mot · GN02L417 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:L417av , ()Efterlevande make, m.m.Makes arvsrättI (ÄB) föreskrivs att om arvlåtaren var gift skakvarlåtenskapen tillfalla den efterlevande maken. Make ärver alltsåframför bröstarvingar. Först när den efterlevande maken i sin tur avliderhar bröstarvingarna rätt till arv efter den först avlidne, s k efterarv. Dekan heller inte kräva att få ut sin laglott vid den först avlidnes död.Laglotten är hälften av arvslotten och kan inte sättas åt sidan avtestamente.SärkullbarnFrån huvudregeln i 3 kap. 1 första stycket första meningen ÄB finns ettundantag beträffande den som är bröstarvinge endast till den förstavlidne maken, ett s k särkullbarn. En sådan arvinge har nämligen enligtandra meningen samma stycke rätt att få ut sin arvslott redan vid denförst avlidne makens död.Ett särkullbarn kan emellertid, helt eller delvis, avstå från sin rätt att få utsitt arv efter den avlidne i samband med dennes död. En sådan bröstarvingeblir då istället efterarvinge och får på samma sätt som gemensamma barn utsin arvslott efter föräldern först när den efterlevande maken dör (3 kap. 9 §).BasbeloppsregelnDen efterlevande maken har alltid rätt att ur kvarlåtenskapen efter denavlidne maken, så långt kvarlåtenskapen räcker, få egendom till så stortvärde att den tillsammans med egendom som den efterlevande makenerhöll vid bodelningen eller som utgör den makens enskilda egendommotsvarar fyra basbelopp (3 kap. 1 § andra stycket ÄB). Basbeloppet förår 1998 är 36 400. Ett testamente av den avlidne maken är utan verkan iden mån förordnandet inkräktar på den efterlevande makens rätt enligtbasbeloppsregeln. Makes rätt enligt basbeloppsregeln gäller även motbröstarvinge till den avlidne och gör intrång i dennes laglott.Bröstarvingen blir i ett sådant fall efterarvinge.ArvsplaneringI har tidigare framförts att särkullbarn har ett alltför dåligtskydd mot olika typer av arvsplanering. I sitt betänkande med anledningav den nämnda motionen uttalade lagutskottet att frågan om skydd försärkullbarns rätt till arv borde övervägas i lämpligt sammanhang.Riksdagen ställde sig bakom betänkandet. 1996 tillsattes en utredningsom enligt direktiven bland annat särskilt skulle ta upp två frågor somgäller särkullbarnens situation. Den ena frågan gäller särkullbarns skyddmot åtgärder som som syftar till att helt eller delvis ta ifrån dem derasrätt till arv, och den andra frågan gäller regeln om preskription av talanom återbäring av gåva i 3 kap. 3 § ÄB.Utredningen vars resultat redovisades i SOU 1998:110 kom fram till att demöjligheter som finns för att tillgodose ett särkullbarns skydd motarvsplanering får anses tillräckliga och någon ändring av reglerna av denanledningen ansågs av utredningen inte nödvändig.Istället påpekas det från utredningens sida att det kan sättas i fråga om inteen mer grundläggande genomlysning av bl a laglottsinstitutet är påkallad isyfte att pröva nuvarande avvägning mellan arvlåtares och bröstarvinges rätt.Ett sådant uppdrag föll emellertid utanför den översyn utredningen hadedirektiv att företa.Motstående intressenDet är inte ovanligt att människor gifter sig mer än en gång och får barn iflera kullar. Särkullbarn är därför en vanlig företeelse trots att detjuridiska begreppet är något ålderdomligt. Det rimligaste är att anta attmajoriteten av förhållandena mellan särkullbarn och föräldrarnaseventuella nya familjer är relativt harmoniska. Fall finns givetvis därrelationen mellan barnen från ett tidigare äktenskap och den enaförälderns nya familj är dålig. Många vårdnads- och umgängestvistervittnar bl a om detta. Det finns även fall där medlemmarna i en ny familjinte känner till att den ena maken har ett särkullbarn från ett tidigareförhållande.I de sistnämnda fallen kan reglerna om särkullbarns rättighet att få ut sinarvslott vid den först avlidne makens bortgång ställa till stora praktiska ochekonomiska problem för den efterlevande maken. Det finns exempel därefterlevande make fått gå från hus och hem för att ha råd att lösa ut ettsärkullbarn vars existens hon inte vetat om före makens bortgång. I densituationen finns det inte mycket den efterlevande maken kan göra dåsäkullbarnets rätt till sin arvslott är stark och rätten till laglotten ännustarkare.Om någon arvsplanering ej skett är den efterlevande makens enda skyddbasbeloppsregeln. Om fast egendom finns bland boets tillgångar, vilket juofta är fallet, är fyra basbelopp i dagens läge inte mycket pengar, särskiltintei regioner där fastighetspriserna är höga.Miljöpartiets förslagMot bakgrund av det ovan sagda är det inte säkert att man endast skanöja sig med rättsläget rörande arvsplanering så som det ser ut i svenskrätt . är det som nämnts allt vanligare att makar har särkullbarn.Det framstår därför som mer och mer märkligt att resultatet av reglernakring särkullbarnens arvsrätt ska kunna gå ut över efterlevande makeslivssituation så som är fallet . Enligt vår mening bör regeringenutreda möjligheterna att ändra svensk rätt på ett sådant sätt attefterlevande make ges möjlighet att sitta kvar i orubbat bo när den andremaken avlidit. I vart fall bör den efterlevande maken ha möjlighet att fåbo kvar i makarnas gemensamma bostad även i de fall där det finnssärkullbarn med i bilden som vill ha ut sin arvslott omgående.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att regeringen bör utreda möjligheterna att ändralagstiftningen så att efterlevande make ges möjlighet att sitta kvar iorubbat bo eller åtminstone har möjlighet att få bo kvar i makarnasgemensamma bostad när den andre maken avlidit, även i de fall därdet finns särkullbarn med i bilden som vill ha ut sin arvslottomgående.Stockholm den 2 oktober 1999Kia ()Per ()()()