mot · GM02Fi43 · 1999-04-29 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Fi43av m.fl. (m)med anledning av skr. 1998/99:97 Utvecklingen inom den kommunala sektornInledningRegeringens skrivelse om utvecklingen inom denkommunala sektorn borde till sin natur vara såväl sakligtdeskriptiv och analyserande som problemorienterad. Tyvärrfinns i stället en tydlig tendens att på många områdenförsöka försköna utvecklingen och inte redovisa deuppenbara problem som finns. Många av de statistiskauppgifter och beräkningar som redovisas är missvisande.Genom dessa brister måste skrivelsen, som skulle kunna varaen bra informationskälla, läsas med ett kritiskt öga eftersomden i delar är en klar partsinlaga och inte en objektivfaktaredovisning.Denna vår kritik gäller bl.a. beskrivningen av kommunernas ekonomi ocht.ex. effekterna av det tillväxtfientliga utjämningssystemet. För varje läsaresom följer med i samhällsdebatten måste också den av regeringen åberopadeuppgiften att endast en procent av eleverna gick ut utanslutbetyg te sig besynnerlig när det finns andra icke åberopaderapporter om hur vanligt det är att elever lämnar utan att ens hade nödvändigaste färdigheterna i räkning, läsning eller skrivning.Kommunal ekonomiKommunala företag ochskatteplaneringKommunalt ägda företag ingår inte i den statistiskaredovisningen av kommunsektorns verksamhet ochomfattning. finns en tydlig tendens hos mångakommuner att lägga betydande delar av sin verksamhet i justbolag. Vi har i ett annat sammanhang reagerat på dessatendenser och då även förespråkat en särskild företagsformför kommunala företag i den mån sådana bolag över huvudtaget bör finnas. Den privaträttsliga aktiebolagsformen ärinte lämplig för verksamhet.Under alla förhållanden anser vi att en korrekt redovisning av kommun-sektorn måste inkludera de kommunala företagen. Dessa bör inte räknas tillden vanliga företagssektorn. Det bör sålunda ske en omläggning av denofficiella statistiken i detta avseende.Kommunerna och kommunala företag bedriver på många håll enavancerad skatteplanering. En rad skattetvister mellan kommuner ochskatteförvaltningar pågår mot den bakgrunden. Detta är i sig ett märkligtskådespel utifrån att verksamhet i förvaltningsform är skatte-befriad. Situationen belyser bl.a. behovet av en tydligare lagstiftningbeträffande kommunerna och kommunala företag. Regeringen beskriver intedenna fråga i sin skrivelse trots att den är mycket aktuell och omdiskuterad imånga kommuner. Regeringen anger heller inte att de extraordinära intäktersom många kommuner redovisar i sina resultaträkningar helt är hänförligatill "artificiella" reavinster i samband med kommunintern försäljning avtillgångar när "koncernholdingbolag" bildats.UtjämningssystemetRegeringen påstår i olika sammanhang att den är intresseradav ekonomisk tillväxt. Mot den bakgrunden är det notabeltatt regeringens skrivelse till ingen del belyser detillväxtfientliga inslagen i det gällande inomkommunalautjämningssystemet. Tvärtom försöker sig regeringen på attsöka förneka de pomperipossaliknande effekter som allasakkunniga ekonomer som granskat systemet är varse. Vi hari vår partimotion beträffande regeringens proposition omutjämningssystemet redovisat de riktlinjer som måste gällaför ett nytt system.I detta sammanhang vill vi emellertid ytterligare fästa uppmärksamhetenpå hur dagens system behandlar ekonomisk tillväxt i alla typer avkommuner. Om en kommun - oavsett om kommunen har låg skattekraft,medelskattekraft eller hög skattekraft - genom t.ex. åtgärder som leder tilllägre arbetslöshet eller höjd förvärvsfrekvens lyckas öka sin relativaskattekraft tas nästan hela ökningen (och ibland mer) om hand avutjämningssystemet. De kommuner som till priset av ökade utgifter får entillväxt hamnar alltså på minus. finns det ett antalkommuner i olika delar av som haft en sådan utveckling. Vi kan härnämna några sådana typkommuner som också låtit tala om sig för sinframgångsrika lokala politik: , , och fyra kommuner ökade alla sin relativa skattekraft betydligt mellandessa år. Detta höjde på intet sätt deras relativa intäktsnivå - i något falltvärtom.Cirka 35 kommuner ökade sin relativa skattekraft per invånare med mer änen procentenhet . All denna tillväxt konfiskerades avutjämningssystemet, vilket naturligtvis inte berörs i regeringsskrivelsen. Detär en orimlig signal i ett land, som önskar ekonomisk tillväxt och lägrearbetslöshet.Kommande år bör regeringen utförligt redovisa de tillväxtfientligakonsekvenserna av rådande utjämningssystems konstruktion.Hälso- och sjukvårdI avsnitt 3 beskriver regeringen utvecklingen inom hälso-och sjukvården. Där redogörs för antalet läkarbesök,vårdplatser, kostnader och årsarbetare.Sedan 1994 har köerna till vård och behandling vuxit i jämn takt. Dettakan regeringen heller inte dölja i skrivelsen. Bara mellan mars ochoktober ökade andelen patienter med klar diagnos som fått vänta merän för behandling från till 31 %.Erfarenheten under de tre borgerliga regeringsåren visar att envårdgaranti är en förutsättning för att kunna komma till rätta med bristerna ihälso- och sjukvården. Mot den bakgrunden anser vi att en vårdgarantiomedelbart bör återinföras på nationell nivå. En vårdgaranti bör inte baravara dem förunnade som bor i borgerligt styrda landsting. Utgångspunktenför en sådan garanti skall vara den vårdgaranti som infördes den 1 januari1992 och som då tog bort de dåvarande långa vårdköerna.Självklart bör man se över om de behandlingar/insatser som fanns påvårdgarantins prioriteringslista bör justeras, men eftersom den gamlavårdgarantin visade så goda resultat är det viktigt, att regeringen återkommertill med ett förslag möjligt.Det talas ofta om landstingens brist på pengar och att denna drabbarvården. av landstingens samlade utgifter går dock till annan verk-samhet än just hälso- och sjukvård, framför allt subventioner av kollektiv-trafik, kultur och fritidsverksamhet samt utbildning och t.o.m. inomregionalaskatteutjämningsbidrag (trots den utjämning som redan sker på riksplanet). situation då köerna växer och bristerna inom hälso- och sjukvården bliralltmer uppenbara anser vi moderater att de medel som landstingen förfogaröver i första hand skall gå till just sjuk- och hälsovård. Valet mellan t.ex. enövertung politisk överbyggnad eller diverse frivilligt påtagna sidouppgifteroch vård av sjuka borde enligt moderat uppfattning vara självklart.ÄldreomsorgUnder avsnitt 4 redogör regeringen för utvecklingen avkommunernas äldreomsorg. Även om delar av de problemsom där finns har administrativa orsaker, exempelvisföråldrade bemanningsplaner bland hemtjänstpersonal, är detäven här ett faktum att kommunerna prioriteratannan verksamhet än den kärnuppgift som äldreomsorgen är.Detta måste tydligt observeras och diskuteras mot bakgrundav att behoven av äldrevård kommer att öka i takt med att vifår alltfler mycket gamla, dvs. Detställer än större krav på kommunernas prioriteringar. Vårutgångspunkt är att kommunerna bör koncentrera sinverksamhet till ett antal begränsade kärnområden, blandvilka äldreomsorg är ett. Det ställer nya krav påkommunerna, men det innebär också att vi möjliggör förvåra äldre att få en värdig ålderdom, när de egna krafternainte längre räcker till.HandikappomsorgenSkrivelsens femte kapitel berör handikappomsorgen. Desenaste fyra åren har regeringen konsekvent försämratsituationen för landets funktionshindrade. Det är främstlagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS)samt lagen om assistansersättning () som försämrats.Vi moderater har lika konsekvent motsatt oss dessaförsämringar och anslår i vårt budgetalternativ 2,1 miljarderkronor mer än regeringen för att återställa de försämringarsom skett.Socialdemokraterna och beslutade tillsammans med Vänsternvåren 1996 att avgränsa rätten till personlig assistans under skoltid och vidvistelse på dagcenter. De beslöt att kommunen skulle ha ansvaret för denpersonliga assistenten . Syftet var naturligtvis att spara pengaroch skjuta över betalningsansvaret på kommunerna utan att kompenseradessa för den ökade kostnaden.Vi moderater reagerade kraftigt på denna förändring. I påpekadevi att det fanns en uppenbar risk att enskilda funktionshindrade skulle hamnai kläm mellan och de enskilda kommunerna. Våra farhågoravfärdades av Socialdemokraterna. Det går dock nu att konstatera att vityvärr fick rätt. Aktuell statistik visar att runt om i landet drabbas barn ochungdomar som har funktionshinder av att det nu finns två olika huvudmänför LSS-lagen.Besparingar i den offentliga sektorn är nödvändiga, vilket vi moderateralltid hävdat. har vi med kraft framhållit att besparingar inte skalldrabba utsatta grupper. Därför är regeringens politik mot just de funktions-hindrade inte acceptabel.Listan på försämringar kan göras lång. Vissa förändringar är små, andramycket stora, relativt sett. Alla drabbar de en utsatt grupp på ettotillständigtsätt. Oron sprider sig nu bland de funktionshindrade. En oro som mot denbakgrund vi tecknar och med socialdemokratiska prioriteringar av annanverksamhet ute hos kommunerna är i hög grad befogad.Barnomsorg, skola ochvuxenutbildningDen moderata politiken inom barnomsorg respektive skolaoch vuxenutbildning beskrivs närmare i bl.a. motionerna Engymnasieskola med kunskap och kvalitet (1998/99:Ub210),Skolan inför ett nytt sekel (1997/98:Ub208), Skolansuppdrag att bidra till ökad social kompetens(1998/99:Ub258), med anledning av prop. 1998/99:45Fristående förskoleklass (1998/99:Ub6), Läroplan förförskolan (1997/98:Ub21), En ny yrkeshögskola (1997/98:Ub452) samt del av motionen Utveckling och rättvisa - enpolitik för storstaden (1998/99:A216).Merparten av det material som beskrivs i regeringens skrivelse underdenna rubrik är kända uppgifter och har berörts bl.a. i våra ovan nämndamotioner. Detta föranleder oss att endast ge kommentarer i principielltviktiga frågor.Säkra valfriheten inom förskola ochbarnomsorgRegeringens skrivelse visar att det råder i princip fullbehovstäckning inom barnomsorgen i kommunerna. Detbetyder att någon efterfrågan på ytterligare utökadbarnomsorg inte finns. Däremot visar redovisningen att detgenomförts omfattande besparingar inom barnomsorgenunder , bl.a. genom allt större barngrupper.Vidare har utbudet av öppna förskolor och öppenskolbarnomsorg minskat. Utvecklingen vad avserfamiljedaghemmen redovisas inte. Ändå aviserar regeringeninförandet av barnomsorgsverksamhet för fyra- ochfemåringar, kallad allmän förskola, en verksamhet somriskerar att minska alternativen inom och utanför denoffentliga barnomsorgen.Behovet av ett mer aktivt kvalitetsarbete är uppenbart. Det gäller i synner-het som regeringen inte i något avseende stimulerat den mest effektivaformen av utvärdering, dvs. föräldrarnas valfrihet vad avser barnomsorg.Regeringen anför i skrivelsen att någon utvärdering av barnomsorgenskvalitet på nationell nivå inte gjorts . Att föreslå utökadverksamhet och en begränsning av avgifterna som personaltäthetenminskar, den genomsnittliga gruppstorleken ökar och ingen utvärdering avkvaliteten genomförts är oansvarigt.Säkra valfrihet och kvalitet igrundskolanRegeringen konstaterar att granskning visar påstora brister i kommunernas lokala uppföljning, utvärderingoch egenkontroll av skolan. På sedvanligt sätt drar emellertidregeringen inga konkreta slutsatser av denna information.Vi moderater har länge förespråkat inrättandet av ett fristående nationelltkvalitetsinstitut med uppgift att kontinuerligt utvärdera skolors resultat ochkvalitet. och de statliga utbildningsinspektörernas granskningarvisar att detta behövs. Det är direkt uppseendeväckande att regeringen inteföreslår konkreta åtgärder för att i praktiken genomföra det styrsystem somriksdagen fattade beslut om. Utbildningsinspektörernas konstaterande attdetta "skolans nya styrsystem" är relativt obekant och att bl.a.många lärare har bristande kännedom om lagstadgade styrdokumentföranleder ingen kommentar från regeringens sida.Detta understryker emellertid de statliga utbildningsinspektörernas slutsatsatt skolorna måste göras mer självständiga och rektorn ges ökat ansvar ochinflytande. Många skolor saknar ett aktivt ledarskap. Ett sätt att uppnåsjälvständiga skolor är att sätta mer fokus på resultat och kvalitet. Ennationell skolpeng som säkrar fritt skolval är då en betydelsefull reform.Det är också märkligt att regeringen inte berör det faktum att likställig-heten i praktiken är satt ur spel. rapporter visar att skillnaden isatsningar på undervisning per elev i skolan varierar avsevärt mellan olikakommuner. I många kommunala budgetar prioriteras inte skolan på detförutsatta sättet. är det viktigt från nationell synpunkt attföräldrarhar tillgång till bra och likvärdiga skolor oavsett var i landet de bor. Enskolpeng skulle utgöra ett utmärkt medel att uppnå målet att alla elever skallges likvärdiga möjligheter och chanser till skolutbildning av hög kvalitet.IT-satsning med oklar strategiRegeringen anger i skrivelsen att en IT-satsning i skolankommer att genomföras under de kommande tre åren.Regeringen avsätter närmare1 för detta ändamål. De avsattaresurserna räcker inte för att uppfylla de uppsatta målen.Det verkar vidare som om regeringen tänker överlåta på kommunerna attbygga ut bandbredden. Det betyder att vissa kommuner - som inserbetydelsen av en väl utbyggd digital infrastruktur - kommer att prioriterautbyggnad medan andra kommuner av olika skäl nöjer sig med mindrenöjaktiga lösningar.Enligt uppgift kommer varje kommun att erhålla endast ett par miljonerkronor avsedda för digitala infrastruktursatsningar. Det verkar inte finnasnågon beredskap att utvärdera projektet. Oklarhet råder om vem som har detoperativa samordnande ansvaret för den digitala utbyggnaden i skolan.Reformera gymnasieskolanDen svenska gymnasieskolan har en rad problem som snabbtmåste lösas. De flesta förutsätter beslut på nationell nivå. Förkommunernas del finns emellertid anledning att notera dettilltagande problemet med att alltfler elever igymnasieskolan saknar allmän behörighet och därmednödvändiga förkunskaper och/eller har svårt att följa med iundervisningen.Statistiken från visar att andelen elever som lyckasfullfölja sina gymnasiestudier minskat /94. Av deelever som påbörjade gymnasiestudier på ett nationellt program eller ennationell linje /95 är det som fullgjortsin utbildning. Detta borde föranleda kraftfulla åtgärder i linje med vad deborgerliga partierna föreslog i en gemensam reservation redan hösten 1997och som vi moderater utvecklade ytterligare i motionen En gymnasieskolamed kunskap och kvalitet (1998/99:Ub210).Det är vidare uppseendeväckande att regeringen inte kommenterar densjunkande direktövergången mellan gymnasieskolan och högskolan. Det blirallt färre yngre som studerar på landets universitet och högskolor. Andelenhögskolenybörjare som var nådde, enligt SCB, entopp 1992/93 för att därefter börja minska till 1996/97.Den genomsnittliga studenten är när han eller hon antas tillgrundutbildning. Det är dessutom allt färre av alla sökande som antas tillhögre studier. antogs av alla sökandemedan motsvarande siffra 1997 var . Detta visar nödvändigheten av attklara av att bygga ut grundutbildningen ytterligare och sätta inkvalitetshöjande åtgärder för att motverka de besparingar på mellan 1,2 och1,som regeringen, enligt , genomförtsedan regeringsskiftet 1994.Grundläggande vuxenutbildning ettkommunalt ansvarVi delar uppfattningen att det finns anledning att fördjupauppföljningen av hur kommunerna tar sitt ansvar vad avsergrundläggande vuxenutbildning. Inom ramen förkunskapslyftet har regeringen valt att ge statsbidrag till vissakommuner också för sådan utbildning som ärkommunernas ansvar. Det finns skäl att anta att den politikeninte bidrar till att kommuner på egen hand söker upp ocherbjuder behöriga personer grundläggande vuxenutbildning,som ett led i sin ordinarie utbildningsverksamhet, vilket vorebeklagligt. I samband med att den framtidavuxenutbildningen ställs under prövning närkunskapslyftsprojektet och andra aktiviteter avslutas är detcentralt att kommunernas ansvar noga definieras.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bakgrunden till kommuners avancerade skatteplanering,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en mer korrekt redovisning av den kommunala sektorns storlek,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av en redovisning av det tillväxtfientligautjämningssystemets konsekvenser för kommuner med växande skattekraft,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av att återinföra en vårdgaranti inom hälso-och sjukvården,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av prioritering av kommunala kärnuppgifter somäldreomsorgen och handikappomsorgen,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om valfrihet och utveckling av nya verksamhetsformer inombarnomsorg och förskola,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kvalitets- och uppföljningsåtgärder inom ochgymnasiet.Stockholm den 28 april 1999Lars ()()()()()()Per ()()()()