mot · GN02N20 · 1999-12-14 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:N20av , ()Affären mellan och (väckt enligt 3 kap. 15 § RO med anledning av händelse av större vikt)Genom det sätt /Telenoraffären utvecklats har en situation uppståttdär de anställdas trygghet riskeras, företagets värde raseras och denplanerade börsintroduktionen försvåras. Ingen framgångsrikaffärsverksamhet kan drivas av ett bolag med en styrelse som är deladmitt uti, där direktionsmedlemmar offentligt kräver varandras avgång ochdär facket ifrågasätter bolagets existens.Syftet med denna motion är att möjliggöra en ny kammarbehandling avTelia/Telenor-affären. Även ledamöter av som vid den förrabehandlingen trodde på konceptet med en fusion av två gamla statligateleverk kan efter den senaste tidens utveckling ha kommit till ståndpunktenatt affären helt enkelt inte är möjlig. Det beror inte på att det alltid äromöjligt att slå ihop svenska och norska företag - tvärtom finns det fleraexempel på lyckade sådana fusioner - och inte heller på att det i störstaallmänhet finns någon ovänskap mellan och . Det beror på attdet i statliga företag som varit monopol finns en nationell politisk kultur somär oerhört svår att kombinera med en motsvarande kultur i ett företag i ettannat land.Med hänvisning till bestämmelsen i riksdagsordningen 3 kap 15 § - ommotionsrätt vid inträffad händelse av särskild vikt - hemställer vi att riks-dagen ger regeringen i uppdrag att ta upp nya förhandlingar med dennorska staten.Folkpartiet har drivit frågan om försäljning ochprivatisering av statliga företag. Vår avgörande invändning mot statligtägande är av ideologisk, principiell natur. Staten skall inte äga företag annatän i undantagsfall. Staten skall inte ha den dubbla rollen som den som sätterspelreglerna och agerar på marknaden. Domaren kan inte både varadomare och spelare på planen. Staten har att dra upp riktlinjerna och ramarnaför vad som är acceptabelt genom lagar och förordningar, och samtidigtmotverka monopol. Staten bör därutöver inte ha någon roll som medaktör påmarknaden, annat än i speciella undantagsfall.Fallet /har på ett övertydligt sätt demonstrerat nackdelarnamed ett statligt ägande. Tågordningen har blivit helt fel. Först skulle habörsnoterats och staten avvecklat sitt ägande i bolaget. hade haftförutsättningar att bli en verklig folkaktie inom ett tekniskt avancerat ochstarkt expanderande område. Därefter skulle styrelse ha utsetts och dennastyrelse i sin tur utsett företagsledning. Därefter hade det varit den nyastyrelsens och företagsledningens sak attt bedöma vilka strukturförändringarsom varit de bästa ur företagets synvinkel. Det är möjligt att ett samgåendemed ett likaledes privatiserat varit den bästa strukturlösningen.Regeringen har dock genom sitt agerande förhindrat att ett sådant, på affärs-mässiga och marknadsekonomiska grunder baserat, ställningstagande kunnatske. Regeringen har genom sitt på socialdemokratisk maktideologi baseradehandlande försatt svenska folket och Telias anställda i en situation där värdetraseras och jobben sätts i fara.Ett fortsatt statligt ägande är inte ens motiverat enligt de traditionellaargument som brukar anföras för statligt ägande. De skäl som tidigare kunnatanföras för en statlig roll, på den gamla Televerkstiden, att det handlade omett tekniskt monopol, gäller inte längre. På såväl detta område som andra hardet varit möjligt att särskilja frågor som har att göra med nätet och de fastaanläggningarna från frågan om de tjänster som är kundens huvudintresse.Därmed finns det inte längre argument för att staten skall vara inblandad i detsom är utvecklingen av kundprodukter. Det intressanta på detta område idagär utvecklingen av kundrelaterade produkter. Där finns ingen roll för ettstatligt monopol och därmed inte heller någon roll för staten som ägare.Fallet /demonstrerar också på andra sätt de stora svaghetersom finns med statligt ägande. Vi hävdar förvisso inte att konflikter inte kanuppstå vid fusioner med privata ägare. Men då utvärderas det affärsmässigainnehållet av aktiemarknaden på materiella grunder. har politiska ochnationella hänsyn kommit in i beslutsprocessen som är mycket olyckligt mensom tydligt visar en av de negativa faktorer som vidlåder statligtägande.Den situation som uppkommit genom regeringens hela handläggning avdenna fråga måste lösas så snabbt som möjligt med hänsyn till de värden somdet gäller, arbetssituationen för Telias anställda samt hänsynen till vårtintresse av att upprätthålla goda relationer med vårt grannland . Detbästa man kan göra är att börja om och tillämpa den tågordning som vi ovanangivit: börsnotering, avvecklat statligt ägande, utseende av styrelse ochföretagsledning, marknadsmässiga strukturbeslut. Endast så kan förtroendetför företaget återupprättas och förlorade värden återställas. Detta låter sigdock inte enkelt göras därför att regeringen redan i olika avseenden bunditriksdagen och därmed svenska folket. Eftersom tillträdesdagen enligtsamgåendeavtalet redan passerats är det aktieägaravtalet som reglerarmöjligheterna att avbryta processen. Man kan då konstatera att regeringenbundit sina och möjligheter att ensidigt bryta avtalet till tvåsituationer: endera genom att uppsåtligt bryta mot avtalet eller minskaaktieägarandelen . (Artikel VII i aktieägaravtalet.) Vi utgår frånatt det är otänkbart att regeringen uppsåtligt skulle bryta mot avtalet. Dååterstår att minska ägarandelen . Genom aktieägaravtalet hardetta i vart fall gjorts utomordentligt svårt. Intentionerna om "paritet" medföratt svenska staten knappast kan uppnå en andel förebörsintroduktionen och endast med svårighet därefter. Därför återstår ipraktiken sannolikt enbart att den tar upp förhandlingarmed sin norska motpart om att aktieägaravtalet rivs upp så att en riktigtågordning med börsnotering för Telias del kan uppnås, följt av avvecklingav det statliga ägandet, utseende av ny styrelse och ledning som därefter medfull kraft kan ta itu med uppgiften att reparera de skador som åstad-kommits.Det är den norska regeringens och det norska sak att avgöra omTelenor skall genomgå en liknande process eller om det där finns politiskmajoritet för fortsatt statligt ägande.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt uppdrar åt och därmed bemyndigar regeringen att taupp förhandlingar om ett uppbrytande av aktieägaravtalet vad gällerfusionen mellan den 13 december 1999Lars ()()()()()()()()()()