mot · GN02Sf246 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Sf246av , ()Socialförsäkringar1 InledningSocialförsäkringssystemet är en av grundbultarna i den generella väl-färdspolitiken som bidrar till att förstärka medborgarnas möjlighet attpåverka sina egna liv även i situationer när sjukdom, skada, arbetslösheteller ålderdom förändrar villkoren för den enskilde människan.Alltsedan socialförsäkringstanken lanserades i vårt land 1884 i en motionav liberalen , så har den ständigt ifrågasatts av politiskamotståndare till liberalismen. Det dröjde innan tanken påett socialförsäkringssystem som omfattar flertalet medborgare blev politisktaccepterad. Inom den så kallade invalid- och ålderspensioneringen, 1913,infördes en blygsam inkomstrelaterad ersättning som varrelaterad till medborgarens tidigare inkomst. Efter 1950-talets ATP-strid ochsjukförsäkringsreformen 1955 så genomsyrades samtliga socialförsäkringarav inkomstbortfallsprincipen.Genom inkomstbortfallsprincipen omfattas även höginkomsttagare avsocialförsäkringssystemet vilket starkt bidrar till systemets allmänna stöd ochlegitimitet. Även om det finns en bred politisk majoritet i riksdagoch ett starkt folkligt stöd för allmänna och obligatoriska socialförsäkringarså finns det, från liberal utgångspunkt, oroande tendenser som hotar attundergräva tilltron till socialförsäkringssystemet.Det finns en utbredd misstro att våra socialförsäkringar inte fungerar när viverkligen behöver dem. Många är oroliga för att spelreglerna inte ska liggafast, att ersättningsnivåer skall ändras över och att ingångna löftenplötsligt skall svikas. Denna oro är lätt att förstå. harreglerna för de svenska socialförsäkringarna ändrats hundratals gånger.De flesta av dessa ändringar är i och för sig små, i meningen att de inteberör så många individer, men å andra sidan kan just de individerna hapåverkats på ett mycket långtgående sätt.Något tiotal av ändringarna kan definieras som stora, antingen genom attde berör många (som sänkningen av ersättningsnivåerna i sjuk- ocharbetslöshetsförsäkringarna) eller har principiell räckvidd (som avskaffandetav den allmänna arbetslöshetsförsäkringen, som hadeinförts av den borgerliga regeringen).Återkommande undersökningar visar att förtroendet för socialförsäk-ringarna sjunker. Det är i sig ett allvarligt problem genom att människorsotrygghet ökar. I konjunkturskeden där en ökning av den privatakonsumtionen vore önskvärd kan en sådan hållas tillbaka av att människorkänner oro inför framtiden.Tjänstemannarörelsen, TCO och , har visat starkt missnöje med attden socialdemokratiska regeringen inte förmått samla sig till en bra politik påsocialförsäkringarnas område. Förre TCO-ordföranden harbl a sagt att hon tycker att regeringen lyssnar för mycket på LO.2 hoppandeTrots att socialdemokratin ideologiskt bekänner sig tillförsäkringsprincipen i välfärdspolitiken är man ständigt beredd att medfördelningsargument göra avsteg från principerna - en viss grupp skagynnas eller en annan grupp ska missgynnas.Låt oss påminna om några exempel ur s-politiken sedan valet 1994.- Den allmänna a-kassan avskaffades efter valet. Motivet ansågs allmäntvara att Socialdemokraterna fallit undan för att LO anser sig behövafackliga a-kassor som argument vid medlemsvärvning.- Regeringen har infört en inkomstprövning för änkor som uppbäränkepension. Detta ledde till omfattande ekonomiska omställningar förmånga änkor med i en del fall inkomstbortfall på imånaden. Därefter har regeringen efter hård kritik gjort smärreförändringar i inkomstprövningen som dock endast berör ett ytterst litetantal av änkorna.- Egenavgiften till a-kassan avskaffades, trots enorma behov av intäkter.Istället infördes en högre egenavgift till sjukförsäkringen, som redan gickmed överskott.- A-kasseersättningen sänktes från till trots löfte att höja till90 %.- Unga arbetslösa föreslogs gå miste om sin a-kassa, trots att dekvalificerat sig för ersättning.Exemplen räcker för att visa att politiken präglats av förvirring och portion principlöshet.Däremot menar vi naturligtvis inte att alla förändringar som gjorts på1990-talet har varit fel. Vi har medverkat till många av dem ochtror att de flesta har varit helt nödvändiga. De har varit nödvändiga för attsystemen inte byggts efter de sunda principer förordar. Systemenhar inte uppmuntrat till arbete och sparande. De har givit felsignaler till de försäkrade.3 Generell välfärdspolitik och allmänna socialför-säkringarHur vårt liv blir avgörs till en viss del av tur och otur. Vi råkar ut försaker som ligger utanför vår egen kontroll, men som på olika sättinskränker vårt självbestämmande och vår frihet. Ingen väljer sinföräldrar eller sin genuppsättning. Vi föds med olika resurser, exempelvisolika slags handikapp. På liknande sätt är olika risker, som risken försjukdom och arbetsskada, omständigheter som i stor utsträckning liggerutanför individens omedelbara kontroll.Detta hör till livet självt och kan inte elimineras genom några mänskligakonstruktioner. Men det har i mänsklighetens historia funnits försök attmildra effekterna av naturens orättvisor. Drivkrafterna för detta har helatiden säkert varit de som är de grundläggande: en allmän känslaför vad som är rättvist och orättvist samt en insikt hos många att olycka kandrabba vem som helst och att försök att förutse effekterna ökar tryggheten.En liberal rättviseteori utgår ifrån att det i så stor utsträckning som möjligtendast skall vara sådana omständigheter som individerna själva rår över ochkan påverka som skall tillåtas att avgöra vilket liv och vilka levnadsom-ständigheter människor skall leva under. Det innebär att omständigheter somslumpen avgör eller påverkar antingen skall kompenseras eller utjämnasgenom en resurstillförsel.Den generella välfärdspolitiken - med bland annat obligatoriska social-försäkringar - är en lyckad lösning på dessa problem. En rätt utformadgenerell välfärdspolitik understöder människors självbestämmande ochskapar därmed frihet för den enskilda människan att själv forma sitt liv.Grunden för de resurser som krävs för en generell välfärdspolitik ärarbetet. Arbete är också en förutsättning för att kunna leva ett självständigtliv. Alla människor har också en skyldighet att försöka försörja sig själva.Staten bör omfördela samhällets resurser så att alla - inte bara vissa -människor ges möjlighet till ett självständigt liv. Staten skall via skatter,avgifter och sociala trygghetssystem söka minska de skillnader mellanmänniskor som beror på omständigheter som ligger utanför deras påverkan.Skillnader som skapar bättre totala förutsättningar och villkor även för desämst ställda skall däremot inte motverkas. En politik utefter dessa principeruppfyller bäst de liberala målen om alla människors rätt till ett självständigtliv och till möjligheter att växa.3.1 Starka argument för generell välfärdspolitikEn generell välfärdspolitik har bland annat den fördelen att den germindre marginaleffekter än selektiva lösningar. En annan fördel är attden kräver mindre byråkrati och inte är integritetsstörande. Dessutom större möjlighet till en bred anslutning bland medborgarna. Tillskillnad från selektiva system utestänger den ju inte stora grupper ochskapar därmed inte heller misstroende mellan dem som har mest utbyteav systemet och dem som huvudsakligen betalar till systemet. Därmedbidrar den till social stabilitet. Den kan därutöver underlätta ettaccepterande av förändringar på arbetsmarknaden och i arbetslivet ochdärmed bidra till välståndsutvecklingen.En generell välfärdspolitik finansieras solidariskt. Alla skall vad gällerskola, omsorg, vård etc. bidra efter bärkraft till finansieringen och vad gällersjukförsäkring och ålderspension efter den inkomst som försäkras ochoberoende av den individuella risken att bli sjuk eller chansen att bli gammal.Det finns flera argument för de obligatoriska socialförsäkringarna motinkomstbortfall. Det viktigaste är den spridning och fördelning avriskkostnaderna som uppnås genom att alla är med. Den som löper mindrerisk att bli sjuk får vara med och betala till samma försäkring som den somlöper mycket större risk. Personer med ärftliga sjukdomar, kroniskt sjuka ochmänniskor med större sjuklighet än genomsnittet slipper därmed betalaavsevärt högre än unga friska människor eller - i värsta fall - nekasförsäkring. Fördelen är alltså att premiernas storlek inte påverkas av denindividuella risken att bli sjuk eller den individuella chansen att bli gammalutan endast av den genomsnittliga risken eller chansen samt den försäkradeinkomstens storlek.Under senare år har tanken på obligatoriska socialförsäkringar ifrågasatts.Tanken på någon form av omfattande tvångssparande i form av så kalladekonton har lanserats som alternativ till obligatoriska socialförsäkringar.Medborgarkontotanken har fått många skepnader sedan den i vårt landlanserades av ekonomen . I Skattebetalarnas förenings versionav medborgarkonto har den gått under namnet välfärdskonto och i SAF:sversion benämns den trygghetskonto i skriften (SAF 1998). Alla förslagen har dock vissa grundläggandedrag gemensamma.Enkelt uttryckt bygger kontoidén på att större delen av dagens bidrag ochsamtliga socialförsäkringar ersätts med ett individuellt tvångssparande på ettkonto. Individen själv bestämmer till vad och när kontot skall användas. Jumer pengar som en person under sitt yrkesverksamma liv väljer att - eller ärtvungen att använda - till sjukskrivning, studier, föräldraskap, sjukvård medmera desto mindre pengar finns kvar till pensionen.Utgångspunkten för de olika varianterna är att skatten måste sänkas rejältmed sådär av BNP. Denna målsättning är bara möjlig om manser den obligatoriska socialförsäkringen i sin helhet som skatt medan dettänkta obligatoriska sparandet i sin helhet som privat konsumtion.I , Välfärdspolitik i kristid - håller arbetslinjen? (av ABjörklund, L , P-E Edebalk och R 1998 Välfärds-politiska rådets rapport) kritiseras tanken på medborgarkonto somallmänna socialförsäkringar försvaras.Författarna konstaterar:"Vid bedömningen av modellen med medborgarkonto måste man ha klart försig att individer drabbas av sjukdom, arbetslöshet och sådant i mycket olikaomfattning och att deras konton följaktligen skulle bli mycket olikabelastade. Den som har tur skulle kunna se fram emot en kraftig extrapension, som den otursföljda skulle få se sitt konto tömmas heltoch hållet. Risken för inkomstbortfall avspeglar skillnader i hälsa, utbildning,bostadsort o s v. Under livet får vissa personer ... långt mer än sin beskärdadel av sjukdom, arbetslöshet och annat elände. Dessa personers problemlöses inte med individuellt sparande, utan kräver en eller annanförsäkringslösning, där de som har tur bidrar till de otursförföljdasförsörjning.Skulle man byta dagens allmänna sjukförsäkring mot ett sparande sombland annat skall täcka inkomstbortfall vid sjukdom, så blir skillnadernamellan olika individer, med olika riskbilder, nästan hur stora som helst.Detta är den viktigaste skillnaden mellan försäkring och sparande. Denförra utjämnar risker. Den senare gör det inte. Den modell som utjämnarrisker som individen inte rår över är därför den modell som närmast kansägas uppfylla det liberala jämlikhetskravet att alla människor skallbehandlas med samma hänsyn och respekt.4 Principerna för ett hållbart system för socialför-säkringarnaFörsäkringsmässigheten måste upprätthållas inom socialförsäkringarna.Det skall finnas ett direkt samband mellan inbetalda avgifter ochförmåner. Där inga förmåner finns skall inga avgifter tas ut.Socialförsäkringarna skall vara utformade på ett sätt som motverkarutslagning och gynnar rehabilitering.Det skall alltid löna sig att arbeta. Försäkringarna skall innehålla ensjälvrisk som motverkar överutnyttjande och stimulerar till arbete och till enså kort försäkringsperiod som möjligt. Genom en försäkringsmässig kopplingmellan avgifter och förmåner minskar de s k skattekilarna och det lönar sigbättre att arbeta.Försäkringarna skall vara autonoma och finansieras med avgifter samt, förfördelningspolitiska inslag, med direkta statsbidrag. Försäkringssystemenskall huvudsakligen finansieras med egenavgifter. Detta bidrar till atttydliggöra försäkringsmässigheten. Genom att försäkringarna lyfts ut urstatsbudgeten och särredovisas ökas försäkringarnas legitimitet.Det är viktigt att taket i socialförsäkringarna sätts så att det storaflertaletinkomsttagares inkomster ligger under taket.Eftersom inga avgifter skall tas ut där inga förmåner finns, så måste taketför förmån och taket för avgifter vara detsamma. Vi föreslår att taket i dennya ohälsoförsäkringen och - - i arbetslöshetsförsäkringen skall varadetsamma som överenskommits för det reformerade pensionssystemet - 7,5"lönebasbelopp". En övergång till "lönebasbelopp" betyder att förmåns- ochavgiftstaket räknas upp med standardstegringen i samhället.För att socialförsäkringarna skall ha sina positiva effekter på trygghet ochutjämning av riskkostnader utan att ha de negativa effekter som skatter harpå arbetsvilja och hederlighet, krävs att deras utformning är konsekvent ochtydlig.Vi menar att ett socialförsäkringsskydd som byggs upp efter de principervi anger inte behöver användas som budgetregulator. Det får en inbyggdföljsamhet mot samhällsekonomin av samma slag som det nya pensions-systemet.Men en förutsättning för den autonoma ställningen gentemot stats-finanserna är att principerna verkligen upprätthålls. Socialförsäkringarna ären så stor del av samhällsekonomin att t ex fel incitamentsstruktur får mycketkraftigt genomslag. Därför måste det finnas t ex självrisker, så att systemet -just för att det existerar för de perioder då vi inte arbetar - ändå uppmuntrartill arbete.5 Beivra överutnyttjande av systemenUppslutningen kring en generell välfärdspolitik är avhängig av minst treförutsättningar, nämligen:- att välfärdsprogrammen uppfattas som allmänt rättvisa- att de genomförs korrekt och- att bördorna fördelas någorlunda rättvist.Missbruk och fusk undergräver stödet för den generella välfärdspolitiken.Det är därför avgörande för systemens fortsatta legitimitet att fusk ochmissbruk beivras och att systemen utformas och underhålls på ett sådantsätt som underlättar detta.Sammantaget har den politik som regeringen fört vad avser ryckighet ochidel förändringar skapat en förtroendekris för välfärdspolitiken. Enförtroendekris underblåser fusk och missbruk. Medborgarna vågar helt enkeltinte lita på att systemet kan leverera det som det borde kunna förväntas attdet skall leverera. Människor upplever en stor osäkerhet om socialför-säkringssystemens framtid. Det är en politik som undergräver legitimitetenför välfärdspolitiken.Folkpartiet anser att det är mycket viktigt, för att motverka fusk ochmissbruk, att den generella välfärdspolitikens legitimitet ökar - men attregeringen i sin hittillsvarande politik har bidragit till att legitimiteteniställetminskar. När fusk förekommer måste detta med all kraft beivras.6 Det behövs en blocköverskridande överens-kommelse om socialförsäkringarnaUnder socialliberal ledning inleddes en blocköverskridande uppgörelseom framtidens pensionssystem. Pensionsreformen med sina raka rörmellan inbetalningar och förmåner, sin flexibilitet och sitt inslag avindividuellt sparande är en mycket liberal reform.Som nyvald partiledare sa i sitt landsmötestalatt när pensionsuppgörelsen är i hamn måste nästa steg vara att partierna enarsig om en stor socialförsäkringsreform. Vi måste få fram långsiktigt hållbaralösningar. Människor måste kunna lita på sina försäkringar. När folk planerarsin framtid är det viktigt att de känner trygghet och vet vad som gäller om deblir sjuka, arbetsskadade eller arbetslösa.Förtroendet för socialförsäkringarna måste återupprättas. Detta krav upp-repades av i valrörelsen . gör fortfarandebedömningen att det behövs en bred uppgörelse - av samma dignitet somden stora pensionsreformen - mellan de partier som tror på försäkrings-principen i välfärdspolitiken. En ny trygghetsförsäkring, byggd på tydligaprinciper, bör byggas upp.Folkpartiet föreslår att dagens socialförsäkringar utformas som tre riktigaförsäkringar:- en allmän pensionsförsäkring (nya pensionssystemet),- en allmän sjukförsäkring (inklusive förtidspensionen) och- en allmän arbetslöshetsförsäkring.Alla tre blir obligatoriska, men fristående från statens budget. Det blirraka rör mellan avgifter och förmåner. Försäkringarnas oberoendetryggas genom fonder. Ändringar av avgifter eller förmåner skall barakunna ske när det är försäkringsmässigt motiverat, aldrig för att statenbehöver pengar. Reglerna utformas så att det alltid finns incitament tillatt återgå till arbete, delta i rehabilitering etc.En uppgörelse bör enligt vår mening innehålla följande delar.- Fristående ställning med autonoma styrelserDe tre systemen inom den allmänna trygghetsförsäkringen är definitions-mässigt offentliga, bl a genom att de är obligatoriska, men de ges inomden ramen en så fristående ställning som möjligt gentemot statsmakterna.De redovisas inte som delar av statens budget. Administrationen överlåtstill autonoma styrelser. Även om behåller rätten att fastställaramarna för avgifter och förmåner skall styrelsen - som bör ha längremandatperiod än och inte bestå av riksdagsledamöter - ha detoperativa ansvaret för att försäkringens buffertfondering varken gårunder eller över fastställda ramar. För att möjliggöra en finansiering somtill den dominerande delen utgörs av egenavgifter krävs sannolikt någonform av avgiftsväxling där nuvarande arbetsgivaravgifter sänks ochlönerna höjs.- granskarFinansinspektionen skall ges rätt att granska också de tre försäkringarna iden allmänna trygghetsförsäkringen.- Strävan mot individuell anknytningÄven om försäkringarna bygger på riskspridning - och många alltså fårut mindre från försäkringen än de betalat in - bör ansträngningar görasatt "individualisera" systemen. Det viktigaste är att återupprätta etttydligt samband mellan avgifter och förmåner. En annan väg är att förseindividen med regelbunden information om avgifter och rättigheter.- En allmän a-kassaArbetslöshetsförsäkringen skall vara allmän och obligatorisk. Vi ser ingaskäl till varför inte alla inkomsttagare som uppfyller kraven på en fastanknytning till arbetsmarknaden skall ha rätt till en inkomstrelateradarbetslöshetsförsäkring. Men det är också viktigt att betona att arbets-löshetsförsäkringen skall vara en omställningsförsäkring med långanknytning till arbetsmarknaden.- Nytt stöd till utförsäkrade från a-kassanArbetslöshetsförsäkringen, som skall vara tidsbegränsad, börkompletteras med ett nytt skydd för utförsäkrade. Detta skydd skall inte -som socialbidrag - prövas mot innehav av bil, egen bostad, sommarstugaetc. Ett villkor för stöd är självfallet att individen står tillarbetsmarknadens förfogande.- Ökad satsning på rehabiliteringDen nya sjukförsäkringen bör inkludera dagens förtidspensionering ocharbetssjukdomsdelen av arbetsskadeförsäkringen. Försäkringen utformasså att arbetsgivarna uppmuntras till aktiva åtgärder för rehabilitering avlångtidssjuka.- Återställande av änkepensionernaBesparingen på änkorna har lett till svåra ekonomiska konsekvenser förmånga änkor. Detta är oacceptabelt. Änkepensionen bör återställas.7 Vissa anslagsfrågorFolkpartiet anser det mycket angeläget att beivra fusk ochöverutnyttjande inom socialförsäkringarna. Därför anslås 50 000 000kronor till Utgiftsområde 10 A 2 till försäkringskassorna för att skärpakampen mot fusk och överutnyttjande i systemen. På det sättet uppskattarvi att en minskning av anslaget på utgiftsområde 10 A 2 på 900 000 000kronor samt ett minskat anslag på utgiftsområde 10 A 1 på 500 000 000kronor kan genomföras. I vår motion om närståendevården föreslås enförbättring av närståendepenningen som beräknas öka utgifterna med 50miljoner kronor på anslaget A 1. Nämnda anslag berörs vidare av att vi ivår budgetpolitiska motion föreslår att sjukförsäkringens kostnader förtrafikolyckorna, vilka vi uppskattar till2 , förs över till trafikförsäkringen.Genom våra insatser för flera jobb, med skattesänkningar direkt inriktadepå att lätta skattebördan på arbete, och färre regler för företagande kommerersättningen till a-kassorna att kunna minska. Åtgärder som verkar i sammariktning är det ökade ansvaret vi vill lägga på kassorna och införande av enbortre parentes i a-kassan som återför den till att vara en omställnings-försäkring. Den av oss föreslagna skattelättnaden på hushållstjänster verkar isamma riktning. Härigenom beräknar vi att anslaget A 1 Bidrag tillarbetslöshetsersättningen under utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vidarbetslöshet kan minskas med 600 miljoner kronor.8 Hemställan8 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en socialförsäkringsreform,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om principerna för socialförsäkringarna,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att motverka fusk och överutnyttjande av social-försäkringarna,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en blocköverskridande överens-kommelse om socialförsäkringarna,5. att till A 1 Bidrag till arbetslöshetsersättningen underutgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet för budgetåret2000 anvisar mindre än vad regeringen föreslagit ellersåledes ,16. att med följande ändringar i förhållande tillregeringens förslag anvisar anslagen under utgiftsområde 10 Ekono-misk trygghet vid sjukdom och handikapp enligt följande:7.Tabell 1: (Anslag Regeringens förslag Anslagsförändring )den 4 oktober 1999Lars ()()()()()()()()1 Yrkande 5 hänvisat till AU.