mot · GN02So321 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So321av , ()Liberal politik för funktionshindradeInledningFunktionshinder är en ojämlikhet som beror på slumpen,olycka eller sjukdom. Funktionshindret ger upphov tillfullständigt oacceptabla problem och orättvisor för denenskilda människan. Som politiker har vi ett ansvar för attprioritera människor med funktionsnedsättningar och andrautsatta grupper, även om det ibland kan innebära att viriskerar att stöta oss med större och starkare särintressen.Integritet, självbestämmande och delaktighet blir inte mindre viktigt baraför att man råkar ha en funktionsnedsättning. Det är rättigheter som skallomfatta alla. FN har utarbetat standardregler om delaktighet och jämlikhetsom antagits av hela generalförsamlingen. Reglerna tillkom på svensktinitiativ. Grundbultarna i dessa standardregler är självständighet, arbete ochvärdighet. Det krävs aktiva insatser från medlemsländernas sida för attreglerna skall omsätta i praktiken. har förpliktigat sig att leva upptillstandardreglerna. Enligt är det land ivärlden där standardreglerna är mest kända. Trots detta finns det fortfarandestora brister i , brister som måste åtgärdas. På samma sätt somarbetet fortskrider med att förverkliga genom att skärpalagstiftningen måste ett omfattande arbete sättas i gång även för att anpassaSveriges lagar efter de krav som FN uppställt.Sverige bör också bidra till att lyfta fram dessa frågor i biståndet inomramen för fattigdomsbekämpning och i arbetet med att stärka fred, demokra-ti, mänskliga rättigheter samt agerandet i och samarbetet inomFN och EU. Strategier och metoder för hur handikappfrågor skall kunnainförlivas i bilaterala och multilaterala utvecklings- och katastrofinsatser fram.Utgångspunkten för en liberal handikappolitik är alla människors likavärde och lika rätt. Därför var pådrivande när det gällde denhandikappreform som genomfördes när var socialministeroch som helt har förändrat livssituationen för dem som är allra svårastfunktionshindrade.Folkpartiet liberalerna vill riva upp försämringarna i handikappreformen.De försämringar som har gjorts av Socialdemokraterna med stöd av Centernmåste tas tillbaka. får handikappreformen inte heller innebära enslutsignal i strävan att förbättra livsbetingelserna för människor medfunktionsnedsättning. Det är också viktigt att komma ihåg att långt ifrån allareformer kostar mycket pengar. Att stärka det juridiska skyddet motdiskriminering och att vid reparation och ombyggnad passa på atttänka på att bygga handikappvänligt är - för att nämna några exempel -oerhört angeläget och inte särskilt dyrt.Vi vill särskilt peka på tre områden där rättigheterna för människor medfunktionsnedsättning behöver stärkas. Människor med funktionsnedsättningskall ha samma möjligheter som alla andra att leva ett självständigt liv, ha ettarbete att gå till samt känna sig trygga mot alla former av diskriminering.Självständighet, arbete och värdighet är för tre nyckelord i detfortsatta reformarbetet.ÅterställhandikappreformenRedan våren 1996 började försämringen avhandikappreformen då Socialdemokraterna och Centernbeslöt att skära ned stödet till rätten till personlig assistans.De farhågor som då förde fram införriksdagsbeslutet har tyvärr visat sig bli verklighet. Mångafunktionshindrade har fått sin rätt till personlig assistansomprövad. En annan konsekvens är att flera försäkrings-kassor skickar över ansvaret till kommunerna och alltså gören snävare bedömning . Vårbudgeten 1997innebar ytterligare inskränkningar då samma partier beslötatt spara ytterligare påassistansersättningen. Återigen vältrades en större del avansvaret över på kommunerna. För de människor som berörshar det delvis blivit en återgång till situationen förehandikappreformen, då de var beroende av den enskildakommunens välvilja och där insatserna skilde sig åt mellankommunerna. anser att de rättigheter som LSSoch ursprungligen givit personer medfunktionsnedsättning och deras anhöriga måste återinföras.Den personliga assistenten bör snarare användas mer iarbetslivet och i studieverksamheten. Assistentens insatser iskolarbetet eller på dagis skall utvecklas så att den enskildekänner trygghet i att allt kring hans eller hennes personfungerar så bra att alla övriga krafter kan användas till attsatsa på skolarbetet eller i den pedagogiska leken.Enligt är 40 000 personer eller fler berättigadetill stödinsatser enligt LSS men erhåller inte detta - trots att kommunerna fåttstatsbidrag för att tillgodose dessa personers stödbehov. När rätten tillpersonlig assistans är återställd är dessa personers behov en angelägenuppgift att åtgärda.En av insatserna i LSS är råd och stöd. Det kan handla om stöd av logoped,psykolog, dietist m m. Enligt ett par domar i Regeringsrätten konstateras atthabiliterande och rehabiliterande insatser inte kan beviljas som råd och stödenligt LSS. I praktiken innebär alltså det att råd och stöd enligt LSS saknarinnehåll. Detta strider mot lagens förarbeten. Det är angeläget att det görs ettklargörande av avsikt med insatsen råd och stöd enligt LSSgenom ett förtydligande av lagtexten.Avskaffa 65-års regeln nuRegeringen anger i budgetpropositionen för att ettförslag som innebär att personer som beviljatsassistansersättning skall få behålla dennaäven efter 65-årsdagen. Detta skall enligt regeringen i bästafall kunna träda i kraft årsskiftet 2000/2001. Förhandlingarmed skall genomföras ochregeringen antyder att detta kan försena reformen.Folkpartiet anser att frågan redan nu är tillräckligt utredd ochatt reformen därför skall träda i kraft år 2000.Frågan har diskuterats länge och har hela tidenframhållit att det är av största vikt att den löses så attmänniskor efter 65-årsdagen kan fortsätta sitt liv somtidigare och slippa bli beroende av kommunens hemtjänst.Vi anvisar i vår ekonomiska motion förår 2000.Ändringar isocialtjänstlagenDen ändrades reglerna om överklaganden avbeslut om bistånd enligt socialtjänstlagen. Endast vissabeslut om bistånd kan numera överklagas genom så kallatförvaltningsbesvär - övriga beslut överklagas genom denmindre förmånliga laglighetsprövningen. I praktiken hardetta inneburit att den enskilde funktionshindrade i störreutsträckning än tidigare måste förlita sig på kommunensgoda vilja för att få stöd för andra insatser än de som räknasupp i 6§ socialtjänstlagen, som t ex ledsagning ochavlösning. Förändringar har visat sig ge en försämradrättstrygghet för den enskilde. Detta är oacceptabelt ochmöjligheterna till överklagande måste återställas.Hjälpmedelsgaranti och brahjälpmedel ger ökad frihetTekniska hjälpmedel kan bidra till att omgivningen intelängre blir ett problem för den som har ett funktionshinder.Funktionshindret leder inte längre till handikapp. Ettfunktionshinder skall inte behöva innebära betydandemerkostnader för den enskilde. Avgifter på hjälpmedel skalldärför undvikas eller hållas på låg nivå. Ingen skall avekonomiska skäl behöva avstå från ett hjälpmedel som haneller hon har behov av. Ur samhällsekonomisk synvinkelmåste det också vara kostnadseffektivt med gratishjälpmedel om alternativet annars är hemtjänst.Det är viktigt med en hög kvalitet i hjälpmedelsförskrivningen. Närförskrivningen sprids ut på för många händer finns det en risk att kvalitetensjunker. I stora delar av landet bygger landsting och kommuner uppparallella organisationer för hjälpmedel, detta är ett slöseri med kompetensoch resurser. Oavsett hur kommuner och landsting delat upp ansvaret förhjälpmedel mellan sig, har de ett gemensamt ansvar för hjälpmedelsfrågorna.En vattentät organisation måste istället byggas upp mellan landstingen ochkommunerna så att den enskilde får den hjälp han eller hon behöver i formav rådgivning, utprovning och anpassning av hjälpmedel. En ökadkonkurrens på hjälpmedelsområdet kan vara ett sätt att höja kvaliteten och attkapa köerna. Inom t ex hörselvården skulle man i högre utsträckning än vadsom sker kunna upphandla tjänster från privata entreprenörer. Det är dåviktigt att upphandla hela kedjan, det vill säga utprovning-hörapparat-uppföljning. kan väntetiden för den som är i behov avhjälpmedel vara oacceptabelt lång. Det leder till en onödig inskränkning imöjligheterna att leva ett självständigt liv. föreslår därför attdenav oss föreslagna vårdgarantin även skall omfatta tekniska hjälpmedel som ärmedicinskt motiverade. Den som är i behov av hjälpmedel skall få snabbhjälp och komplicerade hjälpmedel senast inom tre månader.Tekniken ger möjligheterDatatekniken ger möjligheter, inte minst för barn medfunktionsnedsättning. Tekniken möjliggör för fler barn medsvåra funktionsnedsättningar att få upplevelser, delta i lekaroch gå i skolan med andra barn. Inte minst det faktum attbarn är mer ohämmade gör att de ofta har lättare än vuxna attta till sig ny teknik. En dator till alla barn medfunktionsnedsättning anser vara ett rimligt krav.Funktionshindrade elever bör också ha tillgång till datornsom hjälpmedel hemma. På flera håll i landet ingår, avkostnadsskäl, inte datorer i den s khjälpmedelsförteckningen, vilket innebär att funktions-hindrade inte kan få en dator som individuellt hjälpmedel. Viavvisar en sådan restriktiv hållning. Datorer är ett ovärderligthjälpmedel för många funktionshindrade. "Handikappguider"Informationsbaser med uppgifter om tillgänglighet - s khandikappguider bör utvecklas. Dessa guider uppmuntrarfler att anpassa sina affärs- och boendemiljöer för människormed funktionshinder. För att underlätta för personer medfunktionsnedsättning att delta i samhällslivet skallinformation om tillgänglighet finnas, information som kan gevägledning vad gäller allt från handikappanpassadeoffentliga institutioner till tidningar som ges ut på kassett.Om en informationsbas av detta slag kan skapas, kommer detatt bli intressant även för privata företag att meddela vilkenservice som finns. Erfarenheterna visar atthandikapptillgänglighet ofta också leder till ökadtillgänglighet för äldre och för barnfamiljer. Ju fler gruppersom berörs, desto större blir allas intresse av att informeraom att deras verksamhet är tillgänglig. Vi kallar dennainformationsbas handikappguide. Elektronisk handikapp-upplysning har prövats på olika håll, bl a i länslandsting. Den som har tillgång till dator och modem kan fåinformation och ta del av kunskap och erfarenheter påhandikappområdet. Det går också att ringa tillhandikappupplysningen. Den skall vara ett elektronisktbibliotek, konsumentupplysning samt mötesplats förerfarenhetsutbyte och debatt. Kommuner ochhandikapporganisationer kan med fördel delta i den härtypen av projekt, som bör få vidare spridning i landet.Kollektivtrafiken skall görastillgänglig förfunktionshindradeFärdtjänsten är ett komplement till allmännakommunikationer därför att inte alla kan resa med tåg, bussareller spårvagnar som finns . Målet är att de allra flestafunktionshindrade skall kunna använda allmännakommunikationer. När upphandling av trafiktjänster skallgenomföras måste handikappanpassning vara ett krav.Tyvärr besitter inte alla som ansvarar för upphandlingentillräcklig kunskap om funktionsnedsättningar vilket leder tillproblem för såväl den funktionshindrade som för den somskall utföra färdtjänstuppdraget. En förutsättning för attmänniskor med funktionshinder skall kunna användakollektivtrafiken är förstås också att den omgivande miljönså långt som möjligt är handikappanpassad. Detta ställerkrav på kommunerna att se till att gatumiljön är tillgängligför personer med funktionshinder.Reglerna för färdtjänstmåste bli flexiblareÄven om alla kommunikationer anpassas till de vanligastefunktionshindren kommer det att finnas människor som trotsdetta måste erbjudas färdtjänst. För att färdtjänsten skall bliett bra komplement för dem som behöver dessa tjänsterockså efter en anpassning av offentliga färdmedel krävs attansvaret ligger hos en huvudman. Det skall vara sammahuvudman som för kollektivtrafiken. Genom en sådankoppling kan vi få utvecklingen att gå fortare framåt ochgöra det lättare för enskilda genom att de bara behöver vändasig till en instans för att få stöd och service vid sina resor. Påsina håll i landet har färdtjänsten ställt upp orimliga reglersom starkt begränsar friheten för människor medfunktionshinder. Det är t ex inte rimligt att den som ärfunktionshindrad skall behöva acceptera att tidspassningenför specialfordon varierar med , eller attbeställningen måste ske dagen innan. Reglerna för färdtjänstbehöver därför ses över på sina håll, så att färdtjänsten ökar -inte begränsar - den enskildes frihet.Smärre hinder i offentligamiljöer som är enkla attåtgärda skall i första handtas bortArbetet med att avhjälpa mindre hinder i offentliga miljöersom drabbar funktionshindrade bör intensifieras. Dessa"smärre hinder" kan exempelvis vara avsaknad avhörselslingor, felaktig belysning, dåliga dörrar eller avsaknadav dörröppnare.När det gäller byggnaders tillgänglighet är målet på samma sätt som förkollektivtrafiken att alla offentliga byggnader och platser bör görastillgängliga. Det finns varierande grad av hinder på platser där allmänhetenvistas. Erfarenheterna visar att det på sina håll kan handla om mycket enklaingrepp - annorlunda färgsättning för att markera olika nivåer, annorlundadörrar eller dörröppnare i en entré.Mera omfattande hinder kräver för att ansvariga skall hinnaplanera och ekonomiskt klara av att komma till rätta med dem. I många fallkan bristen på tillgänglighet vara så stor att stora ombyggnaderkrävs för en handikappanpassning. Det är då rimligt med en längreövergångstid. Detta bör läggas in i de långsiktiga budgetarna och finansierasenligt ansvars- och finansieringsprincipen. Varje ansvarig myndighet,landsting och kommun skall upprätta planer som anger i vilken takt och påvilket sätt tillgänglighetsproblemen skall avhjälpas. måste särskildhänsyn tas t ex vid planer som gäller kulturhistoriska miljöer.Samhället har byggt upp en uppsjö av hinder i infrastrukturen, t ex trottoar-kanter och trappor, bussar utan lyftplatta, TV-program utan text för döva,övergångsställen utan akustiska signaler m m. Studenter med funktionshinderhar fått vänta på att börja sina studier därför attuniversitet/högskolorinte ansett sig kunna ta emot dem på grund av lokalernas utformning.Det är anmärkningsvärt att utbildningen i handikappkunskap för arkitekterförsämrats jämfört med 1990-talets början. Det är en självklarhet att varjearkitektstuderande måste få kunskap om olika handikappgruppers behov avanpassning av lokaler inte bara med hänsyn till rörelsehinder utan ocksåbeträffande syn- och hörselhandikapp. Även andra yrkesgrupper som haransvar för utformningen av lokaler och samhällsplanering behöver utbildningi handikappkunskap såväl i grundutbildningen som i fortbildningen.Underlätta eget boendeNyproducerade flerfamiljshus bör så långt det är möjligtbyggas anpassade till människor med funktionshinder. Denyttre miljön kring bostäderna bör också i möjligaste månvara anpassad så att det finns handikapparkering, anpassadsophantering och i övrigt tillgängliga miljöer. Om vi lyckas ivår ambition att anpassa samhället efter allas behov kommerockså kraven på specialinsatser att kunna minska. Detbostadsanpassningsbidrag som finns kan komma attminska i omfattning när det boende som erbjuds i störreutsträckning är så utformat att också personer medfunktionsnedsättning kan flytta in utan särskild anpassning.Att tro att bostadsanpassningsbidragen helt kan upphöra ärdock att hoppas på för mycket. Det kommer alltid att finnassituationer som kräver ytterligare anpassning för att enskildaskall kunna klara sin vardag.Attityder motfunktionshindrade måsteförändrasNär det gäller attityder till människor med funktionshinderfinns tyvärr fortfarande stora brister, inte minst gäller dettatjänstemän och handläggare som har direkt kontakt medfunktionshindrade och deras anhöriga. Många verkar inteförstå allvaret i människors situation utan betraktar grund-läggande behov som vilka ärenden som helst. Mångafunktionshindrade har berättat om hur svårt det är att få denhjälp de behöver från det allmänna. Det är dessutom också såatt personer med funktionshinder och föräldrar tillfunktionshindrade barn har blivit mer insatta och för sintalan på ett effektivare sätt, detta i sin tur pressar personalensom kritiserar arbetsledningen för att inte ge det stödpersonalen behöver i komplicerade fall. Neddragningen avresurser vid försäkringskassor, i skolor, i sjukvården ochinom kan vara en viktig förklaring tillmänniskors upplevelser av dåligt bemötande.Folkpartiet anser detta oacceptabelt. Den personal som ansvarar förärenden rörande funktionshindrade måste få den utbildning, den tid och detstöd som krävs för att ge ett bra bemötande och kunna göra en korrektbedömning och därmed tillgodose de funktionshindrades behov.Psykiskt funktionshindradePsykiatrireformen, som trädde i kraft den 1 januari 1995inledde en önskad och viktig utveckling mot öppnarevårdformer. avseendeuppföljningen av psykiatrireformen överlämnades tillregeringen . I rapporten konstateras bland annatatt reformen fått en god start, men att den ännu inte "sattsig". Vidare sägs att reformens styrmedel i form avlagstiftning och statligt stimulansbidrag bidragit till att depsykiskt funktionshindrades situation har uppmärksammatsmer. Det påpekas också att intresseorganisationerna ärpositiva och överlag anger att den inslagna vägen är denrätta. Rapporten visar också på ett antal problem både medutformningen av lagen om stöd och service till vissafunktionshindrade (LSS) och kommunernas tillämpning avdenna. Många människor med psykiska funktionshinder,anger 20 000 till 25 000 personer, saknaradekvat sysselsättning anpassad till deras funktionshinder.En stor del av dem som är hemlösa tillhör också gruppenpsykiskt funktionshindrade. Det är mycket oroväckande attden i och för sig viktiga reformen fungerar så dåligt för såmånga människor. De psykiskt sjuka har dessutom oftaväldigt svårt att själva tillvarata sina rättigheter.Regeringen föreslår i budgetpropositionen för att inrätta enverksamhet med personligt ombud för psykiskt funktionshindrade. Folk-partiet välkomnar detta, det är ett krav som har föreslagit i fleraår. Pengar för detta anslås, men det krävs också rekryterings- och informa-tionsinsatser om reformen skall kunna komma de psykiskt funktionshindradetill del. Det förekommer ju att personliga ombud finns, men dethar visat sig svårt att rekrytera dessa. De som vill vara personliga ombudmåste också erbjudas en utbildning för att på ett bra sätt klara sitt uppdrag.Att vidtaga åtgärder för att förbättra livet för de psykiskt funktionshindrademåste vara en prioriterad uppgift.Underlätta egetförvärvsarbeteInkomst genom arbete skall vara den huvudsakligautgångspunkten också för den som är funktionshindrad. Attförtidspensionera unga människor utan att ha prövat alla devägar som står till buds i form av handledare, utbildning ellerandra arbetsmarknadspolitiska åtgärder är en styggelse sommåste motarbetas. Det är samhällsekonomiskt lönsamt attsats på lönebidrag eller arbete i om alternativetannars är förtidspension, vilket är verkligheten för många . Neddragningar som sker inom riskerar attställa ännu fler människor utan arbete. sätt attarbeta måste förnyas - viktigast skall vara att gearbetsmöjligheter till de svårast funktionshindrade. Ett sättatt bidra till detta är att hjälpmedel som behövs i arbetet ihögre utsträckning än kan finansieras genomarbetsmarknadsanslagen. Ett annat sätt är att på bred frontunderlätta förvärvsarbete för funktionshindrade med hjälp avhandledare, s k job coach. Handledaren kan bistå denenskilde i dennes arbete och informera arbetsgivaren ocharbetskamraterna om olika tekniker som kan hjälpa den somär funktionshindrad på arbetsplatsen. En handledare blirockså en naturlig länk mellan arbetsgivaren ocharbetstagaren, en samtalspart som var och en kan ta uppproblem med, som det kanske är svårt att formulera direkttill varandra. Handledaren garanterar också att dearbetsuppgifter som den enskilde har att utföra blir gjorda.Inledningsvis kan en person behöva mycket stöd för attsenare kunna klara sina arbetsuppgifter med minskat elleringet stöd alls. Handledaren har flera personer som får stöd,men de är i olika skeden av behov av stödinsatser. I flerastater i arbetar man framgångsrikt medatt underlätta förvärvsarbete för funktionshindrade med hjälpav handledare. "Supported employment" fungerar som enhjälp till självhjälp.Regeringen har tydligen inte för avsikt att permanenta denna typ av stöd.Folkpartiet anser att denna modell, som visat sig så framgångsrik, skalllanseras på bred front i . Ett system med detta stöd på arbetsplatsenbör lämpligen kunna utvecklas genom ett flexibelt utnyttjande av löne-bidragen.DiskrimineringslagstiftningFN har i sina standardregler tydligt slagit fast attdiskriminering av funktionshindrade är en fråga ommänskliga rättigheter. Inget land kan numera komma undansitt ansvar. FN:s expertkommittéer bevakar allasamhällsområden med avseende på detta.Standardreglerna är inte juridiskt bindande. Deras funktion är att varanormbildande och ligga till grund för beslut i medlemsstaterna. Flera länder,bland andra , , , och , hargenom att stifta antidiskrimineringslagar säkrat funktionshindrades rättig-heter.I våras tog beslut om en diskrimineringslagstiftning i närings-livet. Detta är emellertid inte tillräckligt. Det finns många exempel på hurmänniskor med funktionsnedsättning diskrimineras och därmed inte uppnården delaktighet i hela samhällslivet som standardreglerna föreskriver.Om vill säkerställa alla människors fulla rättigheter, krävs attSveriges lagar anpassas efter de krav som uppställs i FN:s standardregler.Bengt har i sin utredning SOU 1999:21 föreslagit att förbud motdiskriminering av funktionshindrade förs in i grundlagens 1 kap. 2 §, andrastycket. I regeringsformens 2 kap. om grundläggande fri- och rättigheterfinns även två bestämmelser om diskrimineringsförbud, nämligen 2:15 ometniska minoriteter och 2:16 om könsdiskriminering. Här anser Folkpartietatt 2 kap. bör utökas med förbud mot diskriminering av funktionshindrade.Med sådana tillägg skulle funktionshindrade få möjlighet att göra sin sakgällande i svensk domstol.Respekt för lag och domstolDet förekommer flera fall där kommuner inte verkställerdomstolarnas domar. Det är ett flagrant övergrepp mot demedborgerliga rättigheter som slagits fast i lag av riksdagen.Därför måste det övervägas om inte sanktioner skalltillgripas mot det domstolstrots som pågår i vissakommuner. Det är nödvändigt för att visa att ävenfunktionshindrades rättigheter skall tas på allvar.BilstödetUnder budgetåret har (), påregeringens uppdrag, genomfört en översyn av bilstödetskonstruktion och det framtida stödbehovet. Frågan omeventuella regelförändringar bereds inomRegeringskansliet. Som ett ytterligare underlag i detta arbetefinns också slutbetänkande "Rätten tillratten" (SOU 1994:55) som ännu inte har föranlett någraåtgärder från regeringens sida. RRV har i sin översynidentifierat ett antal områden där det finns behov avförändringar både vad gäller personkrets,anpassningsåtgärder, åldersgränser samt höjning av bådegrundbidrag och anpassningsbidrag. I och för sig önskvärdaförändringar kommer att öka kostnaderna för bilstödet totaltsett. Vi anser att regeringen innan något förslag läggs börgöra en hälso- och samhällsekonomisk analys av de av bl aRRV föreslagna förändringarna. Bilstödet är ett bra medelför att ge personer med funktionsnedsättningar möjlighet tilldelaktighet i samhällslivet och en bättre livskvalitet. Tillgångtill en egen anpassad bil minskar också beroendet avsamhällsinsatser i olika former.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att måste uppfylla FN:s standardreglerför funktionshindrade,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att återställa rätten till personlig assistans,3.