mot · GN02Sk318 · 1999-10-05 00:00:00 — I ett sådant samhälle kunde enhetliga system ochstrukturer, även om de naturligtvis förkvävde mångfald ochutveckling, uppfattas som funktionella för många. I det nyasamhälle som växer fram kommer det att ställas nya kravpå alla samhälleliga strukturer och då naturligtvis också påfamiljepolitiken.Arbetsmarknaden har förändrats och förändras i snabb takt. Ungamänniskor har en annan syn på arbete och familjeliv. De arbeten som erbjudsställer andra krav och ger andra möjligheter än för bara sedan. Vårtsamhälle behöver större flexibilitet och bli mer följsamt och fungera förenskilda människor över livets dalar och toppar. vill man lägga mertid på yrkesrollen och ibland mer tid på rollen som far eller mor, son ellerdotter, make eller maka.Familjepolitik måste alltså kunna möta en ny tids verklighet och krav. Såär det inte . Föräldrarna kan i praktiken inte själva bestämma huruvidabåda skall arbeta utanför hemmet när barnen är små eller om en skall varahemma och ta hand om barnen. Att ta hand om sina egna barn anses inte likavärdefullt som att vårda andras. Så ser inte ett rättfärdigt samhälle ut.Men också de föräldrar som båda väljer att förvärvsarbeta utanför hemmetoch för den ensamstående föräldern som arbetar, måste möjligheterna attvälja annan barnomsorg än den institutionaliserade öka. Det nuvarandesystemet, där det offentligas stöd till barnomsorgen riktas nästan uteslutandetill dem som har kommunalt anordnad barnomsorg, får effekter som inte ärförenliga med det moderna samhällets krav.Under det första året efter ett barns födsel vill de allra flesta föräldrar låtanågon vara hemma och ta hand om den nya familjemedlemmen. För attmöjliggöra detta finns föräldraförsäkringen. Den är emellertid förknippadmed vissa problem.Många hushåll tar inte ut hela föräldrapenningen. Det illustrerar ytterligareett problem med föräldraförsäkringen: den låga flexibiliteten i uttaget.Flexibiliteten är för det första begränsad inom familjen, genom att detoffentliga i form av den s.k. pappamånaden har reglerat vem i familjen somskall vara hemma. Att lämna ersättningen i föräldraförsäkringen vidare tillnågon annan än föräldrarna som tar hand om barnet är för det andra inteheller möjligt.Socialdemokraterna har lanserat maxtaxan som en lösning på problemet attmånga inkomsttagare inte får behålla något om de höjer sin inkomst. Det ären märklig argumentation från ett parti som har trissat upp skatterna tillnuvarande nivå. Vi vill att man skall få behålla mer av en inkomstökning,dels genom att skatterna sänks, dels genom att barnomsorgsavgifterna iprincip är enhetliga.Bidragsberoende och ofrihetMed ett så högt skattetryck som det svenska blir detofrånkomligt låg- och medelinkomsttagare som får bärahuvuddelen av skattebördan. Även om det finns mångasnedvridande inslag i det svenska skattesystemet är det mestremarkabla, i internationell jämförelse, den extremt högabeskattningen av människor med vanliga och låga inkomster.Uppemot två tredjedelar av de svenska hushållens arbetsinkomster går tillstat och kommun i form av olika skatter och lagstadgade avgifter. Återstodenräcker i de flesta fall inte till för att täcka hushållens löpande utgifter. Närskattesystemet inte är utformat så att hänsyn tas till försörjningsbördanuppkommer ett behov av såväl generella som selektiva bidrag.Förutom behov av rent ekonomiskt stöd för att klara de löpande utgifternamedför de höga skatterna att det krävs omfattande subventioner av vissatjänster. De flesta barnfamiljer har exempelvis inte råd att själva betala sinbarnomsorg utan är hänvisade till den offentligt finansierade verksamheten.Möjligheten att välja annan barnomsorg är därmed så gott som obefintlig.Livet blir otryggt för alla dem som tvingas till en tillvaro där varje kronagår till att täcka nödvändiga utgifter och inkomsten räcker ofta ändå inte till.Många enskilda och familjer har så små marginaler att en oförutsedd störreutgift kan innebära en katastrof.Till skillnad från äldre tider har dagens otrygghet ett element avhopplöshet som gör den särskilt socialt stötande. När individer och familjerär hänvisade till bidrag för sin vardagsförsörjning saknar de en reellmöjlighet att själva förbättra sin situation. Beslut i politiska församlingarföratt bevara eller höja ersättnings- och bidragsnivåerna blir viktigare för deenskilda medborgarna än egna åtgärder som syftar till att förbättra familjensekonomiska situation.Möjligheterna att forma den egna vardagen kommer att bli allt viktigare. Iett samhälle som blir allt mer rörligt kommer kraven på individuellflexibilitet att öka. Att ha ett stort självbestämmande blir viktigare närförutsättningar och möjligheter snabbt förändras. Att på grund av myckethöga skatter vara beroende av stela och byråkratiska bidragssystem kommerdärmed att bli ett större problem för individens möjligheter till utveckling. utgör skatt, inte boende eller mat, den största utgiften för de flestahushåll. Det är inte rimligt. Skattesystemet får inte stjälpa människorsmöjligheter till försörjning. Att sänka det totala skatteuttaget är därförnödvändigt för att skattesystemet skall bli rättvist.De osynliga skatternaIllusionen om att andra betalarAlla skatter betalas direkt eller indirekt av hushållen. Högaskatter leder till höga priser. Alla skatter måste bäras avkonsumenterna. Detta är en förklaring till varför prisnivån iSverige är hög.Genom att välja former för skatteuttaget som inte är synliga förmedborgarna döljs det verkliga skatteuttaget. Som framgår av diagram 1 harde så kallade osynliga skatterna (arbetsgivaravgifter, företagsskatter,mervärdesskatt och andra indirekta skatter m m) ökat dramatiskt i omfattningsedan 1970. I själva verket är så gott som hela ökningen av skatteuttagetsedan dess en följd av att osynliga skatter har införts eller höjts.Diagram 1 Utvecklingen av skattetrycket 1950-1998Källa: Skattebetalarnas föreningOsynliga skatter skapar lätt en illusion om att någon annanbetalar skatten. Så är det naturligtvis inte. Mervärdesskattenär inbakad i priset men innebär att kostnaden för en varaeller tjänst normalt egentligen bara är fyra femtedelar av detpris som tas ut. Arbetsgivaravgifterna, som betalas avarbetsgivaren, är till största delen löntagarnas egnasocialförsäkringsavgifter och innebär att den verkligaersättningen för arbetsinsatsen egentligen är drygt 30 procenthögre än den redovisade bruttolönen.De osynliga skatterna förvillar skattedebatten och gör dessutom attsambandet mellan skatterna och vad de finansierar blir mycket litet. Även förden som förespråkar en starkt kollektiviserad välfärdsstat och därmed högaskatter borde det vara av intresse att koppla skatterna med de faktiska utgifterde finansierar.Som ett led i att synliggöra alla skatter är en första viktig reform att i sinhelhet överföra det faktiska betalningsansvaret för löntagarnas socialför-säkringsavgifter till dem själva. Bruttolönen skall då höjas med motsvarandebelopp. På så vis får var och en klart för sig vad hans eller hennes kostnad försjukförsäkring, arbetslöshetsförsäkring och pension uppgår till. Det ger ocksåen koppling till de förmåner som finansieras med dessa avgifter. Detunderlättar en reformering av systemen så att avgifternas skattekaraktär kanminska. underlättas en anpassning av socialförsäkringarna till vaddagens - och morgondagens - samhälle kräver.En åtgärd för att göra en större del av skatteuttaget synligt vore att införaen regel som innebär att priset på varor och tjänster normalt skall redovisasexklusive mervärdesskatt. Det skulle visserligen innebära en måttligt ökadbelastning på näringsidkare som har till uppgift att ta ut mervärdesskatt.Fördelen är att konsumenterna ser det egentliga priset och skatte-belastningen.Det finns också starka skäl för att ålägga regeringen att, när skatte-höjningar föreslås, redovisa effekterna för hushållen på samma sätt som destatsfinansiella effekterna redovisas.Färre försörjer flerEtt mått på hur tung försörjningsbördan är för de enskildahushållen är att jämföra hur många som arbetar i det privatanäringslivet med det antal människor som får sin försörjninggenom den offentliga sektorn.Diagram 2 Sysselsatta i näringslivet 1963-1998 (tusenpersoner)Källa: SAF, SCB, FinansdepartementetDet har skett en kraftig förskjutningfrån privata till offentliga inkomstkällor i . Från 1970har antalet personer som får sin försörjning via denoffentliga sektorn nästan fördubblats, som de somarbetar i den privata sektorn har blivit ungefär en halv miljonfärre. Beroendet av den offentliga sektorn har ökat mest viatransfereringssystemen. Detta är givetvis en avhuvudorsakerna till det orimligt höga skatteuttaget.Som framgår av tabellen nedan har nästan två av tre vuxna det offentligasom huvudsaklig inkomstkälla och endast en tredjedel har sin huvudsakligainkomst från den privata sektorn. Det är uppenbart att detta förhållande ledertill orimligt höga skatter och svårigheter att ge stöd till dem somverkligen behöver det.Tabell 1 Privat och offentlig försörjningTabell 1: (1 000-tals personer 1970 1998 )Källa: SAFEn förutsättning för att långsiktiga strukturellaproblem skall kunna lösas och att skatterna skall kunnasänkas till europeisk genomsnittsnivå är attförsörjningskvoten (förhållandet mellan antaletoffentligförsörjda och antalet privatanställda) minskar.Försörjningskvoten uppgick till 1,62 - en fördubblingsedan 1970. Det innebär att varje privatanställd skall"finansiera" nästan två personer som är anställda i ellerförsörjda av den offentliga sektorn.Om man jämför med EU-länder som , ochStorbritannien visar det sig att den andel av hushållens disponibla inkomstersom kommer från den offentliga sektorn är störst i . I ochStorbritannien är den privata andelen dubbelt så stor som denoffentliga. Så var det även i för 25 år sedan.Källa: Ekonomifakta "Beroendet av den offentliga sektorn"InternationaliseringenseffekterJu lättare det är för människor, företag och kapital att flyttafrån , desto svårare är det för att i längdenupprätthålla ett i jämförelse med omvärlden exceptionellthögt skattetryck. Mest rörligt är det finansiella kapitalet iform av valutor, aktier och räntebärande värdepapper. Härrör det sig om sekundsnabbhet.Även om det sker en utflyttning av svenska företag är realt kapital i formav företag mer trögrörligt än finansiellt kapital. Det tar tid att fatta beslutomatt flytta ett företag utomlands eller att göra en enskild investering i ettannatland. Det innebär även att det tar tid att få hit företagen igen om de välflyttatut.EU:s fria marknad gör det allt lättare för oss att handla utomlands. Destörsta ekonomiska vinsterna kan göras på kapitalvaror. Priserna i de olikaländerna kommer att närma sig varandra. Det innebär också att skatterna inteheller kan vara alltför olika.Fastigheter utgör det minst rörliga reala kapitalet. Fastigheter går därför attbeskatta högt utan att de flyttar på sig. Människorna som bor i dem kan dockbli tvungna att flytta om fastighetsskatten blir för hög. Det gäller i synnerhetnär effekterna av förmögenhetsskatten adderas till skattebelastningen.Rörligheten för "humankapital", dvs. människor, är sannolikt olika högberoende på en rad faktorer, såsom utbildning och ålder. Den störstarörligheten finns förmodligen bland unga välutbildade människor med yrkendär den genomsnittliga ekonomiska behållningen är högre utomlands än iSverige. Det rör sig ännu om ett begränsat antal människor, varför denoffentliga sektorns skatteinkomster inte påverkas särskilt mycket trots att debeskattas högt. Däremot försämras samhällsutvecklingen av att dennakategori människor flyttar. De står för en stor del av den dynamik,företagsamhet och utveckling som driver samhället framåt. Utflyttningen kandessutom komma att öka snabbt . Minst lättrörliga är sannoliktmedelålders låg- och medelinkomsttagare med gymnasieutbildning ellerlägre.Det kommer att bli mycket svårt att upprätthålla högre skatt på kapital,särskilt finansiellt kapital, och på kvalificerad arbetskraft jämfört med andraländer. Det är inte bara inkomstskatt och konsumtionsskatter som harbetydelse för flyttningsbenägenheten utan också beskattningen av pensions-sparande och andra förmögenhetsskatter.Ett land som vill upprätthålla ett högt skatteuttag i en allt mer inter-nationaliserad värld måste ta ut huvuddelen av skatterna av personer som ärmindre attraktiva på en internationell arbetsmarknad och har svårt att flytta.Detta ger fördelningspolitiska effekter som är oacceptabla.Arbetslöshet och sämretillväxt - kan förlamningenbrytas?Det höga skatteuttaget och skattesystemets utformning är enbidragande orsak till att antalet arbetstillfällen inte ökartillräckligt mycket över hela landet så att massarbetslöshetenskall kunna elimineras. Även om den öppna arbetslöshetenglädjande nog minskar är det långt ifrån tillräckligt. Dentotala arbetslösheten uppgår till cirka 13 procent.Ett grundläggande problem är att höga skatter och stora bidrag ellersubventioner snedvrider prissättningen och incitamenten så att effektiviteteni samhällsekonomin minskar och arbetstillfällen slås ut. Människor varsarbetskraft skulle efterfrågas vid ett lägre skattetryck blir arbetslösa. Detinnebär sämre välståndsutveckling och högre offentliga utgifter, vilket i sintur finansieras av högre skatter.Skatte- och bidragssystemen medför att sådana varor och tjänsterproduceras som inte skulle efterfrågas (i vart fall i den formen) omkonsumenterna fick se och betala det verkliga priset. Exempelvis skulle färrepersoner än efterfråga offentligproducerade daghemsplatser om desjälva fick förfoga över vad dessa daghemsplatser kostar per barn och år.Andra varor och - särskilt - tjänster som skulle efterfrågas vid ett rimligtprisproduceras inte därför att de höga skatterna inte gör det lönsamt atttillhandahålla varan eller tjänsten till ett pris som tillräckligt många kanbetala. Ett aktuellt exempel är hushållstjänster där "skattekilarna" - dvs.skillnaden mellan vad den som betalar måste tjäna och vad den som utförarbetet får behålla efter skatt - är extremt höga.På liknande sätt kan man avstå från att arbeta mer därför att den extrainkomsten efter skatt inte gör det mödan värt. Det förlorar alla på.Man bör således ha mycket goda skäl för att förespråka att en vara ellertjänst skall produceras eller finansieras i offentlig i stället för privat regi,eftersom det kräver extra skatteintäkter som minskar effektiviteten iekonomin. Det är mot den bakgrunden internationella organisationer, sombland annat IMF och EU, rekommenderar att minska skatte- ochutgiftstrycket.Vissa skatter hämmar tillväxten särskilt. Om det ekonomiska utbytet av enarbetsinsats eller en investering blir alltför litet kommer den inte till stånd.De höga marginalskatterna på arbete och dubbelbeskattningen på aktier kantas som exempel på sådana skatter.En i ordets verkliga bemärkelse social skattepolitik måste därför utformasså att de hinder för nya jobb som följer av dagens skatteuttag ochskattestruktur så långt möjligt kan rivas. Det innebär att överbeskattningen avkapitalbildning - särskilt vad avser riskkapital - och företagande måsteslopas. Skatten på arbete måste sänkas liksom skatten på nya och bättrekunskaper och större kompetens.En sådan politik utgår från insikten om att en förutsättning för ett arbete äratt någon är beredd att betala så mycket för det den anställde presterar att dentotala arbetskraftskostnaden täcks. En ytterligare utgångspunkt måste vara enförståelse för att de som avgör om det blir några nya jobb är de som driveroch finansierar dagens och morgondagens företag.För att skapa goda betingelser för företagande och kapitalbildning krävs attden bristande neutralitet i beskattning av kapitalinkomster som ligger idubbelbeskattningen åtgärdas. Det krävs också att de särskilda spärr- ochstoppregler som finns för de allra minsta företagen och som innebär attsärskilt vinstrika, snabbväxande bolag får hög skatt elimineras. Dessutommåste den extra beskattning på kapitalavkastning som ligger i förmögen-hetsskatten slopas. Detta kan också motiveras av rättviseskäl eftersom olikamotiv gjort att förmögenhetsskatten slopats för vissa förmögna personermedan den tvärtemot ökat för framför allt fastighetsägare med små lån påsina fastigheter.Den höga beskattningen av nya kunskaper och högre kompetens i form aven statlig inkomstskatt som ger marginalskatter på måstereduceras. Den förhöjda statliga inkomstskatten, värnskatten, måste slopassamtidigt som inkomstskatten måste sänkas för alla. Genom lägreinkomstskatt kan fler försörja sig på sina arbetsinkomster. Med en bättrefungerande lönebildning kan fler människor komma in på arbetsmarknadenoch acceptera lägre ingångslöner än . Resultatet blir att fler kommer iarbete. Det ökar självständigheten och minskar beroendet av det offentliga.Utrymme förskattesänkningarNär förslag om sänkta skatter presenteras ställs alltid krav påen samtidig redovisning av hur skattesänkningen skallfinansieras. Samma krav ställs märkligt nog inte på enredovisning av hur hushållen tänkt att finansiera deskattehöjningar de måste betala, trots att det är minst likabefogat. Det är självfallet av betydelse att densamhällsekonomiska balansen inte rubbas till följd avåtgärder på skatteområdet. När det gäller hushållsekonominär det uppenbarligen inte lika självklart!Det finns i princip tre sätt att skapa statsfinansiellt utrymme förskattesänkningar:- Genom andra skattehöjningar (höjd skattesats eller breddad bas)- Genom att överskott i de offentliga finanserna kan tas i anspråk- Genom besparingar i de offentliga utgifternaDe skattereformer som genomförts under de senastedecennierna har alla haft som utgångspunkt ett i principoförändrat totalt skatteuttag. Det har inneburit attskattesänkningar har växlats mot andra skattehöjningar. Mankan säga att syftet med reformerna har varit att finna etttekniskt bättre sätt att fortsätta att ta ut världens högstaskatter.Om syftet med en skattereform är att skapa förutsättningar för ökadpersonlig trygghet och en bättre fungerande samhällsekonomi förutsätter detatt det totala skatteuttaget sänks.Visar de offentliga finanserna överskott utöver vad som kan behövas föratt hålla finanserna i balans över konjunkturcykeln och reducerastatsskulden, uppkommer ett utrymme som kan utnyttjas för skatte-sänkningar. Det är framför allt genom att fler går från arbetslöshet till arbetei den privata sektorn som utrymme för att sänka skatten växer fram. Normaltblir det då heller inte fråga om några överhettningsproblem eftersomarbetskraftstillgången ökar i motsvarande mån som den samlade köpkraftenökar. De offentliga finanserna stärks på två sätt, dels genom att arbetetbeskattas, dels genom att kostnaderna för arbetslösheten minskar. Problemetmed denna typ av finansiering är att den inte kan intecknas innan den faktisktuppstått. Man kan visserligen uttala ambitioner, men konkreta skatte-sänkningar kan knappast beslutas.I en god konjunktur kan man riskera överhettningsproblem med åtföljanderisk för inflation om alltför mycket köpkraft släpps loss. Denna risk mot-verkas om skattesänkningarna finansieras med motsvarande besparingar påstatens utgifter.Den grundläggande finansieringen för att genomföra skattesänkningar äratt minska de offentliga utgifterna. Därigenom kan dessutom ekonomins sättatt fungera stärkas som de offentliga finansernas konjunktur-känslighet minskar.Det går naturligtvis att utforma en skattesänkningsreform där de sänktaskatterna mer än väl kompenserar de enskilda för att man minskarbidrag och subventioner, vilket i sin tur finansierar skattesänkningarna. Enproportionell skattesänkning kan utformas så att den väl motverkar enproportionell besparing genom exempelvis lägre kompensationsnivåer isocialförsäkringarna. Verksamheter kan effektiviseras och/eller privatiserasoch andra besparingar, som inte påverkar hushållsekonomin, genomföras.Det är bara genom fler arbetstillfällen (med så god lönebetalningsförmågasom möjligt) i den privata sektorn som arbetslöshetens kostnader kan minska- och utrymmet för att sänka skatterna ökar. Ökad offentlig sysselsättningoch delning av dagens jobb innebär bara att en offentlig utbetalning byts moten annan och att fler delar på samma lönesumma.Den nu pågående högkonjunkturen ger tillfälle att på allvar ta itu med destrukturella problem som lider av. Skattesänkningar, som underlättarför arbetsmarknadens parter att träffa avtal på rimliga nivåer, är en sådanåtgärd. Vi måste komma till rätta med våra statsfinansers extrema konjunk-turberoende. Förändringar i transfereringssystemen är lättare att genomföranär tiderna är goda. Under , innan människor födda på 1940-taletbörjar gå i pension, är den svenska befolkningssammansättningen gynnsam.Många förvärvsarbetande utan försörjningsbörda kan förväntas ge oss godaekonomiska förutsättningar. Det gäller att nu ta tillvara dessa förutsättningarpå bästa sätt.De närmaste åren kan den ekonomiska utvecklingen därför ge ytterligareutrymme genom överskott utöver vad som krävs för att uppnå budget- ochstatsskuldsmålen. En skattesänkningsreform måste ses som en kontinuerligprocess där tillväxt och ökad sysselsättning i den privata sektorn successivtger utrymme för ytterligare skattesänkningar.En social skattepolitikFörvärvsavdrag som kompenserar föregenavgifternaSänkta skatter har en avgörande betydelse för människorskontroll över sin egen välfärd. behöver en politiksom frigör de enskilda människorna och hushållen. I ettsamhälle där medborgarna själva kontrollerar en större del avvälfärden än uppnås en större trygghet och en ökadfrihet.Skattepolitiken har också avgörande betydelse för tillväxt och företagande.Genom sänkta skatter skapas ett ökat utrymme för investeringar och för-bättrad konkurrenskraft. Förutsättningarna för nya jobb och ökat företagandeförbättras.I dag betalar löntagare egenavgifter till pensionssystemet. De fungerar somen del av inkomstskattesystemet och skärper progressiviteten för låg- ochmedelinkomsttagare.Moderata samlingspartiet anser att löntagarna skall kompenseras för dessaavgifter. Det kan ske genom att ett förvärvsavdrag införs. Avdraget beräknassom en viss andel av den pensionsgrundande inkomsten för inkomstdelar upptill taket för egenavgifterna, . Avdraget bör enbart gällavid den kommunala beskattningen och inte reducera beräkningen avpensionsgrundande inkomst. Kommunerna kompenseras fullt ut. blir avdraget 6 respektive 9procent.Den föreslagna skattesänkningen har många fördelar:- Arbetsinkomster för låg- och medelinkomsttagare beskattas lägre, vilketminskar beroendet av offentliga bidrag och subventioner.- Genom att skatten på arbete sänks skapas bättre förutsättningar för en välfungerande lönebildning och fler nya arbetstillfällen.- Genom avdragets konstruktion sänks marginalskatten i alla inkomstlägenupp till taket för uttag av egenavgifter. Därmed minskas skattekilarna påarbete.Jämfört med vårt förslag medför det högre marginaleffekter.Sänkt kommunalskattKommunalskatten är särskilt för låg- ochmedelinkomsttagare den tyngsta skatten att bära. Det gällerinte minst pensionärerna - särskilt när pensionsreformengenomförts. Det är därför angeläget att skapa utrymme föratt sänka kommunalskatten.Det kan diskuteras huruvida ett utrymme för att sänka den kommunalainkomstskatten bör utnyttjas för att sänka utdebiteringen, vilket innebär sänktmarginalskatt för alla, eller för att höja grundavdraget vid inkomstbe-skattningen och därigenom undanta en större del av inkomsten frånkommunal beskattning. I bägge fallen sänks skatten ordentligt för låg- ochmedelinkomsttagare med minskat bidragsberoende och positiva effekter förekonomin som följd. I det senare fallet minskar emellertid inte marginal-effekterna utan de kan t.o.m. komma att öka och omfatta fler än idag.Sammantaget gör vi bedömningen att ett tillgängligt utrymme för sänktkommunalskatt, åtminstone inledningsvis, huvudsakligen bör utnyttjas för attsänka utdebiteringen.