mot · GM02Kr26 · 1999-05-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Kr26av m.fl. (fp)med anledning av prop. 1998/99:107 En idrottspolitik för 2000-talet - folkhälsa, folkrörelse och underhållningIdrotten - kärnan i detideella SverigeInledningFolkpartiet noterar inledningsvis med tillfredsställelse attregeringen också framöver vill basera sin idrottspolitik påden fria och självständiga idrottsrörelsen och ge den ettaktivt stöd. Det är positivt att man visar respekt för idrottenssjälvständighet genom att inte ställa sig bakomIdrottsutredningens förslag om statligt fastslagnaverksamhetsmål.Regeringen redovisar tre grundstenar för statens syn på motion och idrott.Det är dock viktigt att understryka att det finns en viss motsättning mellanelementen i den av regeringen föreslagna nationella synen på motion ochidrott för 2000-talet. Om samverkan mellan staten och idrottsrörelsen blir förstark så blir det svårt att nå målet om en fri och självständigidrotts-rörelse. Denna målkonflikt måste motverkas till den fria och självständigaidrottsrörelsens fördel.Folkpartiet har inget att erinra mot den tredje ; att elitidrottenskommersiella del skall bedrivas utan offentliga subventioner.En självständig folkrörelseIdrottsrörelsen är härlig. Den engagerar, sammanför, gläder,stimulerar, får människor att växa, fostrar och iblandfrustrerar. Men idrottsrörelsen måste se upp så att inteföreträdare för det offentliga börjar lägga sig i för mycket.Ordet folkrörelse innebär rimligen att medlemmarna skabestämma och ta ansvar och konsekvenser för sina beslut.Det finns en skiljelinje mellan stat och föreningsliv. I propositionenmarkeras idrottens plats i samhällsplaneringen, liksom elitidrottens ställningoch särskilda behov.I gjordes en intressant genomgång av idrottens ut-veckling.Statens och kommunernas förhållningssätt gentemot idrottsrörelsen harhaft olika tyngdpunkt. Politiker och tjänstemän har ofta haft svårt att skiljapåsina uppdrag. Det ska också sägas att "kommunaliseringen och förstat-ligandet" av idrotten drivits på även från idrottens sida.Ansvaret för anläggningar lades på kommunen och föreningslivets ansvarmarginaliserades. Det är en svår balansgång men helt klart finns ett utrymmeatt t.ex. återföra ansvar för anläggningar till föreningslivet.Det är således viktigt att hålla isär rollerna. Klarar inte idrotten och statendetta kan det gå illa. Det värsta exemplet på korporativ samlevnad är idrotteni de gamla kommunistdiktaturerna. Idrotten blev en del av propagandan ochden underordnades politiska syften för att bevisa det totalitära systemets"överlägsenhet". Barn- och ungdomsidrotten underordnades helt drömmarom guldmedaljer och vinster. Rovdriften på talanger var, har det i efterhandvisat sig, makaber.I propositionen understryks att god folkhälsa, god etik, jämställdhet,integration och demokratisk fostran ska främjas inom idrotten, ochRiksidrottsförbundet (RF) får ansvaret för att så sker. Uppgiften är viktig,men inte helt enkel. delar regeringens syn att staten inte skasättaupp mål för idrottsrörelsens egen verksamhet. är det rimligt attstaten formulerar sin avsikt med de medel som ställs till idrottens förfogande.Här är det ändå väsentligt att det inte blir detaljstyrning med t.ex.långtgående och detaljerade synpunkter på hur styrelserna bör se ut, hurverksamheten bör fördelas på kvinnor respektive män. Det är dessutom kravsom är tuffare än de man ställer på sin egen verksamhet, och även högre kravän på t.ex. sammansättningen i andra församlingar. Tänk om staten påmotsvarande sätt ställde krav på hur partierna skulle formera sin verksamhetför att ha rätt till partistöd! Det är utmärkt med höga ambitioner, syftet ärgott, men det kan ändå bli fel. Organisationsbeslut inom föreningar, liksomalla andra avgöranden om hur verksamheten skall bedrivas, är inte en statligeller fråga. Däremot är det mycket väsentligt att på olika sättarbeta med attityderna i de berörda frågorna.De administrativa pålagorna skall rapporteras. Sådana beslut skall fattas avföreningarna själva i sina olika organ. Statens hållning, liksom kommu-nernas, bör vara att stödja och stötta föreningslivet, inte styra och ställa.Enföljd blir annars också att kraven på uppgiftslämnande från föreningarna tillstaten ökar dramatiskt; alla dessa statens ambitioner skall utvärderas och dettillkommer föreningarna att leverera in det staten behöver för detta uppdrag.Ett visst offentligt stöd är berättigat för att stärka föreningarna och ökamöjligheterna till en bred verksamhet öppen för många. Självständigheten iregeringens aktuella förslag markeras genom att fåransvaret för fördelningen av de statliga pengarna. Det leder paradoxalt nogtill att RF lyfts ännu längre upp i statens knä, eftersom förbundet därmedockså får ställning som myndighet. En sådan relation inger oro ocheffekterna bör följas.Idrottens ekonomiskaförutsättningarAvgörande för om det även skall finnas en starkfri och självständig idrottsrörelse i även är att idrottsrörelsen själv kan kontrollera en stor del avsin ekonomi. Till en viss del kommer idrottsrörelsen alltid attvara betjänt av offentligt stöd. Därför är det inte så konstigtatt många har uppfattat det positivt att överskottet frånSvenska Spels värdeautomater, som ska tillfalla idrottensbarn- och ungdomsverksamhet, beräknas att uppgå till brutto300 Mkr , inklusive värdeautomatspel som placeras ibingohallar. Detta är en sen men välkommen kompensationför förlorade andelar av spelmarknaden.Folkpartiet liberalerna har i grunden inget att erinra mot att värdeautomaterfår placeras även i bingohallarna. Dessa hallar drivs av folkrörelserna och detär därför rimligt att folkrörelserna själva även får anordna spelet påvärdeautomaterna och också besluta om fördelningen av överskotten.Förslaget innebär att idrottsrörelsen ska få huvuddelen av överskottet från deså kallade värdeautomater som ska sätta upp i lokaler ochbingohallar. Regeringen gör prognosen att 200-250 miljoner kan tillförasidrotten. Mot detta finns flera invändningar. För det första konkurrerar värde-automaterna direkt med den lokala spelmarknaden, som är en viktiginkomstkälla för föreningarna. Det nuvarande varuspelet trängs undan av detautomatspel som skall introduceras i bingohallarna. Flera lokala bingo-allianser har redan protesterat eftersom de egna apparaterna ger störreinkomster - inkomster, som föreningarna fördelar lokalt.För det andra visar erfarenheten att kommunerna anpassar sig efter vilkainkomstkällor idrotten har, antingen genom att höja hyror och avgifter ellergenom att sänka bidragen. Så skedde i många kommuner när inkomsterna avBingolotto växte. För det tredje visar erfarenheten att staten brukar minskasina anslag om det finns annan finansiering att tillgå.Idrottsrörelsen kan sannolikt inte räkna in något större nettotillskott förränman har pengarna i handen . Det är allvarligt att det nya systemetändrar relationerna, så att det blir staten som genom fördelarinkomsterna. Det är fel i två steg, dels innebär detta att man stopparföreningsdrivet spel och i stället ställer dit statens maskiner, dels attresurs-fördelningen nationaliseras, i stället för att som fördelas på plats. Dettabör ges regeringen till känna.Statens spel versusfolkrörelsernas spelDe statliga pengarna för idrotten betyder faktiskt inte riktigtså mycket som debatten ibland ger intryck av. Ungefär 65procent av idrottens inkomster skaffar klubbarna själva framgenom avgifter, reklam, lotterier etc. Den näst störstainkomstkällan är kommunala bidrag. De direktastatsbidragen ligger på cirka 7 procent.Därför blir det sannolikt också mycket av ett nollsummespel närregeringen nu antar att statsbidraget ska öka med ett par hundra miljoner.Regeringen föreslår också nu i propositionen en särskild utredning meduppdrag att presentera förslag på hur föreningslivets ställning på den svenskalotterimarknaden ska kunna stärkas. Detta borde inte vara nödvändigt.Förslagen finns redan presenterade av ett flertal utredningar.Statliga spel har tagit över en allt större andel av spelmarknaden frånfolkrörelserna . Regeringen föreslår också ien annan proposition att enbart staten skall kunna bedriva kasino. Dettakommer att minska folkrörelsernas utrymme ytterligare i ett läge närfolkrörelsernas andel av spelmarknaden snarare bör öka igen. Den är förnärvarande och har varit uppåt 30 procent.Folkpartiet liberalerna anser inte - till skillnad från regeringen - att det ärnödvändigt att kasinoverksamhet ska anordnas av statliga företag. Idrotts-föreningar och folkrörelserna har stora inkomster från spel- och lotteri-verksamhet och det är inte önskvärt att staten konkurrerar ut dessa. Det kaninte vara riktigt att staten - som redan är en stark aktör genom AB SvenskaSpel i marknadsandel - skall konkurrera ut folkrörelsernaännu mer genom att införa ett statligt monopol i en sektor av spelmarknaden.Folkpartiet liberalerna har därför i en annan motion föreslagit att ocksåfolkrörelseägda företag skall få anordna kasinon. Detta får ske genom ettlicensförfarande. Självklart skall samma regelverk, krav och tillsyn gällaoavsett huvudmannaskap.Möjligheter till egenfinansiering betyder mycket för att kunna varaoberoende. Kommunernas och statens del av idrottens finansiering genombidrag är ganska liten, mindre än vad många tror. Det mesta avfinansieringen drar föreningarna in själva, det kommunerna bidrar med ärframförallt arenor att kunna träna och tävla på.God folkhälsa grundläggs iskolåldernOpinionsbildning i folkhälsofrågor är en viktig uppgift somidrottsrörelsen med fördel kan fylla. Flera föreningar ochförbund bedriver, utöver sin ordinarie verksamhet, speciellaprojekt för folkhälsa och friskvård i samarbete medlandsting, kommuner och inte sällan företag. Detta är positivtoch bör kunna utvecklas ytterligare.Det är något förvånande att regeringen i sin bedömning beträffandefolkhälsan inte ser landstingens ansvar för folkhälsan och dessutom attlandstingen bör ha en given roll som en bra samarbetspartner tillidrottsrörelsen i dessa frågor.Inom alltför många idrottsföreningar finns tydliga inslag av en elitiseringav barns och ungdomars verksamhet, ofta med utslagning som direkt följd.Redan innan puberteten kan unga plockas ut för satsningar i just sinåldersgrupp. har åter läkare känt sig föranledda att kritisera den allthårdare träningen bland barn och ungdomar. Följderna kan bli allvarliga omträningsdosen är för stor i förhållande till en outvecklad kropp. Detta kanleda till direkta fysiska skador. Trots att är tydligt isittbudskap och menar att barn- och ungdomsidrott skall vara roligt ochingenting annat så är verkligheten trots detta ofta en annan.De som inte plockas ut får ofta inte chansen att vara med och idrottalängre. Detta kan i vissa fall leda till psykiska skador hos den unge. Dennagrymma utslagning borde inte få fortsätta i dagens ungdomsidrott. Men detär just vad den gör, inom vissa idrottsgrenar mer och i andra mindre. Att detdessutom ofta sker med hjälp av offentligt ekonomiskt stöd gör det än merallvarligt.Ett stort antal rapporter har visat på en oroande utvecklingvad gäller barns och ungdomars fysiska aktivitet. som idrotts-rörelsen engagerar en mycket stor del av ungdomen finns det ett växandeantal fysiskt helt passiva. Det spontana idrottandet, utanför idrottsrörelsensorganiserade verksamhet, har minskat under det senaste decenniet.Denna utveckling får konsekvenser för folkhälsan. pekarforskarna på ökad förekomst av övervikt och fetma, vilket i sin tur gerupphov till ökad risk för hjärt- och kärlsjukdomar, åldersdiabetes ochbenskörhet. Lyckas vi inte hejda utvecklingen riskerar kostnaderna för bådeindivid och samhälle att bli mycket stora.Idrottsrörelsen kan, som frivillig folkrörelse, aldrig ha huvudansvaret föratt nå alla barn och ungdomar med ett positivt budskap om motionens ochden fysiska aktivitetens betydelse samt en allmän hälsofostran. Dennauppgift ligger, och måste framöver också ligga, på skolan.Mot den bakgrunden är det beklämmande att den svenska skolan ärsämst i när det gäller idrott i skolan. Visserligen gjordes 1998 en litenkorrigering av den neddragning av antalet idrottstimmar läro-plansrevidering innebar. Denna ökning är emellertid marginell. Idrottsämnethar dessutom förändrats innehållsmässigt så att det nu har en omfattandeteoretisk del på bekostnad av den fysiska aktiviteten.Regeringens idrottspolitiska proposition talar mycket och väl ombetydelsen av fysisk aktivitet i skolan. Den föreslår också insatser för attförbättra den fysiska miljön runt skolorna. För att åstadkomma en märkbarförbättring måste ämnet idrott och hälsa betonas mera i skolans kursplaneroch programmål. Syftet med idrottsundervisningen måste vara inte bara attge ungdomarna tillfälle till den nödvändiga fysiska aktiviteten, utan också attge dem möjlighet att prova på ett brett spektrum av olika idrotter för att ge enimpuls till fortsatt eget idrottande. Här är det viktigt att utbudet intekoncentreras till de stora, traditionella idrotterna. För att åstadkomma dettakan idrottsföreningarna och deras ledare vara en viktig resurs, något somhittills utnyttjats dåligt. Men det är viktigt att slå fast att det inom skolanäridrott och hälsa i sitt breda perspektiv som står på schemat. Aktiviteten påskoltid skall inte till övervägande del bestå av olika tävlingar utan i ställetutgöras av andra former för fysisk träning och av arbete med hälsokunskap.När det gäller barns idrottande utanför skolan har det hänt något de senastefemton åren. höll tre av fyra barn/ungdomar på mednågon idrott. Den senaste siffran är . Den största nedgången harskett i gruppen yngre tonåringar. I de yngsta grupperna har dock andelen somidrottar ökat något. Men det finns stora könsskillnader, t.ex. i åldern 13-15 årär det ungefär varannan flicka som håller på, men tre av fyra pojkar är kvar iidrotten. En orsak till detta är, menar , det minskadeantalet timmar skolidrott. Argumentet är att detta skapar en brist på idrottsligskolning och därför ger sämre förutsättningar för barnen att delta i idrott.Det måste poängteras att idrott också ska finnas tillgänglig för barn ochungdomar som inte vill tävla. Det är viktigt att ledarna är uppmärksamma pådetta och lägger upp träningen så att inte bara de bästa premieras.En annan förklaring - mer hoppfull - till det minskande idrottandet är heltenkelt att unga numera ägnar sig åt spontanidrotter, typ skatebord ochinlines. Verkligheten behöver således inte vara så dyster som man först kantro.Det finns också siffror på vad barns idrottande kostar. Här måsteföreningslivet vara uppmärksamt och sträva efter att göra idrottande enkeltnär det gäller kläder och utrustning.Kvinnor och mänDet finns en växande hälsoklyfta, som kan mätas i skillnaderi dödlighet, sjukdomar och annan ohälsa. Men det är inte såenkelt, det handlar inte bara om pengar: Idrotts- ochmotionsvanor är en integrerad del av livsstilen och dennabestäms inte av krassa ekonomiska villkor utan snarare av devärderingar vi omfattas av.En stor del av befolkningen ägnar sig åt motion och idrott. Det kan handlaom att delta i organiserad verksamhet, men också egna aktiviteter som t.ex.promenader, fiske och strövtåg. Trenden är att antalet aktiva timmar ökar permedborgare och att kvinnorna ligger lite före männen. Sättet att utöva sinmotion har ändrats, från familjen till motion i andra sammanhang, medkompisar och arbetskamrater. Här är det framförallt kvinnorna som ändratsina vanor. Lite tillspetsat kan man säga att idrottsrörelsen bidragit till attbefria kvinnornas motionerande så att det numera handlar om motion för detegna välbefinnandet mer än att nå bra tävlingsresultat. Idrott ochmotionerande utomhus är lika vanligt bland kvinnor som män, ochtendensen är att kvinnorna tar för sig mer av motionsutbudet än männen.Detta mäts t.ex. genom att fler kvinnor än män motionerar med tränareeller ledare. Lika många kvinnor som män motionerar ensamma. Men detfinns könsskillnader när det gäller tävlingsverksamhet. Där har männenfortfarande en övervikt. Samma sak gäller när det handlar om att gå och tittapå en tävling. Det är nästa dubbelt så vanligt bland män som bland kvinnor,men jämfört med har det dock skett en betydande ökning avkvinnors intresse av att titta på tävlingar.Beträffande anläggningar är det mycket angeläget att de som ägeranläggningar - i de flesta fall kommunerna - beaktar hur tider fördelasmellan flickor och pojkar. Det gäller också i kommunernas planering av nyaanläggningar, så att inte det som ännu så länge kan betecknas som typiskas.k. flickidrotter, t.ex. ridning, missgynnas i förhållande till andra idrotter.HandikappidrottHandikappidrotten i är mycket framgångsrik vid eninternationell jämförelse. Liksom i andra idrotter har det ökatintresset också för breddverksamheten. Det har inneburit attmånga handikappade har blivit delaktiga i en socialgemenskap, som de annars skulle gått miste om och derassjälvförtroende har stärkts. Elitidrottarnas framgångar harsamtidigt bidragit till att attityderna till människor medhandikapp har förbättrats. För att handikappidrotten ska gessamman förutsättningar som idrotten i övrigt krävs insatserinte bara av idrottsrörelsen.Det ska inte vara dyrare eller krångligare för den handikappade att utövasin idrott. För att detta ska vara möjligt måste de handikappades behovtillgodoses bl.a. när det gäller tillgång till anläggningar och fördelning avtränings- och tävlingstider.Det som här anförts om bättre möjligheter för handikappade att utöva sinidrott bör som sin mening ge regeringen till känna.Idrotten förenarMänniskor med olika ursprung berikar idrotten och förmånga av dem har idrotten stor betydelse, när det gäller attkomma in i det svenska samhället. Med sin mångfald ochlättillgänglighet har idrotten unika möjligheter attöverbrygga motsättningar och öka förståelsen förinvandrarnas situation. Flera exempel visar huridrottsrörelsen aktivt ger invandrarna möjlighet att vara medi samhällsgemenskapen. I har utbildatinvandrare till idrottsledare och i har länetsidrottsförbund spännande projekt för att öppna upp idrottenför olika grupper av invandrarkvinnor. har mångainvandrare på olika sätt berikat svensk idrott som aktiva,tränare eller ledare. Idrottsrörelsens möjligheter när detgäller att underlätta integrationen är ytterligare ett argumentmot att minska samhällets stöd.InternationelltFolkpartiet liberalerna ser positivt på förslaget om enarbetsgrupp med uppgift att ta fram en EU-strategi för attbetona idrottens sociala, kulturella ochdemokratiutvecklande betydelse.AntidopingI utredningen om Doping beskrivs Dopingjourenpå . Dess verksamhet inleddes och är entelefonjour bemannad av två sköterskor som är öppen förallmänheten i hela landet. Jouren förmedlar också kontaktmed specialister inom sjukvården för uppföljning avdopingrelaterade problem. Den är öppen i veckanoch har sedan den öppnades haft ett ökande antal samtal.Totalt har jouren sedan sitt öppnande handlagt c:a 18.000förfrågningar. tog man hand om 3.464 samtalmedan 2.083 inte kunde besvaras på grund av resursbrist.Det är inte bara allmänheten som ringer. Också åklagare,domare och advokater utnyttjar jourens expertis.Till en början finansierades verksamheten av . Dessekonomiska engagemang i Dopingjouren har upphört då institutet gjortbedömningen att kompetensen på dopingområdet ökat regionalt och lokaltoch att en finansiering inte kan ske med institutets medel med hänsyn till deprioriteringar institutet måste göras. Något underlag för institutets bedöning-ar har inte presenterats. finansieras Dopingjouren av lä-medelsföretaget . Det åtagandet upphör i och med ut-gången av 1999. Dopingjouren samverkar med det landstingsfinansieradeKompetenscentrum för dopingfrågor vid . Kompetens-centrum utvecklar behandlingsprogram för missbrukare av dopingmedel.Kompetenscentrum är för sitt arbete beroende av Dopingjouren och upphörden försvinner hela verksamheten. Några möjligheter att repliera på expertisregionalt eller lokalt finns inte eftersom sådan inte finns.Regeringen anger i propositionen att frågor om dopingmedel ochmissbruket av dessa medel tas upp i utbildningen av olika yrkesgrupper ivarierande mån. I propositionen framhålls vikten av att berörda studenter ochyrkesgrupper erhåller kontinuerlig kunskap och kompetens inom områdetgenom fortbildnings- och vidareutbildningsinsatser. Det man inte nämner ärvarifrån kunskapen och lärarkompetensen skall tas. Läggs dopingverk-samheten vid ner innebär det att man avhänder sig detkunskapscentrum på riksplanet som behövs för de föreslagna utbildnings-insatserna.Detta har också påtalats av som anser att jourensframtid bör tryggas med statliga medel på grund av dess viktiga funktion förkunskapsinsamlandet.Eftersom Dopingjouren är av vikt för såväl utbildning och forskning somför hälso- och sjukvården hemställer vi att staten tar upp förhandlingar medLandstingsförbundet om hur Dopingjourens framtid skall kunna tryggas.I regeringens presskommentar till den idrottspolitiska propositionen sägsatt man föreslår en förstärkning av insatserna mot doping. Detta påståendeåtföljs inte av några konkreta förslag. Menar man allvar bör ett första stegvara att garantera såväl Dopinglaboratoriets som Dopingjourens fortsattaexistens.IdrottsforskningenDen nu lagda idrottspropositionen hänskjuter denorganisatoriska lösningen av idrottsforskningen till denforskningspolitiska propositionen . Tyvärr finns inteidrottsforskningen över huvud taget nämnd i det betänkandesom lades av Forskning 2000, Forskningspolitik (SOU1998:128). Inte heller nämns idrottsforskning i den på dettabetänkande grundade propositionen, Vissa forskningsfrågor(prop 1998/99:94). Den framtida organisatoriska formen förden verksamhet, som ) nubedriver, är således mycket oklar. , idrottspropositionen, Forskning 2000eller propositionen Vissa forskningsfrågor har fört frågannärmare en lösning. För att forskningen i landet inomidrottens område ska kunna vara konkurrenskraftig måste detfinnas ett forskningsstödjande organ med en tydlig och starkorganisation som disponerar erforderliga medel.Den organiserade idrottsrörelsen har för egen del särskilt prioriteratforskningsfrågor kring barn- och ungdomsidrott, motion och folkhälsa samtprestationsutveckling. Jämställdhetsfrågor är också ett högt prioriteratområde som skär tvärs igenom de ovan nämnda områdena. () bör, i enlighet med , ges ett ansvar för attinitiera och stödja forsknings- och utvecklingsverksamhet inom dessaområden med utgångspunkt i den organiserade idrottens behov.Folkpartiet ser med oro på att regeringen väljer att vänta med en lösning ifrågan till nästa år.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att statens hållning, liksom kommunernas, bör vara att stödja ochstötta föreningslivet, inte styra och ställa,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av en uppföljning av effekterna för idrottenssjälvständiga ställning av nya status som myndighet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om det felaktiga i att inkomsterna till idrotten fördelas genomSvenska Spel,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att aktiviteten under skoltid till övervägande del inte skall beståav olika tävlingar utan i stället utgöras av andra former av fysisk träning ochav arbete med hälsokunskap,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kvinnor och män inom idrotten,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bättre möjlighet för handikappade att utöva sin idrott,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om Dopinglaboratoriet och Dopingjouren,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om idrottsforskningen.Stockholm den 5 maj 1999Lennart Kollmats (fp)()()()