mot · GN02T548 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:T548av , ()Samordningsbehovet mellan färdtjänst och sjukresorPatienter i den offentligt finansierade sjukvården har rätt att få sinasjukresor subventionerade efter vissa regler. är detlandstingen eller motsvarande som har både det lagliga och finansiellaansvaret för sjukresorna. Detta har inneburit att effektivisering ochsamordning via olika typer av avtal har utvecklats.Människor med funktionshinder har rätt till färdtjänst enligt reglerna i dennya färdtjänstlagen. Kommunerna har huvudansvaret. I lagen betonas bl.a.att kollektivtrafiken måste göras tillgänglig för personer med olikaformer av funktionshinder.I gränsen mellan bägge lagstiftningsområdena för sjukresor respektivefärdtjänst uppstår tolkningsproblem kring regler och kostnadsansvar som oftainnebär att den enskilde hamnar i en utsatt position. Det gäller särskilt deindivider som inte kan använda kollektiva färdmedel p.g.a. funktionshindretsart och kollektivtrafikens brist på anpassade färdmedel.En av de viktigare förklaringarna till att problemen uppstår är att de tvåregelsystemen saknar gemensam definition av vad som skiljer sjukdom frånbegreppet funktionshinder och handikapp. Sjukresereglerna handlar bara ombegreppet sjukdom och tillämpas därför utan särskild hänsyn till omsjukdomen har eller inte har samband med det funktionshinder personensamtidigt har.Den person med en svår synskada eller ett omfattande rörelsehinder sombehöver besöka sjukvården för besvär från hjärtat kan beroende på typen avbesvär och motivet för undersökningarna hamna i kläm mellan huruvidaresan till sjukvårdsinrättningen ska betraktas som en sjukresa eller enfärdtjänstresa. Är det frågan om en akut hjärtsjukdom torde saken vara klarmen en kontroll eller hälsoundersökning är inte lika självklar. Ett annatexempel är resekostnaden vid gynekologiska eller urologiska hälsokontroller.Gränsen mellan vad som är sjukresa eller färdtjänstresa hamnar oftastkonkret hos den enskilde taxichauffören. Eftersom olika egenavgifter,taxesystem m.m. gäller kan det vara taxichauffören eller taxicentralen sommåste bedöma frågan. Enskilda personer med funktionshinder kan oftauppleva dessa frågor indiskreta och kränkande. Det finns exempel därklumpiga regler leder till att man manipulerar med riktiga uppgifter.Lagstiftningsutformning och huvudmännens vilja till ansvar är viktigakomponenter för att undanröja dessa tolkningskonflikter mellan de tvåregelsystemen. I sak omfattar problemen relativt sett ett fåtal av det totalaantalet personer med rätt till sjukresor. för funktions-hindrade utgör den principiella grunden för ett arbete att ordna upp frågorna.Regeringen bör därför ta initiativ till att dels göra en översyn avregelverket för systemet med sjukresor i syfte att i dess bestämmelserintegrera en modern syn på sjukdoms- och handikappbegreppet, dels i färd-tjänstlagstiftningen infoga bestämmelser som ger huvudmännen skyldighetatt synkronisera reglerna så att enskilda individer inte ska hamna iobehagliga situationer.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om samordningsbehovet mellan färdtjänst ochsjukresor.Stockholm den 4 oktober 1999Åke ()