mot · GN02Kr245 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Kr245av , ()Det svenska språketHur stolta är vi egentligen? Med vilket självförtroende hävdar vi vårtspråk, svenskan?Allt oftare möts man av andra språk i , då oftast engelska. I stats-råds tal som efter de har hållits ej översatts till svenska, i handlingar som ejalltid finns att tillgå på svenska, i seminarium som hålls på annat språk, påarbetsplatser med framförallt utländskt ägande införs engelska som lednings-språk, i det offentliga såväl som näringslivet, skolan undervisar medengelska som profil med mera.Med all tydlighet trängs det svenska språket undan i . Den själv-klara ställning som svenska språket har haft är inte längre något vi kan ta förgivet. Inte heller att alla invånare i ska kunna ta del av vad somhänder inom politikens olika områden på ett språk de fullt ut behärskar. Menvi har knappast någon lagstiftning som slår fast att det är svenska som ärhuvudspråket i landet.Som exempel påbjuds i sjunde paragrafen i förvaltningslagen att myndig-heter ska använda ett lättbegripligt språk i sina skrivelser, men det sägs intevilket språk som ska nyttjas. Man menar, underförstått, en klar och tydligsvenska men det är inte längre lika klart och i framtiden.Vårt språk har ännu en stark ställning. Det har en lång beskriven historiadär det successivt har etablerats på olika områden, som kyrkan, skolan,litteraturen och vetenskapen. Det är standardisering genom ordböcker ochgrammatikböcker. Det finns en lång och rik litterär tradition. Vi har också enhög läs- och skrivkunnighet bland befolkningen och enligt internationellajämförelser läser svenskarna mycket. Invandring och större uppmärksamhetpå andra språkgrupper i har medfört att vi har fått se över hur vi skaförhålla oss nationellt till andra språk. Av den nationella debatten ombemötande av mindre språkgrupper kan vi dra erfarenheter om hur svenskankan klara sig i ett internationellt sammanhang.Vi står inför ett vägval. Antingen ges svenskan passiv dödshjälp genom attutarma språket som ett levande språk i samhällets olika delar, eller så får vislå fast behovet av att värna svenskan. Vi måste också ha med i beräkningenatt svenskarna kommer att behärska engelskan på ettsämre sätt än svenskan. Vi överdriver ofta svenskarnas kunskaper i engelska.Men att klara sig med semesterengelskan är inte samma sak som att klara ettfrämmande språk fackmässigt. Också duktiga studenter visar sig ofta haganska oprecisa föreställningar om vad nyckelorden i deras engelskspråkigaläroböcker står för. Vi vet av egna historiska och internationella erfarenheteratt uppdelningen i ett språk vid köksbordet och ett annat i politiken och istyrelserummen medverkar till social snedfördelning. Stora delar av folketblir språkligt utestängt från en offentlig samhällsdebatt, vetenskapligkunskap, företagsledning och delar av kulturen.Svenskans, i gångna tider, självklara ställning gäller inte längre. Vibefinner oss i en ny situation som fortgår med stor hastighet. Den ökadeeuropeiseringen och globaliseringen inom såväl politiken, den offentligasektorn som näringslivet märks . Denna ökade internationaliseringförstärks påtagligt av den tekniska utvecklingen, Internet och media. Dennautveckling har mycket positiva sidor men vi måste även se och analyseraandra effekter. För vi kan konstatera att svenskan fått ge vika i allt flersammanhang. Svenskan förlorar sina användningsdomäner. Om det svenskaspråket inte blir det mest använda i beslutande församlingar innebär detta enutarmning av språket. behövs en lagstiftning på området svenska språketsställning. I ett första skede bör det svenska språket bli föremål för enutredning om dess ställning i vår lagstiftning.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av att allsidigt utreda det svenskaspråkets ställning.Stockholm den 22 september 1999Carina ()