mot · GN02Sf3 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Sf3av , ()med anledning av skr. 1999/2000:3 Migration och asylpolitikInledningAmsterdamfördragets ikraftträdande innebär bl.a. att frågorsom rör immigration och asyl förs över från detmellanstatliga samarbetet i den tredje pelaren tillgemenskapsrätten i första pelaren. Målet är att unionen skallutvecklas till ett område med frihet, säkerhet och rättvisa.Under en femårig övergångsperiod kommer dock deöverstatliga inslagen att vara begränsade på området. Medomedelbar verkan börjar emellertid regler gälla om attEuropaparlamentet måste konsulteras om nya rättsakter ochom en roll för i tolkningen av avdelning IV ifördraget (visering, asyl, invandring och annan politik somrör fri rörlighet för personer) och rättsakter som beslutats avgemenskapens institutioner på grundval av denna avdelning.Vad som åstadkommits av EU på området invandring och asyl iform av rekommendationer, gemensamma åtgärder m.m. samt förslag tilldirektiv och förordningar från kommissionen får enligt Vänsterpartietsmening inte utan vidare läggas till grund för det kommandelagstiftningsarbetet. Det har nämligen i stora delar präglats av en bådepolisiär och negativ syn på invandring och bristande hänsyn till asylsökandesrättssäkerhet och till medlemsstaternas bindande internationellakonventionsåtaganden. Det är viktigt att de nya rättsakterna inte styrs av"den minsta gemensamma nämnaren" hos medlemsstaterna och att både denationella parlamenten och mycket aktivt deltar iprocessen att arbeta fram denna nya gemenskapslagstiftning. I vilken graddenna kommer att överensstämma med den internationella rätten som t.ex.1951 års flyktingkonvention med protokoll, den internationellakonventionen om skydd för migrerande arbetstagare och deras familjer, mot tortyr, mot rasdiskriminering och mot diskriminering avkvinnor kommer att utgöra en utmärkt värdemätare på seriositeten i EU:såtagande att respektera och främja de mänskliga rättigheterna.Det är enligt vår mening nödvändigt att starta detta arbete med att göra engrundlig utvärdering av de olika åtgärder som vidtagits inom ramen för tredjepelaren på invandrings- och asylområdet. Utvärderingen får inte bara ta siktepå de effektivitetskrav som rådet och kommissionen uppställer i sinhandlingsplan (handlingsplanen) för genomförandet av Amsterdamfördragetsbestämmelser om ett område av frihet, säkerhet och rättvisa. Det ärnödvändigt att respekten för mänskliga rättigheter och humanitära principerutgör en central del av denna utvärdering.I handlingsplanen utpekas vissa områden där åtgärder bör beslutas och ett antal övriga områden där åtgärder bör beslutas inom fem år.Som prioriterade områden utpekas bl.a. utvecklandet av ett nytt rättsligtinstrument på basis av samt gemensamma principer förbedömningen av avvisningar till s.k. säkra ursprungsländer.Vänsterpartiet anser tvärtom att dessa områden hör till dem där beslutlämpligen bör anstå. Det är viktigt att hinner tillämpasytterligare någon tid för att sedan utvärderas grundligt och allsidigt. Dåmåste man även uppmärksamma sådana aspekter som flyktingarnasberättigade krav på undvikande av familjesplittring. Det är viktigt atttillfälletnu utnyttjas till ett omtänkande beträffande en hel del i de beslut som tidigarefattats. Vi anser att frågorna om flyktingdefinitionen och om ettkompletterande skydd utöver flyktingkonventionen i stället borde prioriterasunder . Vi anser vidare att prioritet bör ges till arbetet medatt anta ett direktiv som ger tredjelandsmedborgare rätt till likabehandlingmed EU-medborgare när det gäller fri rörlighet inom EU. En nedprioriteringbör ske avseende den energi som man planerar att lägga ner på attbekämpa "illegal invandring".Tyvärr ger regeringens skrivelse om migration och asylpolitik nästan ingasvar på vilken politik regeringen arbetat för i EU på detta områdeellervilken politik man avser att föra. grundar sin migrations- ochasylpolitik på solidaritet och respekt för mänskliga rättigheter. Denna grundleder till att vi kräver stora förändringar i den förda politiken.Kontroll vid EU:s yttregränserArtikel 62(2) stadgar att skall beslutas om"åtgärder som avser passage av medlemsstaternas yttregränser och med vilkas hjälp det skall fastställas:(a) normer och förfaranden som medlemsstaterna skall följa när de utförpersonkontroller vid sådana gränser,(b) regler om visering för vistelser som inte är avsedda att vara längre ,"anser att den konvention om yttre gränskontroll som längeexisterat som förslag men aldrig ratificerats och kommissionensbeslutsförslag om samma fråga inte kan läggas till grund för ett direktiv elleren annan rättsakt utan grundlig omarbetning. Konventionsförslaget präglasstarkt av "fästning Europatänkande" som strider mot vårt partis ideal omöppenhet och internationalism.Ett centralt krav är att reglerna om transportöransvar tas bort. Sådanabestämmelser har både till syfte och effekt att kortsluta rätten till asyl ochinnebär dessutom i praktiken att myndighetsutövning läggs på privatarättssubjekt som självfallet har vinstsyftet som främsta ledstjärna.Transportöransvaret har dessutom visat sig leda till en mycket stötandediskriminering av människor med ett främmande utseende och bidrar därförtill att urgröpa grundsatsen om alla människors lika värde.När det gäller visumregler bör den gemensamma politiken omprövas. Iåtskilliga fall har EU ignorerat upprepade vädjanden från UNHCR om attinte ha visumtvång för länder i vilka pågår inbördeskrig, utbrett våld elleromfattande kränkningar av mänskliga rättigheter som orsakarflyktingströmmar. Listan över länder för vilka visumtvång gäller måsteständigt omprövas under full insyn så att inte människor som behöver skyddhindras från att fly.Den handledning för yttre gränskontroll som används av med EUassocierade stater saknar helt upplysningar i hur asylansökningar skallhandläggas. Denna brist måste omgående rättas till.Många EU-stater skickar f.n. immigrationstjänstemän till länder utanförEU för att bl.a. genomföra gate-kontroller på utländska flygplatser. Dettaborde förutsätta att dessa tjänstemän har befogenhet att ta emotasylansökningar och t.o.m. hjälpa människor som behöver fly att göra dettatrots avsaknad av erforderliga resehandlingar. Detta är i praktiken omöjligtatt genomföra och därför måste denna extraterritoriella verksamhet upphöra.De rättsliga, demokratiska och flyktingrättsliga skälen härför är uppenbara.Likaledes måste den rättsliga fiktionen med "internationella zoner" påflygplatser avskaffas.Fritt resande förtredjelandsmedborgareArtikel 62(3) stadgar att skall beslutas om"åtgärder som anger villkoren för att medborgare i tredjeland skall ha frihet att resa inom medlemsstaternasterritorium av högst ".Kommissionen har 1995 lagt fram ett direktivförslag som fastslår rätten förtredjelandsmedborgare som lagligen vistas i ett EU-land att göra korta resortill andra EU-länder. Detta direktiv finns nu hos rådet och väntar på att antas.Vänsterpartiet anser att det är angeläget att rådet antar direktivet.Inkorporering avSchengenakin i fördragenVänsterpartiet är av flera skäl mycket kritiskt inställt tillSchengens tillämpningskonvention och den anslutande s.k.akin. Skälen härför finns närmare utvecklade i partietsmotion 1997/98:Ju14. I samband med inkorporeringen är detviktigt att åtminstone de allvarligaste bristerna itillämpningskonventionen rättas till. Vi tänker i första handpå transportöransvaret vilket av skäl som utvecklats tidigare idenna motion inte är acceptabelt. Vi tänker också på desynnerligen allvarliga bristerna i skyddet för den enskildesintegritet och rättssäkerhet i Schengens informationssystemoch Sirenesamarbetet.Dublinkonventionen samtavvisningar till s.k. säkerttredje landArtikel 63(1)(a) stadgar att skall beslut fattasom "kriterier och mekanismer för att avgöra vilkenmedlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökansom en medborgare i tredje land har gett in i någonmedlemsstat".Denna artikel syftar troligen på överförandet av tillgemenskapsrätten i första pelaren trots att ordalydelsen förbigår detförhållandet att konventionen i artikel 3(5) slår fast rätten för staterna attskicka asylsökande till s.k. säkra tredje länder. Tillvägagångssättet att skickatillbaka asylsökande till s.k. säkra tredje länder spreds bland EU:smedlemsstater efter antagandet 1992 av Londonresolutionen omharmonisering av tredjelandsavvisningar.Artikel 63(1)(a) ger en värdefull möjlighet att utvärdera tillämpningen avpolitiken med avvisningar till tredje land som i åtskilliga fall har inneburitattflyktingar skickats bort från EU-området trots att det inte funnits någragarantier för ett effektivt skydd i destinationslandet. anser attavvisningarna till tredjeland måste upphöra till dess att ett antalsäkerhetskrav tillgodosetts. Kommissionen har i sitt arbetsdokument3.3.1999 SEK (1999)271 slutlig, angivit vad som enligt dess mening behöverförändras i detta avseende för att principen om non refoulement i artikel 33 iGenèvekonventionen skall fungera i praktiken. är förvisso rätt tidpunktatt korrigera den nuvarande både olikformiga och ofta mot internationell rättstridande tillämpningen.Vad beträffar bör frågan ställas om huruvida dettainstrument behövs. Den praktiska tillämpningen är ofta mycket komplicerad.Det har t.ex. varit nödvändigt att anta invecklade tillämpningsföreskrifterbeträffande resvägar, bevisregler m.m. som mycket tyder på attkonventionen i stället för att verka för en rättvis "bördefördelning", vilketvarett explicit syfte med densamma, har inneburit en ytterligare koncentrationav "bördorna" på vissa länder.En oacceptabel konsekvens av , som Vänsterpartietframhöll redan i samband med att godkände konventionen, är attden i vissa fall leder till att medlemmar i samma familj ibland hänvisas tillattfå sina ärenden prövade i olika länder.Ett nytt rättsligt instrument som ersätter måste ocksågarantera att suspensiv effekt ges åt överklagande av beslut om att överföraasylprövningen till ett annat land. Vidare måste socioekonomiska rättighetergaranteras de asylsökande som väntar på ett beslut.Mottagningsförhållandenaför asylsökandeArtikel 63(1)(b) stadgar att skall beslutas om"miniminormer för mottagande av asylsökande imedlemsstaterna".Asylsökande måste kunna leva ett värdigt liv som deras ärendeprövas. F.n. är det flera medlemsstater som inte bara förvägrar asylsökanderätt till juridiskt biträde utan även begränsar rätten att välja bostadsort,förvägrar rätt till ekonomiskt bistånd, utbildning inklusive språkkurser förasylsökande samt tillgång till annat än akut sjukvård. En sådanpolitik inriktad på "humanitär avskräckning" innebär både att asylsökandedrivs att ta svartjobb under socialt helt oacceptabla förhållanden samtidigtsom både EU och en del av dess medlemsstater sviker grundläggandehumanitära ideal.Vänsterpartiet anser - trots ordalydelsen i artikel 63(1)(b) attkommissionen bör ta ett initiativ på detta område som inte bara grundas påminiminormer utan på behovet av harmonisering utifrån goda exempel. Godamottagningsförhållanden är en grundförutsättning för en framgångsrikintegration i mottagarlandet.Ett direktiv på detta område bör bl.a. inkludera regler om följande:a) tillgång till asylförfarandet, skriftlig information om förfarandet,oberoende juridisk rådgivning, tillgång till kompetent tolk,b) rätt till utbildning inklusive språkutbildning och yrkesträning,c) rätt att arbeta, om ärendet inte kan avgöras snabbt, för att främja deasylsökandes självförsörjning,d) tillgång till sjukvård inklusive specialistvård för tortyr- ochtraumaskadade,e) garantier för att asylsökande barn skall ha exakt samma rättigheter somandra barn i mottagarlandet,f) särskilda åtgärder för att garantera asylsökande kvinnors rättigheter, isynnerhet när de bor på flyktingförläggningar.Flyktingdefinitionen och enkompletterande skyddsregelArtikel 63(1)(c) stadgar att skall beslutas om"miniminormer för när medborgare i tredje land skallbetraktas som flyktingar".Artikel 63(2)(a) stadgar att skall beslutas om "miniminormerför att ge tillfälligt skydd åt fördrivna personer från tredje land vilka intekanåtervända till sitt ursprungsland och för personer som av andra skäl behövertillfälligt skydd".Vänsterpartiets uppfattning är att det inte kan vara EU:s eller någon annanregional sammanslutnings uppgift att definiera vem som är berättigad tillskydd enligt Genèvekonvention. Denna roll är reserverad förUNHCR enligt artikel 35 och för enligt artikel 38 ikonventionen. EU måste acceptera FN:s universella normer avseendetolkningen av flyktingdefinitionen och verka inom UNHCR i denna fråga.Vissa EU-länders tolkning av konventionen har inget stöd i dessordalydelse, strider mot fördragets anda och UNHCR:s officiella tolkning.Det förekommer t.ex. att man överbetonar betydelsen av förföljarens avsiktoch om den kan ha ett "legitimt syfte", eller om individen var personligmåltavla för förföljelsen (t.ex. en kvinna som upprepade gånger våldtagits avsoldater som terroriserar en hel stad eller etnisk grupp).EU-länderna bör följa när det gäller konventionens tolkningangående förföljelse på grund av sexuell läggning och när det gällergenusrelaterad förföljelse använda alla fem förföljelsegrunder i konventioneni den mån de är tillämpliga på det aktuella fallet. Samma sak bör gällabeträffande frågan om vem som står för förföljelsen (agents of persecution)och värderingen av säkerhetsläget i de asylsökandes ursprungsländer.Under inga förhållanden kan gemensamma ståndpunktbeträffande en harmoniserad tillämpning av flyktingdefinitionen i artikel 1 iGenèvekonventionen överföras till en rättsakt på grund av de invändningarsom UNHCR framfört. Det bör riktas en begäran till attundersöka en ny sådan rättsakts överensstämmelse med internationell rätt.Det är särskilt viktigt att rättsakten fastslår att den som riskerar förföljelseav icke statliga förföljare kan uppfylla kraven i flyktingdefinitionen ocksåom staten vill ge skydd men saknar förmåga därtill.En kompletterande skyddsregelAtt utveckla en kompletterande skyddsregel utöverGenèvekonventionen är däremot en legitim och mycketviktig uppgift för en regional organisation som EU. EU harlänge undvikit denna angelägna fråga. anseratt man inte bör göra förändringar i Genèvekonventionensflyktingdefinition och att en fristående regel bör tillskapas.Artikel 63(2)(a) är formulerad på ett sätt som skapar förvirring och denblandar ihop "tillfälligt skydd" och en kompletterande skyddsregel. Rådetsoch kommissionens handlingsplan liksom det tyska ordförandeskapetsstrategidokument om migration och asyl är däremotföredömligt tydliga när det gäller att slå fast att det är fråga om två skildaprojekt som skall bli föremål för skilda rättsliga instrument.Vänsterpartiet anser att en kompletterande skyddsregel bör omfattaföljande kategorier:"a) personer som har flytt från sitt land och/eller inte kan eller villåtervända dit eftersom deras liv, säkerhet eller frihet hotas av allmänt våld,utländsk aggression, inre konflikter, massiva kränkningar av mänskligarättigheter eller andra omständigheter som allvarligt stört den allmännaordningen;b) personer som har flytt från sitt land och/eller inte vill återvända dit, pågrund av en välgrundad fruktan att torteras eller bli föremål för omänskligeller förnedrande behandling eller bestraffning, eller kränkningar av andragrundläggande mänskliga rättigheter. "Stycke (b) skulle omfatta dem som skyddas från avlägsnande genomartikel 3 i ECHR/CAT. Varken stycke (a) eller (b) skulle i något avseendeinskränka tillämpningen av på dem som flyr fråninbördeskrig eller allmänt våld.Proceduren för att bestämma den asylsökandes status bör vara en ochdensamma för alla som söker internationellt skydd. Det borde också betydaatt förändrade efterföljare blir tillämplig på allaasylsökande. Det är också viktigt för att förebygga social utstötning attsociala, ekonomiska, kulturella och medborgerliga rättigheter blir ungefärdesamma för den som omfattas av som för den somomfattas av den kompletterande flyktingdefinitionen.AsylförfarandetArtikel 63(1)(d) stadgar att skall beslutas om"miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för attbevilja eller återkalla flyktingstatus".Denna artikel bör enligt vår mening tolkas så att den avser både statusenligt och kompletterande skyddsregler. Det är bådeeffektivast och ger störst rättssäkerhet om det råder ett enhetligt förfarandeför fastställande av båda typerna av status.Kommissionen arbetar med att förbereda ett direktiv om asylförfarandetoch har som ett led i detta arbete utgivit ett arbetsdokument med titelnGemensamma normer för asylförfaranden. Detta dokument ger uttryck för ettomtänkande i förhållande till viktiga delar i EU:s s.k. soft law på asylrättensområde utifrån en omsorg för de asylsökandes rättssäkerhet. Vänsterpartietvälkomnar denna utveckling. Det är emellertid mycket väsentligt att ettsådant direktiv på kort sikt förutom fastställande av konventionsstatus ocksåblir tillämpligt på alternativa nationella skyddsregler och på på engemensam kompletterande skyddsregel på EU-nivå.I sägs om artikel 63(1)(d) att den bör implementeras medsyftet att förkorta handläggningstiderna i asylförfarandet. Vi instämmer idetta men vill understryka att det gäller att skilja mellan ökad administrativeffektivitet, som bör förkorta alltför långa väntetider, och avskaffande avrättssäkerhetsgarantier, som kan riskera att orsaka felaktigaavlägsnandebeslut. I UNHCR Excom Conclusion No 30 förklarar man atträttssäkerhetsgarantier måste finnas också i ärenden som bedöms vara"uppenbart ogrundade" med tanke på de allvarliga konsekvenserna av ettfelaktigt beslut.Om EU vidhåller att lagstifta om snabbprocedurer instämmerVänsterpartiet starkt i kommissionens uppfattning att medlemsstaterna böravstå från att överföra EU-resolution om minimigarantier förasylförfarandet. Resolutionen är bristfällig både vad avser vilka ärenden somkan bli föremål för snabbproceduren och rättssäkerhetsgarantierna iproceduren. Ett nytt rättsligt dokument bör garantera rätten att överklaga oberoende domstol och en suspensiv effekt av alla överklaganden,inklusive dem som gäller "säkert tredje land" och "uppenbart ogrundadeärenden".Det finns förvisso ärenden som bör prioriteras. Dessa bör emellertidhandläggas med förtur inom det vanliga förfarandet.Vänsterpartiet anser att ett effektivt asylförfarande är beroende av godkvalitet på det första beslutet. Det bidrar till färre överklaganden och gör deöverklagade ärendena lättare att handlägga. God institutionell kapacitet,oberoende information av god kvalitet samt fortlöpande utbildning är avgrundläggande betydelse i detta sammanhang.Vänsterpartiet välkomnar att Aktionsplanen anger att "särskilduppmärksamhet skall ägnas barnens situation". Barnen måste tillförsäkrassina fulla rättigheter både som flyktingar och barn. Varje stat måste fullt utrespektera både och när barn berörs.Barnets bästa måste ligga till grund för allt i asylförfarandet som gäller barn.Barns asylansökningar bör ges förtur, men inte handläggas i ensnabbprocedur. Barn skall alltid ha rätt att höras i asylförfarandet av enändamålsenligt utbildad handläggare. Ett flyktingbarn skall alltid ha sammasociala, ekonomiska, kulturella och medborgerliga rättigheter som de barnsom är bosatta i värdlandet. Särskilda omsorger i mottagandet måste ägnasde barn som kommer utan åtföljande vuxen.Också asylsökande kvinnors situation måste ges särskild uppmärksamhetnär en rättsakt för asylförfarandet förbereds. Asylsökande kvinnor mötersärskilda svårigheter i europeiska länder på grund av en brist pågenusuppdelade data i dessa länder. Detta bidrar till att göra flyktingkvinnorosynliga och förhindrar planering och utveckling av politiken. Mångakvinnor förföljs på grund av liknande orsaker som män. Men förföljelsen kanockså se annorlunda ut både i form och motiv. Många kvinnor förföljs därföratt de är organisatörer i bostadsområdet eller därför att de framhärdar i attkräva sin eller anhörigas rätt. Andra förföljs på grund av att de är sårbara -unga kvinnor som lätt kan utsättas för sexuella övergrepp eller mödrar somär villiga att göra vad som helst för att skydda sina barn. En övergrepp på enkvinna kan också utgöra ett angrepp på en etnisk grupp, kvinnor kan ses somförkroppsligande av dess identitet och framtida överlevnad.I många delar av världen utsätts kvinnor som inte lever i enlighet medsamhällets normer för grym eller omänsklig behandling.Vänsterpartiet anser att EU bör utveckla riktlinjer för genusfrågor iasylförfarandet och utgå från de existerande riktlinjerna i föregångsländersom , och Australien.Vad beträffar bevisningen i asylärenden är det av vikt attförfarandereglerna innehåller en bestämmelse som garanterar principen om "equality of arms" i enlighet med artikel 6 i den europeiska konventionen omde mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. All informationsom beslutsmyndigheten i ett asylärende använder för att värdera situationeni ett ursprungsland måste delges den asylsökande och denne beredas tillfälleatt lämna sin syn på informationens riktighet och relevans.Det är också av största vikt att en regel om beviskrav och bevisbörda iasylärenden införs. Europeiska kommissionen för mänskliga rättigheter harutförligt behandlat frågan i målet Hatami./. Av kommissionensenhälliga beslut framgår att den stora vikt som flera medlemsstater tillmätermotsägelser i den asylsökandes berättelse kan leda till att artikel 3 ikonventionen kränks. Det är därför nödvändigt att förändra både nationellabestämmelser och motsvarande presumtioner i resolutionen om uppenbartogrundade ansökningar.Tillfälligt skydd ochåtgärder i nödsituationerI fördragets artikel 63(2)(a) stadgas att skallbeslutas om "miniminormer för att ge tillfälligt skydd åtfördrivna personer från tredje land vilka inte kan återvändatill sitt ursprungsland och för personer som av andra skälbehöver internationellt skydd".I artikel 64(2) stadgas att "om en eller flera medlemsstater försätts i ennödsituation som kännetecknas av en plötslig inströmning av medborgarefrån tredje länder och utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1(upprätthållande av lag och ordning och den inre säkerheten) kan rådet medkvalificerad majoritet på förslag av kommissionen besluta om provisoriskaåtgärder för av högst till förmån för de berördamedlemsstaterna".Vänsterpartiet anser att tillfälligt skydd bara bör komma ifråga som ettadministrativt verktyg i en nödsituation där individuell bedömning avflyktingstatus inte är möjlig att genomföra . Termen "fördrivnapersoner" innefattar bl.a. konventionsflyktingar. Det är därför synnerligenanmärkningsvärt och oroande att det inte finns någon hänvisning tillGenèvekonventionen vare sig i anslutning till artikel 63(2)(a) eller 64(2).Varje ny rättsakt om tillfälligt skydd måste respektera Genèvekonventionen.Vänsterpartiet anser att instrumentet tillfälligt skydd är lämpligt attanvända i nödlägen t.ex. vid en plötslig ekonomisk kollaps eller enmiljökatastrof. Vi stöder kommissionens förslag beträffande den behandlingsom de skyddsberättigade skall erbjudas och att så litet som möjligt lämnastill reglering i nationell rätt. Det är absolut nödvändigt att den som fåtttillfälligt skydd har rätt att ta avlönat arbete som ett led i att underlättamöjligheter till självförsörjning.Artikel 64(2) demonstrerar på ett nästan övertydligt sätt attAmsterdamfördraget är en otillräcklig grund när det gäller åtgärder inödsituationer på detta område.AnsvarsfördelningArtikel 63(2)(b) i fördraget stadgar att inom ospecificerad tidskall beslutas om "främjande av en balans mellanmedlemsstaternas insatser för att ta emot flyktingar ochfördrivna personer och bära följderna av detta".Fördelning av ansvaret för flyktingmottagande är viktigt inte för att det hardirekta konsekvenser för skyddet av flyktingar utan därför att en lösning avfrågan kan skapa en mer positiv atmosfär för övriga åtgärder och förebyggaatt avskräckningsåtgärder vidtas vid framtida flyktingkriser.