mot · GN02Bo409 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Bo409av , ()Egen bostadDen svenska bostadsmarknaden är inte en marknad. Det är en sanningsom varje människa, som har försökt skaffa sig enbostad, känner till.Kommunala bostadsbolag håller med sin monopolställning hyrorna uppepå orter med låg efterfrågan. Den som vill hyra sin lägenhet tvingas att betalaen hyra långt högre än som hade varit fallet på en marknad där det råddenågon form av konkurrens. Dessutom tvingas han eller hon att betalaytterligare något för alla lägenheter som bostadsbolaget inte har kunnat hyraut just därför att hyrorna är för höga.Ett av de tydligaste bevisen på bostadsmarknadens kollaps är att flerkommunägda lägenheter har rivits än privatiserats . Sådantförekommer inte på den privata lokalmarknaden.För den kapitalstarke eller den som har ett fast jobb på en sådan ort är dettainget större problem, bortsett från en och annan skattekrona som går direkt ini bostadsbolagets svarta hål. Det är bara att bo i villa i stället. Marknadensofullkomlighet drabbar i stället den som ännu inte har hunnit etablera sig isamhället och skaffat sig en bra bankkontakt på det sätt som anses propert -ungdomar utan fast arbete, invandrare och arbetslösa. I bästa fall kan de hyraen lägenhet till överpris hos monopolföretaget, något som kan vara etttillräckligt knepigt problem för den som visserligen har inkomster i form avständiga projektanställningar och vikariat, men inte har fast anställning.Tillfälliga första, andra, tredje, fjärde och femtehandskontrakt är verklighetenför tusen och åter tusen företrädesvis unga människor. I värsta fall är dehänvisade till parkbänken, mamma och pappa eller en soffa hos en kompis.På orter där efterfrågan är hög är läget lite annorlunda - det är ibland ännuvärre.Hyresregleringarna har visserligen lett till att hyrorna i populära inner-stadsområden är behagligt låga. Å andra sidan leder detta, i kombination medatt omsättningen på hyreskontrakt är närmast obefintlig, till att den som engång fått tag på en sådan lägenhet aldrig släpper taget om den med ännulägre omsättning och en omfattande svarthandel av förstahandskontrakt somföljd. Dessutom är det förhållandevis dyrt att bo i ytterområdena motbakgrund av vad man får för pengarna - ett system som knappast förtjänar attkallas rättvist.Inte heller i detta fall är det den kapitalstarke med fast anställning somdrabbas hårdast. Även på en sjuklig marknad, där omsättningen av hyres-kontrakt är i princip obefintlig, finns det förstahandskontrakt att få tag på,omman kan betala för dem. Samma princip kan översättas på köp av bostadsrätteller - - ägarlägenheter. Sådana handlingsalternativ existerardock inte för det stora flertalet, eftersom det även i dessa fall krävs enkapitalinsats som för många är rena fantasisummor, och en inkomst som ärutöver det vanliga. I många fall går det inte ens att få lägenhet i detkommunala bostadsföretagets bestånd i stadens ytterkanter om man saknarfast anställning. Hellre än att erbjuda bostad för en ung människa medprojektanställning väljer många företag att låta lägenheten stå tom. Ett sådantbeteende vore förstås otänkbart på en frisk marknad.Den ovan skisserade bilden visar att de människor som även i andra fall ärsärskilt missgynnade - av en rigid arbetsrätt, av socialförsäkringssystem därde aldrig har fått köpa entrébiljett och av ett kvävande skattesystem - ärsamma människor som drabbas hårdast av den sönderreglerade hyres-marknaden. som den som redan har etablerat sig i samhället kandra stora fördelar av systemet, förstärks utanförskapet för de stora grupper avmänniskor som aldrig har blivit insläppta från kylan.Det blir också allt mer uppenbart att det kommersiella intresset av atterbjuda människor bostäder är mycket svalt. Omsättningen avbostadsfastigheter är låg, det byggs nästan inga nya hyreshus, och dehyreshus som säljs, säljs nästan uteslutande till de boende för ombildning tillbostadsrätter. riskerar vi en situation där hyresrättensom upplåtelseform är utraderad från kartan och där den enda ny-produktionen av bostäder utgörs av bostadsrätter och ägarlägenheter. Densom har svårigheter att hitta bostad finner, med rätta, en sådanframtidsbild dyster.Det tycks nu finnas en yrvaken medvetenhet om problemet. Från social-demokratiskt håll har idén om "cityhyror" lanserats som ett sätt att ge dens.k. lägesfaktorn ett större genomslag, och regeringen har tillsatt enutredning med uppdrag att göra en översyn av bruksvärdessystemet.Utgångspunkten för den utredningen är emellertid att allmännyttan till varjepris skall bevaras, vilket lär innebära att vi även fortsättningsvis kommer attfå se allmännyttiga bostadsföretag som med sin monopolliknande ställningfår hyresmarknaden att rasa samman. Inte heller verkar någon ifrågasätta atten överenskommen hyra skall kunna överprövas av hyresnämnden i enlighetmed några just för hyresavtal specifika regler. Den uppenbara faran med attendast gå halvvägs, vilket skulle bli fallet om cityhyresförslaget skulle fågenomslag, är att endast hyreshöjningar kommer till stånd. Däremot är detinte säkert att de hyressänkningar som sannolikt skulle bli fallet i vissaområden med en marknadsprissättning, blir naturliga i ett system medcityhyror. Problemen löses bättre genom ett avskaffande av bruksvärdes-systemet.För alla de människor som står utanför - unga som inte har möjlighetatt flytta hemifrån och invandrare, arbetslösa och låginkomsttagare sombetalar överhyror i städernas ytterområden - är det av största vikt atthyresmarknaden blir en riktig marknad. Det kan knappast betecknas somrättvisa att de människor som aldrig kommer att ha möjlighet att få ihop detkapital som krävs för att få en bostad i ett trevligt område skall betalaför att andra skall ha tillgång till ett billigt boende i innerstäderna.En verklig och frisk marknad för bostäder kan åstadkommas endast genomatt utbud och efterfrågan får möjlighet att mötas, genom fri hyressättning,med utgångspunkt i vad människor är beredda att betala för att få bo i en visslägenhet. Endast på detta sätt kommer tillgången på lediga hyreslägenheteratt räddas, svarthandeln med hyreskontrakt att upphöra och bostäder ävenfortsättningsvis att byggas och upplåtas med hyresrätt.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om avskaffandet av bruksvärdessystemet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en fri, marknadsbaserad hyressättning.Stockholm den 3 oktober 1999Lars ()