mot · GM02Bo21 · 1999-05-25 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Bo21av m.fl. (m, kd, fp)med anledning av prop. 1998/99:122 Kommunala bostadsföretagInledningI propositionen föreslås att de nuvarande bestämmelserna omindragning av räntebidrag vid ägarförändringar ochöverlåtelser av kommunala bostadsbolag skall ersättas medett nytt sanktionssystem. En kommun som säljer aktier ellerandelar i ett kommunalt bostadsföretag i sådan omfattning attkommunen inte längre har det bestämmande inflytandet iföretaget, skall enligt förslaget få statsbidragen minskademed av vinsten från försäljningen. En indragningav statsbidragen skall ske även när ett företag, somkommunen direkt eller indirekt innehar det bestämmandeinflytandet i, avyttrar aktier eller andelar i ett kommunaltbostadsföretag så att det bestämmande inflytandetförsvinner.Motsvarande indragning av statsbidragen skall enligt förslaget ske om ettkommunalt bostadsföretag beslutar om utdelning till kommunen eller omaktieägartillskott till ett kommunalt företag som inte har till huvudsakliguppgift att äga och förvalta bostäder. Även fallet att ett kommunalt bostads-företag beslutar om frivillig likvidation skall omfattas av motsvarandebestämmelser om indragna statsbidrag.Moderata samlingspartiet, och liberalernaanser att förslaget utgör ett tydligt exempel på bristande respekt för denlokala demokratin och, vilket även Lagrådet konstaterar i sitt yttrande frånden , ett allvarligt ingrepp i den kommunala självstyrelsen.Den nu föreslagna lagstiftningen leder till mycket olika resultat beroendepå förhållandena i den enskilda kommunen och vilken väg som har valts förbostadsföretagets räkning. Den kommun som har möjlighet att sälja enstakafastigheter kan gå vidare med en sådan försäljning, så länge överskottet frånförsäljningen kan användas till något annat i företaget eller överförs till ettannat kommunalt bostadsföretag. För kommuner där valmöjligheten stårmellan att sälja hela företaget eller att inte sälja alls kan förslaget däremotfåförödande effekter. Resultatet för kommunen kan i sådana fall bli attbostadsföretaget även fortsättningsvis kommer att anstränga den kommunalaekonomin, eller att försäljningen genomförs med minskade statsbidrag ochdärmed mindre resurser till skola och vård som följd. Moderatasamlingspartiet, och liberalerna kan inteacceptera att lagstiftningsmakten tillgrips i situationer som denna för atthindra kommunerna att sköta sina uppgifter på det sätt de finner för gott.Respekt för den lokalademokratinDet finns starka skäl att resa invändningar motpropositionen. Enligt vår mening utgör förslaget ett flagrantexempel på bristande respekt för den lokala demokratin.Genom en lagstiftning likt den föreslagna förhindrasvälskötta kommuner att använda vinsten från enfastighetsförsäljning till angelägna kommunala kärnuppgiftersom skola eller omsorg. Om bifaller propositionenkommer de kommunalt folkvalda att hindras att besluta ienlighet med den politik de finner bäst gagnarkommunmedborgarnas intressen och för vilken de vunnitmajoritet i fria och allmänna kommunala val.I propositionen anges som skäl för förslaget (s. 11):I en situation där många kommuner i en allt snabbare takt vill avveckla sittbostadsinnehav anser regeringen att det ... skall utformas ett tillfälligtregelsystem vars syfte är att försvåra sådana utförsäljningar. I vart fall skallsyftet vara att de medel som frigörs vid försäljningar stannar kvar i företagenoch kan användas för bostadsförsörjningen.Regeringen gör således ingen hemlighet av att förslaget harsin grund i att det i vissa kommuner förs en av regeringenoönskad politik. Att en sådan politik är önskad avmajoriteten av medborgarna i de berörda kommunerna anserregeringen uppenbarligen ointressant i sammanhanget.Moderata samlingspartiet, och liberalernadelar inte denna uppfattning. Vi menar att den demokratiskt uttrycktafolkviljan i kommunerna måste respekteras. Det är inte en statlig uppgift attfatta beslut om handhavandet av de kommunalt ägda bostadsföretagen.Sådana ställningstaganden måste i stället göras i kommunerna, mot bakgrundav förhållandena i det enskilda fallet och på det sätt den demokratiskt valdakommunmajoriteten liksom majoriteten i företagets styrelse finner lämpligt.Att dessa förhållanden respekteras är viktigt inte minst mot bakgrund av attägande av bostadsföretag är förknippat med ett stort ekonomiskt risktagande,något som understryks av den besvärliga ekonomiska situation som ett stortantal kommunala bostadsföretag befinner sig i. Det bör nämnas att ävenföretag, som har en betryggande ekonomisk situation med få vakanseroch stark soliditet, kan hamna i svårigheter , bland annat på grundav strukturella omvandlingar i samhället. Det bör därför ankomma påmedborgarna i de enskilda kommunerna och deras folkvalda att fatta beslutmed innebörden att kommunen inte skall ta denna typ av ekonomisk risk.Därtill bör påpekas, vilket även Lagrådet framhåller i sitt yttrande, attkommunerna inte har någon skyldighet att inneha bostadsföretag, samt atthandhavandet av bostadsförsörjningen inom kommunerna i första hand är enkommunal angelägenhet, som i princip skall utövas av dem som kommun-innevånarna har valt att besluta härom.Respekt för dengrundlagsstadgadekommunala självstyrelsenMot bakgrund av att ett flertal av remissinstanserna har haftinvändningar mot att använda det generellastatsbidragssystemet som sanktionsmedel och som skälangett att metoden skulle strida mot den i regeringsformenfastslagna principen om självstyrelse, är detytterst allvarligt att regeringen inledningsvis inte ansett sigha tid att remittera förslaget till Lagrådet för granskning.Samtidigt visar regeringens handlande i sig attremissinstanserna haft fog för sin åsikt. Grunden till attregeringen inte ansett sig ha tid att inhämta Lagrådetssynpunkter är ju att man medelst lagstiftning önskar ingripamot kommuner som för en av regeringen oönskad politik.Regeringen har i propositionen avvisat remissinstansernas invändningarmed argumentet att, eftersom den tidigare lagstiftning som medgav enminskning av statsbidragen för en kommun som höjde den kommunalaskattesatsen accepterats av Lagrådet, och eftersom den nu föreslagnaordningen föreslås vara tidsbegränsad, måste även detta förslag vara förenligtmed grundlagen.Eftersom Lagrådets yttrande emellertid inhämtats genom ett ingripande avbostadsutskottet, kan vi inledningsvis konstatera att Lagrådet inte delarregeringens ståndpunkt. Lagrådet uttalar vidare att den i propositionenföreslagna ordningen är avsedd att ge samma resultat som en långtgåendeförbudslagstiftning eller mycket restriktiva tillståndsregler, och att detknappast har varit avsikten med det generella statsbidraget att det skullekunna användas som ett påtryckningsmedel gentemot enskilda kommuner försärskilda ändamål. Lagrådet uttalar att det finns en skillnad mellan dettalagstiftningsärende och det av regeringen åberopade. Ärendet rörande denkommunala skattesatsen byggde på ett samband mellan ökade skatteintänkteroch minskade statsbidrag. När det gäller det nu aktuella lagstiftningsärendetgör sig inte ett sådant samband lika starkt gällande, eftersom det generellastatsbidraget används som sanktion mot ett oönskat beteende inom ett enskiltområde av den kommunala verksamheten. Lagrådet påpekar också att i defall kommunerna säljer sitt bostadsföretag uteslutande av ideologiska skäl,saknas ett sådant ekonomiskt samband helt.Moderata samlingspartiet, och liberalernainstämmer i Lagrådets resonemang. Det finns därutöver anledning att tilläggaatt det finns ytterligare skillnader mellan den av regeringen åberopadelagstiftningen och det förslag som nu har att ta ställning till. Deingripanden som har gjorts i den kommunala beskattningsrätten har gjorts ibesvärliga samhällsekonomiska lägen där kommunala skattehöjningar i ettstort antal kommuner kunnat förväntas . De har inte, som i den nuaktuella situationen, haft karaktären av ingripanden mot enskilda kommunersom redan har börjat föra en av regeringen oönskad politik. Tidigareingripanden har heller inte, som i föreliggande fall, tagit sikte på vadkommunen de facto använder sina skattemedel till, utöver den verksamhetsom redan är ålagd kommunerna genom lag.Vi vill därtill understryka att den nu föreslagna begränsningen i kommun-medborgarnas rätt att råda över sina tillgångar skall gälla under så lång tidsom antingen två och ett halvt eller . Det rör sig såledesomen betydande del av mandatperioden som den föreslagna begränsningen i denkommunala handlingsfriheten skall gälla.Godtycklig dispensregelI propositionen föreslår regeringen en dispensmöjlighet förkommuner som, enligt regeringens uppfattning, hargodtagbara skäl för att vidta sådana åtgärder som i annat fallskall bestraffas med minskade statsbidrag. Sådana skäl kanenligt propositionen vara att en rekonstruktion av detkommunala bostadsföretaget är nödvändig eller attkommunen befinner sig i en allvarlig ekonomisk situationoch den nu aktuella åtgärden är nödvändig för att sanerakommunens ekonomi, eller om det annars finns särskildaskäl.Moderata samlingspartiet, och liberalernavill inte ifrågasätta att en kommun kan behöva vidta någon av de aktuellaåtgärderna på grund av ekonomiska svårigheter i kommunen eller bostads-företaget, eller på annan särskild grund. Tvärtom är dessa tungt vägandeargument för att bör avslå propositionen. Vi motsätter oss däremotatt regeringen godtyckligt skall kunna avgöra vilka skäl som är tillräckligtbehjärtansvärda för att en kommunmajoritet skall kunna besluta om någon avde aktuella åtgärderna utan att straffas med delvis indragna statsbidrag. Detfinns enligt vår uppfattning en uppenbar risk för att välskötta kommunerkommer att bli lidande, och att den politiska majoriteten i kommunen i vissafall kan bli avgörande för om dispens beviljas eller inte.Retroaktiv lagstiftning kaninte accepterasDen föreslagna lagen skall enligt propositionen träda i kraftden men äga giltighet på försäljningar,vinstutdelningar och aktieägartillskott som genomförts redandessförinnan. Regeringen föreslår att lagen skall omfattatransaktioner som äger rum från . Denföreslagna bestämmelsen har särskilt avstyrkts av Lagrådet.Moderata samlingspartiet, och liberalerna ärav uppfattningen att redan det faktum att lagen skall ges retroaktiv verkan fåranses vara svårförenligt med allmänna rättsgrundsatser. Att lagen därtillföreslås börja gälla redan dagen efter att propositionen överlämnats tillriksdagen är ytterst anmärkningsvärt. Det strider mot varje rimlig uppfattningom rättssäkerhet och grundläggande rättsstatliga principer att lagar stiftas pådetta sätt.Det har dessutom ifrågasatts om en sådan retroaktivitet är förenlig medgrundlagen. Enligt en i debatten företrädd uppfattning, kring vilken ävenLagrådet för ett resonemang, skulle en administrativ sanktion mot ett avstatsmakten oönskat beteende åtminstone genom analogisk rättstillämpningkunna jämställas med ett förslag om brottspåföljd, och retroaktiv giltighetdärigenom vara utesluten i enlighet med 2 kap 10 § andra stycket regerings-formen. Uppfattningen styrks av ett uttalande i förarbetena till förbudet motretroaktiv brottspåföljd (prop. 1975/76:209 s. 125) där det konstateras attregler om administrativa sanktioner av uppenbart repressiv, straffliknandekaraktär som införs på tidigare oreglerade områden måste ses som ett klartkringgående av det aktuella förbudet. Det kan i vart fall inte uteslutas att denovan nämnda tolkningen är den riktiga.Mot den bakgrunden, och med beaktande av det i övrigt anförda, börriksdagen avslå propositionen.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår proposition 1998/99:122.Stockholm den 25 maj 1999Carl Bildt (m)()()