mot · GN02A806 · 1999-10-05 00:00:00 — Kvinnor får även färre löneförmåner, ochav ett lägre värde än männen (SOU 1997:136).Försök att förklara skillnaderna mellan mäns och kvinnors löner genom atthänvisa till skillnader mellan branscher och befattningar reser två nyaangelägna frågor:- Varför är lönen lägre i kvinnodominerade branscher?- Varför har män i genomsnitt högre befattningar än kvinnor?Svaren på den första frågan sammanfaller i viss mån medkraven på utbildning och ansvar i yrkesrollen. I allmänhettenderar män att vara överrepresenterade i yrken med högrekvalifikationsgrad. Emellertid svarar det inte på hela frågan.Även om man tar hänsyn till krav på utbildning ochkompetens kvarstår en löneskillnad på mellan yrkendominerade av män och yrken dominerade av kvinnor. Detär svårt att se annat än att denna skillnad beror på attkvinnors arbete helt enkelt värderas lägre. Sammavärderingar återfinns i det faktum att feminisering av ett yrke- d.v.s. övergång från manlig till kvinnlig dominans bland deanställda - tenderar att sänka de relativa lönerna.Även med en sådan förklaring återstår att förklara varför fler kvinnor i såfall inte söker sig till yrken med högre krav och högre lön. Det framstår somtydligt att lösningar finns både i att bryta de könsbundna valen av yrke och iatt uppvärdera kvinnors arbete generellt.Väl inne på en arbetsplats, har kvinnor ofta inte samma möjlighet att görakarriär. Det kan handla om karriär på en låg nivå - att avancera tillarbetsledande uppgifter - eller på hög nivå - att erhålla chefsuppdrag.Oavsett bransch är det svårare för kvinnor att få arbetsledande uppgifter.Det gäller i kvinnodominerade yrken, likaväl som inom mansdominerade.Inom t.ex. hälso- och sjukvården, där av de anställda är kvinnor, har54 % av männen arbetsledande uppgifter, men av kvinnorna.Ibland tenderar debattörer att göra problemet till ett individproblem förkvinnor. Ett sådant synsätt är inte helt ovanligt i näringslivet: Enligt dettasaknar kvinnor ambitionen, självförtroendet och kompetensen. Problemet fördem som står för ett sådant föråldrat synsätt är att det saknar stöd när manfrågar kvinnor: av kvinnorna vill bli befordrade enligt vidHandelshögskolan, men de verkar i en manlig miljö som osynliggör deraskompetens.Offentliga institutioner har, som arbetsgivare åt huvudsakligen kvinnor, ettstort ansvar för att bryta denna trend och föregå med gott exempel. Föroffentliga institutioner bör en särskild jämställdhetsrevision införas, därjämställdhetsplaner följs upp och insatser för att rekrytera kvinnligaarbetsledare och chefer särskilt uppmärksammas. Detta bör ges regeringentill känna.ArbetsmarknadspolitikenNär arbetsmarknadsläget nu har vänt, ökar mänssysselsättning fortare än kvinnors. Från ett läge där män hafthögre arbetslöshet än kvinnor är nu situationen på nytt denomvända. Arbetslösheten uppgick till 5,8 %för män och för kvinnor.Även med en unikt hög förvärvsintensitet råder stor skillnad i mängdenarbete mellan kvinnor och män. Av alla kvinnor i arbetslivet arbetar drygt40 % deltid (SOU 1997:137). Vanligen tar kvinnor ett mycket större ansvarför arbetet i hemmen än männen, vilket är en förklaring till detta. En annanförklaring är att många branscher som är kvinnodominerade bygger sinverksamhet på vikariat och timanställningar. Fenomenet är välkänt inomsjukvården. Kvinnor är också överrepresenterade bland dem som ärregistrerade som deltidsarbetslösa och timanställda hos arbetsförmedlingen(1999:2).Män är å andra sidan kraftigt överrepresenterade bland de långtids-inskrivna (), vilket i sig är problematiskt, eftersom långtidsinskrivningriskerar att verka passiviserande och uteslutande från arbets-marknaden.I AMS riktlinjer betonas uppdraget att arbeta för jämställdhetmellan kvinnor och män på arbetsmarknaden. har dettauppdrag koncentrerats till de s.k. Brytprojekten, vilka inte lett till deönskadeeffekterna. Effekten hade blivit mycket kortvarig om inte de beprövademetoderna och de förändrade arbetssättet förts in i det ordinarie arbetet.Inför 1999 har AMS därför valt att koncentrera brytverksamheten till någraområden som genomförs i större skala och omfattar flera län. Det måstebetraktas som anmärkningsvärt att inte mer har uppnåtts somverksamheten nu har pågått. Arbetsförmedlingens anvisningar är fortfarandetytterst traditionellt könsbundna: var mellan 78 och 98%av de anvisade till arbeten som tekniker, ingenjörer samt inom teknik,datavetenskap, bygg/anläggning samt tillverkningsarbete män. Andelenkvinnor var särskilt hög bland anvisade till arbete inom vård samt tillförskollärare/fritidspedagog ().Av samtliga anvisningar var 57 %till kvinnor, som därmed äröverrepresenterade bland anvisningarna. Detta kan givetvis bero på fleraorsaker. Ett tänkbart skäl är att det huvudsakligen är kvinnodomineradeyrken (tjänstesektorn t.ex.) som ökar. Ett annat, lika tänkbart skäl, är dockattarbetsförmedlarna är mer benägna att använda anvisningar i kontakten medkvinnliga sökanden. Det finns skäl att ge AMS i uppdrag att utredabakgrunden till detta. Detta bör ges regeringen till känna.ArbetsvärderingEn metod som prövats för att komma till rätta medlönediskrimineringen är arbetsvärdering. Sedan JämO:suppmärksammade pilotfall om arbetsvärdering mellan enbarnmorska och två klinikingenjörer har det dock visat sigvara svårt att få män att ställa upp som "jämförelseobjekt",mot bakgrund av den (negativa) uppmärksamhet de utsättsför.Det finns ett stort intresse för att kunna komma i gång med arbets-värdering. Ett antal olika system och metoder finns för arbetsvärdering. den anledningen har JämO gett ut en handbok som beskriver hurarbetsvärdering kan användas för att upptäcka och förhindra diskriminerandelöneskillnader mellan kvinnor och män.Erfarenheterna av att driva frågor om lönediskriminering i AD är docknedslående: prövades sex fall av lönediskriminering,som samtliga avslogs. En trolig förklaring är att AD är partssammansatt ochatt varken fackföreningar eller arbetsgivare har något intresse av att fåkollektivavtal om löner överprövade. Det finns skäl att pröva formerna förhur lönediskrimineringsmål skall avgöras för att undvika sådanalåsningar. Detta bör ges regeringen till känna.Vård och omsorgFortfarande är mannen norm i den svenska sjukvården. Iläkarutbildningen är de flesta böcker skrivna av män, medmän som exempel och med normalvärden hämtade från män.Sjukdomar beskrivs utifrån ett förment neutralt perspektiv,vilket vanligen alltså betyder utifrån ett manligt perspektiv.Utredningen slog fastatt kvinnor varken får samma bemötande eller behandlingsom männen i vården.Män och kvinnor drabbas delvis av olika sjukdomar. Även vanligasjukdomar kan ta sig uttryck i olika symptom. Det finns exempel på attkvinnor med hjärtinfarkt blivit feldiagnosticerade därför att de känt starktrötthet samt spänningar och stramhet i bröstet i stället för de klassiska(manliga) symptomen andnöd och svår smärta i bröstet.Könsperspektivet har alltför länge saknats i svensk sjukvård. Utvecklingengår i rätt riktning, men mycket återstår att göra. Enligt högskoleförordningenskall läkare visserligen ha förvärvat "kännedom om förhållanden i samhälletsom påverkar kvinnors och mäns hälsa för att som läkare kunna arbetaförebyggande", men högskoleförordningen nämner inget om kunskaper omkvinnors och mäns sjukdomar. Det är möjligt att detta anses vara innefattat ide "kunskaper och färdigheter" som krävs för att utöva läkaryrket, menförhållandet bör likväl mot denna bakgrund ses över. Regeringen bör därför se över formuleringen ihögskoleförordningen för att, om nödvändigt, förtydliga kravet på kunskaperom kvinnors och mäns sjukdomar. Detta bör ges regeringen till känna.Vidare krävs att forskningen inom vården inkluderar båda könen. Eftersomkvinnoperspektivet oftast inte finns är avsaknaden av könsspecifikakunskaper stor. När medel fördelas till forskning och utveckling måstehänsyn tas till könsperspektivet. Detta bör ges regeringen till känna.ÄldrevårdenDet är ett välkänt faktum att kvinnor lever än män ochär mer sjuka. Ändå visar en studie från attäldre män lättare får tillgång till sjukhus ochläkarvård, medan kvinnor oftare bor i de kommunalasärskilda boendeformerna, där tillgången till läkare är sämre.Regeringen bör ta initiativ till överläggningar medKommunförbundet och belysadetta faktum och överväga vilka åtgärder som bör vidtas.Detta bör ges regeringen till känna.Samtidigt som män har lättare att få tillgång till den ordinarie sjukvården,har de andra problem. uppmärksammades att många äldre svenskamän lever i känslomässig isolering. Enligt en undersökning från har var femte man mellan 50 och 80 ingen att tala med om sittkänsloliv; för dem som lever utan partner är motsvarande siffra hela sju avtio. Den stress som kan uppkomma av detta kan också leda till kroppsligasjukdomar, som hjärt- och kärlsjukdomar eller ett försämrat immunförsvar.Signalen är viktig att ta på allvar och borde leda till eftertanke kring huräldrevården är organiserad för att möta äldre män likaväl som kvinnor.Socialstyrelsen bör i sitt samarbete med kommunerna verka för ökadmedvetenhet i äldreomsorgen om kvinnors och mäns olika besvär och behov.Detta bör ges regeringen till känna.Personalen i vårdenVårdpersonalens arbetssituation och löner har debatteratsflitigt . Bakgrunden är den flykt frånvårdyrken och- utbildningar som kunnat konstateras. Enhuvudorsak till detta är lönen och de små möjligheterna tillhöjd lön genom att göra karriär. För alla sjuksköterskor 1997var genomsnittslönen . Av Vårdförbundetsnärmare 84 000 medlemmar tjänade färre än 6 000 mer än (statistik).Enligt Vårdförbundet skulle inga nya sjuksköterskor behövas om fler somarbetar deltid gavs möjlighet att arbeta heltid. I ett räkneexempel visar manhur drygt 7 000 årsarbeten skulle kunna åstadkommas genom att flerarbetade heltid. Skälen till att det inte är så är flera. Givetvis spelarönskemåloch familjesituation in, men deltiden inom vården är även med detta beaktatonormalt stor.En annan orsak är den situation som många anställda i vården befinner sigi. Vårdyrket är ett av de yrken som ger minst utrymme för självständigtarbete och beslutsfattande. av kvinnorna och av männen i vårdenmenar att de för det mesta/aldrig kan bestämma när olika arbetsuppgifterskall göras (Tudelad arbetsmarknad). Vad gäller möjligheten att varje veckalära något nytt och utvecklas i arbetet är skillnaden mellan könen större.75 % av männen instämmer i påståendet, att jämföras med avkvinnorna.De senaste årens nedskärningar inom vården har tagit hårt på vård-personalen. Ökad trötthet på arbetet och utbrändhet är stora personligatragedier, men också en påfrestning för samhället.Genom en faktisk monopolsituation har offentliga arbetsgivare i storutsträckning kunnat sätta sig över arbetsmiljö- och lönefrågor under lång tid.Utvecklingen nu visar att detta är ohållbart framgent. Enligt en undersökningfrån trivs de som bytt från offentlig till privat vård bättre ochjobbar hårdare, framförallt genom att de får mer stöd, uppmuntran ochmöjlighet att ta egna initiativ. Liknande resultat visar en undersökningbeställd av Kommunal.En fortsatt diversifiering av produktionen inom vårdområdet är en viktigåtgärd för att, genom konkurrens, frammana mer marknadsmässiga löner ochbättre arbetsvillkor inom den kvinnodominerade vårdsektorn. Delegationenför samverkan mellan offentlig och privat hälsovård föreslog 1997 fleraåtgärder för att skapa större möjligheter för nya grupper inom vården attarbeta privat och bli egna företagare. Sjuksköterskor, barnmorskor,psykologer med flera grupper föreslås få samma möjligheter som sjuk-gymnaster och läkare att verka som enskilda vårdgivare.Även den offentliga vården måste reformeras. är strängt hierarkisk och, trots stark kvinnodominans, är i allmänhet denhögsta ledningen starkt dominerad av män. Det finns alla skäl att misstänkaatt denna struktur också är medskyldig till den bristande uppmärksamhet somriktats mot kvinnors sjukdomar och symptom. belyser isärskilda motioner ytterligare frågan om sjukvårdspersonalens situation ochåtgärder för en ökad mångfald i vården.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förändringar i jämställdhetslagen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att uppdra åt SCB att insamla könsuppdeladstatistik kring löner, löneskillnader och befattningar i offentlig ochprivat sektor,3. att beslutar att, tillsammans med partier,initiera en översyn av kvinnors och mäns inflytande i riksdagsarbetet,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om utbildning kring sexualiserat våld för polisensoch domstolsväsendets personal,25. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om samverkan mellan kvinnojourer, polis,åklagarväsende, socialtjänst och vårdinstitutioner, 26. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om pojkars våldsanvändning och syn på sin könsroll,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om information om föräldraledighet och ett delatansvar för barnens uppfostran, samt ett utåtriktat arbete för att nåpapporna även då barnet är fött,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ett uppdrag åt att utvärdera och stödjaarbete för att bryta könsroller i förskola och skola, 49. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att i samverkan med lärarnasorganisationer bör arbeta för att sprida medvetenhet om flickors ochpojkars könsroller i skolan, 410. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ett uppdrag åt att föreslå åtgärder föratt komma till rätta med sexmobbning och språkvåld i skolorna, 411. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om jämställdhetsrevisioner i offentliga institutioner,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att uppdra åt AMS att utreda bakgrunden tillkvinnors överrepresentation bland anvisningarna till arbete elleråtgärder,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att pröva formerna för hur lönediskriminerings-mål skall avgöras ,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att förtydliga högskoleförordningen vad avserkravet på kunskaper om kvinnors och mäns sjukdomar, 415. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om hänsyn till könsperspektivet när medel fördelastill forskning och utveckling, 416. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att regeringen bör ta initiativ till överläggningarmed och belysakönsskillnader bland äldre i vården,317. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att i samarbetet medkommunerna bör verka för ökad medvetenhet i äldreomsorgen omkvinnors och mäns olika besvär och behov.3Stockholm den 2 oktober 1999Lennart ()()()()()()()1Yrkande 3 hänvisat till KU.2Yrkandena 4 och 5 hänvisade till JuU.3Yrkandena 16 och 17 hänvisade till SoU.4Yrkandena 8-10 samt 14 och 15 hänvisade till UbU.