mot · GM02Ub11 · 1999-05-07 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Ub11av m.fl. (c)med anledning av prop. 1998/99:94 Vissa forskningsfrågorGrundforskningens nyttaoch värdeSträvan efter ny kunskap är en av de egenskaper somkännetecknar människan. Under århundraden har hon drivitsatt öka sin kunskap om den omgivande världen, såväl föromedelbar nytta som av nyfikenhet på det som kanske intedirekt kan omsättas i praktiken. Den fria och kritiskaforskningen är ett omistligt inslag i det öppna samhället. Detär en huvuduppgift för forskningspolitiken att slå vakt omdet öppna samtalet och att stimulera till ett frittkunskapssökande.Det senaste århundradet har varit fyllt av överraskningar. Det är chefen för det amerikanska patentverket hävdade att allauppfinningar som kunde göras var gjorda. Många av de största upptäckternahar tillkommit som resultat av ett fritt sökande.Många av de viktigaste upptäckter som gjorts har varit resultatet av det friaoch förutsättningslösa sökande som sker i form av grundforskning. fallet då penicillinet upptäcktes. Det är genom upptäckter i grund-forskningen som basen läggs för framgångsrik framtida tillämpad forskningoch utvecklingsarbete.En stark och framgångsrik grundforskning innebär ökade möjligheter tillmedverkan i internationella forskningssammanhang och tillgodogörande avforskningsresultat från andra miljöer, som kan bidra till att stimulera denegna forskningen.De kunskaper som uppnåtts genom grundforskningen är också det som utgör basen för utbildningen vid universitet och högskolor. Vetandetsvärde i sig är omöjligt att uppskatta.Centerpartiet välkomnar att regeringen , efter många propåer, inleder ensatsning på forskningen. Det är viktigt för att stärka det öppna samhället, föratt stärka svenskt näringsliv och för att kvalitetssäkra utbyggnaden av denhögre utbildningen.Målen förforskningspolitikenCenterpartiet instämmer i huvudsak i de uppgifter regeringenföreslår för staten i fråga om forskning ochutvecklingsarbete. Särskilt välkommet är att staten nuföreslås få ett särskilt ansvar för att garantera forskningensfrihet, vilket krävde 1996 i sin motion1996/97:Ub451, men som då bedömdes som onödigt avutbildningsutskottet.Vi delar bedömningen att grundforskningen och forskarutbildningen är ettsärskilt statligt ansvar. Det är endast genom en god grundforskning ochforskarutbildning som kunskapsförsörjningen till den tillämpade forskningenkan säkras, och därmed svenskt näringslivs konkurrenskraft i framtidentryggas.Emellertid kan diskuteras, som Forskning 2000 förtjänstfullt gör, vilkengränsdragning som egentligen råder mellan grundforskning och tillämpadforskning. Det händer att likhetstecken sätts mellan grundforskning ochdisciplinärt orienterad forskning.Centerpartiet vill framhålla att också tvärvetenskaplig forskning kan varagrundforskning, vilket inte alltid framkommer i diskussioner om forsknings-politik. Mycket grundforskning bedrivs också över de traditionella discipli-nära gränserna, vilket inte alltid uppmärksammas i forskningsfinansieringen.Staten bör rimligen ha ett ansvar, utöver vad regeringen föreslår, för attfrämja gränsöverskridande perspektiv och tvärvetenskaplig forskning. Dettabör ges regeringen till känna.Forskningens frihetSom vi ovan framhållit, leder en fri forskning ofta till deviktigaste upptäckterna. En av de viktigaste grunderna fördetta är forskningsfinansieringen, som i större utsträckningbör ge forskare möjlighet att fritt välja och studera problem.En ökning av forskningsresurserna genom de fastaforskningsresurserna/fakultetsanslagen är ett viktigt steg föratt öka den akademiska friheten. En förändradmyndighetsstruktur bör leda till att de fastaforskningsresurserna vid högskolorna och universiteten ävenframgent ökar.Utredningen uppmärksammar dock det faktum att en förändrad lednings-organisation vid universitet och högskolor kan leda till att den reellaakademiska friheten minskar. avvisar den lösning somutredningen föreslår - att den "tredje uppgiften" avskaffas och ersätts med enskyldighet att informera om forskningsresultat. Problemet som utredningenuppmärksammat kvarstår dock. Det finns svårigheter att hävda den enskildeforskarens frihet gentemot en högskolas styrelse, då makten flyttas från dekollegialt utnämnda fakultetsnämnderna. Regeringen bör uppmärksammadetta faktum i den fortsatta beredningen och, om nödvändigt, återkommamed förslag för att reellt trygga den akademiska friheten. Detta bör gesregeringen till känna.Forskningen vid mindre ochmedelstora högskolor1992 års högskolereform innebar flera viktiga förändringarav den högre utbildningen i . Bland de mestbetydande inslagen i reformen framstår införandet av enexamensordning. Som generella examina finns dels doktors-respektive licentiatexamen i forskarutbildningen, delsmagister-, kandidat- och högskoleexamen för dengrundläggande högskoleutbildningen. Därutöver finnsspecifika yrkesexamina med drygt 40 olika inriktningar.Införandet av en examensordning resulterade i ett principgenombrott för demindre och medelstora högskolorna. En rutin för prövning av examensrätthar utvecklats som innebär att kriterier ställs upp för att erhålla examens-rättigheter. I första hand har denna princip tillämpats avseende rätten attutfärda magisterexamen vid de mindre och medelstora högskolorna.Resultatet har blivit att dessa högskolor givits rätt att utfärda magisterexameni nästan samtliga de ämnen för vilka examensrätt sökts. Närmare 80examensrättigheter har utdelats till mindre och medelstora högskolor. särskilda prövning har rätt att utdeladoktorsexamen. Regeringen beslutade att högskolorna i ,och /99 skulle bli universitet. OcksåMitthögskolan kommer att bli universitet.Vi finner det rimligt att ytterligare utveckla systemet med prövning avexamensrättigheter. Systemet ger stora frihetsgrader för det enskilda lärosätetatt efter lokal prioritering kvalificera sig för examensrättighet på allt högrenivåer. Vi vill utveckla en kvalificeringstrappa med klara kriterier för attmindre och medelstora högskolor också skall kunna utdela examina inomforskarutbildningen. En prövning av examensrätt i forskarutbildningen skallbygga på en bedömning av respektive högskolas möjlighet att uppfyllahögskolelagens mål för forskarutbildningen. Forskarutbildningen skall,utöver vad som gäller för grundläggande högskoleutbildning, ge kunskaperoch färdigheter som behövs för att självständigt kunna bedriva forskning. Demindre och medelstora högskolorna har möjlighet att inrätta professors-tjänster. I de fall då prövning av en ansökan att inrätta professurer gerpositivt resultat har högskolan därmed fått ett värdefullt kvitto på att denvetenskapliga miljön håller erforderlig nivå. Detta, tillsammans med denökade tillgång till kompetenta handledare som nya professurer innebär,skapar god grund för rätten att också examinera i forskarutbildningen.Vi förespråkar för samtliga universitet och högskolor en övergång till ettenhetligt anslag för grundutbildning och forskning. Anslaget differentierasmed nya principer för forskningsfinansiering som bygger på förslaget medhögskolornas kvalificeringstrappa.Genom ett enhetligt anslagssystem skapas förutsättningar för ett höjt ochsammanhållet basanslag för forskning, som helt enkelt följer av det utbild-ningsuppdrag lärosätet tilldelats. Det första trappsteget omfattar således allhögskoleutbildning och alla högskolor. Detta medger ökade möjligheter församtliga högskolor att bedriva forskning. Därmed uppnås högskolelagenskrav om nära samband mellan utbildning och forskning.I det andra trappsteget kompletteras basanslaget med ett tilläggsanslag. Dehögskolor som erhållit rätten att utfärda magisterexamen i ett ämne skalläven ha fasta forskningsanslag för det ämnesområdet. Examensrätt i frågaom magisterexamen åtföljs med automatik av resurser för forskning ochforskarutbildning. För de ämnen där högskolorna saknar rätt tillmagisterexamen skall dessa även fortsättningsvis efter prövning kunnaerhålla rätt att utfärda magisterexamen och därmed tilläggsanslag. Resurser-na ska ha sådan omfattning att de ger möjlighet att bygga upp kvalitet somger underlag för professurer. Vi anser att resurser kopplade till magisternivåskall vara så tilltagna, att högskolan kan bygga upp en forskningsorganisa-tion med sådan bredd och sådant djup att det tredje trappsteget vartefter kanuppnås.Det tredje steget i vår kvalificeringstrappa innebär att de högskolor, somuppnått bredd och djup i utbildning och forskning, efter prövning av , skall kunna erhålla examensrättigheter för licentiat- ochdoktorsexamen. Närmare kvalitativa och kvantitativa kriterier för detta börfastställas av . Kriterierna skall vara kända enligt sammaprincip som gäller för magisterexamen. En del i prövningen skall vara atthögskolan getts rätt att inrätta professur.Med förslaget om kvalificeringstrappa skapas förutsättningar för hög-skolan att successivt utveckla bredd och djup. För högskolor som erhållitexamensrättigheter skall det vara möjligt att, efter prövning, inrätta veten-skapsområde och vidare att uppnå universitetsstatus eller att utvecklas till enprofilhögskola.Den tekniska utbildningen och forskningen är i sammanhanget merspeciell. Vi anser dock i princip att våra förslag bör göras tillämpliga ävenför denna utbildning.Centerpartiet föreslår att ett system utvecklas för prövning av examens-rättigheter på högre nivåer. Vi vill utveckla en kvalificeringstrappa med klarakriterier för att mindre och medelstora högskolor skall kunna utdela examinainom forskarutbildningen. Till varje steg i kvalificeringstrappan bör ökaderesurser för forskning knytas. Regeringen bör återkomma med förslag omdetta.Centerpartiet vill vidare uppmärksamma utredningens skrivningar omforskningen vid mindre och medelstora högskolor. Enligt den forsknings-politiska utredningen "förutsätter ytterligare utbyggnad av de fasta forsk-ningsresurserna vid de små och medelstora högskolorna att antalet forskar-utbildade lärare ökar och att forskningen vid högskolorna visar sig uppfyllakvalitetskriterierna t.ex. genom att andelen medel som erhålls i vetenskapligkonkurrens från forskningsråden ökar. "Detta innebär rimligen också högt ställda krav på statsmakterna - demindre och medelstora högskolorna måste ges möjlighet att bevisa sinvetenskapliga kvalitet. Vid många, främst mindre, högskolor finns inteförutsättningarna för att konkurrera om forskningsmedel på någotsånärlikvärdiga villkor som de stora högskolorna och universiteten.Högre utbildning ska bedrivas på vetenskaplig eller konstnärlig grund. Enegen forskning är därmed nödvändig för att säkra grundutbildningens kvalitetvid alla lärosäten. Dels måste lärosätets egna lärare ges möjlighet att forskaför att vidareutvecklas i sin roll, dels är högskolornas forskning viktig förattkunna attrahera nya lärare och forskare.Propositionens skrivningar om de nya högskolornas forskning är därfördjupt otillfredsställande. En medveten kvalitetssatsning måste följa på denexpansion som skett. Detta måste också innebära ökade resurser till allalärosäten för att bygga upp och kvalitetssäkra den egna forskningen, ochdärmed möjliggöra en prövning för fortsatt ökade forskningsresurser i denkvalificeringstrappa vi föreslagit ovan.Staten har ett ansvar för att dessa forskningsmiljöer kommer till stånd ochatt högskolorna ges förutsättningar att själva utveckla sin forskning ochdärmed att konkurrera om forskningsmedel t.ex. från råden. Det finns därförskäl att nu lägga fast en plan för att bygga upp och stärka forsknings-miljöerna vid alla landets högskolor. Detta bör ges regeringen till känna.Det är också djupt otillfredsställande att regeringen inte behandlar dehögskolor som getts tillstånd att inrätta vetenskapsområde efter prövning avHögskoleverket. Dessa högskolor har, inom sina vetenskapsområden, sammarättigheter som universiteten, d.v.s. de kan också utfärda doktorsexamen.Centerpartiet har i sin motion med anledning av ekonomiskavårproposition föreslagit ett utrymme för ökade forskningsresurser, somockså skulle komma dessa högskolor till del. Vi förutsätter att regeringen ihöstens budgetproposition återkommer med sådana förslag.Se övermyndighetsstrukturenEnligt den forskningspolitiska utredningen börmyndighetsstrukturen för forskningsfinansiering renodlas tillfyra nya forskningsråd, motsvarande de fyravetenskapsområdena. Detta förslag är också det som väcktmest debatt och blivit hårdast kritiserat. Debatten visartydligt att det krävs ytterligare överväganden inför ett beslutom en förändrad myndighetsorganisation.Det är visserligen bra att regeringen skjuter upp avgörandet om denframtida myndighetsstrukturen för forskningsfinansiering. Emellertid borderegeringen kunna vara något tydligare om behovet av en enklare struktur ochom behovet att också trygga finansieringen för den tvär-vetenskapliga forskningen, som t.ex. miljöforskning, forskning om lärande,och socialvetenskaplig forskning, som utgångspunkter för den fortsattaberedningen. Detta bör ges regeringen till känna.En tänkbar modell för den framtida forskningsfinansieringen skulle kunnavara att de fyra forskningsråd och den samverkansnämnd som denforskningspolitiska utredningen föreslår kompletteras med ett mindre antaltvärvetenskapliga råd, motsvarande angelägna forskningsinsatser som intepassar in i de disciplinärt orienterade råden. Dessa bör, självfallet, liksom deråd som utredningen föreslår, vara forskarstyrda och ge anslag baserade påinomvetenskapliga kriterier. Antalet råd, liksom deras syften och anslag börprövas återkommande, förslagsvis i anslutning till de forskningspolitiskapropositionerna.Ytterligare en modell skulle kunna vara en medveten satsning på att stärkaforskningsrådens samverkansnämnd, som föreslagits i utredningen, ochförbättra dess möjligheter att finansiera tvärvetenskapliga projekt. Detta bör iså fall förenas med en medveten satsning på utbyggnad av sektoriellt motiverade forskningen.En samlad forskningsbudgetEn svårighet för forskningspolitiken är att samhället saknaröverblick över de samlade offentliga forskningsresursernaoch att prioritering av forskning därigenom blir svårare.Utbildningsdepartementet ansvarar för drygt hälften avde offentliga medlen till forskning. Den andra hälften bestårav sektorsmedel och kontrolleras av en mängd andradepartement samt ett antal olika forskningsråd. De olikadepartementens forskningsanslag är i sin tur utspridda på enrad olika statliga verk.Oavsett hur den framtida myndighetsstrukturen för forskningsfinansieringutformas, kommer den offentliga forskningsfinansieringen att vara för-hållandevis oöverskådlig, inte minst då varje myndighet föreslås få ansvarför den egna uppdragsforskningen. De sammanställningar av strukturerna förforskningsfinansiering visar tydligt på behovet av att skapa en samlad bild avhur offentliga medel för forskning används. anser att enordning bör prövas där all offentlig forskningsfinansiering bör redovisas i ensamlad forskningsbudget. Detta bör ges regeringen till känna.ForskarutbildningenCenterpartiet presenterade i motion 1996/97:Ub451 krav påreformer för att förbättra de forskarstuderandes situation. Iavvaktan på den ytterligare beredningen av ärendena avstårvi från att här upprepa kraven i detalj.Grundtanken i den reform av forskarutbildningen som gjordes för något årsedan var riktig - att forskarstuderande ska ha en rimlig social situation.Likväl kvarstår en mängd praktiska problem med genomförandet i form avfaktiska anställningsstopp vid många lärosäten. Inför det vidare arbetet medforskarutbildningen och som ett led i förberedelsearbetet för nästaforskningspolitiska proposition bör regeringen låta utvärdera forskarut-bildningen. Detta bör ges regeringen till känna.Till stor del har problemen sin grund i den avbrutna omvandlingen avforskarutbildningsbidrag till doktorandtjänster som den socialdemokratiskaregeringen genomförde 1994. Den avbrutna satsningen innebar att förut-sättningarna för ökad jämställdhet inom forskarutbildningen åter för-sämrades, då de som bildar familj och har utbildningsbidrag för för-sörjningen endast är berättigade till minimibeloppet inom familjeför-säkringen. Regeringen bör återuppta och föreslå riksdagenfinansiering av detta program. Detta bör ges regeringen till känna.ForskningsstiftelsernaSom framgått av motionen i övrigt menar attforskningen som huvudregel bör vara forskarstyrd.Statsmakternas behov av forskning bör tillgodoses genomden konstruktion som såväl utredning som propositionförordar, nämligen genom myndighetersbeställningsforskning.Stiftelserna kan tillföra värdefulla resurser till svensk forskning, om de fåranvändas fritt i enlighet med urkunderna. motsatte sig densocialdemokratiska regeringens lagändring, innebärande att regeringen fickändra i förordnandet rörande hur statliga stiftelsers styrelser utses. Vårkritiki det principiellt felaktiga i detta förfarande kvarstår, även då ändringarna avstiftelseurkunderna kvarstår. föreslog i en motion (1996/97:L6)med anledning av ändringen i stiftelselagen att regeringen i statliga stiftelserskulle få göra sådana ändringar av urkunderna att regeringen fick utse högsten tredjedel av ledamöterna. Detta förslag äger fortsatt giltighet rörande hurstiftelsernas styrelser ska utses i framtiden.Även om förordnandet nu ger regeringen utrymme att utse stiftelsernasstyrelser och regeringen utfäster sig att alltid låta forskare vara delaktiga istyrelserna, så är det fel att stiftelsernas styrelser ska utses av regeringenochatt stiftelserna för sin bidragsgivning därmed blir beroende av regeringensintentioner. förordar att stiftelsernas styrelser ska utses ienlighet med den ordning som gäller för grundforskningsråden och attregeringen ska få utse högst en tredjedel av ledamöterna.Det fortsattaberedningsarbetetDen forskningspolitiska utredningen menade att dessslutbetänkande borde utgöra grunden för en fortsattdiskussion om den svenska forskningspolitiken. Det blevockså en hel del diskussion kring betänkandet. Dendiskussionen bör inte avstanna med den nu presenteradereformen. Många viktiga frågor, såsommyndighetsorganisationen, tvärvetenskapens finansieringoch forskarutbildningen återstår att lösa och förtjänar enfortsatt bred diskussion också utanförUtbildningsdepartementet.Den fortsatta beredningen av forskningspolitiken bör därför inte ske internti . förutsätter att regeringen kommer att låtaberedningen ske i en dialog med alla forskningspolitikens intressenter.Samtidigt bör forskningspolitiken förankras bland alla partier.Regeringen bör därför inbjuda såväl de politiska partierna som forsknings-intressenterna till överläggningar inför den fortsatta beredningen avforskningspolitiken. Detta bör ges regeringen till känna.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om statens uppgifter i fråga om forskning och utvecklingsarbete,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om forskningens frihet,3. att hos regeringen begär förslag till en kvalificeringstrappa ienlighet med vad i motionen anförts,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en plan för att bygga upp och stärka forskningsmiljöerna vidlandets högskolor,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en översyn av myndighetsstrukturen för forskningsfinansiering,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en samlad forskningsbudget,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en översyn av forskarutbildningsreformen,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om omvandling av utbildningsbidrag till doktorandtjänster,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om det fortsatta beredningsarbetet.Stockholm den 7 maj 1999Sofia ()()()()()()