mot · GN02A263 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:A263av , ()Otraditionella medel i arbetsmarknadspolitikenSkellefteå kommun har ingått i ett försök med lokal samverkan i arbets-marknadspolitiken. har utvärderat försöken i landet.Vi delar inte deras uppfattning om vad man har åstadkommit. Vi anser attde projekt som bedrivits inte skulle ha kunnat komma till stånd om intearbetsförmedlingen fått använda så stor del av sina medel tillotraditionella insatser. De inlåsningseffekter RRV befarat anser vi i såfall bara kan ha uppstått i att de berörda arbetslösa fått möjlighet attutbilda/kompetensutveckla sig den tid som har behövts och under tidenhaft sin försörjning tryggad.Vi tycker inte heller att man skall glömma den utvärdering som RRVgjorde av det första årets försök, där man t ex framhöll att vi i Skellefteåfåttmånga i jobb man utvärderat.Bakgrunden till projektet var följande:I februari 1995 presenterade representanter för kommunen, arbets-förmedlingskontoren i , arbetsförmedlingsnämnden, försäkrings-kassan, och LO en projektidé med inriktningatt- alla arbetslösa skulle delta i aktiviteter som motiverardem att använda all kraft till att öka sin kompetens,- genomföra en kraftigt ökad satsning på utbildning som arbetsmarknads-politisk åtgärd, med inriktning utifrån de arbetslösas behov/utveck-lingsplaner,- kraftigt försöka öka volymen personalutbildning i företagen för att stärkadessa och för att skapa utrymme för utbildningsvikariat,- förändra den då rådande situationen av de arbetslösa passivaoch i utbildning till av de arbetslösa i kompetenshöjandeaktiviteter.Ett antal uppsökare skulle i samarbete med arbetsförmedlingen arbetamed de arbetslösa för att motivera dem till kompetensutveckling ochfacken och arbetsgivarna skulle gemensamt verka för att kraftigt ökavolymen av utbildningsvikariat.Man beräknade att projektet skulle kunna genomföras med befintliga eko-nomiska resurser under förutsättning att de medel som arbetsförmedlingenfick till förfogande skulle få användas friare och att även passiv arbetslös-hetsersättning skulle få omdisponeras till projektet.Regeringsföreträdare uppvaktades om projektidén och till stora delar kanman väl påstå att det blev föregångaren till det beslut om försök för ett antalkommuner (däribland ) med lokal samverkan i arbetsmarknads-politiken. Att även få använda den passiva arbetslöshetsersättningen som enaktiv del var inte möjligt.Att man också fick använda 165 platser för ALU somförstahandsåtgärd och än regelverket tillät var ett steg i rättriktning.Upprinnelsen till allt detta var således det s k idé ochnätverket finns fortfarande kvar, dock med lite andra personer . Manförsöker både få med den enskilde Skelleftebon i ett positivt tänkande omutveckling både för sig själv och för kommunen och även fundera över vägaratt gå för att utveckla den lokala arbetsmarknadspolitiken. Samarbetsandanmellan parterna, myndigheter och organisationer har ytterligare förstärktsoch utvecklats.Fördelningen av försöksverksamhetens kostnader skulle ju vara förkommunen och för arbetsförmedlingen. Man har försökt lösa frågornaså smidigt som möjligt i de enskilda projekten, och för vissa kan det vara såatt arbetsförmedlingen stått för hela kostnaden och för andra har kommunenstått för hela kostnaden. Sammantaget har fördel-ningen uppgått till 75/25. Eftersom ordföranden i också haft delegation att besluta om användningen av kommunens25 % andel har beslut om fördelning kunnat tas redan i eller i andra fall direkt på delegation och anmält till Arbets-förmedlingsnämnden.Under hela försökstiden har fyra personer anställts för att arbeta somuppsökare bland arbetslösa som också är lågutbildade och svagt motiveradeför studier. LO har stått som arbetsgivare och finansieringen har skett genom75/25-fördelningen. Detta har varit ett mycket bra komplement till arbets-förmedlingens egna resurser och av ca 845 uppsökta personer har endast 40visat sig helt omotiverade.Om inte de gemensamma medlen kunnat användas otraditionellt hade inteuppsökarna kunnat anställas på vanliga anställningar och kontinuiteten hadedå också gått förlorad.Möjligheten att kunna använda 165 platser i ALU utanför gällanderegelsystem har inneburit att ett stort antal utbildningar har genomförts. Dethar varit vårdutbildningar (vårdare/vårdarinnekurser, vårdbiträdesutbildning,undersköterskeutbildning) och olika former av utbildningar för att känna sigför (bli motiverade, orientera sig osv) inför fortsatta studier för att skaffasiggymnasiekompetens. Det har funnits ett antal platser för den yrkestekniskahögskoleutbildningen inom träsidan, platser inom naturvetaråret, småföre-tagarutbildning, starta eget, processutbildning m m. Det har alltså varitmöjligt att motivera arbetslösa till vidare studier när man vet att den försörj-ning man har inte naggas i kanten. Alltså väl använda pengar för att uppnåaktivitet i stället för passivitet och höjd kunskapsnivå.Över 100 anställda vårdbiträden i kommunen har med utbildningsbidragkunnat utbildas till undersköterskor, ytterligare nästan 100 anställda harvidareutbildats inom vårdyrkena och för dessa personer har arbetslösa gått insom vikarier och haft vanlig anställning med kollektivavtalsenlig lön.Något liknande projekt hos andra arbetsgivare lyckades man inte med.Ett 40-tal unga arbetslösa med bakgrund från barn- och fritidsprogrammetfick sommarjobb inom äldreomsorgen i kommunen under sommaren 1998.Insatsen kombinerades med en utbildning/introduktion innan starten ochföljdes av en vidareutbildning inom vården för de som så önskade.Ett par projekt i privata näringslivet där varsel, uppsägning och risk förarbetslöshet förelåg har finansierats via försöksverksamheten. I ett projektpåbörjades processen och nästan samtligahade vid projektets avslut arbete, utbildning eller praktik.I ett annat projekt startades en omfattande utbildningsinsats för att mötaförväntade förändringar. Genom utbildningsinsatsen skapades en återanställ-ningsgaranti för deltagarna och ett antal av dessa har också gått vidare tillhögre studier. I de två senast beskrivna projekten har också företagen och deberörda fackliga organisationerna medverkat.Det finns ytterligare exempel att ge och erfarenheten av den friare använd-ningen är att man tillsammans inte har förbrukat mer pengar än tidigare.Bättre projekt har skapats och nästan 3 000 personer har berörts i större ellermindre utsträckning av insatserna. För de enskilda personerna har ensmidighet upplevts då handlingsplanen har varit styrande och inte regel-verket, som t ex vilken kategori av sökande man tillhört, långtidsarbetslöseller långtidsinskriven t ex.IFAU har i ett antal projektbeskrivningar funnit tecken på att arbetsmark-nadspolitiska medel använts för klart kommunala intressen, sägs också ibudgetpropositionen. Att t ex de kommunala projekten med kompetens-utbildning av redan anställda och arbetslösa som får gå in som vikarier skullefalla under en sådan bedömning anser vi vara en orimlighet. Vår lokalabedömning är att vårdpersonal kommer att bli en bristvara och ett stort antalarbetslösa med vårdbakgrund behövde praktik för att upprätthålla sittyrkeskunnande och för att senare kunna vidareutbilda sig.Arbetsförmedlingsnämnden anser liksom regeringen i sin budgetproposi-tion att det är genom mål man skall styra och inte genom ett långt gångetregelverk. I kände man att man var mitt i arbetet med att fortsättautvecklingen och att det nu blev "tvärstopp". Bl a finns det klara gränser förvilka medel ur anslag A 2 som skall vara till åtgärder och vilka som skallanvändas till arbetsmarknadsutbildning. Om det lokalt bedöms finnas ettbehov åt ena eller andra hållet kan detta omintetgöras av att regelverket styrvart pengarna får gå. Vi tror också att med otraditionella medel till för-fogande så stimuleras vi själva till nytänkande. Vi kan vara mer aktiva i attåstadkomma lösningar som hindrar "rundgången" i systemet osv. En störreandel av otraditionella medel skulle öka flexibiliteten. I tror viattjust friheten i sig gör att kreativitet skapas. Vi har fortfarande drömmenlevande om att få använda arbetslöshetsersättningen i aktivitet.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om användande av otraditionella medel i arbets-marknadspolitiken.Stockholm den 4 oktober 1999Carin ()()