessa påpekanden. Man menar att det iregeringsformen har slagits fast en objektivitetsprincip som skall gälla för alloffentlig verksamhet. Vad gäller en myndighets skyldighet att iaktta takt ochdiskretion samt att inte låta de inblandade utsättas för större intrång i denpersonliga integriteten än nödvändigt finns inte detta lika tydligt uttryckt iRF. Regeringen anser dock att dessa principer är så självklara att det intebehövs ett särskilt stadgande om detta. Det är anmärkningsvärt att regeringentar så lätt på rättssäkerheten. För de som drabbas kan en felaktig hand-läggning innebära en stor personlig tragedi.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår de förslag som anförts i propositionen vad gällerkronofogdemyndighetens möjlighet att ansöka om näringsförbud vidbetalningsunderlåtelse och konkurs.Stockholm den 20 januari 1999Rolf ()()()(m)()()()
mot · GM02Sk18 · 1999-01-22 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Sk18av ()med anledning av förs. 1998/99:RR3 revisorers förslag angående resursförstärkning till skattemyndigheternas kontrollverksamhetRiksdagens revisorer har följt upp resultat och effekter av deresurser som skulle tilldelas skatteförvaltningen under enfemårsperiod /94. beslut att tillföraextra medel hade som målsättning att effektiviseraverksamheten som det skulle ge statskassan ökadeskatteintäkter. Såväl skattekontrollen som indrivningenskulle effektiviseras. De beloppsmässiga resultaten avinsatsen och de preventiva effekterna av kontrollen skullesärskilt följas upp. När det gäller resultaten så kan mankonstatera att det naturligtvis kan råda osäkerhet. Frågan kanalltid ställas hur resultatet skulle ha blivit om förstärkningeninte kommit. Jag har haft möjlighet att inhämta informationfrån skattekontoret i och vill därför i dettasammanhang lämna några synpunkter.Det är riktigt som skrivs att uppföljningen inte sker av hela kontroll- ochuppbördskedjan. Det är önskvärt att så ska kunna ske. Det är positivt mednya kompetenser och "nytt blod" i organisationen.Skattemyndigheten i län hade inte kunnat rekrytera de cirka 10 nyarevisorer (varav fick en) som rekryterades 1994/95 utan dennasatsning. De extra medlen var ett kraftfullt styrmedel när de kom. De hargivit positiv effekt både på kort och lång sikt.För skattekontoret i har det inneburit att kontrollarbetets effektökat från 1994 till 1997, en ökning medöver . Om man ser till hur effekten är per använd krona så fickstatskassan 1994 tillbaka för varje satsad tusenlapp. 1997 så haderesultatet ökat till för varje satsad tusenlapp. Detta har man uppnåtttrots att man har minskat antalet anställda från 36 till 30 st.Resultatet måste man betrakta som mycket bra. Dessa satsningar kan följasupp med exempelvis vidareutbildning av personal och förbättrade ADB-system samt utökat samarbete med andra myndigheter.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om skattemyndighetens verksamhet.Stockholm den 22 januari 1999Krister Örnfjäder (s)
mot · GM02Fö2 · 1999-02-24 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Fö2av m.fl. (m)med anledning av prop. 1998/99:49 Säkerhetsrådgivare för transport av farligt gods m.m.Propositionen föreslår att företag som i sin verksamhet utförtransport av farligt gods på väg, järnväg eller inrevattenvägar, eller lastning eller lossning i samband medsådana transporter, skall utse eneller flera säkerhetsrådgivare för transport av farligt gods.Propositionen föreslår vidare att lagen skall träda i kraft redan den 1 juli1999.Enligt propositionen är det som skall bli ansvarigtför bestämmelserna angående kompetens hos rådgivarna.Statens räddningsverk räknar med att ca 3 000 säkerhetsrådgivare måsteutbildas i för att få fortsätta med transporter av farligt gods. Verketbedömer att utbildningen till säkerhetsrådgivare tar per person ochatt det prov som skall avläggas för att erhålla certifikat kan komma i gång islutet av augusti 1999.Detta innebär alltså att 3 000 personer under loppet av skallutbildas och avlägga prov för att de företag i som på etteller annat sätt kommer i kontakt med farligt gods lagligt skall kunnafortsätta med sin verksamhet.Det är värt att notera, att kommer att implementera direktivet omsäkerhetsrådgivare redan från , men kravet på att företag skall haen säkerhetsrådgivare infaller först . Det som svenska företagskall klara kommer finska företag att kunna utföra underloppet av mer än 12 månader. Det är inte en rimlig tidsram att de svenskaföretagen endast får på sig för att utbilda och certifiera 3 000säkerhetsrådgivare.Vidare kan noteras att motsvarighet till harberäknat att utbildningen för att bli säkerhetsrådgivare tar avsevärt kortaretidän de som rekommenderar.Moderata samlingspartiet föreslår därför en granskning av implemente-ringstiden av kravet på säkerhetsrådgivare samt den av Statens räddningsverkföreslagna utbildningen i syfte att företagen skall ges rimliga möjligheter attuppfylla kraven.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar om en senare tidpunkt för implementering avkravet på säkerhetsrådgivare för transport av farligt gods i enlighet med vadsom anförts i motionen.Stockholm den 22 februari 1999Per-Richard Molén (m)Tom ()()()()()()()Per ()()()
mot · GM02Ju11 · 1999-02-04 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Ju11av ()med anledning av prop. 1998/99:43 Drograttfylleri och sjöfylleriSjöfylleriSom regeringen konstaterar har fritidsbåtstrafiken ökatkraftigt . Antalet fritidsbåtar har underde fördubblats och överstiger en miljon. Intenog med denna ökning av antalet utan båtarnas motorer harblivit kraftiga och våra skärgårdar har blivit något av etteldorado för snabba, stora, tunga och bullrandefritidsmotorbåtar som kan framföras med alkohol i kroppeneftersom det i den nuvarande sjölagen inte finns någonpromillegräns.Frågan om onykterhet till sjöss har diskuterats och övervägts . Först infördes en uttrycklig bestämmelse i ämnet, och 1991infördes en generell bestämmelse om att den som varit så påverkad avalkoholhaltiga drycker, eller något annat medel, att det kan antas att han/honinte på ett betryggande sätt kunnat utföra vad som därvid ålegathonom/henne när det gäller att framföra fartyg på ett för säkerheten till sjössbetryggande sätt skall dömas för sjöfylleri.Promillegräns för sjöfylleriRegeringens proposition innehåller förslag om införandet aven gräns om1,för alkohol i sjölagens bestämmelse om grovtsjöfylleri. Enligt regeringen saknas det tillräckligt medunderlag för att föreslå införandet av en promillegräns försjöfylleri som inte är grovt.Miljöpartiet anser inte att det finns anledning att ytterligare undersöka ochanalysera frågan om införandet av en promillegräns för sjöfylleri som inte ärgrovt. Det är uppenbart att framförande av fartyg i många fall ställer minstlika höga krav på omdöme och precision som framförande av motorfordon itrafiken. Vi föreslår därför att det införs en promillegräns om försjöfylleri som inte är grovt.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i sjölagen(1994:1009) att det införs en promillegräns om för sjöfylleri som inteär grovt.Stockholm den 27 januari 1999Kia ()