mot · GN02T371 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:T371av , ()Vägar i länLänets näringsliv domineras traditionellt av exportindustri, företrädesvisbaserad på länets stora skogs- och energitillgångar. Länets industriredovisar synnerligen stora förädlingsvärden och ett nettoexportvärde isamma storleksordning som för hela landets bilindustri. Det innebär attett väl fungerande transportsystem till och från länet är en angelägenhetför hela Sverige.Större delen av vägnätet byggdes längs dalgångarna för atttimmerflottarna skulle kunna ta sig till älvarna för att flotta timret ner tillkusten. När all transport av timmer övergick till landsväg blev belastningenför stor på vägarna. De naturliga förutsättningarna för byggande av vägar ärdessutom oförmånliga. Landskapet är kuperat längs älvarna och dessutomhar jordarterna i älvdalarna låg bärighet och är tjälfarliga. Detta medför attbåde anläggnings- och underhållskostnaderna är höga.Det överskuggande problemet i är den dåligabärigheten för den stora belastningen som råvaruförsörjningen till kustensindustrier utgör. Råvarutransporterna startar i inlandet (,och inland) och ökar i omfattning ju närmarekusten man kommer. I den godstransportundersökning som genomfördes avVästernorrlands och läns handelskammare framgår att vissa vägarsom ingår i länsplanen - med dålig bärighet - från inland till kust har högrebelastning än den nationella stamvägen E 14 mellan ochTrondheim.Fokus måste läggas på bärigheten. I , där markförhållandenaär bättre än i , klarar man av att ta bort ojämnheter i vägytangenom att förbättra beläggningen av vägen. I måste manåtgärda vägen ifrån grunden för att få bort ojämnheter.Vägverket mäter yttillståndet på de belagda vägarna. Utifrån dessamätningar delar in vägarna i fyra grupper - prioritet 1-3 ochövriga vägar. Prioritet 1 är vägar som bör åtgärdas inom och prioritet2 är vägar som bör åtgärdas inom . Av rikets belagda vägar liggerprioritet 1 på och prioritet 2 ligger på knappa . I Västernorrlanslän ligger prioritet 1 på och prioritet 2 på . Såledesligger de vägar som bör åtgärdas inom i länet på en högre procent änalla vägar i hela landet i prioriteringsgrupp 1 och 2. Dessa dystra siffrorverkar förmodligen "färgade" av Västernorrländska ögon. Så är dock intefallet. Mätningarna görs av samma bil i hela riket, för att kunna jämföras ihela landet. Alla mätningar visar att ytbeståndet i är sämst ihela landet (se bifogad tabell).Ramen för förbättringskostnader är satt efter en princip att varje meterkostar en viss summa. Om man slår ut förbättringsramen per km vägtotalt inom respektive region eller län blir skillnaden stor. I landet igenomsnitt satsas /meter väg till förbättringsarbeten. IVästernorrland är motsvarande satsning /meter. Att Västernorrlandtrots den stora förbättringsvolymen fortfarande ligger i särklass sämst ilandet, beträffande ojämna vägar till följd av dålig bärighet, är väl käntoch finns dokumenterat.Behoven i är så stora att standarden med nuvarandeanslagsnivå inte kommer att nå riksgenomsnittet , trots att RegionMitt har tagit hänsyn till standardskillnaderna mellan länen i fördelningen avlänsramarna.Att komma till rätta med de stora förbättringsbehoven som finns iVästernorrland klarar inte med nuvarande anslagsnivå, utan harbehov av specialdestinerade medel från regeringen.Tillståndsbeskrivningen av länets vägar på grund av eftersläpandebeläggningsunderhåll kan också beskrivas med exempel på hurfordonsskador drabbar länsborna.Scania säljer av sina lastbilar till , men de säljer av sinareservdelar dit och de reservdelar som främst säljs är fjäderpaket och drag-anordningar. Detta är ett exempel som visar hur det blir dyrare för länetsmedborgare jämfört med boende i andra delar av landet. Förutom de storamerkostnaderna som det medför så har de en sämre åkkomfort ochtrafiksäkerhet.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om specialdestinerade anslag till Västernorrlandsvägnät.Stockholm den 4 oktober 1999Birgitta ()