mot · GN02Sf611 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Sf611av Marcelind, ()AnhöriginvandringAnhöriginvandringen har varierat medmellan 15 000 och 20 000 personer 1996 ändradesreglerna radikalt och man tog bort begreppet "sista länken"vilket bl a gav möjlighet för föräldrar till barn i att fåkomma hit. Detta gäller även vuxna barn som blivitmyndiga under förutsättning att hela familjen blev samlad iSverige genom den nya ansökan från "sista länken".Enligt praxis fick också föräldrar stanna i om de hade fyllt ,vid sviktande hälsa något lägre gräns och om de hade minst hälften av sinabarn i Sverige.I propositionen till utlänningslagen /97:25, sid 113 bedömerregeringen att en rimlig avvägning är att anhöriga, utöver kärnfamiljen, iprincip ska ha rätt till uppehållstillstånd endast om de i hemlandet ingått isamma hushållsgemenskap som den härvarande. En sådan avvägning ligger ilinje med tolkning av stadgande(artikel 8) om skydd för familjelivet, även om praxis inte innehåller någonuttömmande definition av familjebegreppet. Det kan röra sig om hemma-varande barn, ogifta barn eller om föräldrar som i hemlandet tagitsom hand av något barn.De nuvarande reglerna ger generösa möjligheter för gifta att komma tillSverige och även för barn till föräldrar i , under förutsättning attbarnen är och ogift. (Utl L 2 kap 4 p 1-2). Vad gäller föräldrar till barn i så reglerasderas rättigheter i punkterna 3-4 i nämnda paragraf. Huvudregeln är den ska ha ingått i samma hushåll som barnet innan barnet kom till Sverige.Vidare ska det ha funnits ett beroendeförhållande mellan barn och föräldrarunder som förälder och barn inte levt ihop. Dessutom ska enansökan ha lämnats inom cirka 1 till från det att barnet fått permanentuppehållstillstånd i och föräldern får då inte vara för ung när ansökanbehandlas.Det ligger i sakens natur att det är sällan som alla dessa förutsättningar äruppfyllda. Visserligen finns en reservväg i punkten fyra om man "annars harsärskild anknytning till " men det är en undantagsbestämmelse sommycket sällan kan tas i anspråk annat än om det föreligger "synnerliga skäl",som det sägs i förarbetena till lagen.Under många år har människor från olika kulturer flyttat till ochetablerat sig här. De har haft anhöriga som bott kvar i hemlandet, kanske pågrund av att de haft fler barn där eller för att de fortfarande varit iyrkesverksam ålder. Men så kommer ålderdom och ensamhet, svårigheter attta hand om sig själv. De barn som redan etablerat sina liv i känneroro för sina gamla föräldrar i hemlandet och vill ta hit dem till vårt land. Nuär detta så gott som omöjligt. Anknytningsreglerna gäller inte längre.Definitionen om att man alltid delat samma hushåll håller inte heller. Inte enshumanitära skäl har visat sig giltiga i en del bedömningar.Gång efter annan måste alltså barn i konstatera att derasöverenskommelse rörande omhändertagande av gamla föräldrar inte gäller.Det är inte ovanligt att exempelvis iranier tar hand om sina föräldrar underlång tid i hemlandet mot löfte av syskon i att de ska ta hand omföräldrarna . Gång på gång har sagt nej tillsådana arrangemang, och har man exempelvis sagt nej tillföräldrar som varit över och bevisligen inte kunnat ta hand omsig själva. Föräldrar far mycket illa under handläggningen och det ärsynnerligen stötande att de ska behöva utsättas för detta kränkande avmänniskovärdet.Vi har inte samma beroendeförhållande eller lika starka familjeband i detsvenska kulturarvet som många av de människor som kommer sominvandrare till . Vi kan därför ha svårt att förstå att det spelar enstorroll för de som invandrat och deras anhöriga. Denna faktor måste man äventa hänsyn till då en bedömning av familjeförhållanden ska göras. Insikten omatt vi har olika kulturarv och att föräldrabanden ser olika ut i olika kulturerären nödvändig insikt hos och andra bedömare.Oaktat nämnda missförhållanden är det av vikt att invandring till Sverigesker under relativt reglerade former. I annat fall kan mottagning av gamlaställas mot åldringsvården i och skapa ytterligare främlingsfient-lighet samt andra negativa effekter.I en interpellationsdebatt lovade dåvarande biståndsministerPierre att "föreslå regeringen att en översyn skulle göras avanhöriginvandringen". uttryckte också att "regeringen delade hansuppfattning om att ska visa så stor humanitet som möjligt i fråga omanhöriginvandring". är det att handla.Regeringen bör därför besluta om att tillsätta en utredning som ser överanhöriginvandringen som ett komplement till den anhörigutredning som nuföreligger till remissbehandling, vad avser gamla, och även formulera klaraoch tydliga regler för när man kan komma ifråga. Här bör ålder anges samtfysisk och psykisk ohälsas betydelse klarläggas. Det bör inte vara avavgörande betydelse huruvida man har en majoritet av barnen i utandet bör vara tillräckligt om ett barn har uppehållstillstånd.Vidare bör regeringen besluta om en förordning med innebördatt ett visst antal personer, förslagsvis 1 000 personer i ett inledandeskede, ska erhålla rätt till uppehållstillstånd enligt 4 kap 4 § punkten 4.Barnet/barnen i bör förbinda sig att stå för omkostnaderna förföräldern/föräldrarna . När det gäller sjukvård bör debarn som ordnat ordentlig sjukförsäkring åt sina föräldrar som gäller iSverige få förtur till uppehållstillstånd. Uppehållstillståndet bör i likhet mednuvarande vara tidsbegränsat. Då man senare ska ta avgörandet om perma-nent uppehållstillstånd bör man se över vilket engagemang som barnet/barnen i visat för sina föräldrarHemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt hos ger regeringen begär att den tillsätter en utredningmed uppgift att se över anhöriginvandringen i enlighet med vad somanförts i motionen.Stockholm den 2 oktober 1999Ragnwi Marcelind (kd)