ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GN02So374 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So374av , ()ApoteksmonopoletApoteksbolaget har grundande haft monopol i Sverigepå detaljhandel med läkemedel. Även om intentionerna med monopoletkanske var goda bör det nog sägas att förstatligande och monopol varnågot som låg i tiden för 30 år sedan.Sverige är ensamt om att ha ett statligt monopol på receptfria läke-medel. Det finns goda skäl att tro att det går att åstadkomma effektiviseringoch därmed lägre kostnader genom fri konkurrens på detta område. En av-reglering ger också goda förutsättningar för att fler svenskar ska kunna fåtillgång till läkemedel på närmare håll . Genom att andra butiker änbara apoteken tillåts att ta in läkemedel i sortimentet underlättas, inte minstför dem som bor i gles- eller landsbygd. Detta är också väl utforskatgenom statliga utredningar som visat att det är svårt att finna goda motiv förett bibehållande av nuvarande monopol.När det gäller handel med receptbelagda läkemedel bör också den kunnaske av annan än . Detta måste dock förutsätta att företag, för attfå tillstånd till detaljhandel med receptbelagda läkemedel, har farmaceut-utbildad personal tillgänglig under hela öppettiden.Sverige är ett av de europeiska länder som har minst antal apotek perinvånare. Apoteken har dessutom internationellt sett mycket korta tider föröppethållande. Exempelvis kan nämnas att i finns bara ett endaapotek som har öppet dygnet runt. Få apotek och korta öppethållandetiderhar lett till långa väntetider, vilket är mycket sällsynt i andra EU-länder.Eftersom inte har några konkurrenter finns det inget starktincitament för att förbättra servicen och korta köerna. Detta drabbar bådekunder och apotekspersonal. Det är hög tid att Apoteksbolaget får kon-kurrens.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om avskaffandet av apoteksmonopolet.Stockholm den 4 oktober 1999Mikael ()
mot · GN02So375 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So375av , ()Missbrukares rätt att överklaga beslutÅr införde begränsningar i rätten att överklaga vissabeslut om bistånd enligt SoL. Ändringarna har medfört betydandeosäkerhet för de människor som är beroende av insatser,bl.a. för en grupp som är särskilt utsatt, nämligen missbrukarna. Detta haruppmärksammats bl.a. av den senaste Socialtjänstutredningen.Missbrukarvård hänförs till lagens § och beslut enligt denna kan över-klagas endast genom s.k. kommunalbesvär, vilket innebär att beslutetslämplighet kan prövas av domstol. Detta har till följd attkommunens beslut endast i undantagsfall kan upphävas av domstol och attdomstolarna inte kan fatta något positivt beslut för den enskilde.I praktiken har lagändringen medfört att den enskilde missbrukaren är heltberoende av socialsekreterarens och ytterst socialnämndens goda vilja vadgäller val av vård. De alltmer populära korttidsbehandlingarna i öppenvårds-form kan därför bli den enda behandling som erbjuds den enskilde. Det äremellertid en grundläggande förutsättning för all form av missbrukarvård attden enskilde är motiverad för sin behandling. I vissa fall är kortareöppenvård lämpligast. I andra fall är denna form inte alls tillräcklig eller enslämplig. Det kan behövas en viss typ av behandling för att den enskilde skafå hopp för framtiden och kunna börja ta till sig nya tänkesätt och nya vanor.Därför kan den enskilde behöva en behandlingshemsvistelse under längreeller , allt enligt en individuell planering tillsammans med denenskilde själv. Vid den planeringen måste hänsyn tas till vad den enskildeanser om behandlingens innehåll vad gäller metod och ideologisk grundsyn.Det är inte värdigt en rättsstat att - av besparingsskäl på kort sikt - detförekommer att missbrukare nekas den vård de behöver och själva ärmotiverade för. Det finns många vittnesbörd om att så redan är fallet, bådefrån behandlingshem och från biståndstagare själva. Det är inte bevis på engod människosyn att gruppen missbrukare har fråntagits sina rättsmedel,medan t.ex. gruppen handikappade har dels en rättighetslag (LSS), dels rättenatt överklaga varje beslut. Missbrukarna måste åtminstone få tillbaka sin rättatt överklaga beslut som kan påverka hela deras framtid, kanske även derasöverlevnad.Om det är besparingskrav som har föranlett överklagandeförbudet, då ärdet också ur ett ekonomiskt samhällsperspektiv ett mycket dåligt beslut somriksdagen fattat. På detta område kan en besparing på kort sikt leda till enförlust på . Varje återfall kan göra rehabiliteringen svårare ochkräva större insatser. Sjukskrivning och brottslighet förknippade medmissbruket kan kosta åtskilligt. På det personliga planet orsakar en miss-lyckad rehabilitering stor skada för missbrukarens familj.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att ge missbrukare rätt att överklaga vissa beslutenligt socialtjänstlagen, SoL (1980:620).Stockholm den 4 oktober 1999Mikael ()
mot · GN02So377 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So377av , ()BastuklubbslagenGenom lagen (1987:375) om förbud mot s.k. bastuklubbar och andraliknande verksamheter förbjöds anordnandet av tillställning ellersammankomst till vilken allmänheten har tillträde, "om tillställningenmed hänsyn till utformning, inredning eller beskaffenhet i övrigt av denlokal eller plats där den skall äga rum och den verksamhet somförekommer eller är avsedd att förekomma eller annan omständighet ärsärskilt ägnad att underlätta för besökare att ha sexuellt umgänge ilokalen eller på platsen med annan besökare". I klartext förbjuds alltsåvissa tillställningar där privatpersoner har sexuellt umgänge med andraprivatpersoner. Den s.k. bastuklubbslagen började gälla den 1 juli 1987.Lagen tillkom främst på grund av oron för hivspridning bland vissa homo-och bisexuella män på det tiotal klubbar som då fanns i storstäderna. har begärt att bastuklubbslagen tas bort,eftersom den inte fyller någon funktion. Det finns tvärtom tecken på att denförsvårar arbetet mot hiv. Bland annat har åklagare åberopat förekomsten avkondomer i en lokal som bevis för brott mot bastuklubbslagen.För oss som liberaler är det viktigt att slå fast att det enda hållbaraargumentet för staten att förbjuda bastuklubbar är om man därmed kanmotverka allvarliga epidemiska sjukdomar. Detta argument måste i sin turvägas mot individens rätt till integritet. Några moraliska aspekter på hurvuxna människor lever ut sin sexualitet - tillsammans och utan tvång, iavskildhet och utan betalning - ska staten inte ha.Bastuklubbslagen bygger helt på antagandet att vissa platser är farligare änandra ur smittspridningssynpunkt. Men det är ju inte platsen som avgör omen sexuell förbindelse innebär fara för smittspridning, utan sättet sommänniskor har sex på. En sexuell handling blir varken mer eller mindreriskfylld om den utförs i en bastuklubb, jämfört med om den utförs i denegna sängkammaren. Att då förbjuda bastuklubbar - eller ålägga dem sär-skilda restriktioner enbart på grund av att besökare använder dem försexuella möten - visar på ett moraliserande synsätt gentemot vissamänniskors frivilligt utövade sexualliv.Naturligtvis anser vi inte att oskyddat sexuellt umgänge är riskfritt. Detförebyggande arbetet mot hiv och andra sexuellt överförda sjukdomar måsteintensifieras och fokuseras på epidemiologiska nyckelgrupper såsom ung-domar, män som har sex med män och invandrare. Som framgår avsmittskyddskommitténs betänkande kan det däremot svårligen påstås attbastuklubbslagen haft någon betydelse för att minska hivspridningen.Eftersom bastuklubbslagens hivpreventiva effekt i bästa fall är obefintlig ochi värsta fall negativ, och lagen dessutom är ett ingrepp i människors integritetoch privatliv, finns det mycket goda skäl att nu avskaffa lagen. Någon nylagstiftning på området är av ovan redovisade skäl inte heller motiverad.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar upphäva lagen (1987:735) om förbud mot s.k.bastuklubbar och andra liknande verksamheter.Stockholm den 4 oktober 1999Ulf ()()()
mot · GN02So378 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So378av , ()TandvårdsförsäkringenDen första trädde det reformerade tandvårdsstödet i kraft.Det innebär bl.a. en satsning på den nödvändiga regelbundnabastandvården och stora förbättringar för gamla och funktionshindrade.Det nya systemet ställer dock i viss mån större krav på patienter och vård-givare. Vårdgivaren skall kunna ge sina patienter bra information om prisoch kvalité för att dessa skall kunna välja det bästa och billigaste vård-alternativet.Något karensbelopp för bastandvård finns inte och den fria prissättningensom förväntades ge lägre priser har inte gett det resultat som var förväntat.Istället visar det sig nu att många människor med låga inkomster p g aekonomiska skäl inte anser sig ha råd att besöka tandläkaren.Det kan äventyra folkhälsan då tandvården är viktig och tand-statusen har stor betydelse för vår kroppsliga hälsa och därför är det av storbetydelse att vi prioriterar fortsatta satsningar på tandhälsan.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om tandvårdsersättningen.Stockholm den 4 oktober 1999Nils-Erik ()()
mot · GN02So379 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So379av , (-s)Statens stöd för preventionsarbetet avseende akohol och drogerVid /99 beslöt att införa en ny form för bidrags-givning till nykterhetsorganisationer m.fl.I det omfattande remissarbete som föregick beslutet och även iriksdagsdebatten riktades kritik mot utredningen Vad får vi för pengarna? Ihuvudsak menade kritikerna att det statliga bidraget borde kunna fördelasmed samma förtroende som staten låter , idrottsrörelsen,kyrkor och samfund fördela statsbidrag med betydande belopp.Riksdagen har i dessa sammanhang avgivit en avsiktsförklaring, vad syftetär med statens stöd till folkbildning och till idrottsrörelsen, och låter sedandesamverkande folkrörelsernas egna organ fördela stödet till verksamheten.Riksdag, regering och myndigheter har sedan att noga följa upp verksam-heten med utvärdering och dialog. Varför är som folk-rörelse undantagen från denna principiella ståndpunkt? Och varför harSocialdepartementet en helt annan grundsyn på bidragsfördelningen änKulturdepartementet och ? Det är enligt vår upp-fattning felaktigt att stödet till våra folkrörelser hanteras på olika sättberoende på från vilket konto och från vilken myndighet som anslagetkommer.Vi ser det som självklart att statliga bidrag skall utsättas för kontroll. Detfår dock inte ske på bekostnad av en avsevärt utökad byråkrati, som småorganisationer inte har resurser för.Resultatet av beslut visar sig nu ha skapatåtskilliga problem för de organisationer som får bidrag via Socialstyrelsen.Redan efter två månaders verksamhet gjordes, utan förvarning och medoseriösa kommentarer kraftiga ingrepp i fördelningen av statsbidragen underlöpande budgetår. Dessutom har i förarbetet för nästa årsbidragsansökan visat en överambitiös strävan att avkräva organisationernaredovisningar, som varken redovisats i utredningen (SOU 1998:8) eller iregleringsbrevet från regeringen. Som exempel på detta kan nämnasatt organisationerna varje halvår skall lämna in en ekonomisk redovisning,utöver en relativt omfattande årlig ansökningsblankett som skall komplette-ras med verksamhetsberättelse, budget , bokslut och entreårig verksamhetsplan, där tidsaspekten ofta inte stämmer överens med debeslut som organisationerna själva fattat i god demokratisk ordning.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att statsbidragen till förebyggande arbete, medändring av föreliggande ordning, fördelas i enlighet med de principersom angivits i motionen.Stockholm den 4 oktober 1999Nils-Erik ()()()()()
mot · GN02So380 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So380av , ()HögkostnadsskyddetMånga människor, framför allt de med funktionshinder har under desenaste åren fått se sin ekonomi försämras. Detta redovisas bland annat ien undersökning om rörelsehindrades ekonomisk situation som, påinitiativ av , genomfördes avHandikappolitiska utredningsinstitutet viktig orsak till denna utveckling är de allt högre avgifterna för vårdoch olika slag av service. I Bo tryggt - Betala rätt (SOU 1999: 33) redovisashur höga avgifter en enskild funktionshindrad kan tvingas att betala för sinservice. Avgifterna varierar också högst väsentligt mellan kommunerna. Dethandlar om skillnader på i avgifter för sammaservice.Vad som alltmer uppmärksammas är de höga sammantagna avgifterna,som den enskilde kan drabbas av. En uppräkning av de viktigaste avgifts-områdena kan se ut som följer:hemtjänstkostnader för särskilt boendefärdtjänstledsagninghjälpmedelutprovning av hjälpmedelläkemedelläkarbesöktandvårdrehabiliteringövrig sjukvårdande behandlingEn stor del av medborgarna klarar sig helt från den här sortens kostnader.Andra kommer undan med kostnader som inte når något högkostnadstakeller kanske når taket på en eller två kostnadsområden; det ärförmodligen den största gruppen. Slutligen har vi gruppenfunktionshindrade, där det finns de med mycket stora problem ochbehov. De drabbas hårt av alla avgifter, de kan om det vill sig illa blitvungna att betala maximalt på alla områden. De som drabbas hårdastlever också på en blygsam pension.Vi anser att det är en fråga om solidaritet att fördela den här sortenskostnader, så att de med de största behoven och de lägsta inkomsterna fårsina kostnader märkbart reducerade.Vi föreslår därför att regeringen utreder möjligheten att införa ett stortutgiftstak som täcker de befintliga högkostnadsskydden samt andra utgiftersom kan drabba den enskilde när det gäller de i motionen uppräknadekostnadsområdena. Vi är väl medvetna om att det är olika huvudmän somansvarar för de olika kostnadsområdena, även den frågan bör lösas inomramen för den utredning vi föreslår. Utredningen bör även komma medförslag om en lämplig nivå på det föreslagna kostnadstaket.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utreda möjligheten till ett utgiftstak somtäcker de befintliga högkostnadsskydden m.m.Stockholm den 3 oktober 1999Thomas ()()()
mot · GN02So381 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So381av , ()Patientansvarighet inom hälso- och sjukvårdenI förarbetena till ändringarna i hälso- och sjukvårdslagen angåendeledningsfrågorna m.m. i hälso- och sjukvården (prop 1995/96:176 samtbet 1995/96:SoU18) framhålls att de nya bestämmelserna om samlatledningsansvar under en verksamhetschef innebär att formellaförutsättningar skapas för en väsentligt breddad rekrytering av ledareinom hälso- och sjukvården. Därmed förbättras förutsättningarna för enhälso- och sjukvårdsverksamhet som tillgodoser de nödvändiga kravenpå hög patientsäkerhet, god vårdkvalitet och kostnadseffektivitet ivårdarbetet.För att uppfylla dessa förutsättningar krävs också inom bl.a. den psykia-triska vården att andra yrkesutövare än läkare ska kunna utses till patient-ansvariga behandlare.Inom den psykiatriska vården baseras diagnostik och behandling både påpsykologisk och medicinsk vetenskap. Diagnostik och behandling som vilarpå den psykologiska vetenskapen utförs vanligen av legitimerad psykolog. Idessa fall har en "patientansvarig läkare" ingen fortlöpande behandlings-kontakt - och har inte heller anledning att ha den. I dessa fall är detnaturligtatt patientansvarig behandlare är en legitimerad psykolog.I propositionen (sid 58) anges bl.a. att regeringen har för avsikt att uppdraåt att genomföra en utvärdering av systemet med patient-ansvarig läkare. Vidare anges i propositionen att frågan om möjligheten attutse även andra yrkesutövare än läkare som patientansvariga bör övervägas isammanhanget. Därvid bör enligt propositionen särskilt beaktaspatientsäkerhetsaspekten i sådan hälso- och sjukvårdsverksamhet som helteller delvis bygger på annan vetenskap än den medicinska, t.ex. diagnostik,vård och behandling av patienter utförd av psykolog inom psykiatrin.Det är angeläget att utvärdering kommer till ståndsamt att den genomförs med anlitande av erforderlig psykologisk expertisinom hälso- och sjukvården.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utvärderar verksamheten medpatientansvarig läkare och överväger möjligheten att utse annanyrkesutövare än läkare som patientansvarig behandlare.Stockholm den 3 oktober 1999Kerstin-Maria ()
mot · GN02So385 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So385av , ()AlkohollagenMedborgaren måste myndigförklaras!HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att avskaffa lagen 1994:1738.Stockholm den 4 oktober 1999Gunnar ()
mot · GN02So386 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So386av , ()HörhjälpmedelKöerna inom sjukvården är ett dagligt debattämne. Landstingen har svårtatt klara av sina åtaganden och många människor fastnar i detbyråkratiska och ineffektiva systemet. Kön för utprovning avhörhjälpmedel är inget undantag. Enligt senast åtkomliga redovisningfrån får många så kallade "oprioriterade" vänta överett år eller mer för att få den hjälp de så väl behöver. Därefter följerytterligare väntan på leverans. Även de som redan har en hörapparat mendär den behöver justeras eller bytas ut måste ställa sig i samma kö. Dettaär på intet sätt acceptabelt och det är dålig service. Exemplet visar på hurnuvarande organisation misslyckas med att utföra sitt uppdrag. Köer ärinte bra för den som får vänta, i synnerhet inte för äldre människor varslivskvalitet betydligt försämras. Köer är inte heller bra för den personalsom har att hantera ett otidsenligt system och en pressad arbetssituation.Människor söker sig inte till yrken som inte har några förutsättningar attskapa ett bra arbetsklimat.Alltfler människor kommer dessutom att drabbas av hörsel-nedsättning. Vi lever i en miljö där vi ständigt utsätts för direkt ellerindirektljudpåverkan. En stor del av 40-talisterna har arbetat i verksamheter därljudnivån varit hög. 70- och 80-talisterna är uppvuxna i många gångerextremt höga ljudintensiva miljöer. Det är naturligt att många av dessa medtiden kommer att drabbas av hörselproblem.Från omfattas audionomer, tidigare hörselvårds-assistenter m.fl. yrkesgrupper av en reglering i form av särskild skyddadyrkestitel (prop.1997/98:109, SoU22). Rätten till en sådan skyddad yrkestitelär knuten till ett visst examens- eller kompetensbevis. Principerna för olikaformer av behörighetsreglering, t.ex. legitimation och skyddad yrkestitelbehandlades av . Principerna för förskrivningsrättdiskuterades inte i betänkandet.Enligt uppgift från är förskrivningsrätt inte formellt knutentill legitimation. De yrkesgrupper som har förskrivningsrätt är docklegitimerade hälso- och sjukvårdspersonal som läkare, barnmorska ochdistriktssköterska. För barnmorskor respektive distriktssköterskor gäller enbegränsad förskrivningsrättTiden borde nu vara mogen att öppna upp för hörselvården och därigenominföra ett rationellt och effektivt system för att tillmötesgå medborgarnasbehov av en fungerande hjälpmedelsmarknad. Liksom det är möjligt att gåtill optikern och få sina glasögon utprovade borde det vara möjligt att gå fristående audionom och få sin hörapparat. En förutsättning för detta ärbl.a. att frågan om behovet av legitimation och därtill kopplad förskriv-ningsrätt prövas, liksom att konkurrenssnedvridande inslag i lagstiftningenändras, som t.ex. momsreglerna. En ytterligare förutsättning är införandet aven hjälpmedelsgaranti.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förutsättningarna för en fungerande hjälpmedels-marknad.Stockholm den 4 oktober 1999Anna ()
mot · GN02So388 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So388av , ()LVU och rättssäkerhetenStatens institutionsstyrelse, SiS, är central förvaltningsmyndighet för sä-skilda ungdomshem. SiS har också som uppgift att genomföra utredningav omhändertagna unga människor, en utredning som sedan ligger tillgrund för framtida vårdplanering. Enligt uppgift har väntetiderna tilldessa utredningsplatser genomgående ökat och förseningar uppstår sommenligt påverkar den fortsatta handläggningen.SiS utredningsteknik bygger på utredning av . Vadgäller omhändertagande är det den tid som maximalt får gå fråndet att socialnämndens beslut om omhändertagande fattas och till den daglänsrätten skall ta upp målet till avgörande, d.v.s. muntlig förhandling. Detinnebär i praktiken att det inte föreligger en färdig utredning som kan liggatill grund för socialnämndens ansökan om vård m.m. Skall utredningenavvaktas krävs alltså regelmässigt en förlängning av den tid som lagen angersom längsta tid för tvångsomhändertagande i avvaktan på länsrättensprövning.Följande tider gäller:7 § LVU Socialnämndens beslut om omhändertagande skallunderställas länsrätten inom från den dag beslutetfattades.7 § LVU Länsrätten skall pröva beslutet inom från den dagbeslutet inkom till rätten.8 § LVU Socialnämndens ansökan om vård skall inkomma tilllänsrätten från den dag omhändertagandetverkställdes.34 § LVU Länsrätten skall ta upp målet till avgörande inom två veckorfrån den dag då ansökan om vård inkom.Antingen måste länsrätten fatta beslut på bristande underlag ellervilandeförklara målet. Båda alternativen är naturligtvis inte acceptablaoch strider mot gängse uppfattning om rättssäkerhet för en individ i utsattställning.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om bristande rättssäkerhet i handläggningen avLVU-ärenden.Stockholm den 4 oktober 1999Anna ()
mot · GN02So389 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So389av , ()Förebyggande hivinsatserFortsätt att "öronmärka" pengarna förhivförebyggande insatserDet är väl känt att hivförebyggande insatser kräver stöd från statligamyndigheter för att få utrymme på regional och lokal nivå. Detförebyggande arbetet är långsiktigt och måste pågå kontinuerligt.Regeringens förslag om att ta bort öronmärkningen, d.v.s. detspecialdestinerade statliga bidraget, och istället införliva dessa medel ilandstingens/regionernas budgetar är därför djup olyckligt.Det förebyggande och stödjande arbete som bedrivs av frivilligorganisa-tioner och som finansieras av de statliga bidragen utgör ovärderligakomplement till de offentliga institutionerna. Vi anser att regionerna ochlandstingen har ansvar för hälso- och sjukvården som omfattar bl.a. infek-tionskliniker (vård och behandling av hiv/aidspatienter), hud- och ven-mottagningar, smittskyddsläkare, ungdomsmottagningar och primärvården.Det ligger också i samhällets intresse att förebygga en av nutidens mestaccelererande sjukdomar i världen, så att inte drabbas så hårt somexempelvis södra länder där av den fertila befolkningenär smittade av hiv.Det finns ett stort antal ideella föreningar och ungdomsmottagningar somaktivt driver det förebyggande arbete som ska förhindra att fler personer iSverige än de 5 000 registrerade drabbas. För många människor är detjust möjligheten att komma ifrån "myndighetskontakten" som gör att fri-villigorganisationernas arbete är så viktigt.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att fortsätta med specialdestinerade statligabidrag för hiv/aids.Stockholm den 3 oktober 1999Catharina ()()