mot · GN02Fi212 · 1999-10-05 00:00:00 — I båda fallen har en växelkursjusteringstimulerat exportindustrin och den tillväxt detta skapade har efter hand ocksåfått fart på den inhemska efterfrågan.Om inte några stora störningar inträffar är det troligt att hushållen kommeratt fortsätta att konsumera. Regeringen räknar med att den privatakonsumtionen ska öka både och . Hushållenssparkvot, dvs det finansiella sparandet i procent av den disponiblainkomsten, väntas sjunka något . Regeringen räknar vidare med att deoffentliga konsumtionsutgifterna ska öka med ca 11/i årrespektive . Kommunernas utgifter antas öka och1,. Investeringsökningen väntas ligga på 5-6 procent.Utrikeshandeln ger ett positivt tillskott till produktionen men sedanväntas importen öka snabbare än exporten.Visserligen har reviderat ner talen förBNP-tillväxten från men det ärändå troligt att tillväxten blir god och att detta kan hålla sig även in pånästa år. Det är inte uteslutet att regeringens prognos uppfylls eller till ochmed överträffas.Produktionsuppgången har dragit med sig sysselsättningen. Ökningenväntas bli ca 100 000 personer och knappt 70 000 . Det märkligaär att BNP-tillväxten har dragit med sig en högre sysselsättningsökningän tidigare, dvs produktiviteten har utvecklats osedvanligt svagt. Det äroklart vad som är förklaringen till detta. Det kan ha att göra medsammansättningsförskjutningar i ekonomin. Ett större inslag av tjänste-näringar ger långsammare produktivitetstillväxt.Hur sysselsättningen blir framöver hänger starkt ihop med hur stabil denuppgång är som sker. Enligt bedömningar liggerden potentiella tillväxten i ekonomin, dvs den tillväxt som är möjlig utanöverhettningsfenomen, bara på . Detta är obetydligt högre äntidigare.Det förefaller också som om kapacitetsutnyttjandet är högt, trots enfortfarande hög arbetslöshet. Att arbetslösheten kommer att sjunka i långsamtakt beror på att när arbetsmarknaden förbättras kommer många att söka sigut på arbetsmarknaden från utbildning, arbetsmarknadspolitiska åtgärderm.m. Det märks redan inom Kunskapslyftet.Även om inflationstakten just nu är låg, kan man inte bortse fråninflationsriskerna framöver. Detta har konsekvenser för penningpolitiken.Många bedömare, bl.a. det statliga , anser det troligt attRiksbanken kommer att höja styrräntan, antingen sent eller under år2000. Detta ligger då i linje med riktlinjerna för penningpolitiken, sominnebär att självständigt ska ta ställning till ränteförändringar, isyfte att hålla inflationen på , med en toleransmarginal på 1procentenhet i vardera riktningen. Det är vidare viktigt att beakta att detanses ta ett till innan ett penningpolitiskt beslut får full effekt.Det är påfallande, och glädjande, hur den nya penningpolitiska regimen,med en självständig riksbank och en inriktning mot en tydliginflationsbekämpning, fått allmänt gehör i det svenska samhället. Det är i dagknappast någon, möjligen med undantag av övervintrande inflationskramarepå vänsterkanten, som önskar eller räknar med en återgång till inflationssamhälle.Detta har också fått konsekvenser för löneökningarna, som dämpatsavsevärt jämfört med tidigare. tycks dock de totalalöneökningarna ligga högre än i konkurrentländerna.Ett avgörande test för lönebildningen kommer i nästa avtalsomgång, år2001. De utmaningar som lönebildningen ställs inför handlar inte bara om attden totala genomsnittliga löneökningen ska stå i en sådan relation tillproduktivitetsutvecklingen att konkurrenskraften bevaras, utan handlar ocksåom lönestrukturen. Lönestrukturen måste rimligen anpassas bättre tillefterfrågan på arbetsmarknaden. De arbetskraftsbrister vi nu ser på vissaområden är bl.a. en följd av hur lönebildningen fungerar.Hur den ekonomiska utvecklingen blir framöver bestäms i hög grad av hurvi som nation utnyttjar den möjlighet som en konjunkturuppgång ger. Mednuvarande majoritetsförhållande i riksdag ligger detta i regeringenshand. Vi vet av tidigare erfarenhet att socialdemokratiska regeringar haftutpräglade svårigheter att rätt hantera långsiktiga frågor när ekonomin gårbra. Då försvinner allt det krismedvetande som eventuellt kan ha funnits i enlågkonjunktur.Det senaste exemplet är från andra då den dåvarandesocialdemokratiska regeringen inte kunde hantera den konjunkturuppgångsom följde efter en devalvering och en gynnsam internationell konjunktur.Den kortsiktiga politiken ledde fram till svårigheterna under 90-talet.Den stora utmaningen är att , när konjunkturuppgången ger oss andrum,dra upp riktlinjerna för de kommande årens politik och genomföra deförändringar som gör svensk ekonomi bättre att möta både enkommande sämre konjunktur och en ökad konkurrens från omvärlden.De stora uppgifterna är:- skapa förutsättningar för en långsiktigt god tillväxt och sysselsättning,- göra statsfinanserna mindre konjunkturkänsliga,- skapa goda förutsättningar för företagande,- öka friheten, bland annat genom avregleringar.Trots att tillväxten just nu är hög har ändå långsiktigttappat i jämförelse med likartade länder. Räknat per personligger BNP på femtonde eller artonde plats. Detta har inteskett abrupt utan över . Det inte är givet attden nuvarande konjunkturförbättringen för oss upp på enhögre tillväxtbana. Det är inte bara som har en godkonjunktur. Som framgått ovan väntas hela OECD-områdetha en tillväxt på ca 21/varför vår relativaposition inte förbättras mer än marginellt. Olika beräkningarvisar att det krävs högre tillväxt än i omvärlden under långtid om vi ska kunna förbättra vår position på något meramärkbart sätt.Spelar detta då någon roll? Ja, om vi hävdar att inte ska vara ettland som främst konkurrerar med låga (relativa) löner så är innebörden av ettsådant mål att måste ligga bland de länder som har högst BNP perperson. För att en sådan ambition ska kunna bli verklighet måste Sverigeunder en följd av år ha en hög tillväxt.Konjunkturinstitutet säger i sin rapport "Tillväxten i i ettinternationellt perspektiv" följande: "Det finns inte mycket som talar för attSverige skulle ha förutsättningar att lyckas med en snabb återhämtning avBNP per capita i förhållande till andra ." Och: "Det skulledröja innan är tillbaka på en för OECD-området genomsnittligBNP per capita, d.v.s. uppnår index 100, om tillväxten i ökar 0,5procent snabbare än i OECD-området. För att uppnå index 113, som var detindex hade , skulle det dröja . Detta ärkonsekvenskalkyler och således inte fråga om prognoser." Detta visar att detkrävs en uthållig tillväxtpolitik för att det allmänt omfattademålet om att ska vara ett land som kan erbjuda goda löner ochkvalificerade arbetsuppgifter ska kunna realiseras.Sveriges statsfinanser har varit mycket konjunkturkänsliga.Internationella organisationer som har påtalat att har de mestkonjunkturkänsliga offentliga finanserna i industrivärlden. Även om skatte-reformen och sänkningen av ersättningsnivån i stödsystemen minskat dennakänslighet något är den, bl.a. enligt nya beräkningar från , fortfarande mycket hög.Att det finns ett starkt samband mellan konjunkturen och de offentligafinanserna framgår av digram 1.Diagram 1. BNP-förändring och finansiellt sparandeProc. förändring resp. andel av BNPInnebörden är att när konjunkturen mattas av, vilket denenligt regeringen kommer att göra , kan ocksåförsämringen i statsfinanserna bli betydande. Även om detinte är sannolikt att försämringen blir så kraftig som i börjanav 90-talet kan dock överskotten snabbt försämras ochvändas i sin motsats. Det finns motverkande krafter, bl.a. iform av EU:s , som kommer attmedföra reaktioner från övriga medlemsländer omunderskotten tenderar att bli större än av BNP. Enannan viktig faktor är att om en alltför expansiv finanspolitikriskerar att driva upp inflationstakten, ligger det i detuppdrag har att ingripa med räntevapnet.Troligen kommer också de långa svenska räntorna då attstiga i jämförelse med omvärldens.Det finns således bromsmekanismer som inte kommer att tillåtastatsfinanserna att försämras alltför kraftigt. Men följden blir då iställetåtstramning, låg tillväxt och stigande arbetslöshet. Det är därför avavgörande betydelse att man nu inte slår sig till ro med att "krisen är över"utan gör sådana förändringar som gör bättre rustat när konjunkturenmattas av.De offentliga finanserna blir mindre känsliga om tillväxten är god ochstabil och den privata sektorn växer. Det är nämligen verksamheten i denprivata sektorn som utgör basen för beskattning. Offentlig verksamhet kanaldrig i sig vara en skattebas eftersom den är 100-procentigt finansierad medskatter.I hög grad handlar hela denna motion om villkoren för att få en stark privatsektor.Sverige behöver mindre konjunkturkänsliga statsfinanser. Det är bra försvensk ekonomi och det är framför allt bra för alla oss enskilda människor.Vi, var och en, behöver kunna veta att de spelregler som finns är giltiga merän nästa kvartal. Vi kan inte ha skatteskalor som går upp och ned med densenaste KI-prognosen. Människor behöver kunna planera sin egen ekonomi.Sjukersättningar och barnbidrag ska inte åka ned om New York-börsenskurser sjunker.Vi själva, inte konjunkturerna ska bestämma. För att minska känslighetenoch få upp den långsiktiga tillväxten krävs dels ett sänkt utgiftstryck ochsänkt skattetryck, dels olika reformer för att göra budgeten mer slagtålig. Detär bra för individerna och därmed bra för . När vi sänker skatternagör vi det för att människor ska kunna få större svängrum, för attföretagandet ska växa och för att vi ska kunna bli mer oberoende av andrasbeslut både som individer och nation.Det är vidare viktigt att finanspolitiken inriktas på att så mycket sommöjligt bli mer robust för konjunktursvängningar. Detta är ett av skälen tillatt vi föreslår en rejäl socialförsäkringsreform. A-kassan och sjukförsäk-ringen behöver bli mer försäkringsmässiga och överföras i mer autonomasystem.Vi sätter ett stort frågetecken för lönebildningen och ett misslyckandeskonsekvenser undergräver förtroendet för regeringens hela prognos. Den ärinte starkare än kedjans svagaste länk. Erfarenheten är entydigt att det integår att muta facket med skattesänkningar istället för löneökningar, självklartvill människor ha både-och. Det centrala facket styr inte över den lokalautvecklingen. Ytterst är lönebildningen regeringens ansvar, det har sagts idecennier men det leder inte någonvart. Det enda som fungerat är ekonomiskkris. Det vill vi inte ha. Därför lägger vi förslag som i praktiken ska kunnaleda till en bättre lönebildning.De som inte var med på festen ska heller inte betala notan!Vi anser att den politik som ligger till grund för regeringens tillväxt-bedömning ska läggas om. Det får naturligtvis även effekt på tillväxttalen.Ett budgetpolitiskt mål om överskott i statsfinanserna överkonjunkturcykeln är rimligt. Socialdemokraterna och deras stödpartier väljeratt tolka detta som att räcker också , när vi är på toppen avkonjunkturen. Dessutom är det inget reellt överskott, eftersom en stor del avinkomsterna är pensionsintäkter.Vårt budgetalternativ innebär ett överskott om av BNP. Enlångsiktigt högre tillväxtbana är avgörande för att statskulden ska kunnanedbringas, och därmed statskuldsräntorna, utan att vi nu blir tvungna attlägga mycket hårda restriktioner på konsumtion, privat och offentligt.Konjunkturpolitiken"In the long run, we are all dead" lär sagt. är Keynes död, och mycket av keynesianskstabiliseringspolitik är förpassad till historieböckerna. Det ärviktigt att vi inte tror att det som kunde fungera i en slutenekonomi i en annan tid kan fungera i en öppen ekonomi i enny tid.Om det är några i svensk debatt som i det längsta trott på möjligheterna attstyra konjunkturerna med politiska åtgärder är det Socialdemokraterna.Därför är det förvånande att politiken nu snarare är "pro-cyklisk" än "kontra-cyklisk". Vi har ingen övertro på ett enskilt lands möjigheter att nämnvärtpåverka konjunkturförloppet på något avgörande sätt, men i den mån det ärmöjligt ska åtgärderna naturligtvis vara anpassade till det förväntadekonjunkturförloppet. Det finns finanspolitiska avvägningar att göra somminskar risken för överhettning och ökar möjligheten att i ett senare lägedämpa eller överbrygga en nedgång.Regeringens finanspolitik är expansiv på toppen av högkonjunkturen. SomOECD påpekat är det kommunsektorns konsumtion som ökar kraftigt. Detfinns anledning att följa den utvecklingen noga. Där och i en del andrabranscher som expanderar snabbt råder redan arbetskraftsbrist. Det finns enrisk för löneinflation. Bostadsbyggandet måste kunna få fart i regioner medbostadsbrist. Detta är de huvudsakliga skälen för varför vi nu föreslår attsåväl arbetsmarknadsåtgärder som det s k ska minskas för år2000. Det minskar de statliga utgifterna och det minskar risken förpersonalbrist inom många sektorer. Vi föreslår också att de s k lokalainvesteringsprogrammen, som i praktiken är förtäckta byggsubventioner,dras in. Detta minskar överhettningstendenserna inom byggsektorn, minskarriskerna för löneinflation och ökar möjligheterna för bostadsbyggande.Det är också utomordentligt viktigt att vi genomför sådanastrukturreformer av skattesystem och arbetsmarknad som gör att vi inteomedelbart riskerar att mer köpkraft leder till inflation. Svensk ekonomimåste fungera så att världens högsta skatter faktiskt kan sänkas. är iakut behov av avregleringar och bättre spelregler på arbetsmarknaden för attfå fart på jobb och tillväxt. Med en sådan politik är det möjligt att sänkaskatten på arbete, sparande och risktagande.Vi vill att det ska löna sig att arbeta och därför måste människor få behållamer av sin inkomst. Regeringen uttalar bara detta som en besvärjelse, utan attvara beredd att ta tag i de underliggande problem som är orsaken till att ensänkning av världens högsta skatter faktiskt riskerar att ätas upp av inflation.En liberal skattepolitikInledningNär dåvarande finansminister förra hösteninbjöd övriga partier till skattesamtal väcktesförhoppningarna om att det äntligen skulle visa sig finnas eninsikt i den socialdemokratiska regeringen att skatter, tillväxtoch jobb har ett samband. Men månaderna gick och hoppetavtog. Misstanken växte att oppositionendeltog i en ny "långbänk" för att dölja interna motsättningarinom regeringspartiet.Efter det att lämnat scenen har visserligen patetiska försökgjorts att upprätthålla skenet av att skattesamtal pågår. Men i praktiken ärdessa avslutade - innan de ens börjat. Regeringen har tillsammans med sinastödpartiet lagt fram sitt skatteförslag för . Det koncentrerar sigframför allt på det regeringen kallar "kompensation för egenavgifter" samtutökade avsättningsmöjligheter för företagen. I och med detta anserregeringen att skattepolitiken vad gällerinkomstbeskattning och företagsbeskattning är fastlagd. Eftersom dessa tvåområden är helt centrala, finns knappast något utrymme kvar för diskussionom något som skulle kunna kallas en skattereform. konstaterardärmed att de skatteöverläggningar vi blev inbjudna till ipraktiken är avslutade.Vi hoppas naturligtvis att något ska inträffa som gör att kan ta sigur den skattepolitiska återvändsgränd där landet nu hamnat. En faktor sombrukar kunna påverka Socialdemokraterna är att det råder ett betydandefackligt missnöje med den inriktning skattepolitiken fått. Om det kommertydliga signaler om att regeringen tänkt om i skattepolitiken är vi naturligtvisvilliga att återuppta samtalen. Men om några sådana signaler inte kommer, ärdet meningslöst.Folkpartiet föreslår en skattereform med inriktningen av sänkt skatt påarbete och risksparande. Vi föreslår att de grundläggande principerna för1990-91 års skattereform, nämligen "hälften kvar", och att de allra flestabara ska betala kommunalskatt, återupprättas. Vi vill koncentreraskatteförändringarna på de för tillväxt och jobb mest skadliga inslagen,nämligen marginalskatterna. Genom avskaffad värnskatt, höjd brytpunkt förstatlig skatt och borttagande av den s k LO-puckeln, vill vi uppnå dengrundläggande principen - att de flesta ska bara betala i skatt, och attde med höga inkomster ska betala . Marginaleffekterna minskas såvälgenom inkomstskattesänkningar som genom växling av inkomstprövatbostadsbidrag mot generellt barnstöd.För att betona att barnstödet ska innebära att hänsyn i beskattningen tas tillden extra försörjningsbörda föräldrar har, vill vi att en kommande utökningav barnstödet sker i form av skattereduktion.Därutöver vill vi sänka den skatt människor betalar genom att införa enskattereduktion, lika för alla. Det betyder allra mest för dem som har lågainkomster, men bidrar inte till ökade marginaleffekter, som regeringensavtrappade skattereduktion gör.PensionsavgiftenI fempartiöverenskommelsen om pensionerna i januari 1994ingick att finansieringen av det nya pensionssystemet tillhälften skulle ske med egenavgifter upp till förmånstaket ochtill hälften med arbetsgivaravgifter. De senare skulle tas utpå hela lönesumman, men den del som beräknades motsvaralönedelar över förmånstaket på 7,5 lönebasbelopp skulletillfalla statskassan. Dess karaktär av skatt och inteförsäkringspremie gjordes därmed mycket tydlig.I uppgörelsen ingick också att en löneväxling skulle äga rum, d v ssänkningen av arbetsgivaravgifterna skulle motsvaras av höjda löner somskulle betala egenavgiften/försäkringspremien. diskussioneroch starkt motstånd från Socialdemokraterna mot den del av uppgörelsensom rörde löneväxlingen överenskoms att det återståendesteget om ca 1,5 procentenheters höjning av egenavgiften skullekompenseras med sänkt skatt. Av löneväxlingen hade således blivit enöverenskommelse om växling mellan sänkt skatt och höjd egenavgift. I detsammanhanget överenskoms också om att andelen premiereserv skulle höjasmed 1/4, från 2 till 2,5 procent.I den senaste överenskommelsen överfördes frågan om densista delen av avgifts-/skatteväxling till de s k skattesamtalen. Om frågan intelöses där skall enligt överenskommelsen frågan återgå tillGenomförandegruppen som då har att lägga fram förslag till hur frågan skalösas . Något initiativ i denna fråga har inte kommit frånregeringen.För såväl egenavgiften som arbetsgivaravgiften gäller att skatt inte tas utpå avgiften när den erläggs utan att det är den framtida pensionen somskattebeläggs. Regeringens förslag om begränsning av denna avdragsrätt är isak ett brott mot denna princip, och dessutom är det anmärkningsvärt attdetta steg tas utan att samråd i pensionsarbetsgruppen skett.Folkpartiet anser att regeringens argumentation om "kompensation föregenavgifterna" är märklig. Vi tycker det är bra att vi fått ett system medsynliga försäkringsavgifter i stället för anonyma skatter. Det löntagarna skakompenseras för är ju att skatterna trots detta är för höga. Det är bra attregeringen föreslår inkomstskattesänkningar. Metoden är dock inte bra. Vilägger därför ett annat förslag.I den stora socialförsäkringsreform, som vi eftersträvar, ingår attarbetslöshetsförsäkringen blir obligatorisk och att de försäkrade själva fårsvara för ungefär 1/4 av premien. Dagens frivilliga arbetslöshetsförsäkringbetalas enbart i mycket liten utsträckning av de försäkrade. Höjningen avpremien innebär därför en betydande avlastning för statskassan. För att denhöjda premien i sig inte skall leda till ökade kostnader för de försäkrade börde vanliga skatterna sänkas i motsvarande mån. Dessa ytterligareavgiftsväxlingar har vi dock här inte räknat in i kalkylen. Vi vill betona inte ska missbedöma effekterna av vare sig införandet av riktigaförsäkringsavgifter eller de då möjliga skattesänkningarna genom att titta pådem var för sig! De måste ses i ett sammanhang, och vi genomförförändringarna för att skapa försäkringar som blir väl fungerande, robustaoch som bidrager till en bättre fungerande arbetsmarknad.Folkpartiets inkomstskattereformVid god tillväxt kan reformen genomföras i sin helhet undermandatperioden. Målet skall vara att öka förutsättningarnaför nya jobb, öka tillväxten och minska bidragsberoendet.Reformen föreslås finansierad genom besparingar ochekonomisk tillväxt. En viktig princip är att de delar sombetyder mest för tillväxten skall genomföras först ochfinansieras genom besparingar. Takten i genomförandet avövriga delar blir beroende av statsfinansernas utveckling.Den nya skattreformen ska för individbeskattningen, det som vi ser på våregen deklaration, framför allt innehålla följande inslag: Sänktainkomstskatter genom införande av en skattereduktion, höjt barnstöd,återinförande av principen 30/50, slopad värnskatt, slopad dubbelbeskattningoch slopad förmögenhetsskatt.Folkpartiet vill fullfölja skattereformen och står fast vid principen om"hälften kvar". Vi motsätter oss följaktligen regeringens extra värnskatt.Den s k brytpunkten för statlig skatt bör höjas i två steg, först återställastillden nivå det var tänkt så att betalar statlig skatt, därefterytterligare ett steg till inkomst på 7,5 basbelopp, så att den statliga skatteninträder då de obligatoriska försäkringsavgifterna upphör.En sådan rejäl skattereform kan genomföras ochblir beroende av de utgiftsbegränsningar som kan göras och av denekonomiska tillväxten. Den bör med det ytterligare barnstöd som Folkpartietvill genomföra via skattesystemet omfatta ca . De ca 50miljarder kronor som reformen gäller exklusive barnstödet bör användas förtre rejäla åtgärder mot marginalskatterna:Brytpunkten bör höjas till gränsen för egenavgifterna för att undvika att,som sker, personer som betalar både statlig skatt och egenavgifter fårmarginaleffekter om ca 55 procent.Den s.k. LO-puckeln bör avskaffas. I inkomstlägen mellan ca 150 000 och200 finns en marginaleffekt genom att grundavdraget avtrappas.Denna avtrappning bör avskaffas vilket leder till en marginalskattesänkningför främst vissa LO-grupper.Vidare bör den s.k. värnskatten avskaffas. Den är ett brott motskattereformen. Vår förändring sänker marginalskatten med 5 procentenheteri de aktuella inkomstskikten.Vårt mål är att återgå till skattereformens princip "30/50". Ett problem idet perspektivet är att kommunalskatterna nu i genomsnitt ligger klart över30 %. För att möjliggöra att den nivån sänks förordar vi att staten övertarvissa kommunala utgifter, bland annat halva kostnaden för socialbidrag. Ettförsta steg i en sådan ändrad kostnadsfördelning bör tas inomreformperioden.För att garantera att alla får del av en skattesänkning bör en skatte-reduktion, lika för alla, införas. Om knappt hälften av skattesänknings-utrymmet används för detta blir det fråga om en skattereduktion om drygt3 för varje skattebetalare.Fullt genomförd har skattereformen denna omfattning:Tabell 2. Vår skattereformMiljarder kronor, avrundade cirkabeloppTabell 2: (Höjd brytpunkt 11 )Skattesänkningen blir följande för några olika inkomstlägen:Tabell 3. InkomstskattesänkningProcent av inkomstenTabell 3: ( Inkomst Skattesänkning, procent )Anm: exkl kommunalskattesänkningarEtt första steg bör tas . Istället för regeringens förslagvill vi att ett första steg i skattereduktionen genomförs, omnärmare per skattebetalare. Vidare tas ett förstasteg mot att höja brytpunkten som den s.k.värnskatten avskaffas. Därmed sänks skatten med ca 4miljarder kronor mer än i regeringens förslag. De tyngstvägande inslagen är höjningen av brytpunkten om ca 9miljarder kronor och skattereduktionen om ca 7 miljarder.Med detta förslag sänks marginalskatterna i ett första stegsamtidigt som alla får del av skattesänkningen.Liberala prioriteringarEn ny frihetstid för vårdenSvensk sjukvård är i behov av förändring. Den stela politiksom kännetecknar socialdemokratisk sjukvårdspolitik harresulterat i de problem som lägger en förlamande handöver svensk sjukvård.Vi behöver en ny frihetstid. Patienten ska ha frihet att välja läkare. Läkarenska ha större svängrum att driva egen praktik. Sjuksköterskan ska ha flerarbetsgivare att välja mellan.Både patienter och personal missgynnas i de stora hierarkiska monopol-systemen i vården.