mot · GM02Fö6 · 1999-03-24 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Fö6av m.fl. (m)med anledning av prop. 1998/99:74 Förändrad omvärld - omdanat försvarSammanfattningRegeringens proposition 1998/99:77 Förändrad omvärld - omdanat försvarger en felaktig inriktning av det som borde vara svensk säkerhetspolitikkombinerat med en mycket oklar bild av det framtida försvaret. Höga ambi-tioner på vissa områden kombineras med brist på besked om försvarets stor-lek och styrka.Svensk säkerhets- och försvarspolitik är stadd i förändring. Såvälinriktning som färdriktning skiljer Moderata samlingspartiets uppfattningfrån regeringens politik. I stället för att i hög utsträckning passivt åsevärldshändelsernas gång vill vi att skall föra en aktivsäkerhetspolitik. En sådan politik kräver stöd, inte minst ett militärt försvarsom är aktivt och insatsberett för dagens utmaningar, somförutsättningar för upprustning bibehålls och utvecklas.Dagens är ännu delat i två delar. Mot samarbete och integration idess västra del står fortsatt osäkerhet och ekonomiska problem i den östradelen. ambition måste vara att i varje läge aktivt verka för attutsträcka samarbetet till hela . Genom successiv integration skapasstabilitet och säkerhet i hela Europa.Det hävdas med rätta att det är svårt att sia om framtiden. Vårasäkerhetspolitiska erfarenheter under det senaste kvartseklet visar dettamycket tydligt. talade vår säkerhetspolitik om en ihållandeavspänning i , och ingen kunde ana att skulle domineras avihållande sovjetiska undervattensoperationer. 1980-talets försvarsutredningarförsökte att se lite längre, men det var ändå ingen som då kunde förutse att1990-talets dominerande försvarspolitiska realitet skulle bli att svenskamilitära förband skulle sättas under Nato-befäl i insatser på Balkan.Av detta kan två slutsatser dras. Den första är att den säkerhetspolitiskasituationen i och kring kännetecknas av fler osäkerheter änunder det . Storkrigsrisken är mycket liten, och därmed också detöverhängande hotet mot vårt lands existens, men alla andra risker framstår igengäld som större.Den andra slutsatsen är att gamla föreställningar om neutralitet ochalliansfrihet förlorat så gott som all relevans. Alliansfriheten skyddade ossinte undervattenskränkningar, och den framstod som heltirrelevant när vi ställdes inför 1990-talets gemensamma uppgifter att stoppabarbariet på Balkan.Vi kan aldrig se säkerhet som isolerad från fred. Justarkare insatser vi kan göra för att bygga ett fungerande fredssystem förEuropa i dess helhet, desto bättre blir förutsättningarna för säkerhet.I takt med förändringarna i omvärlden måste också svensk säkerhetspolitikförändras. byggs säkerhet och stabilitet inte längre på denalliansfrihetens frivilliga isolering som propositionen förespråkar. Ettframtida svenskt medlemskap i är därmed en naturlig fortsättning påvårt engagemang för samarbete i . Moderata samlingspartiets stöd tillden process i vilken EU skapar sig egen operativ förmåga för också militärkrishantering är en naturlig följd av synen på integration och samarbete somväg mot säkerhet och stabilitet.Försvarets inriktning blir med regeringens politik en följd av enbartekonomiska överväganden. I fokus står vad försvaret skall kosta i stället förvad det skall kunna. Storlek och styrka blir en restpost i den uppgörelse sommed och Vänsterns goda minne gjorts av ochSocialdemokraterna.Framför allt på två punkter skiljer sig den moderata synen påförsvarspolitiken. är inte beredda att inteckna nedgången i ryskmilitär förmåga på samma sätt som regeringen gör i sin proposition.Osäkerheten är alltjämt det dominerande draget i utvecklingen i vårtnärområde. Vad gäller men också och harosäkerheten tilltagit sedan försvarsbeslutet . Vi är sunt skeptiskamen inte avvisande till anpassningsdoktrinen. Självklart måste försvaret påvarje ekonomisk nivå ha en inbyggd förmåga att växa, som dennaförhoppning inte får tillåta oss att urholka dagens förmåga i alltför storutsträckning. Då blir anpassningsfilosofin en from förhoppning som försätterSverige i osäkerhet. Problemet är främst att göra verklighet av förhoppningaroch planer.Från moderat utgångspunkt kan försvarets betydelse som militärt ryggstödför politiska agerande i allmänhet och säkerhetspolitiska agerande isynnerhet inte överskattas. blir svagare och våra nationella intressenkan hävdas sämre med ett allt svagare försvar.Det traditionella försvaret mot en brett upplagd invasion över kust ellergräns har tonats ned . Det är inte meningsfulltatt dimensionera försvarsansträngningarna mot just, eller enbart, detta hot.Väpnade angrepp (såväl över gräns, kust som via luften) mot begränsade målmed strategiska insatsstyrkor bör vara dimensionerande för det svenskaförsvarets förmåga. Det innebär inte att försvaret av prioriteras ned.Samtidigt får nu försvaret andra uppgifter. Dessa ställer i sin tur nya krav.1.1 Moderata utgångspunkter för försvarets utveckling? Försvaret av är utgångspunkten och den dimensionerandeuppgiften.? Förmåga att delta i militärt samarbete och internationella insatser skallöka.? Försvarsresurserna skall vara utformade både för det nationella försvaretoch för internationella insatser.? Försvaret skall anpassas till de euro-atlantiska säkerhetsstrukturerna.? Handlingsfrihet för ett Nato-medlemskap skall upprätthållas ochdessutom tillåtas påverka våra egna avvägningar .? Förmågan att bygga upp ett starkare försvar skall säkerställas.1.2 Försvarets viktigaste uppgifter? Hela landet skall försvaras. Försvaret måste ha sådan förmåga och beredskapatt såväl avsiktliga som oavsiktliga kränkningar samt varje allvarligt syftandemilitärt eller civilt hot kan mötas.? Försvaret skall ha sådan styrka att kan stå emot försök tillpåverkan genom våld eller hot om våld.? Försvaret skall kunna ta vår del av ansvaret för fred och säkerhet iEuropa i allmänhet och för vårt närområde, i synnerhet i nivå medregeringens förslag. Flyg- och marinstridskrafter bör delta fullt ut iinternationella insatser i takt med att förmågan utvecklas. För detta krävsdels investeringar, dels att medel avdelas också för insatser.1.3 Det militära försvarets utformningFörsvaret måste inriktas mot hög flexibilitet och allsidighet. Den insatsorga-nisation som behövs kan vara relativt liten, som beredskapen menockså förmågan paradoxalt nog måste vara högre än . Det senare gällersärskilt markstridskrafterna vars förmåga paradoxalt nog urholkats under1990-talet, trots massiv materieltillförsel.Dessutom behövs ett territorialförsvar och en kompetensorganisation.Den senare utgör grund för att stärka och/eller förändra försvaret näromvärldsförutsättningarna så kräver. Utrymme för att utveckla taktik ochstridsteknik krävs i högre utsträckning än . Samövningar,erfarenhetsutbyte och utbildning måste ske också internationellt.Ur insatsorganisationen hämtas styrkor som helst direkt kan användas vidinternationella insatser. Målsättningen bör vara att inga förband skräddarsysför internationella uppgifter utan alla är en del av det reguljära försvaret.Hela försvaret bör, om än i olika takt, ges förmåga till samverkan -"interoperabilitet". Detta är nödvändigt för lösandet av gemensammauppgifter och dessutom en garant för att enklare kunna ta emot militärtbistånd om vårt land skulle bli angripet.Även dagens arméorganisation bör omprövas i perspektiv av övergångfrån ett mobiliserande invasionsförsvar till en insats- ochkompetensorganisation. I stället för en relativt stor men kvalitetsmässigtbegränsad armé bör ett renodlat kvalitetskoncept väljas. Ett av de alternativsom åtminstone bör prövas är att omorganisera armén i riktning mot mindremen mer aktiva förband, t.ex. bataljonsstridsgrupper kompletterade medförberedelser för ett större antal brigader grundade på avkastning av materieloch personal från de "stående" förbanden.En utgångspunkt är att levererad och beställd materiel räcker till cirka nio ihuvudsak mekaniserade brigader. Härutöver behövs kvalificerade förbandför strid i bebyggelse och luftvärn mot såväl flyg som långräckviddigaprecisionsvapen. För att klara insatsförmågan med nuvarande personal-rekrytering krävs ett drygt tiotal bataljoner som rullande kan tjänstgörautomlands. Kontraktsanställda soldater och specialister behöver tillföras föratt upprätthålla beredskapen och höja kompetensen i förbanden.Artilleri med lång räckvidd måste tillföras liksom modernt luftvärn. bör anskaffas i huvudsak för att kompensera för denbegränsning av insatsförmåga som det lilla antalet förband för markstridinnebär.Dagens organisation av flygstridskrafterna i tolv divisioner bör om-prövas. Divisionskonceptet bör prövas genom att antingen organisera ettantal reservdivisioner eller integrera reservenheter i den aktiva insats-organisationen. En möjlighet som bör prövas är att morgondagens mindreinsatsorganisation försörjs med relativt unga flygförare som senare kankrigsplaceras som reservförare med årlig tjänstgöringsskyldighet. På så sättskapas utrymme för en långsammare leveranstakt som i sin tur möjliggörutnyttjande av teknikens landvinningar på ett större antal stridsflygplan redanfrån början. Utvecklingen av Gripensystemet fokuseras på beväpning ochutrustning av förbanden. I detta avseende finns ännu uppenbara ochallvarliga brister.Helikopter- och transportflygkapacitet måste tillföras för att öka såväloperativ som strategisk rörlighet.Den nuvarande organisationen för de stridskrafterna är till storadelar redan anpassad till konceptet om insats- respektive kompetens-organisation. Marinens fartyg och amfibieförband, konstruerade för ettflexibelt utnyttjande som ger stora möjligheter till en situationsanpassadförbandssammansättning, svarar väl upp mot också uppgifter somövervakning, sjöräddning och understöd vid miljökatastrofer. Dagensutbildning, med en tredjedel till hälften av i förbanden ingående divisioneroch bataljoner (motsv.) bemannade, skapar förutsättningar att vid behovfullbemanna förbanden med personal som tidigare tjänstgjort iinsatsorganisationen. Bland annat detta ger den flexibilitet som är enförutsättning för kompetens i insatsorganisationen och förmåga till tillväxt iett anpassningsperspektiv.Nya ytstridsfartyg bör efterhand tillföras som ersättning. Uthållighet ochförmåga att klara många och olika uppgifter skall ges företräde vid framtidaförbandsutveckling. Som alternativ till ytterligare korvetter av Visbyklassbör större och fler, enklare ytstridsfartyg med bättre uthållighet ikrishantering övervägas. Ubåtar bibehålls till det antal som behövs för attupprätthålla kompetensen inom systemet, men även för uthållighet för insatssom t.ex. underrättelseplattform (för uppgiften att hävda vår territoriellaintegritet) eller i internationell verksamhet. Förmågan till deltagande iinternationella insatser av olika slag bör närmare värderas liksomubåtsjaktförmågan innan de totala resursernas volym fastställs.Värnpliktssystemet och den övriga personalförsörjningen ses över föratt i grunden optimeras för att försörja dels dagens organisation, dels densom skall kunna växa upp . Värnpliktssystemet förändras iriktning mot en "dansk" modell med mer av frivillighet och högre ekonomiskersättning för de plikttjänstgörande. Även de värnpliktiga som inte förnärvarande tas ut till grundutbildning bör erbjudas militär korttidsutbildningför krigsplacering i t.ex. Befälsordningen för yrkes- ochreservofficerare förändras i riktning mot högre grad av akademisering ochflexibilitet. Karriärväxling och tillvaratagande av civil kompetensuppmuntras. En ny yrkeskår av fackmän och utbildare tillförs försvaret.Utnyttjande av civilanställda specialister ökar.Försvarsindustrin anpassas till omvärldsförutsättningarna. börarbeta för införandet av gemensamma EU-regler för export avförsvarsmateriel. En översyn av tillämpningen av dagens exportreglerkombineras med en aktiv integration av svensk kompetens med andra länder.Den akuta krisen för svensk försvarsindustri undviks genom attFörsvarsmakten tillförs de medel Försvarsmakten gått miste om genomhöstens uppgörelse mellan Socialdemokraterna, framtiden finns inte utrymme för B-lag i försvaret. Försvaret av och kräver att - det försvar vi ska ha, det ska vara bra ochatt - där försvaret är, där skall det vara starkt.1.4 Försvarsbeslut och försvarsekonomiRegeringens senfärdighet att bejaka ett nytt försvarsbeslut har allvarligtskadat förutsättningarna för den genomgripande förändring av försvaret somnu förestår. Panikinbromsningar vad gäller de ekonomiska villkoren harkombinerats med oerhört snäva tidsförhållanden för att ta fram underlag.Moderata samlingspartiet krävde ett nytt försvarsbeslutsom konsekvens av de då aktuella försvarsekonomiska problemen. Sedandess har förberedelsetid förlorats. Enligt vår uppfattningmåste vi därför vara beredda på förändringar och tidsförskjutningar i denprocess som ligger framför såväl statsmakt som försvarsmakt.Sverige behöver ett starkt försvar också . Nedrustningspartiernaär fortfarande fixerade vid hotet från öster som den helt avgörande grundenför försvarets dimensionering. När dagsformen dessutom är mycket svag tasdet till intäkt för en nedrustning som volymmässigt saknar motstycke. Detsvenska militära försvaret som redan halverats en gång skallnu genomgå ytterligare en halvering. Det är orimligt och skadar förtroendetför svensk säkerhetspolitik.I stället för en årlig ramsänkning på börutgångspunkten för nästa försvarsbeslutsperiod vara oförändradeförsvarsanslag. Den omställningsprocess som försvaret nu fortsätter ärtillräckligt svår och smärtsam utan ytterligare krav på ekonomiskareduktioner. Stora investeringsbehov kvarstår och nya tillkommer dessutomsom följd av den nya inriktningen. Moderata samlingspartiet har tidigare lagtförslag om ekonomiska tillskott även . Vi avser ipartimotion med anledning av vårbudgeten återkomma med exakta förslag idetta avseende. Vår inriktning är att problemen under 1999-2001 hanterasgenom att Försvarsmakten engångsvis tillförs medel i den storleksordning() som anmäldes som brist underinnevarande försvarsbeslutsperiod. Våra ekonomiska utgångspunkter ärsammanfattningsvis:? oförändrad ekonomisk ram? full kompensation för effekterna av likviditetsindragningen i sambandmed den fulla tillämpningen av anslagsförordningen samt? fortsatt kompensation för teknisk fördyring ("teknikfaktorn").2 Försvarets situation i dag2.1 UtgångspunkterDen försvarspolitiska debatten präglas fortfarande av en intensiv och upphet-sad diskussion om medlen snarare än om målen. Det är lätt att fastna i dennafälla och med emfas gå på djupet i detaljerna. Försvarspolitikens komplexitetinbjuder till det. När anslagsförordning eller regementsräddningsaktioner ståri förgrunden och målen för verksamheten marginaliseras, diskuteras ochdebatteras fel saker. Fel blir det också när inte försvarets uppgift som verktygför att hävda våra nationella intressen står i fokus i debatten om det framtidaförsvaret.Utgångspunkten måste vara våra nationella säkerhetsintressen och vilka avdem som är relevanta att värna med militära medel. Först därefter bör följaen diskussion om vilken struktur, vilka förband och vilken utrustning sombehövs. Och ännu ett steg senare en diskussion om de medel som behövs föratt skapa den önskade förmågan.Hotet från har i många präglat svenskt försvar. Tillskillnad från de flesta andra länder på jorden har vår diskussion om militärförmåga varit helt inriktad på att möta ett specifikt hot i form av en tämligenöverväldigande rysk/sovjetisk invasion. Invasionen - till lands, till sjöss ochgenom luften - har varit dimensionerande. Det har alltså, tillsammans medden självvalda isolering som neutralitetspolitiken fört med sig ochavsaknaden av egna krigserfarenheter, lett till en från omvärlden skild syn påmilitär förmåga.Hävdandet av svenska säkerhetsintressen sker i huvudsak i andralägen än i det fullskaliga konventionella kriget. Precis som hotbildenbreddats så måste vi se försvarets uppgifter också i ett större perspektiv.Världen är inte längre digital, krig eller fred är långt ifrån de endaalternativen. Vi måste i stället kunna utnyttja militära medel eller derasexistens för att göra allt från att kunna stå emot påtryckningar från andrastater - eller icke-statliga aktörer - till att minsvepa i baltiska farvattenellerhjälpa dessa länder med träning, försvarsplanering och utrustning. Dethandlar om militära samövningar och förhoppningsvis gemensamplanering med våra nordiska grannar och övningar inom ramen förPartnership for Peace. Det handlar också om internationella insatser medsåväl militära som civila medel. Det handlar om en bred gråzon mellan krigoch fred där avsikten är att nyttjandet av de militära medlen på lägretrappsteg förhoppningsvis skall bidra till att hindra konflikter att nå högrestadier av våldsanvändning. Det militära försvarets betydelse som ryggstöd idet mellanstatliga samarbetet kan inte överskattas. Även om till stordel saknar denna insikt så ser resten av världen på länder på detta sätt. Detmilitära försvaret spelar roll för vår styrka i såväl Östersjö- somEuropasamarbetet. Militär styrka ger förmåga att sätta kraft bakom orden.Deltagande i internationella insatser är ett sätt att inte bara ta vår del avbördan utan också att åstadkomma inflytande och relevans.Bland annat i regeringens proposition framförs att det traditionellainvasionsförsvaret kan avskaffas. Det är illa uttryckt eftersom det gerintrycket av att försvaret av är den viktigaste uppgiften.Det är fel. Värnet av vår egen säkerhet också territoriellt är fortfarandecentralt. Att det inte kan eller bör ske på samma sätt som förr borde däremotvara en självklarhet.Inriktningen måste vara att skapa ett militärt försvar som är relevant i helaspektret av nya hot och dessutom på alla nivåer från krig till fred. Mycket avdet gamla måste successivt fasas ut, utan att vi för den skull helt gör oss avmed arvet av materiel och kompetens. Mycket av 1990-talets investeringarhar bäring även i framtiden.Försvaret bör omformas från mobiliseringsorganisation till en insats- ochkompetensorganisation. Försvaret måste klara såväl en höjd ambition vadgäller den internationella verksamheten (integrerad med den nationellaförsvarsuppgiften) som nivån av bistånd och samövningar i närområdet.Dessutom krävs förmåga att trygga den territoriella integriteten och atthantera raidföretag (mycket begränsade insatser mot mycket begränsademål). Detta måste förenas med en krigsorganisation som klarar också detmoderna krigets alla krav (kanske främst väpnade angrepp med strategiskainsatsstyrkor) och inte minst alla andra utmaningar som kan bli aktuella i ettlängre perspektiv. Detta låter sig lättare sägas än definieras och göras.Försvaret kommer att få färre förband med mer av olikhet i egenskaperna.Utvecklingen av stridsteknik och taktik måste accelerera. Att pröva nytt ochlära sig nya "konster" måste prioriteras liksom satsningar på forskning ochinternationellt utbyte.Här ställs nya krav på kvalitet och kvantitet. Renodladvärnpliktsrekrytering finns i detta avseende anledning att ifrågasätta. Fråganär helt enkelt om förbanden blir tillräckligt bra. Andelen anställda börrimligtvis öka i takt med att volymen minskar och teknikinnehållet ochkravet på insatsberedskap ökar. Det finns anledning att studera det danskasystemet med kontraktsanställda konstaplar liksom en övergång till mer ellermindre renodlad frivilligrekrytering.2.2 EkonomiDe senaste månadernas tumult om försvarspolitiken bidrar inte till respektenför den demokratiska processen. Den svenska allmänheten, utländska bedö-mare och samarbetspartner, försvarets anställda och värnpliktiga och alla demänniskor som arbetar i försvarsindustrin frågar sig vart det sunda förnuftettog vägen. Var finns det rationella i den politiska beslutsprocessen? Varförutsätts svensk försvarsförmåga för detta spel på högsta nivå?Minskade resurser går självklart att hantera. Försvaret får i så fallvisserligen föras på en helt annan ambitionsnivå än dagens. Men det går attåstadkomma kvalitet och rationalitet på varje ekonomisk nivå. Det är dockomöjligt med den korta framförhållning som utgör grunden i regeringensproposition. Försvarets kostnader är i närtid till fasta. De anställdakan inte sägas upp, och bör inte sägas upp, innan försvarets långsiktigainriktning fastställts. , anläggningar och lokaler kostar vad de kostaroch bör inte avyttras utan samlade överväganden. Den materiel som ärbeställd bör levereras.2.3 AnslagsförordningenRiksdagen fattade 1996 beslut om oförändrad köpkraft för Försvarsmakten.Detta var en förutsättning för tillstyrkandet av den fulla tillämpningen avanslagsförordningen. Vid systemomläggningen lånade i det belopp som då var summan av utbetalda förskottför ännu ej levererad materiel. Denna summa fastställdes till 14,6 miljarderkronor. återbetalade till Försvarsmakten med dettalån de förskott som Försvarsmakten tidigare finansierat med erhållna anslag.Allt hade varit väl om pengarna t.ex. satts in på Försvarsmaktens checkräk-ning i Riksgäldkontoret. Men så blev det inte. Försvarsmakten blev i ställetoffer för en "likviditetsindragning" under förespegling att man skulle fåtillbaka pengar för att bedriva verksamheten på det sätt som beslutades i1996 års försvarsbeslut.Alla partier har enhälligt - gång på gång - uttalat att övergången till detnya sättet att finansiera förskott till försvarsindustrin skulle varaverksamhetsneutralt. Genom regeringens förslag i propositionen harbegreppet verksamhetsneutralitet blivit meningslöst, eftersom planeradverksamhet inte kommer att kunna genomföras. Ytterligare beställningar avframtidsprojekt får skrinläggas, eftersom Försvarsmakten inte - motriksdagsbeslutet - längre kan planera med teknikfaktorn efter 2001.2.4 Försvarsberedning och försvarsförhandlingarFörsvarsberedningens arbete avslutades . Då justerades bered-ningens rapport inför vårens säkerhetspolitiska kontrollstation. Den moderataledamoten i beredningen deltog inte i justeringen av dokumentet. Motivet fördetta var dubbelt. Dels var rapporten vid justeringstillfället långt ifrånfärdigoch borde inte ha utgjort grund för proposition, dels ville vi markera detolämpliga i att låsa förhandlingspositionerna inför de diskussioner mellanförsvarsministern och företrädare för de borgerliga partierna som inleddessamma dag som majoriteten justerade rapporten.Försvarsförhandlingarna avslutades . Moderatasamlingspartiet var berett att fortsätta förhandlingarna på partiledarnivå.Socialdemokraterna presenterade då ett slutbud som innebär en kraftignedskärning av försvaret.De långa diskussionerna i förhandlingsgruppen fördes kringmöjligheter till samsyn kring en realistisk försvarspolitik under de närmasteåren. En gemensam problembeskrivning, främst avseende de ekonomiskaproblemen i närtid och försvarsindustrins akuta situation, domineradediskussionerna. Förutsättningar fanns därmed för överläggningar påpartiledarnivå, i vilka man hade kunnat pröva de politiskt laddadeekonomiska frågorna. I stället för att medverka till en bred och starkförsvarsuppgörelse valde Socialdemokraterna en smal parlamentarisk bas fören svag och otillräcklig politik. I stället för att utnyttja den gemensammaprobleminsikten kapitulerade Socialdemokraterna inför ochVänsterns ultimativa krav på stora nedskärningar. Därmed försvannmöjligheterna till en rationell lösning av de försvarspolitiska problemen.Slutbudet som accepterat är uppenbart en uppgörelse, men detär ingen lösning på dagens eller morgondagens problem. Ambitionen att draned försvarsanslagen med fyra miljarder motsvaras inte av någotförsök till beskrivning av ambitionerna vad gäller försvarets storlek ochstyrka. I stället för att vara resultatet av en rationell analys förvandladesförsvaret genom uppgörelsen till en restpost i en renodlad ekonomisk kalkyl.Det är till skada för säkerhetspolitik.