ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GN02Ju415 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ju415av Abramsson, ()tingsrättLycksele tingsrätt har under en följd av år fått vidkännasminskande anslag för sin verksamhet. haranslaget minskat med och som en följd härav,har bl a antalet anställda vid tingsrätten minskat med fyrapersoner. Om förslag till budget för åren2000-2002 skulle fastställas, kommer anslaget att minskaytterligare med räknat anslag.Tingsrättens olika mål ifråga om omloppstider för olika målhar inte kunna hållas och det torde i allt väsentligt kunnaförklaras av att de resurser som står till förfogande inte ärtillräckliga.I sammanhanget bör anmärkas att är till ytan Sverigesstörsta domsaga. Det geografiska området uppgår till närmare 36 000 km2.Avstånden är redan till , där tingsrätten har sitt säte, mycket långa.En eventuell nedläggning av skulle medföra att avståndettill närmaste tingsrätt skulle öka drastiskt och uppgå till i sämstafall.En rationalisering av domstolarnas verksamhet är givetvis angelägen, menen sådan omställning kan som i detta fall inte få gå ut över rättssäkerhet ochrimliga krav på tillgänglighet. Allmänheten har rätt att kräva att en högrättssäkerhet kan garanteras oaktat att man har sin bostadsort i Västerbottensinland och fjälltrakter. Den processekonomiska nyttan får inte sättas förerättssäkerheten!Av den officiella redovisning som tingsrätts ledning presenteratför , framgår att rätten i mycket stor utsträckning försöktanpassa verksamheten till rådande ekonomiska förhållanden. Man har lojaltställt upp på krav om en fortgående rationalisering och rättens personal harpå ett lojalt och förtjänstfullt sätt inrättat sig efter ständigt förändrade,ellerförsämrade, ekonomiska förutsättningar. Av vad som framkommit avrättens redogörelse, har man kommit till vägs ände. En ytterligare neddrag-ning av resurserna skulle allvarligt äventyra målen för verksamheten och att idet läget fortsätta som om ingenting har hänt kan inte vara försvarligt. Detframstår som ytterst konsekvent att då föreslå en nedläggning.Nedläggningsalternativet kan dock inte accepteras utifrån ett medborgar-perspektiv. Någorlunda jämlika förhållanden bör kunna krävas ifråga omrättssäkerhet och kvalitet. Det bör i rimlig utsträckning vara möjligt att inomramen för aktuellt utgiftsområde kunna tillgodose tingsrätts krav påbibehållna resurser och kanske t o m återföra en del av de indragningar somskett tidigare. Det kan inte vara fel och bör heller inte ses som avsteg fråndetpågående rationaliseringsarbetet inom domstolsväsendet att på lämpligt sätthantera ett rymligare anslag med hänvisning till någon form av glesbygds-faktor. Så har t ex skett inom polisväsendet i , där SödraLapplands polisområde har tillgodoräknats en sådan faktor på ca 0,5 på vissaanslagsdelar.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av viss omdisponering av anslaget frånDomstolsverket för att garantera fortsatt rättssäker verksamhet vidLycksele tingsrätt.Stockholm den 30 september 1999Karl ()()
mot · GN02Ju418 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ju418av , ()Nämndemännens villkorNämndemannakåren fyller en viktig samhällsfunktion.Uppdraget har stor betydelse för vårt rättsväsende och vårrättssäkerhet.Nämndemannarekryteringen måste stimuleras på olika sätt. Kåren behöverföryngras, rekryteringen breddas och jämställdheten öka. Avgörande för attdet ska kunna ske är bl.a. utbildnings- och fortbildningsfrågorna.En översyn av nämndemännens villkor behöver göras i syfte att finnametoder och medel för att stimulera rekryteringen av nya nämndemän.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en översyn av nämndemännens villkor.Stockholm den 23 september 1999Barbro ()()Per ()()
mot · GN02Ju419 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ju419av , ()Rekryteringen av nämndemänNämndemännen har en central ställning för att hävdarättssäkerhet och stärka vårt rättsväsende. De fyller en viktigsamhällsfunktion.Idag har domstolarna problem med nyrekryteringen av nämndemän. Detinnebär en risk för rättssäkerheten. Om genomsnittsåldern på uppdragsinne-havarna blir för hög riskerar vi att domsluten, som fälls av domstolarna, intestår i samklang med rådande värderingar, när det gäller brott och straff.Nämndemän bör representera hela samhällets mångfald vad gäller kön,yrkesgrupper, ålder och etnisk tillhörighet. Så är inte fallet i dag.I syfte att finna metoder och medel för att stimulera rekryteringen av nyanämndemän krävs en översyn av de villkor som gäller för nämnde-männen.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en översyn av nämndemännens villkor.Stockholm den 30 september 1999Johnny ()()
mot · GN02Ju421 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ju421av , ()TingsrätternaMänniskors tilltro tillrättsväsendetI ett demokratiskt samhälle är det avgörande att medborgarnakänner tilltro till och förtroende för rättsväsendet. Respektenför rättsväsendet och hur väl rättsväsendet "fungerar" är iden meningen beroende av medborgarnas förtroende.Människors förtroende för rättsväsendet bygger på att det fungerar snabbt,förutsägbart och konsekvent och är nära tillgängligt. Det är därför ett centraltintresse att i möjligaste mån hålla nere handläggningstiderna. Inomrättsväsendet gäller att över huvud taget korta ner tiden från brottsanmälantill kriminalpåföljd.Närhet och tillgänglighetavgörandeNärheten och tillgängligheten till tingsrätterna är avgörande.Genom ett väl utbyggt nät av tingsrätter kan onödiga resoroch tidsspillan undvikas. Detta är viktigt också förrättssäkerheten. Ett mer centraliserat domstolsväsenderiskerar att redan alltför långa handläggningstider blir längre,med konsekvenser t ex för vittnesmålens trovärdighet närlång tid gått. Lokalt förankrade tingsrätter har ett betydandevärde för rättskipningen, bland annat tack vare den person-och lokalkännedom som de små tingsrätterna besitter.Förtroendet och respekten hos medborgarna för domstolarnas avgörandeökar med vetskapen om att det är lokalt verksamma domare och nämndemänsom deltar i dömandet. Lokalt förankrat dömande motverkar anonymitet ochger offentlighetsprincipen ett reellt innehåll. Utifrån detta är det viktigt att demindre tingsrätterna finns kvar. I län innebär det att våra fyratingsrätter i , , och bibehålls ochförstärks.Jag ser med oro på sparkrav. Sparkravet kommer att gå utöver de mindre tingsrätterna och leda till en centraliseradtingsrättsorganisation.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att tingsrätterna i län bibehålls.Stockholm den 4 oktober 1999Sofia ()
mot · GN02Ju422 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ju422av , ()EkobrottsdomstolarDen ekonomiska brottsligheten innebär inte bara ett stortskattebortfall utan är ett hot mot hela vår samhällsstruktur.Det är därför med stor tillfredsställelse det kan konstaterasatt den socialdemokratiska regeringen vidtagit omfattandeåtgärder mot denna form av kriminalitet. Inrättandet av är ett exempel, ett annat är desamarbetsformer mellan olika myndigheter som initierats.Internationella kopplingar har ytterligare förvärrat den ekonomiskabrottsligheten och det tycks vara så att kreativiteten hos de ekokriminella ärså stor att de ofta ligger steget före myndigheterna.Brottsutredningarna är komplicerade och tidskrävande och resurser hardärför tillförts. I takt med att myndigheternas kompetenser höjts har utfallenstadigt förbättrats.Dock kvarstår ett problem och det är domstolarnas hantering av eko-brotten. I många domstolar saknas kunskaper i att göra riktiga och själv-ständiga bedömningar. Det krävs naturligtvis omfattande kunskaper om dens.k. marknaden för att t.ex. kunna döma insiderbrottslingar. Följden blir attde fällande domarna blir få.Det är i grunden av stor vikt att en helhetssyn kvarstår vad gäller kriminellverksamhet. En ekobrottsling sysslar inte sällan också med andra former avbrott. Detta till trots så är den ekonomiska brottsligheten så speciell ochkräver så extraordinära insatser att det bör utredas om en specialdomstol fördenna form av kriminalitet bör inrättas.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en utredning om inrättande av ekobrottsdomstol.Stockholm den 5 oktober 1999Ulla ()()
mot · GN02Ju503 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ju503av , ()Elektronisk övervakningElektronisk fotboja har alltmer kommit att framstå som ett positivtalternativ till fängelse. Straffet avtjänas i bostaden under förutsättning attbostad, telefon och sysselsättning är ordnad. Hembesök och deltagande ifrivårdens programverksamhet ingår obligatoriskt och absolut alkohol-och drogförbud råder. Siffror visar att ca 3 800 personeravtjänade sitt straff med fotboja. av de dömda avbröt ochavtjänade resten av straffet i fängelse. Både de dömda och desammanboende var i huvudsak positiva till denna form av straff. (1999:4, Intensivövervakning med elektronisk kontroll)Möjligheten att rädda en människa från ett kriminellt liv verkar i vissa fallvara större om fängelsestraff undviks. Tvärtom kan många människor, sominte hamnat i allvarligare kriminalitet, genom en fängelsevistelse i värsta falldrivas in i ett kriminellt beteende. I många andra fall däremot är fängelse-straff det enda alternativet för att det omgivande samhället ska kunnaskyddas mot brott. Naturligtvis finns också brott med kortare fängelsestraff,t ex hustrumisshandel, där fotbojan inte är ett lämpligt alternativ tillfängelse.I dag kan personer dömda till fängelse ansöka omintensivövervakning med elektronisk fotboja. Efter en utredning fattas beslutav regionmyndighet. Med tanke på de positivaerfarenheterna kunde det vara av intresse att utöka möjligheten med fotbojasom alternativ till fängelsestraff. För vissa straff borde det också därför varamöjligt att bevilja fotboja som alternativ till sex månaders fängelse.Tingsrätten fattar en rad avgöranden beträffande olika straff. dömertingsrätten till fängelse, villkorligt eller ovillkorligt, men det är andrainstanser som avgör om fotboja är ett lämpligt alternativ. Tingsrätten har enhelhetsbild av den dömde och hans/hennes förutsättningar. Därför vore detnaturligt att tingsrätten också skulle ha möjlighet att döma till boja om denbedömer att fängelsevistelse skulle vara ett sämre alternativ och om dendömde uppfyller de uppställda kraven. Domen skulle då föregås av en utred-ning från frivården.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utreda möjligheten att bevilja fotboja vidfängelsestraff upp ,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utreda möjligheten att låta tingsrätten utdömafotboja som ett självständigt straff.Stockholm den 4 oktober 1999Ulf ()()
mot · GN02Ju506 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ju506av , ()Kostnadsansvaret för personer dömda till rättspsykiatrisk vårdOm en person döms till fängelsestraff svarar staten för kostnaden. Förpersoner dömda till rättspsykiatrisk vård (LRV-vård) stårsjukvårdshuvudmannen för kostnaden. Kostnadsansvaret för denrättspsykiatriska vården både är och har varit föremål för diskussion. Detförhållandet att sjukvårdshuvudmännen svarar för kostnaderna för envård vars omfattning de inte kan påverka gör att man med rätta kanifrågasätta fördelningen av kostnadsansvaret. Brottmålsdomstolarnafördelar således inflödet, länsrätterna utflödet ochsjukvårdshuvudmannen betalar. Frågan har bl.a. uppmärksammats avSocialstyrelsens Psykiatriuppföljning 1997 och i betänkande Straffansvarets gränser (SOU 1996:185).Psykiatriuppföljningen diskuterar ett statligt kostnadsansvar och förordar ett statligt kostnadsansvar. De skriver:Kostnaden för påföljden "överlämnande till rättspsykiatrisk vård" svararsjukvårdshuvudmännen för. Detta gäller trots att beivrandet av brott är ochmåste vara en statlig angelägenhet. Vi anser att det inte är rimligt att statenpå detta sätt undandrar sig det finansiella ansvaret för en betydelsefull del avsamhällets straffrättspolitik. Vid ett genomförande av våra förslag framstårdet för oss som självklart att staten genom bör takostnadsansvaret för den nya verkställighetsformen fängelse genomrättspsykiatrisk vård. Även finansieringen av samhällsskyddsåtgärder ärnågot som på ett naturligt sätt faller på staten. Enligt vår uppfattning böröverhuvudtaget den principen gälla att staten har ansvaret för samtligaåtgärder som vidtas inom ramen för rättsväsendet som en form av reaktionmot straffbelagda gärningar. Detta innebär att även den resterande delen avden rättspsykiatriska vården bör finansieras genom statliga medel.Jag anser att regeringen bör få uppdrag att redovisa ett förslagsom ger staten kostnadsansvaret för personer dömda till rättspsykiatriskvård.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om statligt kostnadsansvar för personer dömda tillrättspsykiatrisk vård.Stockholm den 1 oktober 1999Kenneth ()
mot · GN02Ju507 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ju507av , ()Kostnad för straffverkställighet vid elektronisk övervakningEn elektronisk fotboja gör det möjligt för en brottsling att vistas hemmaunder strafftiden. I ett rättsfall har Kammarrätten i beslutat att enbrottsling som avtjänar sitt straff i frihet med elektronisk övervakning, s kfotboja, har rätt att för sitt uppehälle erhålla socialbidrag av sin hemkommununder tiden han avtjänar sitt straff. Detta innebär i praktiken att domstolenhar överfört kostnaden för brottslingens avtjänande av straff från staten tillkommunen.I ett annat rättsfall har samma kammarrätt beslutat att en brottsling somavtjänar sitt straff med fotboja inte ska ha rätt till arbetsmarknadsersättningeftersom han inte kan ta anställning och därmed inte stå tillarbetsmarknadens förfogande.Mycket talar för att avtjänande av straff på hemorten med elektronisk över-vakning kommer att öka i antal. Därför är det av högsta vikt att lagen tydligtföreskriver vem som är betalningsskyldig för straffs verkställighet. Enligtvårt förmenande bör kostnad i inget fall övervältras på kommunen utan liggaunder kriminalvårdens eller frivårdens anslagstilldelning.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt begär att regeringen återkommer med förslag som för-tydligar vem som är betalningsskyldig för straffets verkställighetgenom elektronisk fotboja.Stockholm den 2 oktober 1999Maria ()()
mot · GN02Ju509 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ju509av , ()Test av neurologiska störningar i samband med brottOm en person som begår ett brott misstänks lida av psykisk instabiliteteller sjukdom undersöks denne för detta. Syftet är att i stället för attdöma till fängelse eller annan bestraffande åtgärd ge den åtalade relevantbehandling för sin sjukdom, i vardagligt tal kallar vi det stor eller litensinnesundersökning. Detta är naturligtvis bra, då den åtalade inte kanställas till svars fullt ut för sina handlingar.Under senare år har ny forskning visat att det finns många människor somlider av andra åkommor än rent psykiska och ändå har bristande självkontrolleller saknar den grundläggande sociala förmågan att förstå att de begårlagstridiga handlingar. Dessa personer kan placeras under termen neuropsy-kiatriska defekter (DAMP, ADHD, Asbergersyndromet, Turetts syndrom,Fragil X etc.).Dessa personer kan i allmän mening inte betraktas som sjuka ellerobegåvade. Dock blir en konsekvens av deras defekt att de kan räknas tillgruppen handikappade i den meningen att de har ett avvikande socialtbeteende. Eller för att prata vardagsspråk, de har svårigheter att begripa vadsom förväntas av dem i olika sociala situationer eller så har de bristande elleringen förmåga alls till självkontroll. Man kan säga att de är impulsstyrda ochi många fall kräver omedelbar belöning, dvs. de kan inte vänta med resultateteller belöningen för något utan måste få feedback.En del av gruppen med neuropsykiatriska defekter, en stor del av denna,saknar förmågan till inlevelse, eller snarare förstår de inte att det finnssociala förväntningar på dem. Dessa människor är mycket lättledda ochsaknar ofta inre styrning.Kort sagt, om en auktoritär person ber dem om något så har de inteförmågan att se vad som är rätt eller fel. Då dessa personer sedan döms försina handlingar och hamnar i fängelse är det uppenbart att de följer ochformas efter starkare personligheter där.Att döma dessa personer till fängelse innebär således inte att de tar till sigkonsekvenserna av en brottslig handling utan i stället att de formas på ettnegativt sätt av andra, mer dominerande, interner.HemställanHemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att personer med neurologiska störningar likavälsom psykiskt instabila får genomgå ett psykiatriskt test innan de döms,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att med terapi och behandling hjälpa dem attbryta en negativ trend och i stället forma deras beteende till att bli mersamhällsanpassat och socialt.Stockholm den 29 september 1999Claes-Göran ()()
mot · GN02Ju510 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ju510av , ()Barn i häkteBarn i häkteDen första trädde lagen om verkställighet av slutenungdomsvård (SFS 1998:603) i kraft. Den nya brottspåföljden innebär attungdomar som begår allvarliga brott, i de flesta fall, inte skadömas till fängelse utan till sluten ungdomsvård i Statensinstitutionsstyrelses (SiS) regi. Den som döms till sluten ungdomsvårdplaceras på ett särskilt ungdomshem. Bärby ungdomshem i Funbo, Råbyungdomshem i , i ochSundboskolan i tar emot ungdomar som dömtstill sluten ungdomsvård. Tiden på institution ska vara lika lång som dentid den unge skulle ha tillbringat i fängelse. Betydligt fler ungdomar änregeringen väntade har dömts till det nya ungdomsstraffet, slutenungdomsvård. Fram till hade 33 ungdomar dömts tillsluten ungdomsvård och 15 ungdomar avtjänade sina straff. Innan dessaungdomar dömts och placerats på ungdomshem har flera av dem suttit ihäkte. Dessa ungdomar, misstänkta förallvarliga brott, placeras i häkten utformade för vuxnabrottsmisstänkta. Denna isolering som inlåsning medför innebär en storpåfrestning för dessa ungdomar. Det är viktigt att de ungdomar som sitterhäktade regelbundet får träffa andra och att de kommerut ur cellen till en programverksamhet som kan bidra till attskapa en struktur i vardagen.En översyn bör göras av häktessituationen för ungdomar under18 år och enarbetsgrupp bör tillsättas för att arbeta fram direktiv för hur häktningstidenska vara utformad för att säkerställa det som står i artikel 37 c i FN:skonvention om barnets rättigheter: "varje frihetsberövat barn behandlashumant och med respekt för människans inneboende värdighet och på ett sättsom beaktar behoven hos personer i dess ålder. Särskilt ska varjefrihetsberövat barn hållas åtskilt från vuxna, om det inte anses vara tillbarnets bästa att inte göra detta, och ska, utom i undantagsfall, ha rätt atthålla kontakt med sin familj genom brevväxling och besök. "HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att begär att regeringen ger Kriminalvårdsstyrelsenoch i uppdrag att se över häktessituationen förungdomar ,2. att begär att regeringen tillsätter en arbetsgrupp medbred kompetens för att arbeta fram direktiv för alternativahäktesplaceringar för ungdomar som svarar mot derättigheter och behov som ungdomar har.Stockholm den 29 september 1999Inger ()()()()()()()
mot · GN02Ju511 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ju511av , ()redovisade en kartläggning av frigiv-ningssituationen för personer som avtjänat fängelsestraff. Kartläggningenvisade att de intagna ofta står inför en mycket svår situation efter frigiv-ningen. Det är tyvärr inte ovanligt att man kommer ut till ett liv somhemlös och arbetslös, en för många hopplös situation som ofta leder tillåterfall i brott och det blir en ond cirkel. Därför är det viktigt att ökadeinsatser görs för att de intagna skall vara så väl förberedda som möjligtför att kunna återvända till samhället. Det handlar inte om att särbehandlamänniskor som begått brott, men när man avtjänat sitt straff och ska utoch bli en del av samhället igen, så ska man också vara så väl förbereddatt det finns en rimlig chans att klara detta.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att intagna ska vara bättre förberedda införfrigivningen.Stockholm den 5 oktober 1999Ann-Kristine ()
mot · GN02Ju512 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ju512av , ()Stödperson för kvinnor intagna på kvinnofängelserSedan ett tiotal år tillbaka har man infört verksamhet med stödpersonerför patienter som är tvångsintagna på psykiatriska kliniker.Verksamhetenär knuten till (tidigare kallad )ansvarsområde.Erfarenheterna visar att verksamheten är mycket värdefull för de intagna.Stödpersonen är ingen myndighetsperson eller auktoritet utan kan jämförasmed en god vän och förtrolig. Kvinnor som är dömda till fängelsestraffbehöver i hög grad stöd av någon förtrolig, utomstående vän. De saknar barnoch familj och känner sig socialt misslyckade och nedvärderade som mödrar.För kvinnorna skulle en sådan stödkontakt också kunna underlätta sam-hällsanpassningen den dag de blir frigivna.I första hand skall försöksverksamheten rikta sig till kvinnor.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en försöksverksamhet med stödpersoner förkvinnor på kvinnofängelser.Stockholm den 1 oktober 1999Eva ()()Elisebeht ()()()()()()()
mot · GN02Ju513 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ju513av , ()TvångsvårdNär en åtalad - oftast våldsverkare eller mördare - döms enligt lagen omrättspsykiatrisk vård (LRV) till sluten rättspsykiatrisk vård belastarkostnaderna landstingen. Om en person döms till ett mer normaltfängelsestraff står staten för kostnaderna som personen sitteri fängelse.Årskostnaden för en LRV-dömd på till exempel Säters sjukhus uppgår till ca /patient. För en liten hälso- ochsjukvårdsnämnd kan detta innebära mycket dryga icke-budgeteradekostnader. Ett exempel är i södra man tvingas betala för mellan 5 och 10 årsplatser påSäter.Eftersom den slutna psykiatriska vården generellt är dyrare än "vanlig"psykvård minskar den resurserna till (psyk)vården för landstingens övrigainvånare. Ett par extra långtidsdömda kan totalt spräcka en redan tidigaresynnerligen ansträngd budget för ett sjukhus eller en lokal hälso- ochsjukvårdsnämnd. Det finns ju inga som helst möjligheter att förutse ellerberäkna antalet dömda.Ovan nämnda exempel visar på behovet av en översyn av kostnadsfördel-ningen mellan stat, landsting och kommuner när det gäller tvångsvård avolika slag.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en översyn av kostnadsfördelningenmellan stat, landsting och kommuner för rättspsykiatrisk vård.Stockholm den 3 oktober 1999Sven ()