mot · GN02A726 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:A726av , ()ArbetsmiljöpolitikenHistorikSverige har alltid varit ledande i arbetet med att förbättra arbetsmiljön.Stora resurser har satsats i forskning, utbildning och opinionsbildning,frågan har helt enkelt haft prioritet hos regering, riksdag och hos arbetsmark-nadens parter, vilket i sig har gjort att vetenskapen om farorna med exempel-vis flygbränsle, asbest, isocyanater och belastningsskador har tydliggjorts.Även i internationell jämförelse så har i många fall varit ledande.Alltsedan arbetarskyddslagen kom 1912, och framåt till arbetsmiljölagenstillkomst 1978, så har arbetsmiljörätten varit en viktig del av demokratise-ringsarbetet på våra arbetsplatser.Den självklara rätten till ett utvecklande och säkert arbete i kombinationmed kraven om vinstrika och expansiva företag har varit en del av grund-bultarna i den arbetsrätt som utvecklades under 70-talet.Tankarna runt "Det goda arbetet" bygger till stor del på utveckling avorganisationsformerna för att eliminera riskerna med förslitnings/belast-ningsskador i kombination med att i företagen skapa bättre produktivitet,kvalitet och flexibilitet i produktionsapparaten.Arbetsmiljöarbetet som gått sedan den första arbets-miljölagstiftningen kom till stånd, har präglats av att svensk industri harutvecklats alltmer från de traditionella fysiska arbetsmiljöerna till en alltmerhögteknologisk och även utarmande industri där nya risker tillkommer. Härkan stress och psykosociala problem identifieras som en del av de nyariskerna.I samband med den strukturomvandling som skett inom industrin försvannbland annat stora delar av varvsindustrin och ersattes med elektronik ochbilindustri. Denna företeelse innebar också att många nya monteringsjobbskapades och där kvinnor till stor del rekryterades.Enformiga och monotona jobb i kombination med ackordsarbeten därmassproduktionen var ledstjärnan, skadade kvinnor i en takt som var skräm-mande. De traditionella ergonomiska, tungt fysiska och kemikalieproblemeni kombination med dessa "nya" former av arbetsmiljöproblem galopperadeäven kostnadsmässigt för samhälle, individer och företag.Förutom det personliga lidande som detta innebar för de enskilda män-niskorna, så fick dessutom företagen stora problemmed rekrytering och sjukfrånvaro på grund av detta. Statusen för industri-jobben var låg.Regering och riksdag samt arbetsmarknadens parter blev i ljuset av dettasnabbt överens om att åtgärder måste vidtas både för landets ekonomiska ochföretagens konkurrenskrafts skull. Dessutom var alla naturligtvis överens omdet oacceptabla i att så många människor slogs ut från arbetsmarknaden. Detvar den tid när mitellor synliggjorde den dåliga arbetsmiljön.ArbetsmiljökommissionenAllvaret i situationen gjorde att regeringen tillsatte en arbetsmiljö-kommission som fick till uppgift att se över hur de 400 000 farligastejobben kunde elimineras. Detta jobb inleddes , i samband med det såstartades även partsgemensamt arbete mellan till exempel Metall ochSveriges Verkstadsindustrier. Gruppens arbete baserades på det avtalsom skrivits i verkstadsförhandlingarna.Kommissionens förslag kom att inriktas på två delar.- Utvecklingsarbete riktat mot arbetsorganisatoriska förändringar underArbetsmiljöfonden där fokus låg på förebyggande arbetsmiljöarbete.- För att även skapa möjligheter för dem som redan var arbetsskadade såinitierades genom Arbetslivsfonden, medel för rehabiliterande åtgärder iföretagen.Viktiga delar i allt detta arbete var att parterna på arbetsmarknaden togaktiv del på central och lokal nivå. så fanns också etthelt annat partsamarbete främst genom SAF-LO-PTK än vad som är fallet idag.En mängd branschanpassade projekt initierades också inom Belastnings-skadeprogrammet under den tiden. Problemet med kommissionens arbete äratt vi än inte vet hur många av de 400 000 farliga jobben som försvannunder programtiden och hur många som finns kvar.90-taletMan kan nog konstatera att dagens situation på arbetsmiljöområdetkanske skulle ha varit annorlunda om 80-talets insikter och arbete fortsattatt utvecklas även , men mycket annat har kommit iblickfånget i stället.90-talet har präglats av den värsta lågkonjunkturen . Mankan krasst konstatera att inte var det arbetsmiljö och utvecklingsfrågor somstod högst på dagordningen under denna svåra tid, utan det var turordningar,uppsägningar och nedläggningar som stod högst på dagordningen.Vid denna tidpunkt så inträffade även en hel del andra händelser som blevett klart trendbrott i den utveckling av partsarbetet som pågått under så långtid. Arbetsgivarsidan intog en alltmer avog inställning till partgemensamtarbete och beslutade sig för att säga:- Nej till samordnade centrala löneförhandlingar, vilket bidrog till att LO-SAF-förhandlingarna har varit strandade . Ansvaret för löne-politiken hänsköts till de enskilda förbunden/arbetsgivarbranscherna.- mellan SAF, LO och PTK sades upp vilket gjorde attsamverkansformer, reglerna för utbildning och gemensamt ansvar förföretagshälsovården tappade sin traditionella inarbetade förankring.SAF valde också att lämna partsamarbetet inomde myndighetsorgan som har ansvaret att se till attarbetsmiljölagstiftningen efterlevs och att arbetsmiljöarbetet utvecklas.Detta gjorde naturligtvis att trepartsdialogen i dessa frågor försvann tillstor del.Med allt detta i backspegeln, så är det bara att konstatera att det kom att blidet värsta som kunde hända arbetsmiljöarbetet ute i de enskilda företagen.Lågkonjunkturen blev i sig dessutom en effektiv urskiljningsmaskin av tidi-gare arbetsskadade som drabbades av arbetsbrist. Åtskilliga är de människorsom förlorade jobbet och som aldrig har kommit tillbakatill arbetslivet. Paradoxalt är att omarbetades även arbets-miljölagen med föreskrifterna kring internkontroll och rehabilitering.Effekterna av dessa i sig utmärkta redskap för förebyggande, arbetsorgani-satoriska och rehabiliterande åtgärder har egentligen aldrig fått någon fullverkan just på grund av att de lokala parterna inte haft tillräckliga sam-verkansformer att luta sig emot.Dessutom valde många företag att lämna företags-hälsovården eller i bästa fall minimera de förebyggande insatserna till för-mån för ren sjukvård. Så uppfattar vi att läget inom detta område är även idag.Ändringarna i sjuklönebestämmelser om arbetsgivarperiod och den hårdarebedömningen av arbetsskadelagstiftningen är också orsaker till attarbetsmiljöarbetet har blivit lidande . De enskilda människornaute i företagen och deras fackliga företrädare har blivit tystare under 90-taletNya tider - nya trenderEn allt mer globaliserad arbetsmarknad och ekonomi som snabbtväxer fram ger en helt ny dimension på arbetsmiljö och utvecklingsarbetepå 2000-talet.Vi ser redan nu ett antal trender på svensk arbetsmarknad som i sig kanvara en av de stora arbetsmiljörisker som vi måste hantera framöver. Riskenatt arbetsorganisationen åter utvecklas mot en mer traditionell Tayloristiskmodell är stor. Risken att de dåliga jobben inte åtgärdas utan flyttas till såkallade låglöneländer är tydlig. Det får aldrig vara så att sämre arbetsmiljö-regler i olika länder används som konkurrensfördelar vid ny- eller ometable-ringar av företag.De trender som är tydligast är de så kallade lean production-konceptsom alltmer håller på att utvecklas på svensk arbetsmarknad. Där börjarockså en typ av "nya" hälsorisker göra sig synliga.Stress, underbemanning, trakasserier, hot och diskriminering av människorär inte speciellt ovanliga i denna typ av slimmade organisationer.Det finns exempel där ensamstående mödrar mobbas ut ur gruppgemen-skapen på grund av att de inte uppfattas jobba lika mycket som andra. Andraexempel är skyddsombud som lämnar sina uppdrag därför att grupptrycketblir för stort. Förutom dessa nya former av "tanketaylorism" som utvecklasså finns ju fortfarande de traditionella belastningsergonomiska problemenkvar därför att främst jobben inom monteringsindustrin fortfarande ärutarmade och monotona.Till de nya trenderna kan ju naturligtvis också räknas outsourcing ochbemanningsföretag. Där kan vi tydligt se hur de stora företagen skalar av sinegen verksamhet till underleverantörer eller inhyrningsfirmor.Kraven på de anställda i dessa verksamheter är också väldigt stora. Oftastär det ju inte heller de bästa jobben ur arbetsmiljö- och utvecklingssynpunktsom flyttas ut ur företagen.Vi tror inte med den erfarenhet vi har av initierade arbetsmiljö-kommission att situationen 1999 är speciellt mycket annorlunda.Det som ska vägas in är att vi totalt sett har fått en mycket merdefensiv hållning bland myndigheter, arbetsmarknadens parter och skydds-organisationer ute i företagen på grund av den utveckling som 90-talet med-fört.Läget våren 1999Under genomförde Svenska Metallindustriarbetareförbundeten stor undersökning bland sina medlemmar om hur de upplever sinarbetsmiljö. Undersökningen genomfördes av SCB. Det var sammanlagt1 800 medlemmar och 1 194 skyddsombud som i telefonintervjuer och april svarade på Metalls arbetsmiljöenkät.Resultatet är nedslående. Trots intensivt arbete under nästan är det fortfarande alltför vanligt att LO-medlemmar i slits ut påjobbet, blir sjuka av sitt arbete. Sammanlagt av metalls medlemmar äroroliga för att drabbas av ohälsa på grund av sin arbetsmiljö. Det metall-arbetarna besväras av är i mycket detsamma som . Värme, kyla, drag,i topp följt av buller, lösningsmedel och vibrationer är det som alltjämtbesvärar mest.Det som tillkommit är bland annat stress. Fyra avtio metallarbetare upplever för det mesta arbetet som stressande. Var femtehar blivit skadade eller har fått besvär på grund av sittarbete.65 000 metallarbetare har alltså skadats eller fått besvär på grund av arbetet.Sex av tio av dessa arbetsskador anmäldes aldrig.En tråkig bieffekt av att arbetsskadorna inte längre anmäls är att sex av tioav de intervjuade uppger att skadorna som uppkommit inte har lett tillåtgärder på arbetsplatsen för att förhindra att framtida skador uppstår.Orsakerna till skadorna är som tidigare, påfrestande arbetsställningar, tungalyft, stress och vibrationer.Hela 25 % av de kvinnliga medlemmarna i Metall har besvär på grund avbelastningsskador.Också bland skyddsombuden märks att arbetsmiljöarbetet har stagneratunder 90-talet. Vart femte skyddsombud saknar relevant utbildning försitt uppdrag och anser att deras fackliga organisation inte ger något bra stöd imiljöarbetet.Vi ser detta som en mycket oroväckande tendens på att de senaste decen-niernas kraftfulla arbete för en bättre arbetsmiljö på de svenska arbets-platserna håller på att falla i glömska. Detta endast efter den kraftsam-ling vi gjorde i i samband med arbetsmiljökommissionens föränd-ringar av lagar och myndighetsstruktur.Vi anser att det vore bra att följa upp hur det står till i stort med arbetetmotdåliga arbetsmiljöer. Fungerar () somtänkt, har blivit den förstärkning som var tänkt, fungerar de nya lagarnasom avsåg? Frågorna är många, en utvärdering skulle kunna geriksdagen svar. Tanken med utvärderingen är inte att tillsätta en nykommission. Det arbetet är gjort, tanken är att belysa om intentionerna i detomfattande förändringsarbetet följer lagstiftarensintentioner.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en uppföljning av arbetsmiljökommissionensarbete.Stockholm den 27 september 1999Tomas ()()Per ()()()()()()()()