mot · GN02Fö28 · 1999-12-10 00:00:00 — Det är viktigt att vid beslutom framtida struktur för försvaret ha ett mer långsiktigt perspektiv. Menofta tycks det som om näraliggande och mer kortsiktiga argument taröver hänsynen till vad som på vore bästa lösning.Ett sådant exempel kan vara luftvärnet. Med en "huvudplattform" förluftvärnet kan det finns extra skäl att ha denna förlagd inom eller näraStockholm. Scenariot med en snabbt insats genom luften i syfte att åstad-komma stor skada och handlingsförlamning i har - som i andraländer - särskild relevans ifråga om politiska och militära ledningsorgan,centrala media, centrala trafikpunkter etc. Den extra beredskap som ligger iatt ha ett luftvärnsförband är troligen allra värdefullast i eller nära huvud-staden. Det är ett argument med långsiktig inriktning.Just långsiktiga bedömningar bör tillmätas särskild tyngd om man vidtarorganisationsförändringar som kan väntas gälla framöver.Operativa och beredskapsmässiga skäl talar sannolikt till fördel för att hakvar luftvärnsutbildningen i . Arbetsgruppen redovisar två argumentför av mer kortsiktig karaktär. Det sägs att det skulle ta tid attbygga upp kunskap i för att hantera robotsystem 77/97 (Hawk). Detär ett argument som kan ha giltighet ett fåtal år, men långsiktigt har rimligenberedskapen i huvudstadsområdet större vikt.Ett annat skäl som anförs för är att personal vid luftvärns-regementet bara flyttade från till Halmstad.Detta att enskilda försvarsanställda kan råka ut för två eller flera ned-läggningar efter varandra är i sig tråkigt, men det är likväl ett problem inärtid. Det kan i sig motivera extra personalpolitiska insatser, men denlångsiktiga inriktningen av försvarets organisation bör i princip utgå mer frånlångsiktiga än kortsiktiga bedömningar.5.1.5 Dålig utvärdering ger sämre beslutsunderlagEn fastslagen grundprincip är att regeringen i sina förslag till riksdagenska redovisa samtliga effekter av föreslagna utgiftsförslag, nya lagar ellerbeslut av annat slag. Inte bara direkta utan även indirekta effekter skaredovisas. Strävan bör alltså vara att i sitt beslut ska kunnaväga in så många faktorer som möjligt. Kortsiktiga effekter är nog oftastlättast att överblicka, medan långsiktiga verkningar kan vara svårare attbedöma. Historien har massor av exempel på politiska beslut därnegativa miljöeffekter inte beaktats vid beslutstillfället.På områden med snabb teknisk utveckling och med stora förändringar iomvärlden - något som är påtagligt inte minst på försvarsområdet - kan debedömningar som funnits vid beslutstillfället visa sig behövajusteras. Men även om teknik kan vara svår att bedöma finns kanske ännustörre svårigheter i att bedöma effekter på människors beteenden, socialt ochekonomiskt, av ny lagstiftning och ändrade förhållanden. Utbildnings-politiken, socialpolitiken och skattepolitiken erbjuder många exempel på attutfallet blev ett annat än det som förespeglades vid beslutstillfället.Det kan finnas genuina osäkerheter, men då bör förekomsten av sådanaredovisas vid beslutstillfället samtidigt som anger hur man iframtiden bör beakta förändringar i omvärld, teknisk utveckling ellermänskliga beteenden. Men ganska ofta blir beslutsunderlaget bristfälligtdärför att olika särintressen påverkat underlaget och därvid mer eller mindremedvetet dolt vissa risker eller problemområden. En regering vill kanske intevisa att det den utmålar som ett viktigt reformförslag innehåller betydandeosäkerheter. Generellt kan sägas att riksdag och regering varit dåliga på attfölja upp fattade beslut. Ju mindre intresse för att utvärdera tidigare beslut,desto sämre grund har man också inför kommande ställningstaganden.En mänsklig brist på fantasi gör förmodligen också att departement,myndigheter och utredningar kan ha svårt att ta till sig en del av de varningaroch problembeskrivningar som från olika håll förts fram redan på ett tidigtstadium. Det finns många exempel där beslut som i efterhand visar sig intefungera hade kunnat undvikas om man varit mer lyhörd under bered-ningsprocessen. Försvarsområdet har extra risker i dessa avseenden. Inomsjukvård och skola finns patienter och deras anhöriga respektive elever ochderas föräldrar som kan reagera på felfunktioner, medan försvaret i Sverigeju inte prövats i full skala sedan 1814.Mycket inom försvaret är hemligstämplat, som den militäraverksamheten är starkt centralstyrd. I efterhand framstår det som uppenbartatt militärledningen undanhöll de politiska nivåernainformation om vidden av olika brister i mobiliseringsförråd och utrustning.Hade informerats om att en mycket stor del av försvarets förbandinte skulle vara användbara i krig hade det sannolikt tvingatfram beslut om en omstrukturering av det slag varensamt om att förorda.Riksdagens revisorer har (rapport /99:4) pekat på brister i regeringensredovisning till rörande försvaret: "Trots att det är sombeslutar om försvarets inriktning informerade inte regeringen omFörsvarsmaktens bedömning om att landet inte kunde försvaras vid ett störreangrepp. "I rapporten konstaterades att både ledamöter och tjänstemän i försvars-utskottet och tjänstemän i Försvarsdepartementet anser att statsmakternabefinner sig i informationsunderläge gentemot Försvarsmakten. Revisorernanoterade att budgetpropositionerna inte innehållitredovisningar om hur försvaret utvecklats under en längre tidsperiod.Revisorerna menar att det behövs en "begriplig redovisning" till riksdagen.Revisorernas genomgång av det beslutsunderlag som Försvarsmaktenskickat till regeringen inför arbetet med propositioner och skrivelser visar attFörsvarsmakten i stora delar använder sig av en terminologi som är svår förutomstående att förstå. De visar också att "regeringen är otydlig i sinaredovisningar av försvarsfrågorna till . Redogörelser i propositioneroch skrivelser är i vissa fall så översiktliga och vagt formulerade att leda-möterna i försvarsutskottet har svårt att kontrollera riktigheten i proposi-tionerna". "Enligt revisorernas mening bör regeringens propositioner och skrivelserkunna läsas och förstås inte bara av ledamöter utan också av enintresserad allmänhet. Försvarsfrågorna får inte göras så komplicerade att deendast kan förstås av fåtalet fackmän. Revisorerna föreslår att regeringenutformar propositioner och skrivelser på sådant sätt att texterna blir lättareattförstå. "5.1.6 Försvarspolitiken skall vara tillgänglig för allaEnligt liberalerna är det nödvändigt att statsmakterna ifrågaom försvaret - en av statens allra största egna verksamheter ifråga omdrift och investeringar - visar så stor öppenhet som möjligt motmedborgarna. I en demokrati är det viktigt att all information som ärmöjlig att redovisa verkligen görs tillgänglig för debatten. I kommuneroch landsting finns en oroande tendens att viktig information undanhållsallmänheten, t ex när verksamheter göms i kommunala bolag. Staten börföregå med gott exempel genom att i sin egen verksamhet ha så stor"genomskinlighet" som möjligt. Fakta ska göras tillgängliga.Redovisningar ska vara begripliga.Vi vill här ta upp två aspekter på detta område: För det första att allaviktiga konsekvenser redovisas och för det andra att inte fler uppgifter ännödvändigt hemligstämplas.Riksdagen bör få samtliga effekter av regeringsförslag redovisade förebeslut. har sagts att efter nedläggningen av flygflottiljen iSöderhamn har en rad statliga verksamheter förlagts till orten och att dettaskapat ett ganska stort antal arbeten. Men denna satsning och kostnaderna förden borde ha redovisats för före beslutet. Om man fullt utredovisat dessa kostnader i plus de verkliga kostnaderna, uppåten halv miljard, för att modernisera i är det mycket möjligtatt beslutet i stället blivit att behålla F 15. Och även om den flottiljenlagts ned i nästa omgång hade åtminstone de stora investeringarna i Ängel-holm undvikits.Om regeringen avser att en del av de orter som föreslås förlora sinamilitära förband ska "kompenseras" genom satsningar av olika slag så bördessa belopp redovisas för med förslag om indragningarav förband. måste vid beslutstillfället kunna bedöma samtligaeffekter, men det blir inte möjligt om vissa kostnader redovisas först efter detbeslutet redan är fattat.Vi godtar inte argumentet att en del av dessa satsningar betalas genom"ordinarie" pengar för t ex regionalpolitik. För i detta senare fall betyder det iså fall att varje krona som går till orter för att "kompensera" för indragnaförband ju tas från andra orter i behov av regionalpolitiska satsningar. Baraom man hävdar att anslagen till regionalpolitik är för stora kan man mena attdet inte ger negativa effekter på andra håll om en stor del av anslagenanvänds för att kompensera ett antal orter som förlorar militära förband.5.1.7 Inte fler hemligstämplade uppgifter än nödvändigtVi menar också att , helst innan den beslutar om nyorganisation, bör få en redovisning av tidtabell och bedömda kostnaderför avyttring av mark och byggnader liksom för utförsäljning ellerskrotning av överbliven materiel. Av tradition har mycket inom försvaretvarit hemligstämplat. I redovisades länge inte antalet flygplan,stridsvagnar, luftvärnspjäser etc, medan samtliga marinens fartyg alltidvarit offentligt redovisade (därtill i många fall högtidligt döpta).Samtidigt som offentliga redovisningar till och därmed också tillallmänheten hemlighöll antalet enheter av viktig materiel fanns inter-nationellt en större kunskap om detta genom att också redovisades iden årliga "Military Balance" från i . Visst inser alla att det finns uppgifter - typ radar-frekvenser, operationsplaner och individuella krigsplaceringar - som börvara sekretessbelagda i ett lands försvar. Men ett alltför vidsträckt hemlig-hållande av kvantitativa uppgifter gör att riksdag och allmänhet får orimligtsmå möjligheter att bedöma landets försvar.I fick vi påtaglig erfarenhet av hur en offentlig debatt omförsvarets problem försvåras av hemligstämplande. Som en av moti-veringarna för en minskning av arméns krigsorganisation anförde Folkpartietunder 80-talet att många krigsförband inte bara led av omodern materiel utanatt också mycket av det som skulle finnas i mobiliseringsförråden saknades.Den senare uppgiften bestreds med emfas från arméledningen, men iefterhand har framgått att bristerna var mycket stora. Det är alltså ettexempel där hemligstämpeln kom att användas som ett led i myndigheternasförsök att försvåra en strukturdebatt rörande svenskt försvar.Sverige har internationellt verkat för en ökad öppenhet i redovisningar avmilitära resurser, som led i "förtroendeskapande åtgärder". Men också motden egna befolkningen finns ett behov av så långt möjligt öppen redovisning.Den av Försvarsmakten utgivna har under senareår givit en mer öppen redovisning än tidigare av materiel, i princip deuppgifter för som redan funnits i öppna internationellaredovisningar. Det är en brist att försvarspropositionen inte ger redovisningarmer än för några få materielslag.I debatten förekommer att pensionerade generaler i debattartiklar skriveratt endast kommer att ha ett artilleri med 48 eldrör mottusen i . I "Fakta om totalförsvaret" redovisades 1998 att harcirka haubits (F och 77A+B, bandkanon) och cirka 240 l0,5 cmhaubits. Kommer ett betydande antal pjäser, hjulfordon, pansarbandvagnaroch granatkastare att utgå ur organisationen bör detta anges för riksdagen.Den materiel som behålls för att kunna användas vid "återtagning" bör ocksåanges. Annars får vi en gråzon av uppgifter som används av vissaförsvarsdebattörer men där riksdagsledamöter och andra inte vet vad som ärsant eller inte.5.2 GotlandMot bakgrund av den säkerhetspolitiska vikt för som Östersjö-området och de baltiska staternas stabila utveckling utgör, bör Gotlandsroll som militäroperativ plattform säkerställas på ett tydligare sätt än vadpropositionen anger. Det handlar särskilt om att snabbt kunna säkerställasåväl erforderlig luftoperativ förmåga som effektgivande marin närvaro -också tillsammans med andra länder i t ex ett större europeisktstabiliserande sammanhang - vid hotande utvecklingar. I det senare falletbör särskilt handlingsfrihet finnas för att kunna basera fartygsenheter iFårösundsbassängen.5.3 Helikopterbasering på SäveRedan inför försvarsbeslutet ställde sig tveksamt till attkoncentrera de helikopterdivisionerna till endast två orter och för-ordade fortsatt helikopterverksamhet också på . Samhälletsräddningsresurser i form av helikoptrar måste kunna användas undermaximal flexibilitet och samutnyttjande.Med tanke på och stora betydelse för sjövägatransporter såväl i fredstid som i krigstid vill vi redan nu uttala den såvälmilitära som sjöräddningsmässiga betydelse som fortsatt helikopterbaseringpå kommer att ha även efter år 2003.5.4 KA-batterier - redovisningsprinciperMed anledning av att propositionen föreslår en avveckling av de fastakustartilleriförbanden vill här ifrågasätta metoden utan attmotsätta sig bedömningen i sak.Ett fast modernt KA-batteri med i återstående livslängd kan i dagtaxeras till i kapitalvärde och än mer inyanskaffningsvärde. Vid en total nedläggning av ett sådant batteri måstemarken enligt naturskyddslagen återställas av Försvarsmakten, vilket kanhandla om . Om man däremot låter KA-batterietvara kvar i låg materielberedskap - d v s anläggningen är kvar men endastavfuktningsaggregaten är i drift - är kostnaden enligt uppskattningar endastcirka , dvs. det dröjer med detta sätt att räkna cirka 200år innan en total nedläggning tjänas in.En försvarspolitisk bedömning som tar ovanstående resonemang somutgångspunkt torde därmed tämligen omgående komma fram till att dethandlar om ytterst lite pengar för att erhålla en stor handlingsfrihet - t exinom ramen för den förmåga till anpassning som försvaret enligtpropositionen ändå ska inriktas mot. Fasta KA-förband kan ju väl användasför graderade insatser även vid incidenter och andra krissituationer påÖstersjön som ej går att tänka bort i ett längre tidsperspektiv.Försvarsmakten har dock inte haft möjligheten att förorda ett val utifrån ettresonemang enligt ovan, då via Fortifikationsverketkräver Försvarsmakten på en internhyra för dessa markområden i form av enhög räntesats på ett fritt uppskattat kapitalvärde, dvs. man utgår här ifrån attett KA-batteri ska taxeras som sommarstugor med sjötomt i Stockholmsskärgård. vill därför att dessa principer och problemområden - attFinansdepartementet "bakvägen" dränerar den av fastställdaförsvarsbudgeten - blir föremål för en särskild granskning. Det skulle t exkunna ske genom revisorer.5.5 LedningsorganisationInför försvarsbeslutet redovisade liberalerna i sin parti-motion en annan syn än regeringen ifråga om den regionala ledningeninom Försvarsmakten och därmed också ifråga om samarbetet mellandenna och de civila delarna av totalförsvaret. Vi motsatte oss att vissa länberövades sina försvarsområdesstaber. När län slås samman bör försvaretgöra motsvarande minskning av antalet försvarsområden, eftersomprincipen bör vara att län och försvarsområde sammanfaller. Vi föreslogockså att antalet militärområden skulle minska från tre till två genomsammanläggning av södra och mellersta militärområdena.Vi vill vidhålla dessa förslag, medan regeringen nu helt vill slopa såvälförsvarsområden som militärområden och införa en ny nivå kallad"militärdistrikt". Vi menar att länen i allmänhet är väl sammanhållna enheter.Där finns från statens sida länsstyrelserna som utgör den statliga samordnadenivån under riksnivån. Visserligen finns för olika statliga verksamheter andraverksamhetsindelningar, men gränserna för dessa områden går på kors ochtvärs på ett sätt som försvårar än ökar möjligheterna till samordningmellan olika verksamheter. Vi menar att Försvarsmakten bör ha organ somkan ta emot och ge information, planera olika beredskapsaktiviteter och vidbehov kunna leda insatser inom respektive län i samverkan med civilainstanser.Regeringen föreslår att de tre civilområdena försvinner, och därmed blirlänen relativt sätt ännu viktigare eftersom länsstyrelser måste kunnasamarbeta utan det stöd av civilbefälhavaren som tidigare funnits. Vi ser detsom att länsnivån stärks inom totalförsvarets civila delar, och då börFörsvarsmakten också ha organ som verkar på länsnivån. Inte baralänsstyrelserna, med sina planerings- och samordningsuppgifter på flerasamhällsområden, finns på länsnivå. Där finns genom också ettpolitiskt direktvalt organ, med ansvar för främst hälso- och sjukvården somär av ytterst stor betydelse både i krig och vid påfrestningar på samhället ifred.I flertalet län kan man tala om en identitet i meningen att människorkänner samhörighet, och många ideella organisationer, inklusive de politiskapartierna och ekonomiska intresseorganisationer, finns företrädda pålänsnivå. Om Försvarsmakten inte finns företrädd på länsnivå försvårassamverkan i hög grad. Regeringens förslag tycks utgå från tanken att nästanall samverkan, utom den på riksnivå, numera finns på nivå. Vissthar kommunerna mycket viktiga uppgifter inom totalförsvaret, och vi menaratt Försvarsmakten bör har organ som liksom de hittillsvarande försvars-områdesstaberna kan samverka med såväl statliga länsorgan som landstingoch kommuner.Samtidigt instämmer vi i tanken att man bör hålla nere antaletorganisationsenheter inom Försvarsmakten. En och samma enhet bör därförkunna ha olika uppgifter, och var och en skräddarsys då efter sina uppgifter.Finns en brigad i Revingehed bör på samma plats också finnas ett organ förmilitär territoriell ledning i och samverkan med alla civila intressenteri det länet. Gentemot omgivningen finns därför en försvarsenhet i Revinge-hed, med olika uppgifter. Om det sedan inom denna enhet finns en chef förbrigaden och en annan för samordningsuppgifterna och vem av dem som harhögst rang spelar mindre roll och kan variera. I befolkningsmässigt små länoch med en stor militär verksamhet, som den i , blir läget naturligt-vis annorlunda än i det befolkningsmässigt större där man harTotalförsvarets skyddsskola som den enhet som tillika skulle stå för total-försvarssamverkan.I skulle försvarets befattningshavare för samverkan med detcivila samhället finnas vid helikopterflottiljen på Malmen. Vi menar att man,oberoende av försvarsgren, kan skapa en organisation där den försvarsenhetsom finns inom länet inom sig ska kunna rymma den kompetens som krävsför samverkan med det civila samhället och för kontakter med frivillig-organisationerna. I en del län kan man därtill, precis som , av geo-grafiska skäl ha frivilligavdelningar också på ytterligare någon ort, mendessa bör då vara underställda den större enheten.Återstår då att lösa frågan i de sju län som enligt regeringens förslag intekommer att rymma ett militärt förband eller en militär skola. Det gällerKalmar och samt de likaledes sammanhängande , , , och län. I dessa länfinns alltså (möjligen undantaget län där det finns en störreredovisningsenhet) ingen annan försvarsverksamhet att hänga upp sam-verkansfunktionen på. Man bör inte ha större militära lednings- ochsamordningsorgan än uppgifter i respektive län verkligen kräver. I samtligadessa sju län finns i regeringens förslag "militärdistriktsenheter" för upp-gifter rörande hemvärn, frivilligorganisationer och samverkan medkommuner. Vi menar att man i dessa län bör ha vad som motsvarar dehittillsvarande försvarsområdesstaberna men med så liten bemanning sommöjligt, medan funktionen i övriga län alltså bör ligga på den försvarsenhetsom redan finns. På papperet blir det med denna lösning totalt sett färreorgansationsenheter än i regeringens förslag, men flera enheter kommeralltså att ha mer mångskiftande verksamhet.Vad gäller militärområdena har grundtanken varit att ledningen avoperationer ska ledas av dessa medan högkvarteret har mer övergripandeuppgifter, i krig i nära samarbete med landets högsta politiska ledning. Det ärviktigt att den centrala nivån inte belastas med operativa och taktiska beslututan att dessa kan fattas av självständiga chefer på nivån under. En viktiguppgift för den centrala ledningen i krig är att kunna byta ut underlydandechefer som inte visar sig hålla måttet.Vi bejakar besparingar på milonivån på två sätt, bl.a. genom att milo-stabernas krigsorganisation, liksom högkvarterets, bantas rejält. Svenskaledningsorgan har av tradition varit stora, vilket i sig innebär risker förtrögheter och missförstånd inom staberna. Inte minst genom tillkomsten avdatastöd i beslutsfattande och för överblick över tillgängliga förband ochderas personella och materiella status bör det vara möjligt att kraftigt minskaantalet stabsmedlemmar. Det gäller främst i krigsorganisationen mensannolikt också i milostabernas bemanning i fredstid.Som ovan nämns anser vi också att man bör kunna minska antaletmilitärområden från tre till två. Inte minst för att slippa en operativ gränstvärs över är det önskvärt att slå samman södra och mellerstamilitärområdena. Vi skulle därmed få en ledning som påminner om dennorska, där man haft en "overstkommenderende" i Sydnorgerespektive Nordnorge.Däremot finner vi det tveksamt att som regeringen föreslår gå ned tillendast en operativ ledningsfunktion, kallad "operativ insatsledning", underhögkvarteret. Att ha minst två ledningsorgan ger en ökad säkerhet om enderaav dem slås ut eller av andra skäl kraftigt störs i sin verksamhet. Vidkomplexa förlopp i kanske flera delar av landet är det tveksamt att enbart haett operativt ledningsorgan. Den "operativa insatsledning" (OPIL) regeringenförordar, på förslag från ÖB, ska enligt förslaget utgöras av en operations-ledning och tre taktiska kommandon (för armé, marin och flygvapen).Kompetens hämtas inledningsvis från följande enheter som samtidigtförsvinner: Nuvarande tre milon, fördelningsstaber, marinkommandon, flyg-kommandon samt armé-, marin- och flygvapencentra. Det kan noteras attdessa senare centra upprättades så sent som , och att det rimligendärför är för tidigt att dra slutsatser av hur de tre generalinspektörer somersatt tidigare försvarsgrenschefer fungerat. Dessa tre centra placerades iEnköping (armén), (marinen) och (flygvapnet). Försvars-grenscheferna ingick före denna omorganisation i högkvarteret efteratt ha varit egna myndigheter.Vi menar att det finns skäl starka skäl för en lösning med två operativaledningsorgan, som ersätter hittillsvarande tre milostaber, tre fördelnings-staber, fyra marinkommandon och tre flygkommandon. Vad gäller de armé-,marin- och flygvapencentra kan man tänka sig flera alternativ. Ett att dembehålls, eventuellt i bantad form. Ett annat att de återgår in i högkvarteret.Entredje att två av dem förs in i ena milostaben och en av dem i den andra. Denlösningen, att regionala operativa organ tillika hade huvudansvar för ut-veckling av stridskrafter till lands, till sjöss eller i luften, har prövats iKanada.En betydande nackdel med den lösning regeringen föreslår, med hög-kvarteret i och den "operativa insatsledningen" i , är attnästan samtliga svenska generaler och amiraler kommer att finnas i sammadel av landet. Den helt dominerande delen av allt stabsarbete kommerdärmed att utföras i . Framtida högre militära chefer kommerdärmed nästan alla att ha haft sin stabsutbildning i enbart ellerEnköping. i Försvarsmaktens moderna historia har en sådankoncentration av beslutsfattande till i praktiken ett enda område varit aktuell.Vi har på annat ställe i vår motion pekat på den anmärkningsvärdanedvärdering av behovet av vinterutbildning som präglar ÖB:s ochregeringens förslag. Det ligger nära till hands att tro att detta har sambandmed att redan dagens militära ledningsorganisation är starkt dominerad avMälardalsperspektivet. befarade 1991 att den nyasammanhållna försvarsmyndigheten och dess chef skulle bli alltför stark ochfå stor makt i förhållande till regeringen. I utredningen styr försvaret? (SOU 1996:98) framhölls att den svenska överbefälhavaren har en mycketstark ställning jämfört med kollegerna i andra länder.