mot · GN02MJ923 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:MJ923av , ()Jaktpolitiska frågorRovdjusförvaltningDet bör vara ett mål för det svenska samhället att ha livskraftiga stammarav björn, järv, lo och varg. Stammarna skall ha en sådan utbredning attarternas långsiktiga överlevnad i kan garanteras.När dessa grundläggande mål uppnåtts skall stammarnas numerär ochutbredning genom jakt balanseras till nivåer som är acceptabla för lokal-befolkningen, de areella näringarna inklusive rennäringen, samt de jägaresom beskattar de viltstammar som de stora rovdjuren påverkar genom sinjakt. Detta bör ges regeringen till känna.För att nå ovan angivna mål är det viktigt att samverkan sker mellanbevarandeintressen, jaktintressen, människor och näringar som berörs avrovdjursförekomsten samt utbildning och information.Förvaltningsplaner bör upprättas länsvis för aktuella rovdjursstammar.Utgångspunkt för planerna skall vara biologiska förutsättningar, tamdjurs-förekomst och andra faktorer som påverkar villkoren för respektive art. Detär därför angeläget att systematiskt genomförda inventeringar sker i syfte attfölja stammarnas utveckling. kräver kunskap omstammarnas storlek, sammansättning och utbredning.Det är också viktigt att det sker förebyggande åtgärder mot skadororsakade av rovdjur. Grundläggande för en samexistens mellan lokal-befolkning och stora rovdjur är att skador på tamdjur kan minimeras.Bevarandet av de stora rovdjuren är ett allmänt intresse, varför vi anser attsamhället skall bestrida de kostnader som uppstår. För att det skall uppfattassom meningsfullt med djurhållning i områden med permanent förekomst avstora rovdjur, speciellt varg, är skadeförebyggande åtgärder utomordentligtangelägna.En utveckling av effektiva skyddsmetoder är angeläget. Tyvärr är de medelsom ställs till förfogande för förebyggande åtgärder starkt begränsade.De motsvarar på inget sätt de behov som finns.Rovdjursstammarna skall regleras genom jakt som baseras på en biologiskgrund. När stammarna av de stora rovdjuren nått en sådan utbredning ochnumerär att deras långsiktiga överlevnad kan garanteras är de jaktbaraviltarter. Jakten skall enligt vår mening bedrivas som licensjakt - avlysnings-jakt. Jaktbestämmelserna skall formas på länsnivå. Detta bör ges regeringentill känna.Jakt på skarvDet svenska beståndet av skarv uppgick till mer än 18.000häckande par och det europeiska till storleksordningen 200.000 par.Ökningstakten i har varit extremt snabb sedan 1980.Den kraftiga ökningen av skarv har i lett till ett stort antal klago-mål om att skarvarna gör skada på fiskbestånden, skapar andra olägenheterför fisket och förstör skogen på de öar där de häckar. Undersökningar somgjorts visar att skada på fiskbestånden förekommer i fiskodlingar, dammaroch mindre sjöar samt att skarvarna i viss utsträckning skadar fisk ifiskeredskap vilket försvårar eller omöjliggör försäljning av fisken.Inom stora delar av den svenska skärgården är skarven numera en av devanligaste fågelarterna. Det är synnerligen svårförståeligt att allmän jakttidinte längre medges för en fågel som förekommer i mycket stora och ständigtökande antal.När bestämmelser inom det jordnära område som jakt och viltvård utgörinte kan förstås och inte heller har någon verklighetsbakgrund är riskenpåtaglig att respekten för lagstiftningen på det jaktliga området urholkas.Vi förordar att den skyddsstatus som gäller för skarv ändras så att allmänjakttid kan medges. Allmän jakttid måste kunna medges där skarvjakttidigare varit en tradition, särskilt som fågeln kanske aldrig varit talrikareänden är . Detta bör ges regeringen till känna.Sälstammens utbredningMed stor samstämmighet i uppgifter från fiskare längs den svenska ochfinska kusten, längs samt och harvi nu en mycket stor sälstam.Om vi för svensk del skall ha kvar någon fiskenäring längs berörda kustermåste frågan om förvaltning/begränsning av sälstammen lösas. En lösningbör, enligt berörda parter, vara gemensam mellan och Finland.Enligt beräkning från uppgår fångstförlusterna för fiskarnatill . Till detta kommer nyanskaffning ochlagning av fiskeredskap för ca . Den statliga ersätt-ningen som betalades ut uppgick till 8,5 miljoner kronor.Yrkesfiskarna har lidit stora förluster och många har ocksåupphört med sitt näringsfång på grund av dålig lönsamhet. Den statligaersättningen kan - även om den nu är för låg, rimligen inte fortsätta att öka itakt med sälstammens reproduktion, dvs . I nära sam-verkan med pågående viltforskning vid SLU bör det vara möjligt att utandröjsmål införa jakt på säl. Detta bör ges regeringen till känna.Upplåtelseformen för jakten bör utformas i samverkan mellan den svenskaoch finska viltforskningen, fiskenäringen och deras organisationer, samt jägarnas organisationer i och Finland.Sälstammens utbredning och omfattning är ett allvarligt hot mot våra kust-näringar och i rådande läge är en balanserad jakt, byggd på viltforskningensoch näringens kunskaper, en metod att minska de omfattande skador somidag förekommer.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om de långsiktiga målen för rovdjursförvaltningen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att forma jaktbestämmelserna på länsnivå,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av införande av allmän jakttid på skarv,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om jakt på säl.Stockholm den 30 september 1999Eskil ()()()()()