mot · GN02Sk637 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Sk637av Saarinen, ()Glesbygden, m.m.Vanligen diskuteras kommunikationerna i med utgångspunkt isituationen i de större städerna och kommunikationerna mellan störrebefokningscentra. Landsbygdens och glesbygdens kommunikationerhamnar ofta vid sidan av. Det är kanske naturligt med tanke på att varkentåg, flyg och ofta inte ens bussar är ekonomiskt försvarbara alternativ iglesbygden. Ändå bor en inte ringa del av befolkning i vad somkan betraktas som glesbygd, och dessa människors behov bör rimligenvara en viktig del av en modern kommunikations- och trafikpolitik.En viktig utgångspunkt för en modern trafikpolitik är miljöperspektivet.Alltfler inser att vi måste anpassa vår civilisation till vad som är långsiktigthållbart. En fråga som måste ställas är därför hur ett uthålligt samhälle serut.Hur ska vi organisera samhället ? Vi menar att landsbygd ochglesbygd är viktiga i ett ekologiskt framtidsperspektiv. Det är mycket somtalar för att fler människor kan leva och försörja sig pålandsbygden. Storstäder kan inte heller fungera utan ett betydande omland.Landsbygden bidrar med betydande värden och kan utgöra en viktig basför att bygga ett långsiktigt uthålligt samhälle. Den konflikt som iblanduppstår mellan storstad och glesbygd måste därför hanteras så att vi inte fåren fortsatt utarmning av glesbygden.De som får bära de största direkta kostnaderna för fungerandekommunikationer är människor i glesbygden. Om beroendet av bil är stortinnebär det också att de miljöskatter som samhället tar ut för att begränsabilismen och styra mot kollektiva transportlösningar ger ytterligarekostnader. Detta trots att det i glesbygden oftast inte finns något alternativtillbilen.Å ena sidan måste vi minska miljöskadliga transporter, uppmuntraenergieffektivare teknik och energisnålare bilar, å andra sidan finns ingaalternativ för människor i glesbygden. De rimliga slutsatserna av dettafaktum är att höga miljöskatter är nödvändiga och att det är riktigt attsubventionera kollektivtrafik i städer och mellan befolkningscentra där det ärekonomiskt försvarbart. Men det är också rimligt att genom politiska beslutgöra det möjligt för människor att bo kvar i glesbygden, även om priset fördrivmedel skulle öka kraftigt.Om inget görs för att kompensera glesbygdsboende är riskerna stora attmänniskor i större utsträckning vänder sig mot en nödvändig miljöpolitik ochatt det i sin tur försenar omställningen till ett ekologiskt anpassat samhälleoch att miljöförstöringen förvärras.En lösning som en del framhållit är att införa lägre skatter på bränsle i dedelar av landet där vi har en glesare befolkning. Det här är dock praktisktsvårt om vi ska undvika problem i gränsområdet mellan högre och lägreskatter. En annan nackdel är att incitamenten för att byta till mer energisnålafordon minskar.Glesbygdsavdrag eller glesbygdsbidragEn metod skulle kunna vara att införa någon form av bidrag eller avdragpå skattsedeln för dem som bor i glesbygd. Bidraget alt avdraget skullekunna utformas så att barn inräknas genom att föräldrarna får bidrag ellerfår göra avdrag även för dem. Svårigheterna med denna modell ligger igränsdragningen för när man ska erhålla kompensationen. Här finnsmånga alternativa lösningar men rimligen bör en modell utvecklas somutgår från ett visst avstånd till en större tätort. Vi anser att det är hög tidatt regeringen får i uppdrag att utreda frågan om hur ett särskiltglesbygdsbidrag eller glesbygdsavdrag skall utformas för att ge bättremöjligheter för människor att bo kvar och verka i glesbygd.Kompensationen bör vara så stor att den har en reell betydelse förhushållsekonomin.VägarnaEtt annat problem är att standarden på stora delar av landets mindrevägar blivit alltmer eftersatt. Grusvägarna i exempelvisNorrlands inland trafikeras av stora och tunga fordon och måstekontinuerligt underhållas för att vara farbara året runt. Tendensen är dockatt det inte längre går att upprätthålla en rimlig standard på grusvägarnaoch värst utsatta är glesbygdskommunerna i . Vi anser att detmåste till en förbättring som innebär att dessa problem blir lösta.Riksdagen bör därför ta initiativ till en långsiktig plan för att upprustagrusvägnätet. Finansiering kan ske genom omprioritering så att en störredel av väganslagen förs över från det övriga vägnätet.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en utredning om en kompensation tillglesbygdsboende för höga drivmedelskostnader,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en långsiktig plan för att höjastandarden på grusvägnätet i landet, framför allt vad gäller glesbygds-kommunerna.1Stockholm den 29 september 1999Ingegerd Saarinen (mp)()()1 Yrkande 2 hänvisat till TU.