mot · GN02Fö20 · 1999-12-10 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Fö20av , Bo (m)med anledning av prop. 1999/2000:30 Det nya försvaret1 SammanfattningRegeringens proposition 1999/2000:30, Det nya försvaret, gör Sverigesvagare. Det är en i hast framkastad idéskiss som grundar sig på enekonomisk ram som dikterats av samarbetet med ochMiljöpartiet. Det mest allvarliga är att förslaget till inriktning på detframtida försvaret saknar grund i en trovärdig säkerhetspolitiskbedömning. I stället för att utveckla försvaret påbörjas den mestomfattande nedrustningen av det svenska försvaret sedan 1925 årsförsvarsbeslut.Regeringens nedrustningsförslag går helt i otakt med utvecklingen iomvärlden. Varken den grundläggande osäkerheten kring framtidautveckling eller EU:s snabbt framväxande försvarsdimension och de krav detställer på försvar har tillåtits påverka förslagen. Om regeringensinriktning blir verklighet kommer vår förmåga att försvara att bligeografiskt begränsad till ett område, t.ex. . Vad gällervåra intressen i och på omgivande havsområden begränsas våra möjligheteratt verka på flera platser. Uthålligheten i krishantering äventyras också. Detsvenska luftförsvaret urholkas genom otillräckliga satsningar på moderntluftvärn och kraftiga begränsningar vad gäller JAS-systemets beväpning ochutrustning. Möjligheterna att bygga upp det svenska försvaret för att kunnamöta en brett upplagd invasion begränsas genom det lilla antalet förband somblir kvar. möjligheter att aktivt bidra till fred och säkerhet genomkrishantering i såväl närområdet som längre bort urholkas eftersom basen föratt verka med förband utomlands mer än halveras.Bristerna i försvarets förmåga är inte resultatet av en medveten politik.Vad försvaret skall kunna har blivit en restpost i en enbart ekonomisk kalkyl.Det gör det framlagda förslaget än mer ansvarslöst. Det försätter iosäkerhet.Vi förordar i denna motion en annan försvarspolitisk inriktning änregeringens. Vi föreslår att regeringens proposition avvisas i sin helhet. Istället bör ett brett förankrat försvarsbeslut förberedas. Den gångna vinternsmedvetna förstörelseprocess måste få ett slut. En ny försvarskommitté börges i uppgift att ta fram ett heltäckande och sammanhållet förslag . Än finns tid till eftertanke och framtagande av säkertunderlag.Vi vill att skall föra en aktiv säkerhetspolitik. En sådan politikkräver stöd av ett militärt försvar som är insatsberett, somförutsättningar för en framtida upprustning bibehålls och utvecklas. Detställer dock krav på en verklighetsförankrad politik som tar vara påde möjligheter till samarbete över gamla nationsgränser och mellan folkenoch som motverkar de hot och osäkerheter som finns. Kraven är påmånga sätt större på svensk säkerhets- och försvarspolitik än dåspänningen mellan öst och väst var den dominerande säkerhetspolitiskautmaningen. Att hotet om det stora kriget mellan öst och väst ter sig avlägsetbetyder inte att riskerna för krig och militärt maktspråk inte längre existerar.För det första kännetecknas den säkerhetspolitiska situationen i och kringEuropa av fler osäkerheter än under det . Storkrigsrisken ärvisserligen mycket liten, och därmed också det överhängande hotet mot vårtlands existens, men andra risker framstår i gengäld som större.För det andra har gamla föreställningar om neutralitet och alliansfrihetförlorat relevans. Det säkerhetspolitiska samarbetet handlar om ansvar närdet går snett. Den förda politiken verkligen sätts på prov när vi måste kunnahjälpa våra grannar.Den euroatlantiska säkerhetsordningens huvuduppgift är att värna frihetenoch freden genom att omöjliggöra aggression och förtryck i Europa.Säkerhetsordningen bygger på att länderna solidariskt tar ansvar för attförverkliga målen. Det handlar om att i fredstid fläta länderna sammangenom fri rörlighet och ett brett samarbete kring gemensamma frågor. Detfredliga samarbetet förebygger konflikter och förhindrar motsättningar.Sveriges operativa förmåga för militär krishantering måste därför bygga påintegration och samarbete i Europa.Sverige har gjort successiva vägval i säkerhetspolitiken.I varje praktiskt hänseende har valt samarbetets väg. Ett öppet ochnära samarbete med Nato har blivit en oomstridd och naturlig del av svenskpolitik. Vi menar att den bästa säkerhetspolitiska lösningen i Östersjöområ-det är att de tre baltiska länderna blir medlemmar i ochtillsammans med och , om så önskar, också med-lemmar i Nato. Ett svenskt medlemskap i är ett naturligt steg på denväg mot utökad säkerhetspolitiskt samarbete som varit under detsenaste decenniet.Detta skulle innebära en samlad Östersjölösning, som skulle ge trygghet ihela området. Den skulle också innebära att de nordiska länderna deladesamma säkerhetsordning och därmed skulle möjligheterna att bygga gemen-samma lösningar och samarbete underlättas.Det viktigaste steget nu är att driver på den säkerhets- och för-svarspolitiska dimensionen i EU, där ett första steg tas vid toppmötet iHelsingfors . I det fortsatta arbetet under år 2000måste fullt ut medverka för att stärka militära kapacitet ochdess förmåga att ta ett ökat ansvar för den europeiska säkerheten.Med regeringens förslag till försvarsbeslut blir svagare. Vårtnationella försvar, som är vårt allra viktigaste bidrag till stabiliteten inärområdet, urholkas. Detta som osäkerheten om och när vi i verk-ligheten kommer ett kunna bidra ordentligt till den militära krishantering,som står i centrum för både EU och Nato, är grundläggande. Regeringenhar inte brytt sig om att analysera hur utvecklingen av EU:s försvars-dimension kommer att påverka svenskt försvar. I stället fortsätter man på deninslagna nedrustningsvägen som om ingenting har hänt. EU ställer krav, menvi svarar med exempellös nedrustning.Framför allt på två punkter skiljer sig den moderata synen på försvars-politiken från regeringens:- Vi är inte beredda att inteckna nedgången i rysk militär förmåga påsamma sätt som regeringen gör i sin proposition. Osäkerheten är alltjämtdet dominerande draget i utvecklingen i vårt närområde.- Vi vill inte dra så stora växlar som regeringen på den politiska förmåganoch handlingskraften att förutse behovet av upprustning och utveck-ling av vår militära förmåga. Det behövs en bättre säkerhetsmarginal iform av fler kvalificerade förband på olika beredskapsnivåer.- Vi har en högre ambition att utveckla ett både större och bättre försvarsom kan lösa dagens uppgifter och möta framtidens utmaningar.Det är omöjligt att vid någon viss tidpunkt avgöra om en inträffadhändelse är inledningen till en allvarlig kris, svår påfrestning påsamhället, krig eller bara en vardaglig händelse som kan hanteras "pånormalt" sätt. Det är bara historikerna som efteråt sätter etiketter på detinträffade. I den historiska belysningen analyseras om rätt eller fel åtgärdvidtagits. Många exempel ur historien pekar också på att beslutsfattarehade tillgång till adekvat information men man ville inte tro på dekonsekvenser den pekade mot. Önsketänkande har alltför ofta domineratbeslutsfattandet. Varje reellt beslut fattas utgående från bristandeinformation och mot en okänd framtid.Försvaret skall inte bara klara dagens hot, utan måste byggas också för attkunna möta morgondagens osäkerhet. Försvaret skall kunna verka underolika omständigheter även vid osannolika händelseutvecklingar. Försvaretmåste därför ha en inbyggd förmåga att anpassas till förändringar i om-världen. Vi anser i motsats till regeringen att det inte går att rusta uppförsvarets storlek och styrka snabbt och enkelt. Våra möjligheter att anpassaförsvaret för att verka i olika situationer skall skapa reella möjligheter attaktivt använda detta som en del i den dagliga säkerhetspolitiken.Moderaternas utgångspunkter för försvarets utveckling är följande:- Försvaret av är utgångspunkten och den dimensionerande upp-giften.- Förmåga att delta i militärt samarbete och internationella insatser skallöka.- Försvarsresurserna skall vara utformade både för det nationella försvaretoch för internationella insatser.- Försvaret skall anpassas till de euro-atlantiska säkerhetsstrukturerna.- Handlingsfrihet för ett Natomedlemskap skall upprätthållas ochdessutom tillåtas påverka våra egna avvägningar redan nu.- Förmågan att bygga upp ett starkare försvar skall säkerställas.Försvarets viktigaste uppgifter:- Hela landet skall försvaras. Försvaret måste ha sådan förmåga ochberedskap att ingripande kan ske vid såväl avsiktliga som oavsiktligakränkningar samt att varje allvarligt syftande militärt eller civilt hot kanmötas.- Försvaret skall ha sådan styrka att kan stå emot försök tillpåverkan genom våld eller hot om våld.- Försvaret skall kunna ta vår del av ansvaret för fred och säkerhet iEuropa i allmänhet och vårt närområde i synnerhet i nivå med regeringensförslag. Flyg- och marinstridskrafter bör delta fullt ut i internationellainsatser i takt med att förmågan utvecklas. För detta krävs delsinvesteringar, dels att medel avdelas också för insatser.Grunden är att Försvarsmakten kan försvara landet mot invasion ochockupation. Detta ger också de kunskaper och färdigheter som erfordrasför att landets militära enheter blir lämpade att hävda svenskt territoriumoch svenska intressen i närområdet samt för att i samverkan med andranationers resurser bidra till fred och säkerhet i vår omvärld. Detta kräverförmåga till väpnad strid. Försvaret får aldrig tillåtas att enbart bli enbevakningsorganisation.Utvecklingen mot ökad interoperabilitet är inte bara en grundläggandeförutsättning för internationella insatser utan också en förutsättning förförsvarets operativa förmåga att försvara landet. Denna utveckling -internationaliseringen av försvaret - bör fortsätta och fördjupas samtidigtsom sjö- och flygstridskrafter inte får undantagas. Utöver att sätt upp det avde nordiska länderna skisserade nordiska brigadförbandet bör tainitiativ till att bilda en internationell sjöstyrka avsedd för insatser iÖstersjönoch . I denna bör de nordiska länderna utgöra kärnan.Ett nytt försvarsbeslut bör ha följande inriktning:Markstridsförbanden organiseras i tio brigader vid ett lika stort antalregementen, men med en större differentiering än dagens. Artilleri- ochluftvärnsfunktionerna stärks i paritet med den övriga förbandsvolymen. Förledning av brigaderna organiseras två divisionsstaber (fördelningsstaber)varav den ena avser taktisk ledning av förband i främst norra bör en brigadledning med tillhörande betjäningsförband organise-ras för att kunna leda en multinationell nordisk brigad.De stridskrafterna utvecklas mot 2 ytflottiljer med minst 4 divisio-ner omfattande 16 till 20 ytfartyg. Ytterligare en flottiljledning organiserasför att leda en internationell sjöstyrka. De moderna ubåtarna bibehålls.Amfibieförbanden utökas och de rörliga kustartilleribataljonerna bibehålls.Isbrytar- och sjömätningsförbanden bibehålls och ingår i försvarets krigs-organisation.Inom helikopterförbanden förordar vi att utvecklingen av mark- respektivesjöoperativ förmåga även omfattar taktiskt uppträdande i sammansattaförband såväl inom landet som vid internationella insatser. Utvecklingen avattackhelikopterförmåga bör ske inom ramen för förbandsuppträdande.Inom flygstridskrafterna förordar vi effektivast möjliga utnyttjande av detantal flygplan som beställts. Vi vill pröva ett alternativ där fyra aktiva JAS39-divisioner organiseras. Därutöver skall utbildningskapaciteten förflygförare och tekniker samt tillgången på förtidsavgångna aktiva flygföraremedge att ytterligare divisioner krigsorganiseras upp till kapaciteten i totaltantal anskaffade flygplan JAS 39 (8-12 divisioner). Den minskadeutspridningen i regeringens förslag medför att ett ökat skydd bör anskaffastill flygflottiljernas uppställningsplatser för stridsflygplan.Försvarsindustrin anpassas till omvärldsförutsättningarna. börarbeta för införandet av gemensamma EU-regler för export av försvars-materiel. En översyn av tillämpningen av dagens exportregler kombinerasmed en aktiv integration av svensk kompetens med andra länder.Pliktsystemet bör ses över i syfte att skapa ett hållbart system för uttagningav pliktpersonal oavsett dagsbehovet. Systemet skall kunna fungera oavsettvilket antal som tas ut och vara accepterat också om endast en mindre del avårskullen verkligen tas ut och genomför grundutbildningen.Vi vill pröva möjligheterna att utforma en ny befälsordning med dels fleraparallella officerskarriärer, dels där nuvarande karriär för yrkes- och reserv-officer slås samman till en och samma. I det sammanhanget är det viktigt attockså formerna för rekrytering, såväl på värnpliktens grund som senare ilivet, är så fria som möjligt. Yrkesväxling under livet bör varaett naturligt inslag i den militära karriären.Vi vill även pröva möjligheterna att med en obligatorisk grundläggandesoldatutbildning som grund rekrytera människor till olika utbildningar ochverksamheter inom hela försvaret.2 Vi avvisar regeringens nedrustningRegeringen gör svagare. Det är en i hast framkastad idéskiss somgrundar sig på en ekonomisk ram som dikterats av samarbetet medVänsterpartiet och . Det mest allvarliga är att förslaget tillinriktning på det framtida försvaret saknar grund i en trovärdigsäkerhetspolitisk bedömning. I stället för att utveckla försvaret påbörjasden mest omfattande nedrustningen av det svenska försvaret sedan 1925års försvarsbeslut.Regeringens nedrustningsförslag går helt i otakt med utvecklingen iomvärlden. Varken den grundläggande osäkerheten kring framtidautveckling eller EU:s snabbt framväxande försvarsdimension och de krav detställer på försvar har tillåtits påverka förslagen. Om regeringensinriktning blir verklighet så kommer vår förmåga att försvara att bligeografiskt begränsad till ett område, t.ex. . Vad gällervåra intressen i och på omgivande havsområden begränsas våra möjligheteratt verka på flera platser. Uthålligheten i krishantering äventyras också. Detsvenska luftförsvaret urholkas genom otillräckliga satsningar på moderntluftvärn och kraftiga begränsningar vad gäller JAS-systemets beväpning ochutrustning. Möjligheterna att bygga upp det svenska försvaret för att kunnamöta en brett upplagd invasion begränsas genom det lilla antalet förband somblir kvar. möjligheter att aktivt bidra till fred och säkerhet genomkrishantering i såväl närområdet som längre bort urholkas eftersom basen föratt verka med förband utomlands mer än halveras.Bristerna i försvarets förmåga är inte resultatet av en medveten politik.Vad försvaret skall kunna har blivit en restpost i en enbart ekonomisk kalkyl.Det gör det framlagda förslaget om försvaret än mer ansvarslöst. Det för-sätter i osäkerhet.Vi förordar i denna motion en annan försvarspolitisk inriktning änregeringens. Vi föreslår att regeringens proposition avvisas i sin helhet. Istället bör ett brett förankrat försvarsbeslut förberedas. Den gångna vinternsmedvetna förstörelseprocess måste få ett slut. En ny försvarskommitté börges i uppgift att ta fram ett heltäckande och sammanhållet förslag . Än finns tid till eftertanke och framtagande av säkertunderlag.Moderaterna föreslår- att regeringens proposition avslås samt- att en ny försvarskommitté, med tydliga direktiv som utgår från Sverigesbehov och intressen i stället för en på förhand given ekonomisk ram, tarfram ett förslag till ett nytt försvarsbeslut som grundas på realistiskasäkerhetspolitiska avvägningar.Försvarspolitiken vilar på säkerhetspolitiken. Den måste ligga till grundför inriktningen och dimensioneringen av den svenska försvarsmakten.Det är omöjligt att vid någon viss tidpunkt avgöra om en inträffad händelseär inledningen till en allvarlig kris, svår påfrestning på samhället, krig ellerbara en vardaglig händelse som kan hanteras "på normalt" sätt. Det är barahistorikerna som efteråt sätter etiketter på det inträffade. I den historiskabelysningen analyseras om rätt eller fel åtgärd vidtagits. Många exempel urhistorien pekar också på att beslutsfattare hade tillgång till adekvat informa-tion men man ville inte tro på de konsekvenser den pekade mot. Önske-tänkande har alltför ofta dominerat beslutsfattandet. Varje reellt beslut fattasutgående från bristande information och mot en okänd framtid.Bristande underlag och ensidigt förhoppningsfulla bedömningar omframtiden får inte vara grunden för beslut om försvaretsframtida utformning.Regeringen har medvetet valt en destruktiv hantering avförsvarsfrågorna. Hårt trängd av de försvarsfientliga partierna tvingadesförsvarsministern och Socialdemokraterna i att geupp striden om den tidigare helt självklara kompensationen för effektenav likviditetsindragningen på i samband med denfulla tillämpningen av anslagsförordningen. Försvarsplaneringenkollapsade slutgiltigt och offrades på det rödgröna samarbetets altare. Istället för att förhandla vidare valde Socialdemokraterna att avslutasamtalen och i stället göra upp med Centerpartiet.Förutom att uppgörelsen var svag i sak saknade den majoritetsstöd iriksdagen. På det sättet kastades försvarspolitiken ut på en osäker arena,som uppgörelsens innehåll inte löste problemen - vare sigkortsiktigt eller långsiktigt. Socialdemokraterna hade chansen att göra uppöver blockgränserna, men valde medvetet smalast möjliga bas och sämstamöjliga politik.Försvarspolitiken måste präglas av stabilitet och fasta spelregler. Löftesbrottoch tvära kast kostar skattebetalarna långt mer än vad det smakar.Den politik som presenteras i propositionen bygger på en av Försvars-beredningen skapad verklighet med fromma förhoppningar och en skevvärldsbild för att motivera nedrustningen av svenskt försvar. Den bygger, ilikhet med den brittiska försvarspolitiken , på principen om "nowar in ten years' time." Det är såväl praktiskt som intellektuellt ohederligtattbygga försvarspolitiken på en sådan förutsägelse.Om framtiden vet ingen säkert. Att dra ut dagens trender framåt itiden riskerar leda till säkerhetspolitiska glädjekalkyler och till att det tillsynes osannolika men fullt möjliga utesluts som grund för försvarspolitiken.Ett exempel av många är utvecklingen i under de senaste tio åren.Vem kunde 1989 förutse denna?Rysslands successiva inlemmande i är avgörande för en stabilutveckling i vår del av världen. Men framtid avgörs i första handpå rysk jord. Den senaste tidens händelser i och det instabilapolitiska läget inför kommande duma- och presidentval gör varje förut-sägelse i grunden osäker. Vår försvarspolitik måste därför ha en ordentligsäkerhetsmarginal i stället för att leva på hoppet om den eviga freden.Regeringen drar också stora växlar på sin egen förmåga och handlingskraftvad gäller att förutse behovet av upprustning och utveckling av vårmilitära förmåga. Anpassningsprincipen är nödvändig och omöjlig.Det behövs en större säkerhetsmarginal i form av fler kvalificerade för-band på olika beredskapsnivåer.Men den svenska försvarspolitiken handlar inte längre bara om försvaretav . Det rena invasionsförsvarets endimensionella syn påförsvaret är fortfarande en viktig del, men inte längre hela verkligheten.Vid sidan av den mer passiva, defensiva, hotrelaterade dimensionenmåste försvaret byggas om för att klara också snabbt uppkomnautmaningar med krav på omedelbara insatser. Det kräver att vår militäraförmåga innehåller också aktiva och mer "offensiva" komponenter. Vadgäller denna tyngdpunktsförskjutning tycks socialdemokrater i ord varaöverens med oss moderater, men i praktisk handling saknas i regeringensproposition den nödvändiga höjningen av ambitionsnivån. Försvaretsstyrka blir en restpost i en ekonomisk kalkyl vars grundvillkor dikteratsav regeringen, Vänstern och Miljöpartiet.Med regeringens förslag till försvarsbeslut blir svagare. Vårtnationella försvar, som är vårt allra viktigaste bidrag till stabiliteten inärområdet, urholkas. Detta som osäkerheten om och när vi i verk-ligheten kommer att kunna bidra ordentligt till den militära krishantering,som står i centrum för både EU och Nato, är stor. Regeringen har intebrytt sig om att analysera hur utvecklingen av EU:s försvarsdimensionkommer att påverka svenskt försvar. I stället fortsätter man på den inslagnanedrustningsvägen som om ingenting har hänt. EU ställer krav, men vi svararmed exempellös nedrustning.Sveriges röst i världen blir på så sätt också svagare. Militär förmåga attförsvara sitt eget land men också att kunna bidra i ordentlig omfattning närvärldssamfundet kallar spelar faktiskt roll, alldeles oavsett vad vi ibland litemilitärt naiva svenskar tror och tycker. Den nedrustning av försvaret som nuförbereds kan komma att bli ett historiskt misstag av samma dignitet som1925 års försvarsbeslut.I regeringens säkerhetspolitiska analys reduceras till en obetydligsmåstat som ingenting vill och som inte kan påverka någonting. Kvar blirbara ett passivt analyserande av nuläget och ensidiga och ofullständigabedömningar av den framtida utvecklingen. Önskedrömmar och förhopp-ningar präglar analysen i stället för nödvändig realism. förblir enåskådare i det europeiska säkerhetspolitiska samarbetet. När säkerhetspoliti-ken töms på väsentliga delar av sitt innehåll förfaller försvarspolitiken tillenbudgetfråga och ett kattrakande om nedläggningar av enskilda förband runtom i Sverige.Den socialdemokratiska regeringen saknar uppfattningar i avgörandesäkerhetspolitiska frågor. Idéer om hur den europeiska säkerhetsordningenskall byggas lyser med sin frånvaro. har gått från att under 90-taletsförsta del vara pådrivande till att bli en bromskloss. Av rädsla för kritik,ellersplittring i de egna leden, undviker man ställningstaganden på varje punkt.Det riskerar att föra in i ett svårare säkerhetspolitiska läge. Det ärenosäkerhetspolitik snarare än en säkerhetspolitik.Regeringen proposition saknar dessutom en helhetssyn och en reell analysav den verklighet som vi lever i och som är nödvändig vid beslut omverksamhet som i hög grad berör som nation.Försvarsplaneringen kan inte bygga på dagens gynnsamma läge ochrelativa stabilitet utan måste utgå från de krav som en i grunden osäker fram-tid ställer på svensk militär förmåga.Det är en avgörande skillnad mellan planlös avveckling och planeradutveckling. Det är därför vi moderater avvisar regeringens försvarspolitik.Svensk säkerhets- och försvarspolitik får inte grundas på önskedrömmaroch förhoppningar. Säkerhetspolitiken måste stödjas av ett försvar somalltid har en beredskap också för det osannolika.3 Planlös avveckling av svenskt försvar3.1 Nedrustning i otakt med omvärldenDen planerade svenska nedrustningen står i bjärt kontrast tillutvecklingen i vår omvärld. Efter det brittisk-franska initiativet hösten1998 att ge EU muskler också för militär krishantering har utvecklingengått mycket snabbt. I ljuset av erfarenheterna från Kosovokrigetbeslutade i att en europeiskförsvarsdimension skall förverkligas. Mycket talar för att en ytterligareacceleration av beslut, planer och begynnande genomförande kommer attske under det franska ordförandeskapet . Men den svenskaregeringen står inte bara vid sidan om av hänsyn till de partier med vilkasstöd man innehar regeringsmakten. Genom den snabba nedrustning somplaneras verkar man i direkt motsatt riktning som politiken i EU:s övrigaländer. När andra länder anstränger sig för att utveckla sin förmåga såavvecklar en stor del av sin egen försvarsförmåga.Vad gäller högstämda deklarationer om att deltaga i militär krishanteringsaknas inte ord. I handling talar regeringen emellertid ett annat språk. När detverkligen gäller saknas både vilja och förmåga. Hemtagandet av den svenskabataljon som under tjänat freden i Bosnien skedde för attregeringen eljest inte kunde finansiera en insats i Kosovo. Kosovoinsatsenskedde därmed på bekostnad av det mycket framgångsrika engagemanget iBosnien. I Kosovo kom sist.