mot · GN02Kr273 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Kr273av , ()Kulturpolitikens struktur1 BakgrundMed de kulturpolitiska målen byggdes den nuvarandemodellen för svensk kulturpolitik upp. Denna kulturpolitiks första fas ärnu till ända, dess kraft börjar tömmas ut. Det framgår med tydlighet avden kris som många kulturinstitutioner, främst teatern, under de senasteåren har stått inför. är därför tiden mogen för fas två. Vänsterpartietanser att det krävs en omorganisering av och att självastrukturen och kommunikationerna mellan staten, de regionala och lokalapolitikerna och kulturlivet måste förändras.Det har rått och råder en ganska stor enighet om kulturpolitikens uppgifter:Vi saxar nedanstående citat ur några betänkandetexter från riksdagenskulturutskott.Den kulturpolitiska uppgiften är att skapa bästa möjliga förutsättningar fördet yrkesverksamma konstnärliga arbetet. Experimentell och nydanandekonst är, i likhet med grundforskning, avgörande för framtida expansion ochkvalitet, men sällan kommersiellt lönsam. Därför skall även nya kulturellauttryck och mindre etablerade kulturutövare stimuleras och stödjas.Kvalitet, särskilt konstnärlig kvalitet, är inte statisk. Konstnärlig förnyelsebygger ofta på att nyskapande konstnärer bryter mot rådandekvalitetsuppfattningar.I strävan efter kvalitet är gediget kunnande liksom alternativ tillslentrianmässig och schablonartad kulturproduktion särskilt viktig.Kulturpolitiken skall möjliggöra oberoende utforskning av konstensuttrycksmöjligheter.Konstnärligt arbete, vetenskaplig forskning och tekniska innovationerbygger på att människor med talang och idéer får stort svängrum. Ett sätt attstimulera dynamisk utveckling på kulturområdet är stöd till oberoendekonstnärers och fria konstnärsgruppers verksamhet.2 Hur lever vi upp till målen?Staten anser alltså att konstens uppgift i samhället måste vara att helatiden utveckla och ifrågasätta sig själv. På köpet får man upplevelser hosbetraktare och utövare som värdesätts genom att staten går in medekonomiskt stöd. Ändå är det med största säkerhet inte så att merpartenav dem som jobbar med kultur på olika plan i landet tycker att det är såhär, som i citaten ovan, som det går till. Frågan är alltså: Fördelas ochutnyttjas de allmänna medlen på bästa sätt, så att organiseringen avstatens stöd fungerar lika dynamiskt som definitionen på konsten? Ärstrukturen i bidragsfördelningen den bästa för att uppfylla de statligtkulturpolitiska målen?3 Avtal och referensgrupperVänsterpartiet anser att avgörande beslut måste fattas av en välsammansatt kompetens inom olika områden och olika beslutsnivåer.Detta kan bl.a. göras genom att istället för att som i dagdirekt fördela pengar till institutioner eller verksamheter skriva avtal medregionala politiker - avtal som säkrar att de politiska målen uppfylls.Regionalpolitikerna i sin tur fördelar sedan stödet, exempelvis med olikareferensgrupper som hjälp. Ramarna för det nya bidragssystemet måstevara tillräckligt flexibla för att svara mot kravet på konstens utveckling.Med ett referensgruppssystem öppnas enligt en möjlighetatt tillåta andra aktörer än institutioner att hitta bra metoder för spridningav kultur. Vi menar att de som utövar konsten behöver ha en mer direktkoppling till publikarbetare och arrangörer än vad som ofta är fallet ,då institutionerna står mellan konstnären och publiken.Kulturrådet skulle på detta sätt kunna lämna ifrån sig mycket av det arbetesom innebär fördelning av pengar till enstaka grupper och aktörer påkulturområdet och i stället få en mer renodlad roll som en instans som förstatens räkning kontrollerar och utvärderar hur den regionalt och lokaltförankrade kulturpolitiken svarar mot de kulturpolitiska mål som defolkvalda ställt upp och de uppdrag som riksdag och regering formulerat.4 Dags att bättre fånga upp lokala initiativEn sådan kulturpolitisk struktur skulle också, menar , ge enordentlig skjuts åt de lokala initiativen och de entusiaster som runt om ilandet utvecklar mängder av goda idéer som de behöver få möjlighet attförverkliga - inte , när ansökningarna hunnit gå någravändor fram och tillbaka till i , utan just närtillfället och de goda krafterna finns tillgängliga. Vi tror också att denbrist på ansvarstagande för kulturen som tyvärr ofta kan skönjaskommunalt och regionalt har ett samband just med centraliseringen. Detär lättare att ropa på pengar från kulturråd och andra centralamyndigheter än att ta eget ansvar för att prioritera medel till kulturen iden egna budgeten, på lokal nivå.5 En ny fas i kulturpolitikenVänsterpartiet anser att det nu är läge för en ny fas i den statligakulturpolitiken. Ett nytt system måste skapas som gör det möjligt att bådestödja de verksamheter som initierats och regleras från statens sida ochmycket bättre än nu fånga upp initiativ från de arrangörer och eldsjälarsom har utvecklingsidéer och som vill anordna kulturevenemang av olikaslag - evenemang och verksamheter som överensstämmer med dekulturpolitiska mål som ställt upp. Så att dessa inte hinnertröttna innan anslagsmyndigheter (d.v.s. kulturråd eller regionalainstitutioner) har fattat sitt beslut om medelstilldelning. I den modell medförhandlingar mellan staten och de regionala politikerna somVänsterpartiet förespråkar inryms också goda möjligheter att i samtal -och inte enbart genom pappersexercis - göra konstruktivaöverenskommelser om ett gemensamt ekonomiskt ansvarstagande för deolika politiska nivåerna.6 Hemställan6 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en utredning om en ny kulturpolitisk struktur.Stockholm den 5 oktober 1999Gudrun ()()()()()()()()()()()()(v)