mot · GN02A219 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:A219av , ()Kvinnors arbetsmarknad1 InledningSituationen på arbetsmarknaden avspeglar på många sätt rådandemaktförhållanden i samhället. Den är indikatorn på den fackligastyrkepositionen kontra arbetsgivarmakten. Den avslöjar klasskillnaderoch könsförtryck.Svensk arbetsmarknad är starkt segregerad. är klasskillnadernaav den karaktären att en arbetare löper större risk att ha nedsattarbetsförmåga (p.g.a. dåliga arbetsförhållanden) än en tjänsteman. dröjer det innan vi har enarbetsmarknad utan könssegregering om utvecklingen fortgår i nuvarandelångsamma takt.Kvinnor missgynnas systematiskt och diskrimineras när det gällerlönesättning, anställningstrygghet, arbetstider, a-kassa, skydd vidarbetsskador etc. Klasskillnaderna slår igenom. De allra största orättvisornautsätts LO-kvinnor och invandrarkvinnor för.LO-kvinnor, och då främst de unga, har de sämsta arbetsvillkoren vadgäller avsaknad av trygghet i anställning, möjlighet till inflytande överarbetets uppläggning och risk för våld och hot om våld. Kvinnor medutländsk bakgrund är den grupp som har svårast att komma in i svensktarbetsliv. Mer än hälften av dessa står utanför arbetsmarknaden och mångahögutbildade är långtidsarbetslösa. Denna grupp diskrimineras,marginaliseras och osynliggörs mest av alla på arbetsmarknaden. Vägen tillintegration går via arbetsmarknaden. Integrationen på arbetsmarknaden är enförutsättning för integration i samhället i övrigt.2 Könssegregerad arbetsmarknadArbetsmarknaden är starkt könssegregerad och arbetsdelningen mellankönen finns både horisontellt och vertikalt. Horisontell arbetsdelninginnebär att kvinnor och män i stor utsträckning finns inom olika sektoreroch yrken på arbetsmarknaden. Yrken är antingen kvinnodomineradeeller mansdominerade. av kvinnorna och av männenarbetar i s.k. blandade yrken. Vertikal uppdelning innebär att kvinnor ochmän finns på olika positioner inom arbetslivet. Kvinnor återfinnssystematiskt på lägre befattningar med lägre löner, och män är i störreutsträckning chefer.Män och kvinnor har med andra ord olika arbetsmarknader, där kvinnorsarbetsmarknad är väsentligt smalare med lägre löner och sämre möjlighetertill kompetensutveckling och befordringsgång. Det är också vanligare medtillfälliga anställningar och deltidsarbeten bland kvinnor. Densysselsättningsökning vi nu ser riskerar att ytterligare förstärkasegregeringen. Män får i större utsträckning än kvinnor de nya, fastaarbetstillfällena, som kartläggningar visar att unga kvinnor mellan19 och har de sämsta möjligheterna på arbetsmarknaden.2.1 Kvinnor lönediskriminerasGrunden för jämställdhet är ekonomiskt oberoende. En fördelning avresurser är också en fördelning av makt. Kvinnors genomsnittliga timlönär av mäns, och lönerna är generellt lägre i kvinnoyrken än ilikvärdiga mansyrken. En kvinna i ett kvinnodominerat yrke har en lönsom är lägre än en man i ett mansdominerat yrke.Löneskillnadsutredningen har visat att det finns en osaklig löneskillnadpå mellan 1-8 %.Jämställda löner är ett av de viktigaste målen för att nå verklig jämställdhetmellan könen. politik för jämställda löner utvecklas i ensärskild motion om jämställdhetslagen.2.2 Otrygghet i anställningSCB:s arbetskraftundersökningar visar att av ca 3,6 miljoner anställda1998 hade drygt 550 000 någon form av tidsbegränsad anställning, ochav dessa 550 000 var 325 000 kvinnor. Tillfälliga arbeten,provanställningar, vikariat och praktikarbeten är vanligt bland kvinnor.Det är anställningsformer som ökar diskrimineringen och ger kvinnorsämre löneutveckling, sämre befordringsgång och sämre möjligheter tillpersonalutbildning. Bland unga LO-kvinnor är det vanligt medtidsbegränsade anställningar, hälften av alla har en sådananställning. "Anställning vid behov", dvs. där arbetsgivaren ringer ocherbjuder arbete när behov uppstår, ger de mest begränsade möjligheternaav alla till utbildning på arbetstid och de minsta möjligheterna till lärandeoch utveckling i själva arbetet. Av LO-kvinnorna har s.k. anställningvid behov med stor otrygghet och helt på arbetsgivarens villkor.2.2.1 Unga vill ha fasta jobbI debatten kan man ibland höra påståenden att intresset för fastaanställningar har minskat och då särskilt bland ungdomar.Undersökningar visar att detta är en myt. Tidskriften harpresenterat undersökningar om vilken anställningsform människor villha, och praktiskt taget alla tillfrågade () önskar sig fast anställning.Det finns inga skillnader mellan kvinnor och män, mellan låg- ochhögutbildad eller mellan ung och gammal.Otrygghet i anställningen har ökat kraftigt bland kvinnor i barnafödandeålder. på SCB har i en rapport visat mycket starka belägg på attdetta har påverkat familjebildningen, och hon drar slutsatsen att"utvecklingen på arbetsmarknaden tycks ha haft stor betydelse förfruksamhetsnedgången ".Vänsterpartiet anser att det är dags för en modernisering av arbetsrätten föratt stärka anställningstryggheten och att begränsa avvisstidsanställningar så att arbetsgivaren inte kan missbruka kvinnorsarbetskraft i den utsträckning som görs . Detta bör som sinmening ge regeringen till känna.2.3 ArbetstiderKvinnor och män arbetar lika mycket men kvinnor arbetar mer obetaltoch män mer betalt. Nära två tredjedelar av det obetalda arbetet utförs avkvinnor. Kvinnor kombinerar betalt arbete med vård av hem och barn,medan män kombinerar ett betalt arbete med ekonomisk, politisk ochfacklig makt.Kvinnor får betala för att få mer tid för hem och barn genom att frivilligt,eller ofrivilligt, avstå från heltidsarbete och i stället arbeta deltid. Enöverväldigande majoritet () av de deltidsarbetande är kvinnor.En del av dem som arbetar deltid har den arbetstid de vill ha, men mångavill ha utökad arbetstid. uppgav av de deltidsarbetandekvinnorna att de var deltidsarbetslösa, 1994 hade siffran stigit till nästan30 %. Andelen deltidsarbetslösa kvinnor har alltså mer än fördubblats. Dethar också visat sig att om en man och en kvinna söker heltidsarbete är hansmöjligheter att få jobb mycket större än hennes. Andelen deltidsarbetandeunga kvinnor har också ökat kraftigt . I början av 90-taletarbetade av LO-kvinnorna under deltid, numera är andelen48 %.Risken att fastna i deltidsarbetslöshet är stor, och arbetsgivare som inteklarar av att organisera arbetet på ett sådant sätt att det går att försörja sig fårindirekt subventioner via arbetslöshetsersättningen. delar deslutsatser som förs fram i DELTA- utredningen (SoU 1999:27) som tar sinutgångspunkt i krav på arbetsgivaren att organisera arbetet på ett sådant sättatt heltidsanställning kan erbjudas. Däremot delar vi inte utredningensförslag om ett införande av en bortre parentes i a-kassan.Vänsterpartiets huvudförslag för en jämställd fördelning av betalt ochobetalt arbete är genomförandet av generell arbetstidsförkortning. De som ärfast anställda på deltid erhåller bara ersättning under en ersättningsperiod.Kvinnor får på detta sätt betala för könsdiskriminerande strukturer iarbetslivet. Regeringen bör få i uppdrag att komma med förslag som tar bortkönsdiskriminerande inslag i arbetslöshetsförsäkringen. Detta bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna.2.4 BemanningsföretagBemanningsföretagen är mest expansiva bransch och sedanavregleringen 1992 har tillväxten varit . Branschen utgör ca0,av arbetskraften. De vanligaste yrkeskategorierna är kontors- ochekonomipersonal. En majoritet av de anställda är kvinnor, ofta medsämre anställningsvillkor och lägre lön än på andra företag. I någraspeciella fall, t.ex. sjuksköterskor, har inhyrd personal fått bättre villkorän den ordinarie.JämO har också uppmärksammat problematiken med sexuella trakasserieroch gör bedömningen att personaluthyrningsbranschens anställda är merautsatta för sexuella trakasserier än arbetstagare i genomsnitt. Många yngrekvinnor jobbar här som tillfälligt anställda och har inget socialt nätverk påarbetsplatsen. JämO konstaterar vidare att gällande lagstiftning -jämställdhetslagen och arbetsmiljölagen - inte ger tillräckligt skydd förkvinnor inom bemanningsföretagen eftersom arbetsgivaransvaret är otydligt.Vänsterpartiet har i en annan motion yrkat på behovet av att se överskyddsansvaret i samband med uthyrning av personal.För att säkerställa de anställdas trygghet i bemanningsföretag föreslårVänsterpartiet att en auktorisation införs för företag som hyr ut personal.Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.2.5 Arbetsskadeförsäkringen missgynnar kvinnorDe förändringar som gjordes i arbetsskadeförsäkringen 1993 har visat sigfå negativa konsekvenser för löntagarna och då främst för kvinnor. Föratt få en arbetsskada godkänd krävs numera att det föreligger en hög gradav sannolikhet för att faktorer i arbetsmiljön kan ge upphov till den skadasom den försäkrade har, samt att övervägande skäl talar för att skadan harorsakats av dessa faktorer.Detta nya arbetsskadebegrepp har lett till att antalet arbetssjukdomarstatistiskt sett har minskat. Många arbetssjukdomar har osynliggjorts. Ur ettkönsperspektiv är detta allvarligt eftersom kvinnor är överrepresenteradebland arbetssjukdomar. Skärpta krav på bevisföring har inneburit att det harblivit svårare att få arbetssjukdomar som t.ex. belastningsskador ochpsykosociala skador godkända i försäkringen. Statistiken talar sitt tydligaspråk. Kvinnor har dubbelt så svårt som män att få en anmäld arbetssjukdomgodkänd. Av samtliga godkända arbetsskadefall står kvinnor endast för30 %. Orsakerna till dessa stora skillnader kan säkerligen tillskrivas detfaktum att kvinnors arbetssjukdomar ofta har ett mer diffust orsakssamband.Mäns belastningsskador beror t.ex. ofta på ansträngningar vid lyft, medan detför kvinnor är svårare att klart peka ut orsaken.Samma mönster återfinns bland arbetsolycksfallen; kvinnors olycksfall ärofta belastningsolyckor, medan det för män oftare rör sig om fallolyckor ochmaskinolyckor vilka är lättare att bevisa.Till detta kommer den kritik som riktats mot försäkringskassorna.Kassorna tar inte hänsyn till kvinnors och mäns olika fysiska förutsättningaroch olika arbetsförhållanden i ärenden om arbetsskadeprövningar.Frågan om arbetsskadeförsäkringen bereds f.n. på Socialdepartementet.Med hänvisning till att försäkringen inte är könsneutral, och därmed klartstrider mot EU:s jämställdhetsdirektiv, vill att riksdagenuppdrar åt beredningen att komma med förslag som innebär att vi får en merjämställd arbetsskadeförsäkring. Detta bör som sin mening geregeringen till känna.2.6 Risk för våld i arbetetVåld och hot om våld drabbar män och kvinnor på arbetet oftare än inågot annat sammanhang. Nästan fyra av tio hot eller våldshändelser isamhället drabbar personer i deras yrkesutövning. Arbetsskador beroendepå våld och hot är dubbelt så vanliga bland kvinnor som bland män.Kvinnor har betydligt högre frekvens av denna typ av arbetsskador änmän. Den största skillnaden finns bland äldre arbetstagare.Sex av tio anmälningar om arbetsskador vid våld eller hot om våldkommer från vård- och omsorgssektorn. Med andra ord kvinnor finns iarbetslivet där våldet och hoten om våld finns.För att minska våldet och skapa säkrare arbetsplatser krävs en radsamverkande insatser som t.ex. utbildning och information, översyn avarbetets organisation och bemanning och fler könsuppblandade arbetsplatser.Vänsterpartiet föreslår att en utredning tillsätts som får i uppdrag att närmareanalysera orsakerna till våldet och presentera ett samlat förslag på hur våldoch hot på arbetsplatserna skall kunna minimeras. Detta bör somsin mening ge regeringen till känna.2.7 Könssegregerad arbetsmarknadspolitikEn av AMV:s uppgifter är att bryta den könssegregeradearbetsmarknaden och medel har specialdestinerats till projektverksamhetför att nå detta mål. Förutom enstaka lyckosamma projekt finns det ingatecken på att sådana inbrytningar har gjorts. Arbetsmarknadspolitikenstyrs fortfarande av manliga normer. Den största delen avanställningsstödet går till män. Den yrkesinriktadearbetsmarknadsutbildningen fortsätter att vara starkt könssegregerad.Kvinnor är fortfarande överrepresenterade inom utbildningar till vård-och kontorsyrken och underrepresenterade inom data-, teknik- ochtillverkningsyrken. Anvisningar till lediga platser följer traditionellagränser; män anvisas till tillverkningsyrken och kvinnor till arbete inomkundservice, försäljning, vård och omsorg samt kontorsarbete.Alla fakta visar på nödvändigheten av att AMV ytterligare intensifierar sittarbete med att bryta könssegregeringen. har tidigare påpekatdet anmärkningsvärda i att jämställdhetsmålet inte återfinns bland de treövergripande mål som så starkt identifieras med AMV:s uppgifter. Viåterkommer därför med en hemställan om att ett fjärde mål förarbetsmarknadspolitiken och AMV:s verksamhet införs - kravet på att brytaden könssegregerade arbetsmarknaden såväl horisontellt som vertikalt. Dettabör som sin mening ge regeringen till känna.3 Hemställan3 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en modernisering av arbetsrätten föratt stärka anställningstryggheten och begränsa avvisstidsanställningar,2. att begär att regeringen kommer med förslag som tarbort könsdiskriminerande inslag i arbetslöshetsförsäkringen enligt vadi motionen anförts,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om auktorisation av bemanningsföretag,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om jämställd arbetsskadeförsäkring,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en utredning kring våldet påarbetsplatserna,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ett fjärde mål för AMV ocharbetsmarknadspolitiken.Stockholm den 27 september 1999Gudrun ()()()()()()()()()()()()()ven-Erik ()()Carlinge Wisberg (v)1 Yrkande 4 hänvisat till SfU.