mot · GN02MJ705 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:MJ705av Nisser, ()Rätten till ägande och brukande av markHela vår landsbygd och kulturmiljö har bevarats och utvecklats genomansvarsfullt ägande. Generation efter generation har vetat att om manskall överleva på gården, måste man ta ansvar för och sköta markerna,både på ett ekonomiskt och miljömässigt riktigt sätt. En av grunderna ivår rättstradition är att äga och bruka egendom. Det har alltid visat sig attenskilda jord- och skogsbrukare är de som bäst och med största känsla taransvar för att det de äger och brukar skall vara i bästa skick förkommande generationer.Motsatsen kan man se i de länder med politiska system där det enskildaägandet tagits bort. Där har gårdar, marker och skogar förfallit och miljönskadats för långa tider.Fler bör ges möjlighet att äga mark och kunna bo på landsbygden.Möjligheten att göra avstyckningar från jordbruksfastigheter bör bli enklareoch generösare. Många kommuner har stora problem med utflyttningnär de yngre flyttar till större orter och de äldre bor kvar. Allt störreresurserkrävs för äldre, bl.a. hemsjukvård. I detta perspektiv är det mycket angelägetatt fler ges möjlighet att bosätta sig i landsbygdskommuner.Den svenska allemansrätten är unik, och den bygger på personligt ansvar.Detta får dock ej förorsaka markägaren skada. Allemansrätten skall vi allavärna om; den ger alla i möjlighet till rekreation och upplevelser somhar stort värde. Dock får inte allemansrätten missbrukas. Att i organiseradeformer bedriva affärsmässig verksamhet på annans mark med hänvisning tillallemansrätten, utan att kontakta markägaren, är direkt felaktigt. Det kan gemarkägaren skador, kostnader och olägenheter som direkt strider motäganderätt, brukanderätt och rättstradition.Den nya gäller allt som påverkar miljö och hälsa, bl.a. jord-och skogsbruksverksamhet. Denna lag har ersatt 15 tidigare lagar inommiljöområdet.Lagen är en s.k. ramlag, vilket innebär att lagen ger ramarna för vad somgäller, och sedan får regeringen och andra myndigheter i uppdrag attprecisera lagens innehåll. Detta leder till en djungel av regler ochföreskrifterfrån olika myndigheter. Det finns även risk för olika tolkningar beroende av ivilket län och vilken kommun man bedriver sin verksamhet. hänsynsregler, miljösanktionsavgifter, tillstånd och anmälningsplikt,tillsyn och tillsynsavgifter, miljökonsekvensbeskrivningar. Därför är detviktigt att myndigheter på ett tidigt stadium tar kontakt med ägaren. Avgifterfår inte bli för omfattande och kostsamma i förhållande till hur stor nytta degör för miljön. Dessutom får inte tillstånd och dispenser bli alltför krångliga.Skogsstyrelsen inventerar svensk skogsmark. Syftet är att skydds-värda områden, nyckelbiotoper m.m. skall registreras och bevaras. Skyddetav nyckelbiotoper och biologisk mångfald är en viktig fråga för familje-skogsbruket. Nyckelbiotoperna består ofta av äldre och mycket värdefullskog. På enskilda mindre fastigheter kan värdet relativt sett vara mycketstort. Att tvingas avstå från avverkning innebär att skogsägarens ekonomikan raseras, ifall rimlig ersättning uteblir. Det är viktigt att anslagen förreservatsbildning och biotopskydd är tillräckliga.Historiskt vet man att det är den enskilde markägaren som bäst känner tillsina marker och som också vill ta ansvar för miljön. Det handlar om attbalansera miljöhänsyn och produktionseffektivitet på lång sikt. Skogsägarenser inte någon motsättning i detta. Många går frivilligt på utbildningar, fårrådgivning och information och tar fram s.k. gröna skogsbruksplaner. Mankan konstatera att de flesta skogsägare tar sin del av sektorsansvaret, genomatt betona nyckelbiotopernas miljövärden. Det är emot äganderättsligaprinciper när skogsägaren tvingas uppge sina möjligheter att bruka marken.Om det allmänna registrerar biotoper av stort värde och det får omfattandekonsekvenser för markägarens ekonomi, måste ersättningar ges fullt ut.När inventeringar görs på marker måste rutinerna vara sådana att mark-ägaren personligen kontaktas innan arbetet påbörjas. är informationenalltför ofta otillräcklig, ibland obefintlig. Besked kommer ibland tillmarkägaren efter att inventeringen är utförd. Kontakt måste tas innan - det ärviktigt att markägaren sannolikt är den som bäst känner till markerna ochdärför redan har stor kunskap om vad som finns på fastigheten. Aväganderättsliga skäl bör ingen myndighet göra en inventering utan attmarkägaren underrättats.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att bevara och förstärka ägande- och brukande-rätten till mark,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om tillämpning av miljöbalken.Stockholm den 24 september 1999Per-Samuel Nisser (m)()