mot · GN02K330 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:K330av , ()InternetInternet är ett nytt medium. Den ger enskilda människor, organisationeroch myndigheter helt nya möjligheter att bidra med information direkttill mottagarna. Det var en ensam kvinna som med sitt enträgna arbete inätet startade världsrörelsen mot personminorna. Internet ger vem somhelst möjlighet att publicera sig till låga kostnader och med en spridningsom kan bli hur omfattande som helst.Men där finns ingen ansvarig utgivare, inga möjligheter för en egen nationatt lagreglera. Ingen extern part kan kvalitetssäkra innehållet i Internet ochdet innebär att bruket av Internet måste omgärdas med en helt annan kritiskhållning än vad som gäller media i allmänhet.En reglering av innehållet på Internet och i andra nya elektroniska mediahar visat sig svår. Befintliga regler är anpassade för andra slags media ochinte alltid självklart tillämpliga på den nya tekniken.Dessutom kan det t.o.m. vara svårt att dra gränsen mellan olika medier ochkommunikationssätt, t.ex. när tal, text och bild integreras genom IT-rutiner.En annan komplikation är att de nya medierna inte känner några nationellabegränsningar och att eventuella avarter i användningen av dem därför kanvara svåra att stävja genom nationell lagstiftning.Nya medierVad är Internet?Internet brukar beskrivas som ett världsomspännande nät förkommunikation mellan datorer. Utmärkande för Internet är att det intestyrs eller organiseras från någon centralpunkt utan vart och ett av dedrygt 150 000 ingående primärnätverken organiseras och styrs för sig,t.ex. av företag eller universitet.Förenklat beskrivet får en person, fysisk eller juridisk, tillgång till Internetgenom att skaffa ett abonnemang, avtala med en (primär)nätverksoperatörom att få tillgång till nätverket. Dessutom behövs förstås tekniska faciliteteriform av en dator utrustad med modemanslutning till operatörens servicedator(server) samt ett kommunikationsprogram för paketdatatrafik.Kommunikationsdataprogrammet fungerar på så vis att information delasupp i mindre s.k. paket innan den skickas iväg. Sedan väljer datorerna själva,utan mänsklig påverkan, vilka vägar i nätet informationen ska ta för attkomma fram till adressaten. Detta för att undvika överbelastade länkar ochlänkavbrott. En konsekvens blir att den som använder nätet inte vet i vilkaländer hans eller hennes användning sker, vilket i sin tur har betydelse vidbedömningen av var ett eventuellt brott skall anses begånget.En annan juridiskt relevant egenskap hos Internet är att informations-mottagaren inte passivt tar emot information utan avsändaren ställer informa-tion till förfogande på sin hemsida eller på en elektronisk anslagstavla ochsedan tar användaren initiativ och klickar sig fram och hämtar informationen.Inget eget mediumMediekommittén, som hade i uppdrag att analyseratryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens tillämplighet pånya medier, fann att Internet inte kan betraktas som ett eget medium utanistället är ett system som möjliggör olika former av datorkommunikation,t.ex. e-post, elektroniska anslagstavlor, informationsdatabaser ochljudradiosändningar. Därför förelog kommittén inte heller några särskildaregler för Internet. Däremot ville kommittén "framhålla vikten av att manvärnar yttrandefriheten lika mycket när den utövas på Internet som närden utövas i andra nät eller medier".Varje användning av Internet får bedömas för sig när det gäller att avgöragrundlagarnas tillämplighet. Är det en grundlagsskyddad framställning manhar att göra med? Är den gamla lagen om ansvar för elektroniskaanslagstavlor tillämplig? Dessa båda regelverk kommenteras nedan.YttrandefrihetslagstiftningenYttrandefrihetslagstiftningen är till skillnad från regleringen av ansvaretför elektroniska anslagstavlor till sin karaktär en skyddslagstiftning föryttrandefriheten. Genom denna lagstiftning skyddas yttranden i olikamedier från ingripanden från det allmänna, statliga och kommunalaskolor inbegripet. Lagen om ansvar för elektroniska anslagstavlordäremot är en förbudslagstiftning som kommit till för att hindrayttranden av icke önskvärt slag.Grundlagsskydd för InternetInternet anses som sagt inte vara något eget medium utan varjeanvändning får betraktas var för sig när eventuellt grundlagsskyddprövas. De regler som kan komma ifråga är främstyttrandefrihetsgrundlagens regler om radioprogram, databaser ellereventuellt tryckfrihetsförordningens bilageregel. I praktiken är dockmöjligheterna att åberopa någon av dessa bestämmelser i samband medInternetanvändning begränsad.Mediekommittén gick igenom olika former av kommunikation med hjälpav elektromagnetiska vågor och prövade yttrandefrihetslagstiftningenstillämplighet på dem (SOU 1997:49 s.170 f). Kommittén kom t.ex. fram tillatt elektronisk post i vissa fall kan få grundlagsskydd med stöd av 1 kap. 6 §YGL (radioprogram riktade till allmänheten).Elektroniska anslagstavlor däremot ansågs inte omfattas av radiopro-gramsregeln eftersom användaren själv startar sändningen, sändningen sker"på begäran" och inte "till allmänheten". Är rekvisitet "på begäran" uppfylltkan å andra sidan databasregeln i 1 kap. 9 § YGL eller bilageregeln i 1 kap.7 § andra stycket TF vara tillämpliga. Ytterligare förutsättningar är då delsatt materialet på anslagstavlan inte kan ändras av mottagaren, och dels att detär ägaren till en periodisk skrift eller ett traditionellt massmedieföretag sombedriver verksamheten.På samma sätt är informationsdatabaser grundlagsskyddade endast om dedrivs av massmedieföretag eller ägaren till en periodisk skrift och då enligt 1kap. 9 § YGL alternativt 1 kap. 7 § andra stycket TF. För ytterligarebeskrivning av yttrandefrihetslagstiftningens tillämplighet på elektro-magnetisk kommunikation hänvisas till betänkande.Senast i samband med behandlingen av betänkandeom yttrandefrihetslagstiftningens tillämpningsområden vad gäller barnporno-grafifrågan uttalade att grundlagsskyddet beträffande kommunika-tion med hjälp av elektromagnetiska vågor (t.ex. elektroniska anslagstavlor)inte borde utvidgas.Om grundlagsskydd saknas är det fritt fram även för det allmänna attingripa mot verksamheten. Staten har t.ex. gjort det genom att lagstifta omansvar för innehållet på elektroniska anslagstavlor.Lagen om elektroniska anslagstavlorDen första trädde en ny lag om ansvar för s.k. elektroniskaanslagstavlor ikraft (lag [1998:112] om ansvar för elektroniskaanslagstavlor. 1997/98:15, bet. 1997/98:JuU11). I ochmed den nya lagen blir den som tillhandahåller sådana tjänster skyldig attha uppsikt över tjänsten. Tillhandahållaren ska vidare vara skyldig attlämna användare av tjänsten viss information och att ta bort vissa slag avstraffbara meddelanden. Han eller hon är straffrättsligt ansvarig förbrister i uppsikten över innehållet i meddelanden på sin anslagstavla.Behov av regleringI propositionen med förslag till den nya lagen motiverades behovet av enreglering, trots att spridandet av meddelanden genom elektroniskaanslagstavlor redan omfattades av straffrättsliga regler, med att:De elektroniska anslagstavlorna medger att meddelanden med straffbartinnehåll kan nå ett stort antal personer och utöva inflytande över specielltbarn och ungdomar som i hög grad använder sig av tjänsterna. (...) Det finnsdärför starka skäl för att införa en särreglering på området som syftar till attge tjänsterna en acceptabel struktur och som framför allt klart fastställeransvar för förekomsten av vissa meddelanden i tjänsten.I propositionen kommenterades också problemet med att spridningen avinformation via elektroniska anslagstavlor är internationellt: "I praktikenställs de rättstillämpande myndigheterna ofta inför mycket svåra frågorom tvångsmedel kan tillgripas och lagföring kan ske i etc."Att problemet är internationellt ansågs dock inte vara något skäl mot attSverige inför en reglering för att hindra att svenskt territorium blir ettcentrum för oönskad spridning av straffvärda meddelanden.Vad är en elektronisk anslagstavla?En elektronisk anslagstavla är en tjänst för elektronisk förmedling avmeddelanden, t.ex. BBS (), databastjänst ochonline-tjänst. Denna tjänst är ett sätt att använda Internet och går till såatt databaser upprättas med möjlighet för stora grupper av användare atttillföra databasen egna meddelanden och läsa andras meddelanden.Elektronisk post som förmedlas via Internet räknas inte som enelektronisk anslagstavla.Straffbara meddelandenTillhandahållarens ansvar är att hålla uppsikt över tjänsten ochtillgängligheten för andra användare.Straffet för den som bryter mot skyldigheten att ta bort eller på annat sätthindra spridning av straffbara meddelanden är böter eller fängelse i högst sexmånader.Avslutningsvis:Internet fyller på de flesta sätt oanade möjligheter i en positiv anda ochkommer att vara ett viktigt medium vad det gäller attknyta ihop människor i hela världen.Men en civiliserad värld kan aldrig acceptera att Internet används i brutalaovärdiga sammanhang. Dessa är så avskyvärda att man inte ens kan skrivaom detta.En intressant tidningsuppgift härförleden berättade om det kända företagetWalt som i sina sökmotorer samt datautrustning hade lagt inavvisande mottagning och sökningar på våldssidor m m. Beklagligt nog hadeändock en anställd tydligen lyckats komma förbi dessa program. Detta kanvara ett exempel på svårighetsgraden.Lagstiftningen och regleringen ute i världen måste uppmärksammas.Tydligen finns det skillnader i tillämplig lag mellan delstater i exempelvisUSA.Sverige är ett land som har en mycket glädjande stor utbyggnadav Internet och bredbandsteknik och att i svensk skola kunna konstatera attbarnen från första klass skall ha en egen e-mailadress är väldigt positivt.Samtidigt kan det väcka farhågor, med tanke på det negativa användandetav Internet.Regeringen bör agera både nationellt och internationellt med tanke på denvärldsomfattande webben. Arbetet inom EU bör särskilt uppmärksammasenligt vår mening, likväl som världens länder harundertecknat.Regeringen bör inleda ett långsiktigt strategiskt arbete byggt på innehållet imotionens intentioner med olika aktörer, där frivillig- och föräldraorganisa-tioner med inriktning på barn och ungdomar här bör ha en självskriven plats.Därutöver de som på olika sätt är intresserade av en seriös hantering utavInternet.Urval och förmåga att värdera, och undvika information, blir därför enviktig fråga för hur Internet ska mötas, användas och debatteras.Det torde stå klart att oaktat lagstiftning och seriöst arbete inom områdetsamt diverse olika tolkningar uppstår det både vid nationell och internationellprövning det förhållandet att man inte kan tillåta gränsöverskridandemedia/Internet sprida våldshandling, rasism, pornografi och barnpornografisamt att man inte kan tillåta brist på respekt riktat mot vuxna människor,barn och djur.Det synes inte finnas några begränsningar vad det gäller bisarra scener mm. Om man slår in ord på webben som exempelvis kan tänkas ha anknytningtill våld, sex, pornografi eller dylikt får man upp oändliga webbsidor medotäcka inslag. En civiliserad värld med grundvärderingar om etik ochmoralbegrepp kan aldrig acceptera ett Internet med förråande tema ochinslag, därav detta krav i motionen.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om Internet.Stockholm den 4 oktober 1999Ronny ()()()()