mot · GN02Fi605 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Fi605av Attefall, ()SkatteutjämningssystemetStockholmsregionen drabbas hårt av det nya kommunalaskatteutjämningssystemet. Det finns två skäl till varförregeringen skyndsamt måste återkomma till medett nytt förslag till skatteutjämning. Det ena skälet är dentillväxtfientliga pomperipossa-effekten som innebär attmånga kommuner förlorar på att öka sitt skatteunderlag. Detandra är att storstadens speciella förutsättningar inte beaktasi tillräckligt hög utsträckning i dagens system.Vi vill betona att det är viktigt med ett kommunalt skatteutjämnings-system, men att det måste utformas så att de specifika problem som finns ialla delar av landet beaktas på ett rimligt sätt samt att det ger kommunernaincitament att främja näringsliv och sysselsättning.Det är lätt att olika delar av landet polariseras mot varandra när det gälleratt jämna ut skatteutfallet. Men vi får inte glömma bort att är en tillväxtmotor som hela har nytta av. Stryper vi dennamotors styrka förlorar inte bara 08-området på det, utan även övriga Sverige.Sverige behöver en huvudstadsregion med stark internationell dragkraft. Detnuvarande systemet kan tolkas, om man vill vara drastisk, som en uppmaningtill att istället för att agera dragmotor för övriga landetsänka tillväxttakten till riksgenomsnittet. En sådan utveckling vore förödandeför hela landet.Med det nya systemet förlorar 1,2 miljarderkronor jämfört med efter införandeperioden (2000-2004). blir därmed den största förloraren i landet blandsamtliga landsting och kommuner. Det betyder ett besparingskrav på 7-8procent för . En sådan besparing skulle behövagöras efter en redan genomförd volymminskning på som hittillsskett . De ökade kostnaderna kommer, när systemet är heltgenomfört, främst att drabba hälso- och sjukvården samt kollektivtrafiken.Kostnaden för att producera vård är inte densamma i hela landet.Glesbygden har sina särskilda problem och storstadsregionerna har sina.Exempelvis finns en större psykisk ohälsa och större vårdbehov i en storstad.Högre kostnader för löner, lokaler och en allmänt högre kostnadsnivå iStockholms län är andra exempel på storstadens särskilda problem. beslutade skatteutjämningen beaktas storstadsregionernasmerkostnader inte på ett tillfredsställande sätt.Stockholm är på grund av bland annat den höga användningen avkollektivtrafik det län som har de överlägset högsta kostnaderna per invånareför kollektivtrafiken. Det finns inte heller något län i som har enhögre pendling över kommungränserna än vad har.Dessutom nyttjas den skattesubventionerade kollektivtrafiken i hög gradäven av människor boende utanför regionen.Till skillnad från andra delar av landet sköts kollektivtrafiken, SL, enbartav . Primärkommunerna deltar inte på något sätt i finansieringen.Detta är en organisationsform som passar för . Skatteutjäm-ningssystemet tar inte nödvändig hänsyn till kollektivtrafikens kostnads-struktur. Kostnaderna för kollektivtrafiken måste beaktas fullt ut och intebegränsas till i kostnadsutjämningssystemet. Hela statsbidragetsom avser kollektivtrafiken borde rimligtvis tillfalla lands-ting som står för kostnaderna.Även när det gäller färdtjänsten bygger förslaget på felaktiga premisser.Det är som i ansvarar för färdtjänsten ochsom därmed borde få ta del av hela beloppet som avser färdtjänst.För innebär regeringens förslag, med gällande införande-regler, att staden förlorar intäkter motsvarande efteren . begränsas förlusten till , för attsedan förstärkas år för år. Situationen är likartad för många av kommuner. De problem som handlar om den starka sociala,etniska och ekonomiska segregationen som finns i storstadsområdena beak-tas inte tillräckligt i skatteutjämningsförslaget.Nytänkande och metodutveckling uppmuntras inte med regeringens förslagutan traditionella lösningar utgör i flera fall den enda grunden för kostnads-ersättningar. Därmed bromsar förslaget landstingens och kommunernassträvan att finna effektivare organisationsformer och arbetssätt samt utvecklanya alternativa behandlingsformer mot sjukdomar som tar storaresurser.I det föreslagna kommunalskatteutjämningssystemet har inte heller dens.k. På grund av regeringens snäva utred-ningsdirektiv fick inte denna fråga en seriös behandling i utredningenKostnadsutjämning för kommuner och landsting (SOU 1998:151), som i sintur låg till grund för vårens riksdagsbeslut. I nuvarande modell med enlångtgående inomkommunal utjämning är incitamenten för tillväxt ochexpansion inte bara små, utan direkt kontraproduktiva. Tillväxtkommunermed hög skattekraft riskerar att förlora vid företagsetablering och ökadeskatteintäkter på grund av sänkta bidrag.En kommun som bygger bostäder och avsätter resurser för att bekämpaarbetslösheten och härigenom främjar sysselsättningen får, beroende på omman är en mottagande kommun eller en bidragande kommun, lägre tillägg iinkomst- och kostnadsutjämningen respektive högre avdrag i systemen.Inkomstutjämningssystemet är så utformat att kommuner och landstingmed en egen utdebitering som är lägre än den länsvisa skattesatsen får enminskning av den samlade inkomsten när det egna skatteunderlaget ökar, ens k "pomperipossaeffekt".Med dagens utdebitering är det 18 kommuner i landet som drabbas avpomperipossaeffekten. Av kommunerna ligger 11 i . 5 av de18 kommunerna är bidragstagare, dvs har en skattekraft som ligger undermedelskattekraften.Var finns incitamenten till kommunala ansträngningar för förbättring avekonomin i detta system? Incitament att få fart på exempelvis bostads-byggandet finns inte. Systemet premierar istället kommuner som ur ettsamhällsekonomiskt perspektiv vidtar felaktiga åtgärder. Bidragsberoendecementeras, både på nivå och på individnivå. Även densocialdemokratiskt styrda ledningen för uttalade i sittremissvar på den utredning som låg till grund för det nu gällande skatte-utjämningssystemet att "pomperipossaeffekten" måste bort.Ett argument som används mot och landsting, exempelvisav biträdande finansminister i en interpellationsdebatt den16 april, är att staden och sänkt skatten med vardera. Dettasticker tydligen oerhört i ögonen på Socialdemokraterna, och färgar rege-ringens hantering av skatteutjämningsfrågan. Men detta får aldrig påverka ettskatteutjämningsförslag. Dels därför att detta handlar om den kommunalasjälvstyrelsen. Tror sig en kommun kunna effektivisera sin verksamhet ochomprioritera resurser så att skatten kan sänkas så ska detta väl uppmuntras,inte motarbetas? Särskilt när vården, omsorgen och skolan fårökade resurser, just de områden som prioriteras. Dels lägger regeringen självförslag till inkomstskattesänkningar. Vad och landstinggjort är att förverkliga den ambition som regeringen själv har. Vad är det förfel med det? Istället blir effekten av regeringens politik att kommuner iStockholm kommer att tvingas höja skatten, vilket är tvärtemot den avregeringen i andra sammanhang uttalade önskan att kommunerna ska und-vika skattehöjningar.Utöver ovanstående finns en demokratisk aspekt som bör lyftas fram.Systemet är nämligen så krångligt att ingen har fullständig kunskap omsystemets alla effekter. En vanlig medborgare kan omöjligen sätta sig in isystemet och förstå det. Vi citerar gärna hur Socialdemokraterna i kommenterade förslaget: "Systemet är så pass komplicerat attendast en handfull personer i fullt ut förstår det eller kan bedömadess effekter. Även om de flesta kommunpolitiker i ledande ställning kansätta sig in i systemets huvudprinciper är det näst intill obegripligt för denvanlige medborgaren. Med tanke på att systemet omfördelar tiotals miljarderkronor är detta mycket otillfredsställande ur demokratisk synvinkel. "HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär ett förslag till nytt skatteutjäm-ningssystem för kommuner och landsting.Stockholm den 4 oktober 1999Stefan Attefall (kd)()()()()()()()()()