mot · GN02L714 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:L714av Ruwaida, ()KonsumentpolitikEn hållbar konsumentpolitikKomplettering av det fjärde konsumentpolitiska målet : "- - - att sådanakonsumtions- och produktionsmönster utvecklas, som minskar påfrestningar-na på miljön och bidrar till en långsiktigt hållbar utveckling. "Hushållen står för nära hälften av de svenska miljöutsläppen. Om viska kunna förverkliga en hållbar konsumtion, är det viktigt att miljömåletinom konsumentpolitiken har samma tyngd som övrigakonsumentpolitiska mål.Ett stort problem är att miljömålet ofta hamnar i konflikt med andrakonsumentpolitiska mål, bland annat på grund av att hållbart produceradevaror ofta är dyrare än icke hållbart producerade varor. Det bör därför varaett mål för konsumentpolitiken att sätta ett "pris på miljöförstöring", om viska kunna uppnå ett samhälle med hållbar konsumtion och rätt prisbild. I ochmed att många politiska områden påverkar konsumtionsvanorna, bör man vidoffentliga utredningar och propositioner beakta förväntade effekter vad gällerhushållens miljöpåverkan.Det är bra att får ett sektorsansvar för konsumentrelate-rade frågor. Men avser regeringen att först återkomma meden lägesrapport till om hur uppfyllandet av miljömålet i konsu-mentpolitiken fortskrider. Vi anser inte att detta är tillfredsställande. Vivillatt regeringen redovisar till hur miljömålet efterlevs.Konsumentpolitiken måste också ses i ett globalt perspektiv om det skavara möjligt att åstadkomma en socialt och ekologisk hållbar konsumtion.Detta innebär att konsumentpolitiken inte längre enbart kan ses som en delav den svenska välfärdspolitiken. Den ökade internationaliseringen kombine-rad med den tekniska utvecklingen, ger konsumenterna tillgång till fler ochbilligare produkter genom ökad konkurrens och en tillströmning av företagoch produkter från andra länder. Detta har inte enbart varit positivt. Obetaldövertid, löner långt under existensminimum, långa arbetspass på ackord,utsatthet för frätande kemikalier, sexuella trakasserier, barnarbete, tvångs-arbete och miljöförstöring förekommer vid produktionen av de varor vi ivästvärlden konsumerar.Dessa förhållanden möjliggör låga konsumentpriser i vår del av världen,men är oacceptabla utifrån grundläggande mänskliga rättigheter. En förut-sättning för att kunna verka för förbättrade sociala och miljömässigaarbetsförhållanden i olika länder är att konsumenterna har större tillgång tillinformation om företagens produktion och därmed kan ställa högre krav ochtvinga företagen att följa internationella överenskommelser om mänskligarättigheter i arbetslivet, miljökonventioner m.m. Genom att öka med-vetenheten om dessa förhållanden hos konsumenterna och stärka derasmöjligheter att köpa produkter som producerats under socialt och miljö-mässigt acceptabla förhållanden, kan nya solidariska konsumtionsmönsterskapas. Konsumenternas rätt att genom en medveten solidarisk konsumtionköpa miljömärkta, rättvisemärkta och på andra sätt märkta produkter och påså sätt gynna en socialt hållbar utveckling i utvecklingsländerna måste öka.Därför är det viktigt att tydliggöra sambanden mellan enskilda individerskonsumtion i och de effekter detta får på miljön och sociala för-hållanden i andra länder.Att gynna ekologiskt hållbara konsumtionsmönster är ett fortsatt viktigtkonsumentpolitiskt mål där mycket återstår att arbeta med. Vi menar dock attdet är angeläget att se konsumentpolitiken i som en del av denglobala rättvisepolitiken. Därför måste målet om ekologiskt hållbara kon-sumtionsmönster kompletteras med ett mål och en strategi om hur solidariskthållbara konsumtionsmönster ska kunna skapas, och miljömålet inomkonsumentpolitiken måste ges samma tyngd som övriga konsumentpolitiskamål.Ett nytt konsumentpolitiskt målIdag har konsumenterna ett större urval av produkter och tjänster ännågonsin tidigare. Denna valfrihet är positiv, men kan först bli till verkligvalfrihet då konsumenten har tillgång till den information honeller han behöver för att agera som en medveten konsument påmarknaden. För att det marknadsekonomiska systemet ska kunna fungeraeffektivt, förutsätts kunniga och kritiska konsumenter som har möjlighetatt göra medvetna val och etiska ställningstaganden. Om konsumenternaska kunna göra etiska ställningstaganden behöver de full information omde varor och tjänster som finns på marknaden. Utan ursprungsmärkning,fullständig innehållsdeklaration, märkning av genmanipulerade varor ochjämställdhets-, rättvise- och miljömärkning kan konsumenterna inte göramedvetna val, utan tvingas förlita sig på producenterna. Dettainformationsbehov gäller inte bara produkter, utan också företag somtillhandahåller olika tjänster. Ett exempel är konsumenternas ökadeintresse för etiskt sparande i miljöfonder - utan fullvärdig informationhar konsumenten ingen möjlighet att göra etiska ställningstaganden påmarknaden.Om marknaden ska fungera krävs välinformerade konsumenter som träffarsitt val inte enbart med varans pris som måttstock. Konsumenten ska exem-pelvis informeras om och kunna välja om han eller hon vill ha bestrålad ellergenmanipulerad mat eller inte. bör inom EU verka för att vi fårfullständiga innehållsdeklarationer på livsmedel, att vi får behålla ursprungs-märkning och får information om en produkt är bestrålad eller genmodifie-rad.Sverige ser stora förändringar: EU-medlemskapet, den ökade handeln övergränserna, privatiseringen av offentliga tjänster, den nya informations-teknikens snabba utveckling, de ökande miljöproblemen och breddningen avmarknadsekonomin. För att man som människa och konsument ska kunnagöra medvetna och kunniga beslut, krävs att man lägger ner väldigt myckettid på att ta fram information, kontakta myndigheter etc. degröna anser att det är dags att hitta former för att möjliggöra att man lättareän kan få den information man behöver för att kunna vara aktivmedborgare och konsument.Ett nytt konsumentpolitiskt mål bör därför vara att stärka enskildaindividers ställning på marknaden som medvetna konsumenter. Därmed ökarkonsumenternas möjligheter att kunna göra etiska ställningstaganden påmarknaden och på så sätt demokratiskt påverka samhällets produktion ochutveckling.Den inre marknaden och konsumentpolitikenEU-medlemskapet ställer konsumenterna inför nya svårigheter. Genomatt marknaden vidgas blir det svårare för konsumenterna att överblickavilka varor som finns, vilken kvalitet de har och vad de kostar. Risken föratt dåliga och farliga varor kommer in på den svenska marknaden blirockså större.Inom EU sätts hänsynen till den inre marknadens funktion före hänsyn tillkonsumenten och miljön. har inte längre rätt att stänga ute ellerförbjuda varor som bedöms vara farliga eller ohälsosamma om EU inte delardenna bedömning. Vi har heller inte rätt att, i de fall EU saknar regler,förbjuda varor som är tillåtna i ett annat EU-land. Situationen bör naturligtvisvara den omvända, hänsyn till konsumenten och miljön måste sättas förehänsynen till den inre marknaden, det bör vara den som vill producera ellerexportera en vara som ska kunna bevisa att den är ofarlig, inte andra som skatvingas bevisa att den är farlig. menar att det måste vara enprioriterad fråga för att verka inom EU för att miljökrav ska gå förehänsyn till den inre marknadens funktioner.Även om regeringen verkar beredd att slåss för en bättre konsumentpolitikinom EU är det ändå den gemensamma marknaden som väger tyngst. Närman sätter den gemensamma marknaden före konsumentbehov, missgynnarman konsumenterna. Det är positivt att på övernationell nivå träffaöverenskommelser om miniminormer för miljö-, hälso- och säkerhetsregleroch krav på information om varor och tjänster, därför bör man frånregeringens sida motverka att länder inom EU använder subsidiaritets-principen som täckmantel för att motverka gemensamma åtgärder inomkonsumentskyddslagstiftningen, där EU har en klar skyldighet att agera.Det är dock oklart hur regeringen avser att tackla detta problem. Man sägeringet konkret om hur man ska undvika problemet med EU:s regler.Regeringens linje bör vara att våga kämpa för konsumenternas ställning påden inre marknaden. Därför anser vi att regeringen bör driva dessa frågor tillEG-domstolen.Konsumentinflytandet i EUMiljöpartiet ser det som önskvärt och nödvändigt att det finns enmångfald av konsumentorganisationer i . Det är viktigt att följautvecklingen inom EU och internationellt, och för detta behövs nyaresurser. Vi anser till exempel att det är nödvändigt att , i EU ochi internationella sammanhang, skickar personer som har en bredarerepresentation än endast Konsumentråd.Ett trovärdigt konsumentinflytande i EU måste utgå från att svenskaståndpunkter demokratiskt förankras hos konsumenterna och de olikaintresseorganisationerna. En oerhörd brist är svårigheten att få informa-tion om det konsumentpolitiska arbetet. Olika intressenter, organisationeroch partier, måste kontinuerligt delges information om vad som pågår, och fålämna synpunkter på konsumentpolitiska frågor i EU samt bidra medsynpunkter när svenska ställningstaganden arbetas fram. Regeringen börarbeta för att ta fram ett arbetssätt som möjliggör detta informationsutbyte.Miljöpartiet anser att departementet bör ge ut en nyhetstidning omkonsumentpolitiken i EU och om svenska initiativ och insatser. Miljöpartietvill betona att det är konsumenternas ställning på marknaden som behöverstärkas och att konsumentorganisationerna behöver stöttas för att kunna växasig starkare.Kunskap leder till vanorKunskap är en viktig del i att nå en hållbar konsumtion. Även om miljö-medvetenheten anses vara ganska hög i , så menar vi att den börhöjas. Svenskar har i allmänhet en god vilja att köpa miljömärkta varor,men det innebär inte att man har de insikter i och kunskaper om miljö-problematiken som vi anser vara önskvärda och nödvändiga för att åstad-komma en övergång till hållbara konsumtions- och levnadsvanor.TV påverkar våra vanor väldigt mycket. Det är en långt ifrån hållbarkonsumtion som visas upp i TV-medierna. För att få genomslag förbudskapet om en hållbar konsumtion är det rimligt att utnyttja TV-medietsom visat sig så verksamt i andra sammanhang. bör verkaför att praxis för det informerande TV-programmet utvecklas, så att också information om miljö och livsstil kan sändas.MiljömärkningEtt sätt att främja konsumenternas möjlighet till miljöeffektiva val påmarknaden är miljömärkningen. Den stimulerar även näringslivet att tafram miljövänliga produkter. Det är viktigt att konsumenten kännerförtroende inför miljömärkningen, annars förloras det verktyget för attuppnå en miljövänligare konsumtion och produktion.Den har sagt att EG:s miljömärkningssystem bör följaden nordiska miljömärkningen i fråga om utvecklingen av kriterier för olikaproduktgrupper, men har den nordiska miljömärkningen Svanen ettantal brister. Underlagsarbeten till Svanen är inte offentliga och dokumentensaknar referenser. Det är dessutom svårt att förstå vilken information ochkunskap som kriterierna är baserade på. Kriterierna måste kunna utsättas förextern granskning. Att kriterierna premierar öppenhet är en demokratiskfråga och ett stöd för offentlighetsprincipen. Kriteriearbetet måste resultera iatt underlagsarbetet görs tillgängligt för intresserade.Miljömärkningen Svanen har ett system för kriterier där man kan kompen-sera en dålig egenskap med att ha bättre värden vad gäller en annanegenskap. Då följer man inte tankarna kring försiktighets- och substitutions-principen. Om en substans är "diskutabel" så ska den inte kunna accepteras ien miljömärkt vara. En miljömärkt vara ska visa att den är miljöbra och dethar inget samband med kvalitets- och funktionskrav, därför är det fel attblanda in kvalitetskrav, som får konsekvenser för bedömningen, i kriterie-arbetet.Tillverkarna får betala av inkomsterna plus och provtag-ningskostnaderna för rätten att använda Svanen. Här finns två fel inbyggda:dels att det är alldeles för dyrt för många företag, dels att man byggerfinansieringen på mängden försålda varor.Sverige måste verka för att alla miljömärkningssystem, det svenska,och EU:s är bra, offentliga och därmed kan bibehålla konsumen-ternas förtroende. Därför anser vi att man måste reformera miljö-märkning Svanen.Arbetet med miljökriterier ska stå fritt från direkt påverkande intressenter.I klartext betyder detta att inga producentföreträdare ska vara med vidbeslutstillfällen eller i styrelsen. Konsensusbeslut om konkurrensbegränsandeåtgärder är en dålig konstruktion som bara gynnar producenter. Processenfram till beslut, om kriterierna, ska vara öppen och så vid som möjligt. Attvärdera remissynpunkter förutsätter en smalare krets med god miljökunskapoch en klar målsättning, formulerad i en policy. Miljökriterierna ska varautformade så att de gynnar produkter som har kommit längre än övrigaprodukter inom sortimentet.Kriteriearbetet ska resultera i att underlagsarbeten görs tillgängliga förintresserade. Alla producenter kan ha intresse av delar av kriteriearbetet,även om de inte har ambitionen att ta till sig ett helt kravpaket. Öppenhetenmöjliggör också oberoende granskning av underlag som påverkat ställnings-taganden, vilket är en nödvändighet för trovärdigheten.Kriterierna ska bestå av ett antal "häckar" om produkten måste klara av föratt klara miljömärkningen. Man ska inte kunna kompensera en dåligegenskap i en produkt med att ha bättre värden vad gäller en annan egenskap.Eftersom endast miljömärkt eller ej redovisas, är det utomordentligt svårt attta ställning till vad en produkt egentligen valt att förbättra radikalt.Kriteriesystemet ska bygga på försiktighets- och substitutionsprincipen. Omen substans är "diskutabel" hamnar den under "häcken" oavsett i vilken haltden förekommer.Om systemet upplevs som tillräckligt miljöanpassat kommer det att stöttasaktivt av opinionsbildare med trovärdighet eller stora kunder som statligaföretag och kommuner. En organisatorisk lösning med samverkan med t exkommunförbund, statliga företag eller ett antal stora kommuner garanterarstor efterfrågan redan initialt. EU:s direktiv om offentlig upphandling har härställt till en del bekymmer då många kommuner drar sig för att ställa alltförradikala miljökrav. måste inom EU aktivt verka för att reglerna kringoffentlig upphandling förändras så att kommunerna alltid kan ställa demiljökrav man själva anser vara rimliga.EU är i full färd med att utveckla det egna miljömärkningssystemet, EU-blomman. Tyvärr finns krafter inom EU som anser att detta miljö-märkningssystem ska ersätta de nationella miljömärkningarna. Detta vore tillstor nackdel, dels då de nationella miljömärkningssystemen ofta är välinarbetade i folks medvetande, dels då EU-blomman har svagarekriterier än andra miljömärkningssystem. Det är därför viktigt att Sverigeförsvarar den nationella miljömärkningen i EU.Frivilligorganisationer har en viktig attitydpåverkande funktion i sam-hället. Deras statliga stöd till konsumentarbete bör fördelas med beaktandeav miljömålet. ges inget speciellt statligt stöd till KRAV:s arbete medmiljömärkning. KRAV är det officiellt erkända systemet för kontroll ochmiljömärkning av ekologiska livsmedelsprodukter. KRAV:s information omekologiska livsmedel bör bli berättigad till statligt stöd i samma utsträckningsom SIS:s information om nordisk miljömärkning.Rättvis handelSom anförts ovan förekommer det på många ställen i världen obetaldövertid, löner långt under existensminimum, långa arbetspass på ackord,utsatthet för frätande kemikalier, sexuella trakasserier, barnarbete,tvångsarbete och miljöförstöring vid produktionen av varor som vi ivästvärlden konsumerar. Dessa förhållande möjliggör lägrekonsumentpris här i västvärlden, men är oacceptabla om vi menar allvarmed vår strävan efter en ekologiskt och socialt hållbar utveckling ivärlden.Via rättvisemärkningen får morgondagens konsument chansen att lägga inytterligare en värdering i sitt handlande - rättvis handel - där företagensmoral och etik kommer att spela en avgörande roll för företagens möjligheteratt sälja sina varor. Just rättvisemärkningen utgår från att stödja produ-centerna i deras land på deras villkor och utgör på så sätt ettpositivt biståndsarbete.När det gäller tvångsarbete och barnarbete bidrar just rättvisemärkningentill att starta positiva processer som långsiktigt motverkar förekomsten avdetta utnyttjande. Men det finns också andra verktyg som bör användas.Staten bör stödja processen med att öka medvetenheten bland konsumen-terna om behovet av att påverka produktionsförhållandena för de varor manköper. Regeringen bör se över vilka olika verktyg man ska använda för attstarta en sådan process. Man borde även se över om och hur man kan kopplarbiståndet till en sådan process. Ett sätt att stödja övriga världenskonsumentpolitik och möjliggöra för svenska konsumenter attkonsumera solidariskt är att stödja framtagandet av rättvisemärkning.ReklamMiljöpartiet de gröna anser att regeringen i EU även bör verka för attförbjuda diskriminerande reklam. Det gäller diskriminering p.g.a. kön,etniskt ursprung, sexualitet, ålder eller funktionshinder. Det är ocksånödvändigt med reklamfrid i hemmen för dem som så önskar.Könsdiskriminerande reklam utgör ett samhällsproblem.Frågan om lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam har diskuteratsunder , och många riksdagsmotioner har väckts i ämnet. Frågan harvarit aktuell i utredningssammanhang, inom näringslivet och i offentligdebatt. Tyvärr har vi här i landet inte kunnat enas om en lämplig lagstiftningför att komma till rätta med könsdiskriminerande reklam. Det finnsvisserligen lagstiftning som är inriktad på att beivra diskriminering i olikaformer, men denna lagstiftning är inte tillämplig på könsdiskriminering isamband med reklam. Det finns också lagstiftning som medger ingripandemot otillbörlig reklam. Den centrala lagen är marknadsföringslagen(1975:1418), MFL. Enligt den generalklausul som finns i 2 § i lagen, kan ennäringsidkare förbjudas att vidta en reklamåtgärd som är otillbörlig motkonsumenter eller näringsidkare. I beslut slog dockMarknadsdomstolen fast att ingripande mot könsdiskriminerande reklam intekan ske med stöd av MFL.Problemet med könsdiskriminerande reklam är inte specifikt för . INorge har lagstiftning införts, liksom på . Åtgärder diskuteras även iandra länder. Könsdiskriminering i reklam är en form av oacceptabelkommersiell påverkan. Att utforma reklam så att kvinnor eller män kränks,strider mot reklamens sociala ansvar. Den könsdiskriminerande reklamenmotverkar också de strävanden till jämställdhet som statsmakterna beslutatom och som är allmänt accepterade i samhället.Reklamen vädjar i stor utsträckning till känslorna, snarare än till förnuftet.Bilden blir alltmer betydelsefull, och den rörliga bilden påverkar ännueffektivare än den tryckta. Reklamen har framställt kvinnor somobjekt. Mer och mer gäller detta även männen. Sexuella anspelningaranvänds ofta i reklamen för att sälja, på ett sätt som i många fall uppfattassom kränkande. Reklamen påverkar inte bara till köp. Den förmedlar ocksåvärderingar och attityder, bland annat om könsrollerna.Det har gjorts flera försök att definiera vad som skall avses medkönsdiskriminerande reklam. presenterade i sin rapport1988/89:5 ett förslag med följande kännetecken på vad som skall ansesutgöra könsdiskriminerande reklam:1. Reklam där kvinnan utnyttjas som blickfång.2. Reklam som utnyttjar sexuella anspelningar och ger löften som inte harmed produkten att skaffa.3. Reklam som ger en falsk bild av kvinnans eller mannens insats iarbetslivet.4. Reklam som underbygger könsstereotypiseringen i samhället.5. Reklam som ger en schabloniserad bild av kvinnors och mäns person-lighetsdrag.6. Reklam till barn som ger dem falska och föråldrade föreställningar omvad som är karaktäristiskt för män respektive kvinnor.Inom ramen för en definition av det här slaget har man sedan längeurskiljt två huvudtyper av könsdiskriminerande reklam: kränkande ochschabloniserande reklam. I den nämnda rapporten från Konsumentverketbeskrivs dessa två former på följande sätt:Med kränkande reklam avses framställningar vilkas innehåll är i egentligmening diskriminerande mot det ena könet, dvs. reklam som meddelar ettbudskap som är ägnat att på ett eller annat sätt nedvärdera könet i fråga. Medschabloniserande reklam avses framställningar som återspeglar ett föråldratkönstänkande och därigenom motverkar strävandena mot jämställdhet mellankönen.Näringslivets etiska råd mot könsdiskriminerande reklam, , haråtagit sig att sanera reklamen utan lagstiftarnas inblandning. Tyvärr ärdet långt ifrån alltid som reklammakare och reklamköpare rättar sig efterERK:s rekommendationer. Branschens egenåtgärder kan ej ansestillräckliga. Dessutom saknas sanktionsmedel mot kränkande ochdiskriminerande reklam.I FN:s konvention om avskaffande av allt slags diskriminering av kvinnor,1977, uttalas att diskriminering av kvinnor är oförenligt med kravet påmänsklig värdighet. Vidare sägs att alla lämpliga åtgärder ska vidtagas för attavskaffa existerande lagar, seder och bruk som diskriminerar kvinnor.Det är oförenligt med dagens syn på jämställdhet att kvinnor eller män imarknadsföring beskrivs på ett sätt som strider mot kravet på mänskligvärdighet och principen om de enskilda människornas lika värde och rättig-heter oavsett kön. Detta gäller både kränkande avbilder och nedvärderandeframställning. Det är nu hög tid att regeringen presenterar ett lagförslag isyfte att få bort reklam som kränker ettdera könet. Principiella skäl talar föratt samhället i lag fördömer diskriminering på grund av kön i reklamen. Enlagstiftning mot kränkande reklam är också ägnad att ge eftertryck åtegenåtgärderna, på liknande sätt som t.ex. marknadsföringslagens reglerstöder och kompletterar näringslivets självsanerande åtgärder på andraområden. Således bör regeringen återkomma till med för-slag om lagstiftning.Vi anser även att regeringen ska verka för att förbjuda all reklam ochsmygreklam för tobaks- och alkoholprodukter. Detta måste ske både inomden inre marknaden och när det gäller export och bistånd.ProduktsäkerhetslagenDet är otillräckligt att regeringen valt att utvidga säkerhetslagen till attockså gälla varor som tillhandahålls inom offentlig sektor. Lagen börnaturligtvis gälla även tjänster som tillhandahålls inom offentligverksamhet och som inte omfattas av myndighetsutövning.Angelägenheten av att enskilda personer inte i något sammanhang skallbehöva komma i kontakt med farliga produkter, vare sig det är fråga om envara eller en tjänst, talar för att produktsäkerhetslagen får en generelltillämpning. Lagen skulle då gälla beträffande alla slags varor eller tjänster,oavsett om de tillhandahålls i näringsverksamhet eller på det offentligaområdet. Den begränsningen skulle emellertid finnas kvar att lagen sätts urspel i den mån det på ett visst område finns speciella bestämmelser som gerett likvärdigt skydd.Produktsäkerhetslagstiftning med sådan generell räckvidd finns i andraländer, bl a i . har också - liksom - en mängd special-lagar som på olika områden tar över den allmänna produktsäkerhetslagstift-ningen. Den allmänna lagen fungerar sålunda som en garanti för att ingaprodukter faller utanför produktsäkerhetsskyddet. För framför allt vissa av deoffentligt producerade tjänsterna blir konsekvenserna av den föreslagnaavgränsningen oacceptabla. Det gäller sådana tjänster som kan producerasalternativt i privat eller offentlig regi. Tydligast förekommer detta i hälso-och sjukvården, äldreomsorgen, skolor, daghem och fritidshem. De tjänstersom produceras inom dessa områden rymmer samma risker oavsett omhuvudmannen för verksamheten är enskild eller offentlig. Konsekvensernaav lagen blir att denna får tillämpning på exempelvis en privat sjukgymnast,men inte en landstingsanställd sådan, på ett privat daghem men inte ettkommunalt etc. Problemet förstärks genom att gränsdragningen mellanoffentlig och privat verksamhet inte är oföränderlig.