mot · GN02So208 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So208av , ()AnorexiÄtstörningar som sjukdomÄtstörningar som anorexi (självsvält) och bulimi (hetsätning)är problem som uppmärksammats alltmera på senare år.Dessa problem drabbar främst flickor. De kan uppstå genomett komplicerat samspel mellan biologiska, psykologiska,sociala och kulturella faktorer, men med stora individuellavariationer. Anorexi leder till benskörhet, muskelsvaghet,rubbningar i salt- och vätskebalans och blodbrist. Sjukdomenkan också leda till hjärtsvikt, vilket kan leda till plötsligadödsfall. av anorektikerna dör av sjukdomen.Nästan alltid börjar anorexi med bantning. Unga flickor får tidigt lära sigen mall att passa in i. Den otrygghet de känner kan lätt få sitt uttryck iutseendefixering. Den viktigaste förebyggande åtgärden mot ätstörningar äratt förhindra att flickor och unga kvinnor bantar. Vi måste börja ifrågasättavåra ideal och tänka på vilka signaler som vi vuxna sänder till barn ochungdomar i vår närhet. Skolan har en viktig uppgift i arbetet att förebyggaätstörningar.I ett land som vänt sig bort från individens betydelse och detpersonliga ansvarstagandet, för att istället uppmuntra ett kollektivistiskttänkande, kan detta inte komma som en överraskning. När vi får ett samhälledär individen står i centrum ges utrymme för mångfald och tolerans. För attuppnå detta krävs inte främst politiska beslut. Människor måste få störremakt över sin vardag. Vi behöver en debatt i samhället om grundläggandevärderingar. Och vi måste inse att alla har ett ansvar för att skapa en tryggmiljö som föder trygga människor.I drabbas unga kvinnor av någon form avätstörningar. Bland yngre tonåringar är anorexi den vanligaste åkomman ochdrabbar av dessa. Den värsta formen av hetsätning, bulimianervosa, drabbar av alla kvinnor i åldrarna . Omman dessutom räknar in alla kvinnor som har en mildare form av anorexi, såkallad anorexi light, tros siffran vara dubbelt så stor.Se över vårdbehovetMålet är att forma samhället på ett sådant sätt att problemeninte uppstår. Därför behövs satsningar på forskning omförebyggande insatser mot ätstörningar, vilka faktorer somutlöser problemen och uppgifter på hur många kvinnor ochmän som är drabbade. Det finns väldigt lite forskningkring ätstörningar och det finns ännu ingen forskning somkan visa på hur de resurser som samhället lägger ner påsjukdomen faller ut. Utbildning och information av personalsom jobbar med unga tjejer i vården, skolan på fritidsgårdaroch inom idrottsrörelsen kan vara en väg att förebygga ochförhindra sjukdomsförlopp.Förhållandet till mat och regelbundna mål är mycket viktigt för attförebygga sjukdomen. Maten i skolan måste vara god och serveras på fastatider. Miljön i skolbespisningen ska vara trivsam. Hemkunskapen har enviktig roll eftersom unga människor behöver kunskap om näringsbehov ochen grundkunskap för att kunna skaffa sig en bra matkultur.Det är också viktigt att utvärdera anorexi- och bulemivården och finna uthur många patienter som blir friska efter behandling av ätstörningar. De ungakvinnor som drabbas av anorexi eller bulemi måste, liksom alla andrapatienter, ha rätt att välja den vårdform de önskar.Eftersom sjukdomar drabbar alltfler yngre barn och tonåringar är detviktigt att kompetens inom speciella vårdenheter finns för att hantera dennagrupp. Det är olyckligt om patienterna hamnar inom den ordinarie psyk-vården.På många håll i landet saknas vårdplatser för anorektiker och bulimiker.Ingen vet hur många som skulle behöva vård och hjälp. Därför är detangeläget att se över vårdbehovet i hela landet för att se vikten av att dennavård prioriteras.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förebyggande insatser för ätstörningar,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om forskning,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om rätt att välja vårdform.Stockholm den 23 september 1999Sofia ()