mot · GN02Kr295 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Kr295av , (-m)MinnesmärkenI många länder har man i form av jättemonument förhärligat storamilitära slag och de egna soldaternas insatser i olika krig. Något sådanthar vi inte behov av i vårt land. Vår nu snart tvåhundraåriga historia avfred, som kontrast till den period mellan tillträde som kungoch sista insatser i krigen mot och intåget i Norge1814, då hade av krig än av fred, utgör ett historisktmonument i sig. Emellertid uträttas stordåd - om också i det tysta - ännui våra dagar av enskilda svenska soldater i fredens tjänst. och i regi av NF och FN men också som beskyddare av vårt egetland under det har svenskar, självuppoffrande ochibland med det egna livet som insats, gjort mera än vad plikten kräver.Flyktingar har berättat om den otroliga värme som de kände vid mot-tagandet i . Medan man på andra sidan havet i alla avseenden känt sighotade till liv, lem och egendom av just soldater - ibland t.o.m. av de egna -så blev kontrasten ofattbar, när soldaterna här hos oss erbjöd skydd, värmeoch kärlek. Många är de som har efterlyst ett minnesmärke över dessaanonyma svenska soldater i humanitetens tjänst.Kanske har den mest levande skildringen av en sådan upplevelse gjorts avden till vårt land i slutet av kriget flyktade tonårspojken , numeraen av våra mest firade författare och tillika framgångsrik skulptör. Den förstaperson han mötte när han stapplade iland var "en medmänniska i svensksoldatuniform som genast tog av sig sin päls och svepte om den stinkandemänniskospillra, som jag då var. En sådan soldat - vem han var det vet jaginte, och han var ju inte den ende som är värd ett minnesmärke.". EinoHanski har också utifrån sina egna upplevelser gjort ett förslag till hur hantycker att ett sådant minnesmärke skulle se ut.I en värld där mänskligheten ännu inte lärt sig att våld inte löser, utanskapar, problem - vilket vi har fått mer än tillräckligt bevis för under dettadet i vårt eget årtusende - finns det skäl att lyfta fram och peka påde alltför få men goda förebilderna. Vardagshjältarna som inte själva skullese sig som sådana. Ett minnesmärke över den enskilde soldatens insatser,skulle hedra de många som, trots att vi levat i fred, fått sättalivettill under vårt århundrade. Det skulle dessutom stärka de intryck av och dekunskaper om det blodiga historia, som ju under desenaste åren givits ökad uppmärksamhet och där upplysningskampanjen ochattitydskapandet mot våld och rasism skall fortsätta i olika former. Det kortahistoriska minne som vi människor har visat oss ha, måste det på nyttständigt påminnas om. Ett monument av detta slag skulle visa på - även somen del i en sådan kampanj - att det mitt i allt elände alltid finns de som gården motsatta vägen och utgör föredömen som kan leda till en fredligarevärld.När frågan tidigare varit föremål för behandling i fördes detargumentet fram i utskottsutlåtandet att det inte är uppgift attbestämma över statliga konstinköp och utplaceringar av konstverk. Själv-fallet skall heller inte frågan ses på det sättet. Det skulle inte röra sig omettkonstverk vilket som helst för utsmyckning, utan en av ochregeringen stödd och materialiserad manifestation mot kriget, som samtidigtskulle bli en hyllning till dem som visat att man i uniform kan utföra engärning i humanitetens namn.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ett minnesmärke över den svenske soldatensinsatser i fredens tjänst.Stockholm den 2 oktober 1999Lennart ()()()()