mot · GN02U644 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:U644av Biörsmark, ()och Östtimor1 IndonesienIndonesien är med sina 210 miljoner invånare världens fjärde folkrikastestat. Mer än 400 olika etniska grupper är bosatta i den mer än 18.000 öaromfattande sydostasiatiska övärlden. I praktiken har styrts avlandets militärer. Den tidigare generalen kom under sin långapresidenttid att leda en av mer korrupta regimer, där Suhartosfamilj kom att kontrollera stora delar av den ekonomiska utvecklingen.1969 annekterades och 1976 utan attbefolkningen fått säga sin mening. Även i andra delar av harsjälvständighetssträvanden gentemot den javanesiska centralmakten varitstark såsom på och i på norra sydostasiatiska ekonomiska krisen slog kanske hårdaremot än mot något annat land i . Efter att ha kämpatsig upp till en mellannivå av länder som uppnått en viss ekonomisk utveck-ling rasade tillbaka till gruppen minst utveckladeländer. Religiösa, regionala och etniska motsättningar ligger latent och harflera gånger lett till okontrollerade utbrott med stora mänskliga och eko-nomiska förluster. Den indonesiska militären ser sig som den enda samman-hållande och kontrollerande kraften. Blodiga sammanstötningar har ägt rum iAceh och på ön 21 maj 1998 tvingades avgå och överlämna makten till sinvicepresident . Parlamentsval genomfördes och denrådgivande folkförsamlingen skall välja ny president fr o m1 . I parlamentsvalen blev oppositionsledaren - dotter till av 1966 störtade ledareSukarno - den stora segraren och därmed en stark utmanare till i detkommande presidentvalet. Utvecklingen på före och efter folkom-röstningen tros ha kraftigt försvagat möjligheter attbli vald, eftersom öppet gett uttryck för stämningar som råderinom den indonesiska armén. Fortsatta korruptionsskandaler som den s kBaligateaffären runt bidrar ytterligare till detta.En utveckling mot demokrati i skulle vara av avgörandebetydelse för utvecklingen i , där varit den ledandekraften bland Aseanländerna. Vägen dit är lång och besvärlig och förutsätterbl a att den indonesiska militären drar sig tillbaka från sina politiska ochekonomiska positioner. Det finns all anledning att befara att det är långt tilldess att militären är beredd att acceptera detta. Ju längre den politiska ochekonomiska krisen fortsätter desto mer ökar risken för en successivupplösning av den indonesiska statsbildningen.Det är ytterst viktigt att kan förmås att erkänna och respekteraÖsttimors självständighet. Frågan om Papua framtid måstelikaså avgöras i folkrättsligt acceptabla former. Fortsatta militära övergrepp it ex kan komma att ytterligare underminera sammanhåll-ning.2 ÖsttimorDen tidigare portugisiska kolonin ockuperades av Indonesien1975 och annekterades året därpå. Annekteringen har aldrig godkänts avFN. Den brutala ockupationen ledde till att ungefär 200.000 av önsknappt 700.000 invånare dödats i strider och av svält. Ledaren för denösttimoresiska befrielsekampen har suttiti fängelse i . 1996 erhöll biskop och ledaren i exilför den timoresiska befrielserörelsen fredspris.Med fall öppnades en dörr för att kunna lösa fråganom . ingick den indonesiska ledningen under presidentHabibie en överenskommelse om att genomföra en folkomröstning omÖsttimors framtid. Trotsstarka betänkligheter rörande den indonesiska militärens neutralitet skullefolkomröstningen äga rum utan FN-skydd för befolkningen. Trots om-fattande hot och trakasserier registrerade överraskande många östtimoresersig inför folkomröstningen.Även folkomröstningen föregicks av hot och trakasserier från pro-indonesiska militiagrupper väpnade och understödda av indonesisk militär.Den 30 augusti ägde folkomröstningen rum och medeladesatt röstat för självständighet. Resultatet följdes av ensnabbt eskalerande vålds- och terrorvåg, där timoreser såväl som FN-personal mördades i stort antal och tusentals tvingades på flykt upp i bergen.Den indonesiska militären visade sig oförmögen och ovillig att ingripa i defall där den inte direkt understödde militiabanden.Trots en växande internationell opinion vägrade den indonesiskamilitärledningen att tillåta att FN-trupp sändes till . Så länge Jakartavägrade tillåta FN-trupp kunde man räkna med ett lojalt stöd i FNssäkerhetsråd i form av veto från . Först efter mycketstarka påtryckningar från gav den indonesiska statsledningen efter ochInternational Force for East () kunde komma på plats ochpåbörja sin uppgift att ge befolkningen på skydd mot terrorbanden.Enligt överenskommelsen skall den rådgivande folkförsamlingen iIndonesien samlas för att godkänna resultatet i folkomröstningen.Trots att president vädjat till församlingen att godkänna resultatet ärdetta ännu långt ifrån fallet. måste verka för att EU och FN på allasätt medverkar till att sätter stopp för den långa ochovärdiga ockupationsperioden och godkänner självständighet.Varje form av fortsatt öppen eller kamouflerad destabilisering av Östtimorfrån indonesisk sida måste kraftfullt fördömas.Sverige liksom EU bör erkänna självständighet. Ettomfattande bistånds- och återuppbyggnadsarbete bör inledas medÖsttimor såväl av som av EU.En undersökning av ansvaret för de övergrepp som ägt rum på Östtimorbör inledas i FN-regi i enlighet med förslag från FNs MR-kommissarie . De skyldiga måste ställas inför rätta så att en försoningsprocesskan inledas i liksom mellan och Östtimor.3 Hemställan3 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en demokratisk utveckling i ,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om Papua framtid,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att förmå att erkänna resultatet avfolkomröstningen i ,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att och EU bör erkänna Östtimorssjälvständighet,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att och EU bör inleda ett omfattandebistånds- och återuppbyggnadssamarbete med ,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att i FN-regi inleda en undersökning om ansvaretför övergreppen i så att de ansvariga kan ställas inför rätta.Stockholm den 5 oktober 1999Karl-Göran Biörsmark (fp)()()