mot · GN02Kr4 · 1999-09-17 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Kr4av , ()med anledning av prop. 1998/99:131 Ny svensk filmpolitikAllmäntSom få andra verksamheter har filmen inte bara kultur- utanockså stor närings- och regionalpolitisk betydelse. Filmenbefinner sig i en intressant och expanderande sektor avekonomin. Produktion av långfilm hör till det mestavancerade inom kommunikationsindustrin. Runt dennasamlas och utvecklas kompetenser med betydelse på fleraandra områden. Från detta perspektiv är samhällets stöd tillfilmen strategiskt inte bara som kulturinstrument utan ocksåför att initiera verksamhet i större system därfilmproduktionen i sig är en liten men en central ochavgörande del.På den regionala och lokala nivån har filmproduktionens regionalpolitiskabetydelse kommit att uppmärksammas alltmer. Flera regioner och orter harengagerat sig hårt för att få filminspelningar till sig. Betydelsen för dem somlyckas är inte bara kortsiktig, genom de direkta sysselsättningstillfällen somerhålls, utan uppstår också stora turisteffekter - som . Ett annat bra exempel är Film i Västs satsning påen egen inspelningsanläggning i denna utveckling har de nya filmpoolerna och regionala filmfondernahaft stor betydelse.Mot denna bakgrund välkomnar vi därför från sida denökade satsning på filmkulturen som föreslås i regeringens proposition1998/99:131 Ny svensk filmpolitik.Nytt filmavtalEnligt uppfattning är det bra att det varitmöjligt att träffa ett avtal om den svenskafilmpolitiken mellan staten och filmbranschen. detförsta avtalet 1963 har avtalslösningen visat sig hållbar ochpå ett bra och unikt sätt lyckats hålla samman konstnärligaoch kommersiella intressen till en helhet. Dess konstruktionhar starkt bidragit till att filmpolitiken förankrats blandfilmbranschens olika aktörer. Dess långsiktighet har haftsärskild betydelse för finansieringen av filmproduktioner,som ju ofta sträcker sig över flera år.Agerandet och inställningen från regeringen sida, inte minst manifesterat ide utredningsdirektiv som antogs, tydde tyvärr länge på att man valt attlyssna till den osakliga kritik som från vissa håll funnits mot den gällandeordningen. Föga överraskande kom emellertid utredaren, författaren , fram till att ett avtal även fortsättningsvis utgjorde den bästasamarbetsformen, och regeringen har glädjande nog valt att följa dettaförslag. Ett avtal, som utgör grunden för denna proposition, har sedermeraträffats.Detta till trots kan vi inte underlåta att vara skarpt kritiska mot den heltonödiga fördröjning av avtalslösningen och framtagandet av en nyfilmpolitik som regeringens agerande skapade. Även det faktum att man början inte drev förhandlingsarbetet med den konsekvens och realism somkrävdes har bidragit till den skadliga försening som vi får sekonsekvenserna av i form av att mindre resurser står till förfogande förförhandsstöd.Till skillnad från det filmavtal som gällt omfattar det nyaavtalet all verksamhet som bedrivs av , det vill sägabåde produktion och kultur. Detta är i huvudsak bra eftersom den nuvarandeordningen i vissa avseenden skapat administrativa problem och minskadflexibilitet. Det är dock inte utan risker. Eftersom finansieringen av såvälproduktion som kultur nu kommer att vara gemensam kan en nedgång ibiobesöken, och därmed i biografavgifterna till ,medföra att man tvingas till olyckliga besparingar på det kulturella området,till exempel i anslagen till barn- och ungdomsvisningar, visningsorganisa-tioner och regional verksamhet. Det blir en viktig uppgift för institutetsstyrelse att ha sådan framförhållning och planering att detta så långt möjligtkan undvikas. Det är också nödvändigt att staten har en beredskap för att -om det visar sig nödvändigt - förstärka insatserna på det kulturella området,särskilt då till de verksamheter som angavs ovan. Detta bör ges regeringentill känna.En annan risk ligger i den nya sammansättning som styrelsen för förutsatts få (och redan fått) genom att företrädare förbranschintressen åter tagit plats i denna. Detta får på intet sätt medföra attdekulturella intressena nedprioriteras till förmån för produktionen.Under avsnitt 5 Ett samlat filmavtal talas det om att det inte är möjligt "förnågon part att inom avtalets ram begränsa eller öronmärka sitt bidrag tillnågot visst syfte". Detta är självklart riktigt men får inte innebäraatt inte staten, precis som tidigare, utanför avtalets ram kan genomförasärskilda satsningar, såsom skedde med det särskildastödet till skolvisningar och lokala visningsprojekt, det så kallade 6-miljonersanslaget. Detta bör ges regeringen till känna.Publikrelaterat filmstödTill skillnad från utredningen har man i avtalet behållit enform av efterhandsstöd, nu kallat publikrelaterat stöd.Kritiken har varit hård mot det nuvarande efterhandsstödet,men bortsett från att det beklagligtvis gjort att utrymmet förförhandsstöd begränsats, har detta i all huvudsak fungeratväl. Regeringen har glädjande nog här valt att lyssna påremissopinionen som framfört att "filmpolitikenshuvuduppgifter kan uppfyllas på ett bättre sätt om det finnsflera beslutsingångar till en films finansiering, så att produk-tionsstödet omfattar såväl olika former av förhandsstöd somett publikrelaterat stöd".Välkommen satsning pådistributionenAvtalet innebär enligt vår uppfattning en ytterst välkommenfokusering på distributionsfrågan. Det är självklart heltorimligt att en film som med upp till 9 miljoner kronorfinansierats med offentliga medel inte kan få en lanseringoch en distribution som gör att den kan ses i hela landet.Även det faktum att många importerade kvalitetsfilmersällan kommer utanför storstäderna, eller möjligenuniversitetsorterna, utgör ett exempel på geografiskojämlikhet som samhällets kulturpolitik på allt sätt måstemotverka.Vi kan här bara med gillande citera propositionen under avsnittet Stöd tilldistribution och visning av film i hela landet: "En av de viktigaste upp-gifterna för en ny svensk filmpolitik är att säkerställa tillgången till ettbrettutbud av värdefull film i olika visningsformer i hela landet. En närliggandeuppgift är att upprätthålla och utveckla biografens roll som kulturell mötes-plats i hela landet. "Filmen har den för sin konstform särskilda möjligheten till ett väldecentraliserat framförande. Genom lanseringsstödet, stödet till distributionav parallellkopior, stimulansbidraget till biografägare som visar svensk film,biografupprustningsstödet, stödet till film i skolan och det förstärkta stödettill visningsorganisationer och den regionala verksamheten tillsammans medlandsting och kommuner, ökar förutsättningarna högst påtagligt för att flerskall få ta del av den omfattande filmproduktionen i vårt land. Detta hälsar vifrån sida med största tillfredsställelse.Trots att ingen annan kulturyttring, med undantag för musiken, når såmånga människor som filmen har denna tidigare inte alls haft samma ställ-ning i det offentliga kulturlivet som andra konstarter. Det är därför bra attdetför filmen, genom de senaste årens utveckling, kunnat skapas ett liknandestrukturbygge som det som så framgångsrikt genomförts på teater- ochmusikområdena. För det är för filmen, precis som för övriga verksamheter påkulturområdet nödvändigt att ha centralt, regionalt och lokalt samverkandestrukturer till stöd för såväl det konstnärliga skapandet som för mötet mellankonsten och publiken. Detta har alldeles för länge saknats inom filmen.Särskilt på mindre orter och utanför universitetsstäderna spelar defolkrörelseägda biograferna inom , Folkets Husoch Våra Gårdar en stor roll för att göra filmutbudet tillgängligt. För ävenom TV- och videodistributionen påtagligt har ökat människors möjlighet tillfler filmupplevelser kan dessa när det gäller ljud- och bildupplevelse ochsocial samvaro inte mäta sig med den som erhålls på biograf. Det är därför enviktig kulturpolitisk uppgift att se till att upprätthålla och utvecklabiografensom kulturell mötesplats samt skapa förutsättningar för att fler människor fårdel av bioupplevelsen. Det är därför bra att den särskilda kompensation somutgår till de folkrörelsedrivna biograferna för att de diskrimineras avmomsreglerna som efter ett tillägg till avtal nu permanentas.I utredning fanns tankar på att för framtiden begränsa anslagentill de värdefulla insatser som visningsorganisationerna gör för att spridafilmkulturen. På den här punkten innebär avtalet ett välkommet omtänkandeoch istället förutsätts anslagen höjas. Också här finns det anledning attuppmärksamma propositionens positiva skrivning: "Det är otvetydigt attbiografverksamheten i stora delar av vårt glest befolkade land är helt be-roende av väl fungerande och aktiva visningsorganisationer på såväl lokalsom central nivå. "Den injektion och positiva utveckling som regionaliseringen av film-kulturen inneburit ges genom det nya avtalet förutsättningar att fortsätta.Från sida anser vi detta angeläget så att helalandet kan täckas av regionala organisationer. bör då också delar avSvenska stödverksamhet överföras till dessa, i synnerhetgäller detta stödet till skolvisningar och lokala projekt. Detta bör gesregeringen till känna.För närvarande gäller att det statliga stödet till de regionala filmpoolernaoch fonderna inte får anväindas till långfilmsproduktion. Från vår sida menarvi att detta beslut bör omprövas och att det inte längre bör finnas någonbegränsning av de regionala resurscentrumens möjlighet att använda destatliga insatserna till filmproduktion. Detta bör ges regeringen till känna.Det kommer knappast att mer än i ett fåtal fall och med högst begränsadebelopp vara möjligt för någon regional instans att medverka i långfilms-produktion, men möjligheten bör inte vara utesluten. Detta inte minsteftersom nuvarande regler skapar problem genom att centrumen måste hållaisär de statliga medlen från de som man erhåller från kommuner ochlandsting, för vilka motsvarande begränsning inte finns.Särskilt viktigt är det att regionerna kan engageras i arbetet med att få framnya filmare, så kallat växthusarbete. Det bör också vara möjligt för ettregionalt resurscentrum att, precis som , stå som producent för ett film-projekt, oavsett om detta avser lång-, kort- eller dokumentärfilm. Detta börges regeringen till känna.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att staten bör ha en beredskap för att stärkainsatserna till barn- och ungdomsvisningar, visningsorganisationer ochregional verksamhet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att staten även fortsättningsvis utanför avtaletsram skall kunna genomföra särskilda satsningar,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vikten av att hela landet kan täckas av regionalaorganisationer och att Svenska Filminstitutets stödverksamhet på siktbör överföras till dessa regionala organisationer,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om de regionala resurscentrumens möjlighet attanvända det statliga stödet till långfilmsproduktion,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att ett regionalt resurscentrum även kan stå somproducent för ett filmprojekt, oavsett om detta avser lång-, kort- ellerdokumentärfilm.Stockholm den 16 september 1999Birgitta ()()()()()()