mot · GN02K204 · 1999-10-05 00:00:00 — I RF 1:7 stadgas: " I riket finns primär-kommuner och landstingskommuner. Beslutanderätten i kommunerna utövasav valda församlingar." Genom regionaliseringen har de faktiska för-hållandena ändrats, vilket inte återspeglas i RF och får underliga effekter,t.ex. vid val till regionfullmäktige. Regeringen bör inleda en översyn av dettaförhållande, antingen genom tilläggsdirektiv till den ovan nämndautredningen eller genom en ny utredning, syftande till att i RF och däravberoende lagar bekräfta bildandet av regioner. Detta bör ges regeringen tillkänna.Även med ett tydligt parlamentariskt mandat måste regionernas kontaktytamot det civila samhället öka. Till viss del försvåras denna kontakt mellant.ex. arbetsgrupper för EU-projekt och regioner av den ordning som säger attlänsstyrelserna ska samordna EU-projekt. Genom att föra över detta ansvartill regionerna kan kontakten mellan det civila samhället, näringslivet ochregionens politiska nivå stärkas. En sådan ordning skulle också ligga väl ilinje med det ansvar för regional utveckling som överförts till regionerna.Regeringen bör återkomma med förslag om att överlåta ansvaret för EU-stödpå regionerna. Detta bör ges regeringen till känna.En starkare rättsstatEn grund för rättsstaten är att makten utövas under lagarna.Det är också en viktig demokratisk förutsättning. Rimligenligger i detta att grundlagar hanteras varsamt och hålls iaktning när andra beslut fattas.Alltsedan de utredningar som föregick regeringsform har fråganom lagprövning, d.v.s. möjligheten att pröva lagar och förordningar medjämna mellanrum, varit föremål för diskussion. Frågan berör förhållandetmellan politiken och grundlagarna, samt mellan juridiken och politiken.Sverige har av tradition haft en förhållandevis svag ställning fördomstolarna. Rätten att pröva lagar och förordningar mot grundlagar harvarit begränsad. Genom utredningarna som föregick RF aktualiseradesfrågan om lagprövning och en kompromiss nåddes slutligen, innebärande atten begränsad lagprövningsrätt infördes. I RF 11:14 återfinns det s.k.uppenbarhetsrekvisitet, som säger att domstolar får underlåta att tillämpa enav eller regeringen beslutad lag eller förordning som strider mot enöverordnad författning endast om "felet är uppenbart".Även andra former för att stärka lagprövningen har förts fram i debatten, ioch utanför , som t.ex. ett förstärkt lagråd, som kan ingripa innanlagarna antas av riksdagen.I synnerhet är uppenbarhetsrekvisitet vad gäller regeringens beslutanmärkningsvärt, då regeringen inte har befogenhet att stifta lagar, utan ärsatta att styra riket under de lagar som fastställer. Men inte hellersvårigheten att pröva de av fastställda lagarna är självklar. Snarareän att anta lagar som är tveksamma i förhållande till grundlagen, borderiksdagen i så fall ta initiativ till en översyn av berörda grundlagar.Klart är att frågan fått förnyad aktualitet genom medlemskap i mötet med andra rättstraditioner. har Europadomstolenmöjlighet att pröva svenska lagar och svensk praxis mot överordnadeprinciper. Genom medlemskapet i EU har även fått rätt attöverpröva svensk lagstiftning gentemot gemenskapsrätten, en rätt somsvenska domstolar enligt uppenbarhetsrekvisitet har svårt att hävda i Sverige.Också rättegångsformerna i har påverkats genom kravet att inhämtaförhandsbesked från och därmed följande fördröjningar avprocessen.Det finns mot denna bakgrund starka skäl att tillsätta en rättspolitiskutredning. I en sådan utredning bör avskaffande av uppenbarhetsrekvisitet,liksom frågan om lagrådets ställning och svenska domstolars förhållande tillEG-rätten belysas. Detta bör ges regeringen till känna.En förstärkt lagprövning är ett steg mot en starkare rättsstat. Detta börkompletteras med andra åtgärder syftande till att stärka enskilda människorsoch civila organisationers ställning gentemot det offentliga. villpröva möjligheten att, inledningsvis gentemot statliga myndigheter ochförvaltningar, inrätta en medborgarnas rättighetslista. En sådan rättighetslistabör innehålla krav på att dröjsmål inte får förekomma utan giltiga skäl samtlängsta tid innan medborgaren får svar från myndigheten m.m. Den börockså innehålla krav på vänligt och korrekt bemötande från myndighetersföreträdare. Det bemötande människor får är avgörande för förtroendet förmyndighetsutövandet och för den egna känslan av rättssäkerhet. I mångaavseenden är dessa krav tillgodosedda i förvaltningslagen, men människorskunskap om förvaltningslagen liksom möjligheten att framtvinga efterlevnadbrister. En rättighetslista skulle kunna bli ett tydligt instrument för enförstärkt justitieombudsman, som bör ges rättigheter att beordra disciplinäraåtgärder också mot enskilda tjänstemän som brister i sin tjänsteutövning.Detta bör ges regeringen till känna.Centerpartiet ser mycket allvarligt på de tendenser till att begränsayttrande- och offentlighetsprinciperna som förekommit, vanligen medhänvisning till EU-regler. Både riksdag och regering har vid upprepadetillfällen meddelat att offentlighetsprincipen ska tillämpas fullt ut, oaktatmedlemskapet i EU. förekommer inskränkningar, t.ex. genompersonuppgiftslagen, som behandlar i sin IT-motion. I sambandmed att personuppgiftslagen antogs ändrades även sekretesslagen så att"Sekretess gäller för personuppgift, om det kan antas att ett utlämnandeskulle medföra att uppgiften behandlas i strid med personuppgiftslagen"(SekrL 7:16). har svårt att se att denna paragraf kan tillämpasutan att syftet med att efterfråga handlingen undersöks, liksom identitetenhos den som efterfrågar handlingen. Intentionerna i paragrafen kan såledesantas stå i strid med den grundlagsfästa offentlighetsprincipen. Riksdagenbör därmed utan ytterligare beredning kunna upphäva SekrL 7:16.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om möjligheten för en minoritet i kommun-fullmäktige att genomdriva en folkomröstning,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om beslutande folkomröstningar i kommunerna,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om möjligheten för medborgare att väcka initiativ ikommunfullmäktige,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om självförvaltning,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ett tilläggsdirektiv till Grundlagsutredningenrörande det kommunala självstyret,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om formerna för kommundelningar,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att bevilja kommundelningar om en majoritet avinvånarna i kommundelen så önskar,8. att hos regeringen begär förslag till lagstiftning sommöjliggör direktval till kommundelsnämnder,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om den fortsatta regionala demokratiprocessen,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om direktvalda högsta beslutande organ i regionerna,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en översyn av förhållandena för regioner iregeringsformen 1:7 och därav beroende lagar,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att överlåta ansvaret för EU-stöd på regionerna,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en rättspolitisk utredning,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en medborgarnas rättighetslista,15. att beslutar att 7 kap. 16 § sekretesslagen (1980:100)skall upphöra att gälla.16.Stockholm den 23 september 1999Lennart ()()()()()()()