mot · GM02Fö6 · 1999-03-24 00:00:00 — Systemet skall kunnafungera oavsett vilket antal som tas ut och vara accepterat också i ensituation där endast en mindre del av årskullen verkligen tas ut och genomförgrundutbildningen. Den danska modellen för uttagning och tjänstgöring börstuderas ytterligare. I övergången från gårdagens mer allomfattande systemmåste också de som tjänstgör och sannoliktkompenseras ekonomiskt på något sätt. En utbildningspremie i form av höjtutryckningsbidrag för dem som fullgjort sin tjänstgöring är ett alternativ sombör prövas. Frågan om värnpliktsutbildningens civila meritvärde börsnabbutredas av regeringen.Försvarets personalförsörjning sker emellertid inte bara med pliktlagarnasom grund. En stor del av personalen är anställd - civilt eller som yrkes- ellerreservofficerare. Till detta kommer frivilliga av olika kategorier. Alla harviktiga uppgifter att fylla även i framtidens försvar.De förändringar av försvaret som blir aktuella under de närmaste årenkräver enligt vår mening en samlad översyn av hela systemet förpersonalförsörjning. I detta sammanhang bör behovet av samtligapersonalkategorier avvägas , för att få en så optimal lösning sommöjligt. Behovet av en ny personalkategori - kontraktsanställda soldater idels specialist-, dels beredskapsbefattningar - torde stå klart för alltfler. Enrimlig utgångspunkt är en halvering av den framtida volymen civilpliktiga.4.6.3 Reserv- och yrkesofficerare samt civilanställdaEn samlad översyn av Försvarsmaktens personalförsörjning bör syfta till attsystem för bästa möjliga rekrytering och kompetensutveckling säkerställs.För yrkesofficerarnas befälsordning bör en ordning med en karriär mer in-riktad på fackmanna- och utbildarbanan övervägas vid sidan av dagens mergenerella inriktning. De slutsatser som görs i RRV:s studie (RRV 1998:47) talarentydigt för detta. Att bättre utnyttja reservofficerare i organisationen ärockså en möjlighet som bättre bör tas till vara. Detta särskilt sett i ljuset avden kompetensutveckling som i accelererande takt sker på det civila området.Ledarskap, logistik, management och teknisk utveckling - områden inomvilka militära organisationer varit ledande under det gångna seklet - utveck-las nu snabbare på den civila sidan. Utan goda möjligheter till yrkesväxlingflera gånger under livet avsäger sig Försvarsmakten möjligheten till tillförselfrån det civila samhället som enligt vår uppfattning kommer att bli alltmernödvändig i framtiden.Reservofficerarna är enligt vår uppfattning en nödvändig del avFörsvarsmaktens personalförsörjning. Genom den höga personella kvalitetoch civila kompetens som reservofficerare tillför blir försvaret bättre. I ettanpassningsperspektiv är ett stort antal reservofficerare också en ovärderligtillgång. Reservofficersrekrytering och tjänstgöring måste anpassas på ettsådant sätt att den höga kvaliteten kan upprätthållas. Det kan ske genom attreservofficerarnas tjänstgöringsmöjligheter beaktas vid utformningen avframtidens system för förbandsutbildning och förbandsomsättning.Övningstillfällen för den del av officerskåren som inte tjänstgör iFörsvarsmakten är centrala för reservofficerarnas möjligheter att upprätthållamilitär kompetens.Vid sidan av rekrytering av reservofficerare, såväl grundrekrytering somkompletterande rekrytering av civila experter senare i livet, bör frågan omvilken civil kompetens som bör tillföras försvaret också övervägas.Kvalificerade civilanställda har en given plats även i framtidensförsvarsmakt.4.6.4 FrivilligaFrivilligorganisationernas betydelse för försvarets folkliga förankring kaninte överskattas. Det stora antal och det stora engagemang som tillförs för-svaret är mycket betydelsefullt. Men på samma sätt som det reguljära försva-ret genomgår en svår omstöpnings- och utvecklingsfas står det frivilligaförsvarsengagemanget i något av en identitetskris. Det gäller i stort sett allaorganisationer. Det ligger ett tungt ansvar på såväl Försvarsmakten somandra myndigheter att i samverkan med frivilligorganisationerna analyserabehovet av frivillig personal . Det gäller personalbehovet i såvälkrig som i andra beredskapslägen. får inte organisationernas exist-ens göras avhängig av enbart dagens begränsade personalbehov. Det krävsnya former för att dessa skall kunna verka som kanaler för medborgarnasförsvarsintresse och bedriva upplysnings- och informationsverksamhet iförsvarsfrågor. Teknik och samhällsutveckling öppnar dessutom nya områ-den med behov av frivilligt engagemang. Dessa bör analyseras och öppnasför frivilligrörelserna.4.6.5 Samlad översynRegeringen anger i propositionen att det föreligger ett behov av en samladöversyn av personalförsörjningen men vill inte binda sig för formerna innanFörsvarsmakten presenterat sitt underlag . Enligt vår mening finnsdet anledning att från sida redan nu markera vikten av dessa frå-gor genom att uttala sig till förmån för en dylik utredning. Eftersom mångaav frågorna traditionellt har stark politisk laddning (inte minst pliktfrågan)och präglas av gamla och svårlösta motsättningar mellan olika organisationeroch intressen finns anledning att ge arbetet formen av en parlamentariskutredning som självständigt kan belysa frågorna och komma med förslagunder våren 2000.4.7 FörsvarsindustrinSvensk försvarsindustri har haft en unik bredd. alli-ansfria politik har medfört ett behov av självständig förmåga till anskaffningav i det närmaste samtliga av de i det svenska försvaret förekommande syst-emen. Detta har också inneburit att en, för ett litet land unik, systemkompe-tens kunnat upprätthållas.Det panikstopp som Försvarsmakten tvingas till som följd avlikviditetsindragningen i samband med den fulla tillämpningen avanslagsförordningen försätter nu stora delar av försvarsindustrin i en akutkrissituation. Åtskilliga av våra mest framstående försvarsföretag står somföljd av detta utan utvecklingsprojekt och med i det närmaste tommaorderböcker.Jämfört med planeringen i enlighet med nu gällande försvarsbeslut saknasdrygt för materielanskaffning under de närmaste tre åren.Denna brist - som inte åtgärdas i föreliggande proposition - riskerar att slåsönder stora delar av svensk försvarsindustri . Trotsatt behov föreligger för de allra flesta av de system där besluts- ochbeställningstidpunkt närmar sig eller t.o.m. redan passerat innebärregeringens politik att nödvändiga medel uteblir. Beroendet av Vänsterpartietoch blir för regeringen den allvarligaste hämskon för att kunnaföra en rationell politik i syfte att bibehålla nödvändiga och viktiga delar avvår försvarsindustriella kompetens.Ingen kan förneka de förändringskrav som följer av de senaste årensförändrade förutsättningar. Svensk försvarsindustri kommer inteatt kunna upprätthålla samma breda kompetens på samma mängd områdensom . Varken inhemsk eller utländsk efterfrågan är tillräcklig fördetta, som den tekniska utvecklingen accentuerar behovet av ett alltnärmare samarbete med utländska partner.Den förestående "kraschlandningen" är särskilt allvarlig sett i det senareperspektivet. De närmaste årens svenska beställningar har kunnat ses somden nödvändiga "hemgift" svensk industri har haft i sina försök att hittasamarbetspartner och i förekommande fall delägare/ägare av delar avverksamheten. Utan de förutsättningar som skapats, i form av egna och avSverige delfinansierade projekt, försvåras detta kraftigt. Den nuvarandeförsvarsministern, som förtjänstfullt drivit inte minst sexnationerssamarbetetför en europeisk försvarsindustriell integration, försvårar genom regeringenspolitik avsevärt för det som regeringen säger sig förorda.I flera hänseenden finns anledning att, i ljuset av de stora förändringar somsker i det svenska försvaret, överväga om de förhållanden som rått försvensk försvarsindustri är optimala med de nya förutsättningarna. övervägas om inte försvarsindustrin skulle kunna erbjudas att mer aktivtfå konkurrera om den del av materielunderhållet som sköts inomFörsvarsmakten. På så sätt kan viktig kompetens behållas inomförsvarsindustrin som volymerna upprätthålls. Självfallet bör densammantaget billigaste lösningen väljas, varför en strikt tillämpadkonkurrensutsättning av verkstads- och varvsdrift är nödvändig.4.7.1 MaterielprocessenDen svenska modellen för upphandling av försvarsmateriel är framgångsrik.Det nära samarbetet mellan och försvarsindustrinsamt mellan industrin och användarna är omistliga fördelar. haranskaffningsmodellen visat sig ge vapensystem och annan utrustning av högkvalitet och till mycket konkurrenskraftiga priser. Nyanskaffningen somunder pendlat kring kan emellertid ef-fektiviseras ytterligare. Flera studier visar att en politisk process med högrestyrfart och en mer konsekvent materielplanering möjliggör lägre kostnader.Genom en bättre politisk framförhållning och ett fasthållande vidplanerade inköp skulle en bättre ekonomi uppnås. På så sätt skulleskattebetalarna få avsevärt mer försvarsmateriel för pengarna. Siffran enmiljard kronor har figurerat i debatten. Det finns anledning attuppmärksamma regeringen på olägenheterna med dagens arbetsmetodik. Enövergång till mer av civil standard skulle kunna öka andelen civilakomponenter även i avancerade system. Med dagens teknikutveckling är detinte bara en önskvärd utan också nödvändig utveckling. Det förbättrar såvälprestanda som förhållandet pris/prestanda. Vi framförde redan förra åretkravet på att regeringen genomför en översyn avmaterielförsörjningsprocessen. Detta motionskrav biträddes i praktiken avförsvarsutskottet. Därför är det positivt, om än senkommet, att regeringen nutar initiativ till ett samlat "utvecklings- och effektiviseringsarbete" avseendematerielförsörjningsprocessen.4.7.2 Export - en förutsättningIntimt förknippad med frågan om internationellt samarbete försvarsindustri-företag emellan är frågan om exportregler och exportkontroll. På detta områ-de skiljer sig samtliga aktuella länder åt såväl vad gäller regelverk som till-lämpning. För de flesta med jämförbara länder (de nordiska länder-na, , och ) är emellertid restriktiviteten ettgenomgående drag. Snarare än att vissa länder är hårdare än andra så skiljersig tillämpningarna och prioriteringarna åt. Att åstadkomma en harmonise-ring av i första hand tillämpningen och i andra hand regelverket för de ländersom är aktuella för samarbete med svensk försvarsindustri är svårt men vik-tigt.Särskilt väsentligt för det försvarsindustriella samarbetet är regelverket förexport till tredje land. Internationellt samarbete i projektutveckling är enmycket viktig komponent för att behålla systemutvecklingsförmåga iSverige. En förutsättning för detta är ett regelverk som på ett enkelt sättreglerar export till tredje land. Utan denna möjlighet måste man ställa sigfrågan om det är meningsfullt att ge sig in i samarbete av denna typ.Exportberoendet är i delar av försvarsindustrin mycket högt.Detta beroende kan komma att öka ytterligare eftersom de svenskabeställningarna med regeringens politik kraftigt minskar.Lagen om krigsmaterielexport var modern vid tillkomsten 1992.Huvuddelen av den harmonisering som är önskvärd går, i ett kortaretidsperspektiv, enligt vår mening att genomföra inom ramen för dagenslagstiftning.Sedan lagen antogs har emellertid utvecklingen fortsatt. En kraftig ökningav samarbetet med utländska företag ställer liksom medlemskapet i EU vårtregelverk i en delvis annan dager. har konkurrensen påexportmarknaderna ytterligare skärpts, varför de förhållanden som rådde1992 inte längre gäller.Det är angeläget att få gemensamma EU-regler för export avförsvarsmateriel. måste därför driva på för att de samarbetsinitiativsom pågår också leder till gemensamma regler för export av krigsmaterieloch strategiska produkter, som i snabbt ökande grad utvecklas ochproduceras gemensamt i flera länder.Till exportfrågorna hör hur dessa skall hanteras av statsmakter ochmyndigheter. Enligt vår uppfattning bör försvarsindustrin få allt det stöd sombehövs, för att kunna göra affärer med de länder som regeringen godkännerförsäljning till. Regeringens initiativ till att se över nuvarande stöd tillsvenskförsvarsindustris exportansträngningar är vällovligt.En ytterligare åtgärd, dels för att öka vår egen förmåga att lösainternationella uppgifter, dels för att förbättra industrins konkurrenskraft, äratt i ökad utsträckning kräva att våra stridskrafter generellt skall ha en ökadinteroperabilitet. Ett sådant allmänt krav på Försvarsmaktensmaterielanskaffning ger också ett brett engagemang i hela organisationensom positivt skulle påverka utbildnings- och övningsverksamheten.4.7.3 Utred försvarsindustrins förutsättningar och villkorRegeringens överväganden kring försvarsindustriella frågor har under långtid varit alltför översiktliga. I flera avseenden saknas i försvarsbeslutetsåvälinriktning som medel att förverkliga det regeringen säger sig vilja värna avindustriell kapacitet och kompetens. En naturlig slutsats av de stora föränd-ringar som skett vore att regeringen tillsätter en parla-mentarisk utredning med uppgift att göra en genomgripande översyn avförutsättningarna för svensk försvarsindustriell kompetens och dess betydelsesärskilt i anpassningsperspektivet.De kort- och långsiktiga förutsättningarna för försvarsindustrinsöverlevnad och utveckling bör följaktligen utredas. Vi menar att en utredningom försvarsindustrins förutsättningar och villkor bör omfatta:? en översyn av prioriteringarna beträffande kompetens och strukturavseende forskning och utveckling, anskaffning och produktion avförsvarsmateriel,? förutsättningarna för internationellt samarbete med andra ländersförsvarsindustrier,? en granskning av hur exportmöjligheterna redan kan förbättras genomförändrad tillämpning av gällande lag,? en översyn av nuvarande lagstiftning och en analys av möjligheterna attskapa gemensamma exportregler för försvarsmaterielföretag inom helaEuropeiska unionen.4.8 Civilt försvarAlla samhällsresurser måste kunna utnyttjas när samhället utsätts för kriser,katastrofer och svåra påfrestningar. Den ömsesidiga förmågan - Försvars-maktens stöd till det civila samhället och det civila samhällets stöd till För-svarsmakten - har varit en naturlig del av krigsplanläggningen.Nyttan av att kunna utnyttja militära resurser har varit uppenbar vid de till-fällen då bl.a. snöoväder, översvämningar eller andra olyckor har inträffat.Genom att i större utsträckning än tidigare vara öppna för att utnyttja befint-liga resurser över myndighetsgränserna skulle mycket kunna vinnas i effekti-vitet. Försvarsmaktens resurser bör således användas även för traditionelltcivila uppgifter för att därmed stärka samhällets förmåga vid kriser och svårapåfrestningar i fredstid.Ledningsfrågorna är av avgörande betydelse för möjligheterna att hanteraen svår påfrestning på samhället. De brister som finns är kända sedan längeoch, underlag för beslut om konkreta åtgärder finns redan i gjordautredningar, remissvar och rapporter.För att säkerställa en tillräcklig ledningsförmåga måste ansvarsför-hållandena vara tydliga. Regeringen undviker tyvärr att ta ställning i frågan.Den ökande internationaliseringen har medfört ett allt större beroende avandra länders möjligheter att producera och leverera tjänster och produkter.Vår egen grad av självförsörjning blir därav lägre och svårare attupprätthålla.Trots denna internationalisering är det väsentligt att som nationsäkerställer den egna förmågan att försörja samhället. Det är helt uppenbartatt beslut om en ökning av försörjningsberedskapen alltid kommer att ske iefterhand. Att då helt reservationslöst, som regeringen föreslår ipropositionen, minska den väsentligt är enligt vår mening intetillfredsställande.Ett annat exempel på ovarsamhet i förslagen till framtida utveckling ärminskningen av antalet beredskapspoliser som man konstaterar attförmågan till bevakning och skydd av väsentliga knutpunkter förelförsörjning och telekommunikation inte är tillfredsställande.Beredskapspoliser skulle kunna vara en resurs för förstärkning av denordinarie polismakten.Det är inte tillfredsställande att säkerheten avseende telekommunikationanses bli "godtagbar" först om några år.Det är väsentligt att den nationella funktionaliteten inom telekommunika-tionsområdet säkerställs. Det får inte vara så att de svenska kommunikations-systemens funktionalitet är beroende av motsvarande system i andra länder.Inte minst att i ha en stabil tidsreferens till våra datorer är enförutsättning för många av de nya tjänsterna, bl.a. för loggning, ochfinansiella tjänster. , , är ingen bra lösning. Vifår inte vara beroende av för tidsreferensen. Våra telekommunikationermåste skyddas. De utgör, som regeringen konstaterar i propositionen, engränssättande faktor för hela totalförsvarets samlade förmåga. Enligt vårmening är det angeläget att skapa klarhet i de åtgärder som bör vidtas för attfå en godtagbar säkerhet i telekommunikationssystemen även sett i ett näraframtidsperspektiv.5 LedningDet är omöjligt att vid någon viss tidpunkt avgöra om det inträffade är inled-ningen till en allvarlig kris, svår påfrestning på samhället, krig eller bara envardaglig händelse som kan hanteras "på normalt" sätt. Det är bara histori-kerna som efteråt sätter etiketter på det inträffade. I den historiskabelysning-en analyseras om rätt eller fel åtgärd vidtagits. Många exempel ur historienpekar också på att beslutsfattare hade tillgång till adekvat information, menman ville inte tro på de konsekvenser den pekade mot. Önsketänkande haralltid dominerat beslutsfattandet.Varje reellt beslut fattas utgående från bristande information och mot enokänd framtid. Det är därför viktigt att de regelverk som styr verksamhetenförmår att skapa förutsättningar för att fatta beslut mot bakgrund av denbreddade hot- och riskbilden. Enligt vår mening bör således nuvaranderegelverk bättre anpassas till den förändrade inriktningen för totalförsvaret.Det är emellertid inte bara regelverket som måste anpassas. Det är ävennödvändigt att ledningsorganisationen är densamma över hela konfliktskalan.Vi vet inte om och när en övergång till en annan ledningsorganisation skallske. Inte heller går det att avgöra om och när en omlokalisering skallgenomföras. Allt talar för att sättet att leda, den organisation som gör dettaoch den fredstida lokaliseringen, måste kunna fungera över helakonfliktskalan.Denna förändrade syn gör det nödvändigt att, som regeringen anger ipropositionen, ställa krav på att överensstämmelsen mellan lednings-strukturen i den normala verksamheten och vid en svår påfrestning eller ikrig förstärks. Enligt vår mening bör man gå längre och verkligenåstadkomma en reell överensstämmelse i totalförsvarets ledningsstruktur.Den förändring som vi vill åstadkomma inom totalförsvaret ärgenomförbar under förutsättning att beslut om anpassning kan ske. Ett sådantbeslut beror i mycket stor utsträckning på ledningsfunktionens utformning.Då möjligheterna till ett sådant beslut påverkar statsmakternas ledning,styrning och utvärdering måste det politiska ansvaret tydliggöras. Det ärsåledes enligt vår mening angeläget att den av regeringen aviseradeöversynen av lednings- och samordningsfrågorna genomförs. Enparlamentarisk utredning bör tillsättas med uppgift att utformaledningsfunktionen inom totalförsvaret. Arbetet skall bedrivas så attriksdagen kan fatta beslut våren 2000.Utveckling och införande av Försvarsmaktens ledningssystem harupprepade gånger drabbats av förseningar. Tekniska svårigheter att nåsäkerhet i systemet har uppenbarligen förhindrat driftsättning vid ett flertaltillfällen. Det är djupt otillfredsställande att Försvarsmaktens ledningsstödinte är godtagbart i detta avseende. Till detta kommer att det äldreledningssystemet, så vitt vi förstår, inte klarar . Enligt vårmening bör hos regeringen begära en utvärdering av hittillsgenomfört utvecklingsarbete. Utvärderingen bör redovisas senast undertredje kvartalet 1999.6 EkonomiFör den framtida försvarsekonomin står fyra frågor i fokus. Det gäller denekonomiska ramen för främst det militära försvaret, men också frågan omteknikfaktorn och hur de internationella insatserna skall betalas samt detakuta problemet med likviditeten i närtid.Vad gäller den ekonomiska ramen är det vår utgångspunkt att den skallbibehållas på oförändrad nivå i stället för att det reala innehållet i detårligaanslaget sänks med mångmiljardbelopp. Det finns enligt vår meningingenting som motiverar en sådan neddragning. Våra grannländerupprätthåller sina respektive ambitionsnivåer också i ekonomiska termer.Många länder, inte minst , ökar sina försvarsanslag för att kunna mötaframtidens säkerhetspolitiska utmaningar. Omställningen av försvaret frånrelativt statiskt invasionsförsvar till ett aktivt militärt instrument förhävdandet av intressen i långt fler scenarier och på olikakonfliktnivåer kräver stora resurser.Minskningar med mångmiljardbelopp gör förändringsprocessenorimligt utdragen och riskerar att leda till förbandsvolymer på en nivå somgör kompetensen i försvaret mycket svår att upprätthålla och utveckla.Alltför små förbandsvolymer leder dessutom till små möjligheter att ihändelse av försämrade säkerhetspolitiska förutsättningar växla upp försvareti storlek och styrka.Kostnaderna för internationella insatser betalas över ett särskiltanslag. Att betala dessa mycket önskvärda insatser direkt överFörsvarsmaktens anslag innebär en belastning i miljardklassen. Det är interimligt att en tillfällig insats utomlands skall tillåtas urholka förmåga ochberedskap i försvaret.I år och saknas det, som tidigare framhållits, närmare 2,5 miljarderkronor för att betala gjorda åtaganden. Något ekonomiskt utrymme för demest angelägna nyinvesteringarna finns ej. Inte heller finns det i dagutrymme för de övriga investeringar som är en förutsättning för attomstruktureringen skall kunna genomföras inom en i dessa sammanhangrimlig tidsrymd om två till tre år.Det är angeläget att statens avkastningskrav på fastighetsförvaltningen sesöver. Den s.k. MAL-reformen har verkat . En utvärdering avdess effekter såväl vad gäller kostnader som intäkter bör genomföras.De motiv som redovisas för att teknikfaktorn skall avskaffas är enligt vårmening inte tillräckliga. Det är alltid lätt att förkasta något som vid en snabbgranskning upplevs som ofullkomligt, utan att ersätta det gamla med någotnytt. Det är även inom det här området nödvändigt med en fördjupad analysav hur kostnadsutvecklingen (ej ambitionsökningen) för försvarsmateriel ijämförelse med den allmänna prisutvecklingen skall skötas . Iväntan på en sådan fullständig översyn bör den s.k. teknikfaktorn bibehållas.Regeringen har angivit att verksamheten , somuppenbart inte ryms inom de anslagsramar som regeringen föreslagit,skall hanteras med hjälp av extraordinära budgettekniska åtgärder. Enkombination av utnyttjad anslagskredit, förskjutningar av betalningar förmaterielleveranser och eventuellt ett utnyttjande av förskottsinstrumentetutöver vad som är kommersiellt försvarligt förfaller vara den väg regeringenanvisar för de närmaste årens verksamhet.Det kan med fog ifrågasättas om denna korthusliknande konstruktion avåtgärder, som i bästa fall förskjuter kostnaderna för verksamhet innevarandebeslutsperiod () till nästa (2002-2004), står i samklang medriksdagens intentioner i den nya budgetlagen och de förordningar somreglerar statens ekonomiska transaktioner. Det kan t.ex. inte vara rimligt attstaten stadigvarande finansierar verksamhet med anslagskrediter och likaorimligt att medvetet fattar beslut om verksamhet som inte täcksav motsvarande anslag för budgetåren. Detta gäller såväl som2000 där regeringens förslag till verksamhet står i bjärt kontrast tillföreslagna medel.Enligt Moderata samlingspartiets mening bör de närmaste årens problemhanteras genom att medel i den storleksordning Försvarsmakten i höstasanmälde som brist tillförs. Detta bör finansieras engångsvis genom attmotsvarande belopp avsätts av de privatiseringar av statliga företag viföreslår.