mot · GN02So225 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So225av , (-fp)Homosexuellas rättigheterUtgångspunkterAlla människor har vissa grundläggande behov gemensamt.Till dessa hör behov av kärlek, sex, trygghet och gemenskapmed andra människor. Kärlek är en viktig drivkraft för såvälpersonlig som samhällelig utveckling. Vår syn är att kärlekoch sexualitet mellan människor av samma kön är likamycket värd som kärlek och sexualitet mellan människor avolika kön. Öppenhet och respekt gentemot homo- ochbisexualitet är en förutsättning för att alla skall kunna leva ettvärdigt liv oavsett sexuell läggning eller könstillhörighet.Tyvärr visas i vårt samhälle fortfarande en intoleransgentemot homosexuella, bisexuella och transpersoner, vilkenbl.a. tar sig uttryck i form av trakasserier, våld ochdiskriminering. De hätska reaktionerna mot utställningenEcce Homo och det våld som riktats mot homosexuella ochderas möteslokaler inte minst talar sitttydliga språk.Homofobi är samlingsbegreppet för de negativa reaktioner en delmänniskor visar homosexuella. Homofobi beskrivs i nationalencyklopedinsom en personlig, irrationell rädsla för homosexualitet, homosexuellamänniskor eller egna homosexuella impulser. Även samhällets rädsla för ochintolerans mot homosexuella kan kallas homofobi. Rädsla och okunskapligger bakom homofobi. Det är därför nödvändigt att på olika vägar medkraft bekämpa de negativa attityder och felaktiga begreppsbildningar rörandehomo- och bisexualitet som finns i samhället.Homo- och bisexuella är män och kvinnor i olika åldrar, med olika etniskbakgrund, religion och politisk uppfattning. De kommer från olika sam-hällsklasser, från städer och från landsbygden. Det enda som skiljer dem frånheterosexuella är att de har förmågan att älska och känna sexuell attraktiontill någon av samma kön.Vår mening är att transvestiter, transsexuella och andra transgendergruppersjälvklart skall omfattas av samma skydd mot diskriminering och våld somhomo- och bisexuella.Riksdagen har också gjort uttalanden som går i denna riktning. Som exem-pel kan nämnas LU 1973:20: "en samlevnad mellan två parter av samma könär en från samhällets synpunkt fullt acceptabel samlevnadsform", SOU1975/76:19: "den bästa grunden för att (förbättra homosexuellas situation isamhället) måste därför vara att fortlöpande på olika rättsområden skaparegler, vilka så långt som möjligt inte leder till särbehandling av homo-sexuella" samt prop. 1986/87: "den enda säkra skillnaden mellan homo-sexuella och heterosexuella är att homosexuella känslomässigt dras till perso-ner av samma kön. I homosexuellas och heterosexuellas förhållanden finnsmotsvarande känslor av vänskap, omsorg, lojalitet, ömhet, kärlek osv (...).Att det finns underlag för att dra dessa slutsatser är (...) viktigt eftersomdetger en säker grund för ställningstagandet att homosexuella inte skalldiskrimineras (...)". Trots dessa ställningstaganden diskriminerasfortfarande som inledningsvis nämnts homo-/bisexuella och transpersoner.Vi vill med denna motion till bidra till att respekt och toleransskapas för människors rätt att välja vem man vill leva med oavsett kön, ochatt uttrycka sin könstillhörighet som man själv vill, oavsett biologiskt kön. Visom parlamentariker i riksdag vill medverka till att belysa ochsynliggöra situationen för människor med olika sexuell läggning ochkönstillhörighet. Vi vill att FN:s konvention om människors lika värde ochlikhet inför lagen efterlevs. Vår strävan är att nå dit där lagstiftningen intediskriminerar och särskiljer. Så länge en människa inte skadar andramänniskor eller inskränker en annan människas frihet måste hon/han ha rättatt välja hur hon/han vill leva sitt liv och möta respekt och tolerans fördetta.Förtryck, våld ochdiskrimineringFörtrycket mot homo-/bisexuella och transpersoner tar sigmånga olika former, alltifrån glåpord och nedsättandeomdömen till grovt fysiskt våld och mord samt förstörelse avsamlingslokaler.Eva Tiby vid kriminologiska institutionen vid universitetkommer att lägga fram en avhandling där hon visar att 27 procentav tillfrågade homosexuella personer råkat ut för någon form av hot ellervåld på grund av sin sexuella läggning. Homosexuella i är värstutsatta. Här uppger av de tillfrågade att de utsatts för hot ellervåld på grund av sin homosexualitet.I kom en rapport där våldet mot homosexuellaredovisas (NOVA Rapport 1/1999). Enligt denna studie utsätts lesbiskakvinnor dubbelt så ofta för hot som kvinnor i den generella befolkningen.För män är hot ännu vanligare, tredubbelt så ofta. Vidare är de homosexuellamännen mer oroliga än de lesbiska kvinnorna för att gå ut. Detta går stick istäv mot vad som är fallet i den generella befolkningen. Iakttagelserna harlett till debatt i det norska om vilka åtgärder som behöver vidtasföratt förebygga våld mot homosexuella.Vi känner inte till några motsvarande undersökningar vad gäller hot ochvåld mot transpersoner, men tidigare undersökningar av våld mothomosexuella har visat att det som provocerar angriparen oftast är vad manuppfattar som könsöverskridande klädsel eller beteende, och då transpersonerofta skiljer sig ännu tydligare från mängden, drabbas de troligen minst likaofta som homo- och bisexuella personer.I maj 1999 bildade homo- och bisexuella studenter i en egenförening. Det skedde vid ett möte i där polisen bedömde risken föroroligheter så stor att studenterna tvingades betala för denvakthållning polisen ansåg nödvändig för att kunna garantera säkerheten vidmötet. Redan att studenterna tvingades stå för dessa kostnader visar vilkendiskriminering homo- och bisexuella utsätts för. Samhället ställer ju uppmed betydligt större belopp när det gäller säkerheten vid t.ex. fotbolls-matcher men här krävdes privata medel för att garantera en så grundläggandedemokratisk rättighet: mötesfriheten.Det är oacceptabelt att våld, hot och diskriminering mot homo-/ bisexuellaoch transpersoner är vardagliga företeelser i och övriga världen. Attvara invandrare och homo- eller bisexuell i är att vara utsatt fördubbelt förtryck. Man möter dels den intolerans, rasism och främlings-fientlighet som människor i visar invandrare, dels den intolerans mothomosexualitet som såväl svenskar som de egna landsmännen kan visa.Därför måste arbetet med att bekämpa våld, hot och diskriminering mothomo-/bisexuella och transpersoner bedrivas både i och i inter-nationella fora, t.ex. i , , och Europarådet.Konkreta åtgärder som behöver vidtas i är att brottsbalkensbestämmelse om kränkning av person grundat på tillhörighet till folkgruppm.m. (29 kap. 2 § första stycket 7) kompletteras så att bestämmelsen om hetsmot folkgrupp utvidgas till att omfatta hets mot homo-/bisexuella ochtranspersoner. Vidare bör motsvarande ändringar göras i tryckfrihetsför-ordningen (TF 7 kap. 4 § 11) samt diskrimineringsförbud införas i regerings-formen (RF). har avvisat sådana motionsförslag med hänvisningtill att den inte vill föregripa de förslag den pågående parlamentariskautredningen om bl.a. kriminalisering av hets mot homosexuella som skallvara klar . Det gör att nazistiska och andra extremistiskagrupper kan fortsätta att sprida fullt laglig hatpropaganda som går ut påatt homo- och bisexuella inte har rätt att leva och att den som mördar homo-och bisexuella är en hjälte. Vi anser därför att det brådskar med att få en lag-ändring till stånd som gör det straffbart att utöva hets mot homo-/bisexuellaoch transpersoner och att denna fråga måste behandlas med förtur.En annan konkret åtgärd vore att låta brott och våldshandlingar riktade motdessa grupper utredas av specialutbildad personal som har en mer ingåendekännedom om homo-/bisexualitet och transproblematiken än polisen ochsom därmed har bättre förutsättningar att se mönstren i brotten.En tredje åtgärd är insatser för att förebygga de riktade brotten och våldetmot homo-/bisexuella och transpersoner. Det kan t.ex. handla om bättresamarbete mellan polis, homosexuellas organisationer, kommuner, lokalabrottsförebyggande råd etc.Det är också beklagligt att transpersoner uttryckligt undantas från skyddetmot diskriminering på grund av sexuell läggning. Motivet för undantaget tilltrots, ger man genom den nuvarande skrivningen mer eller mindre tydligasignaler att transvestiter, transsexuella och andra transpersoner faktiskt fårdiskrimineras.Svensk lagstiftning bör anpassas så att den på alla punkter omfattardet skydd för transsexuella som uttalas i "Recommenda-tion 1117 (1989) On the condition of transsexuals" och "Resolution ondiscrimination against transsexuals". Här ingår bland annat ett lagstadgatförbud mot diskriminering i arbetslivet.Homosexuella och barnÅr infördes möjligheten att ingå registrerat partnerskapi . Därvid blev det möjligt för två personer av sammakön att registreras som partner. En del par väljer att ingåsådant partnerskap, andra väljer att leva som sambor.Partnerskapet ger samma rättigheter och skyldigheter som ettäktenskap mellan två personer av olika kön. Undantag ärmöjligheterna att ansöka om gemensam adoption,insemination och gemensam vårdnad liksom deinternationella verkningarna av äktenskap.Uppdraget som partnerskapsförrättare är skilt från uppdraget som vigse-lförrättare. Det behövs således två skilda förordnanden från . har endast av landets enskilt förordnade förrättarebehörighet att förrätta registrering av partnerskap. Vi anser att det borde varasjälvklart att den som åtar sig detta uppdrag skall vara beredd att ge allamedborgare samma behandling oavsett deras sexuella läggning. Lagstift-ningen behöver således ändras på denna punkt. Vi anser dessutom attpartnerskap inte bara måste kunna ingås i utan också på svenskaambassader, vilket inte är möjligt . Partnerskap måste också kunna ingåsi om man är medborgare i annat land med samma lagstiftning som iSverige.Våren 1999 upprättades inom en promemoria (DS1999:14) med lagförslag som medför att det skulle bli möjligt för utländskamedborgare med stark anknytning till att ingå partnerskap här ilandet. Enligt promemorian är avsikten att även medborgare i andra staterskall jämställas med svenska medborgare i takt med att bestämmelser ompartnerskap införs i respektive lands lagstiftning. Vi anser att detta förslaginte är tillräckligt utan är kritiska till att övriga länders homosexuellamedborgare inte kan ingå partnerskap på samma villkor som heterosexuellakan ingå äktenskap. Anknytningsvillkoret i lagen om registrerat partnerskapbör i sin förlängning helt avskaffas. För heterosexuella personer som önskaringå äktenskap finns inga anknytningsvillkor. Det är därför oskäligt att krävadetta av homosexuella personer.Vi anser också att de två sambolagar som finns , en för heterosexuellaoch en för homosexuella, bör slås samman så att alla sambopar får likarättigheter och skyldigheter. Detta är i enlighet med utredningens ompartnerskap förslag och borde därför kunna genomförasutan att man avvaktar förslag.Många homosexuella har barn. Dessa barn kommer ofta från tidigareheterosexuella förhållanden, men det blir allt vanligare att homosexuellaskaffar sig barn genom insemination eller genom andra former av planeradegraviditeter.Om ett heterosexuellt par lever tillsammans och en av dem har ett barnfrån ett tidigare förhållande kan de få gemensam vårdnad om det barnet. Denmöjligheten finns inte för ett homosexuellt par i samma situation.Heterosexuella gifta par kan adoptera barn. Det kan också enskildaindivider om de bedöms kunna utöva ett föräldraskap till barnets bästa. ISverige finns barn som adopterats av en ensamstående homosexuell.Homosexuella som ingått partnerskap kan däremot inte adoptera även om desom enskilda individer skulle godkännas som adoptivföräldrar. Här före-ligger således en diskriminering av homosexuella, grundad på uppfattningenatt två pappor eller mammor är sämre än en.Den kunskap som finns om barn i homosexuella familjebildningar åter-finns bl.a. i 1997:23 och American PsychologicalAssociations översikt av den forskning som finns om homosexuella somföräldrar. Mest erfarenhet finns om barn som växt upp i lesbiska relationer.De olika studierna pekar i samma riktning, nämligen att barn med bi- ellerhomosexuella föräldrar har det minst lika bra som andra barn. De skiljer siginte på något sätt från barn som växer upp i heterosexuella relationer.Möjligtvis är de något mer toleranta mot människor som avviker frånmajoriteten. Det enda problem man pekar på i den amerikanska studien ärsamhällets fördomar och intolerans mot homosexuella som bl.a. påverkatutgången av en del vårdnadstvister. Studien visar också värdet förhomosexuella familjer av att det finns ett stödjande nätverk av andra vuxnasom är positiva till den homosexuella relationen.Erfarenheten visar att homosexuella föräldrar är mycket måna om att derasbarn får nära kontakt med vuxna av båda könen, detta för att tillfredsställabarnens behov av att under sin uppväxt identifiera sig med både kvinnor ochmän.I har antagit ett lagförslag som innebärmöjlighet för registrerad partner att adoptera partnerns barn; undantaget äradoptivbarn med utländsk bakgrund. I har regeringen lagtfram ett lagförslag i vilket man vill ge möjlighet till adoption på villkor attdet homosexuella paret bott ihop och barnet bott hos paret i minst ettår. Det homosexuella parets förhållande behöver emellertid inte vararegistrerat. I motsats till heterosexuella par får dock homosexuella ännu inteadoptera utländska barn. Det beror på regeringens oro för att det skulle blisvårare för heterosexuella att adoptera barn från andra länder.Vi anser det självklart att barnets bästa skall vara utgångspunkten föradoption och insemination, inte om föräldrarna är homo- eller bisexuella.Huvudfrågan vid adoption eller insemination är om barnet kan få tillräckligomsorg och kärlek från sin/sina kommande föräldrar. Det är utifrån denutgångspunkten prövningen bör utgå, inte om föräldrarna eller föräldern ärhomo- eller bisexuell. Lagstiftningen bör därför ändras i enlighet med dettasynsätt.En situation då två personer av samma kön faktiskt kan ha gemensamvårdnad, är om den enda föräldern byter kön. Trots detta tillåter nuvarandelagstiftning inte att en gift person ansöker om könsbyte, och det finnsexempel på mycket väl fungerande familjer, där föräldrarna efter 20-25 årsäktenskap tvingas ta ut skilsmässa för att en av makarna skall få denmedicinska hjälp han eller hon har laglig rätt till.Kunskaperna om homo-/bisexualitet och transfrågormåste ökasFolkhälsoinstitutet (FHI) har gjort en uppföljning 1997 av deförslag om kunskapshöjande insatser som utredningen omhomosexuella i samhället lade fram i sitt betänkande 1984(SOU 1984:63). FHI konstaterade att information ochkunskapsspridning om homosexualitet är bristfällig både iskolan och i högre utbildningar. Såväl somHögskoleverket bör därför få i uppdrag att lägga upp en planför hur undervisningen skall kunna förbättras på dennapunkt. Inom skolan är det en naturlig del i sex- och samlev-nadsundervisningen, inom högskolan är det framför allt iutbildningen för lärare, socionomer, läkare, präster,psykologer, jurister och poliser som kunskapen om homo-/bisexualitet och transfrågor måste få en mer framträdandeplats.Kunskapen och insikten om homo-/bisexuellas och transpersoners livs-villkor (homokompetens) måste också stärkas hos en rad nyckelgrupper inomden offentliga sektorn. Det gäller främst inom rättsväsendet, utbildningen,hälso- och sjukvården samt . När det gäller rättsväsendet anservi att det är som bör ha ansvaret för att höja myndigheternashomokompetens. För utbildningsväsendet är det och som bör ha ansvaret och när det gäller hälso- och sjukvården samtsocialtjänsten centralt samt landsting och kommuner lokalt.Också ambassadpersonal behöver information om homo-/bisexuellas ochtranspersoners situation inte minst med tanke på att lagstiftning ochverklighet långt ifrån alltid går hand i hand. På motsvarande sätt borde TF7 kap. 4 § 11 förändras och grundlagsskydd bör ges när det gäller hets ochdiskriminering mot homo- och bisexuella genom att detta förs in i regerings-formen.Likartade behov finns inom flera av dessa områden för transpersoner.HälsaFör att hälso- och sjukvården skall vara anpassad eftermänniskors behov behövs kunskap om könsskillnader iohälsa, behandling, rehabilitering, vårdutnyttjande etc. I destora utredningar som gjorts om vårdenförbigås de lesbiska kvinnornas behov med tystnad. AvSusann enkätundersökning i Stockholmframgår att kunskaperna om lesbiska kvinnors problem ochbehov är små och att endast hälften av kvinnorna iundersökningen berättat för gynekolog om sinhomosexualitet.Sex mellan män är främsta spridningsvägen för hiv i men antaletfall är sett i ett internationellt perspektiv mycket lågt mycket tack vare destora insatser som gjorts med statliga medel och med hjälp av homo- ochbisexuellas organisationer. Det är viktigt att dessa satsningar får fortsättaochatt också i fortsättningen medel öronmärks för insatser av detta slag.En annan viktig åtgärd i hivpreventionen är att tillåta anonym testning.Fler vågar då komma till testning vilket i sin tur leder till tidigarebehandlingav de smittade och information om hur vidare smittspridning kan förhindras.Bastulagen infördes vid hivepidemiens början som ett led i det hivpreven-tiva arbetet. Den är nu föråldrad och når inte sitt syfte att förhindraspridningav hiv. Vi anser därför att den bör avskaffas.KulturKulturens betydelse för att påverka attityder och fördomar ärovedersäglig. Likaså är kulturen en hiv viktig källa tillförståelse för och bekräftelse av egna känslor. Därför är detviktigt att kulturaktiviteter där homo-/ bisexuellas ochtranspersoners situation beskrivs stimuleras. Det äranmärkningsvärt att det är så ovanligt med positivaskildringar av homo- och bisexuell kärlek i böcker, teater,film, musik eller i bildkonsten. Inom homosexuellas egnakulturaktiviteter finns också svårigheter att nå ut till enbredare publik, bland annat beroende på att de traditionellavägarna via etablerade eller fria grupper inte är öppna.Vi anser att det är angeläget att de institutioner i det svenska samhället somhar ansvar för att stödja kulturaktiviteter även prioriterar kulturaktivitetersom skildrar homo-/bisexuellas och transpersoners situation. kanäven använda sådana kulturaktiveter som ett aktivt verktyg i biståndsarbetetför att öka demokratiseringen och respekten för de mänskliga rättigheterna iandra länder, särskilt våra grannländer , , , ochRyssland.Vi anser vidare att det är viktigt att folkbibliotekens inköpspolitik utformasså att alla former av diskriminering motverkas och att behoven av böcker ochtidskrifter och video om, av och för homo-/bisexuella och transpersonertillgodoses. Särskilt viktigt är tillgången till detta för unga personer somoroas av sina känslor.Utredning om situationenför homo-/bisexuella ochtranspersoner i glesbygdGlesbygdsverket har till uppgift att "stödja utvecklingen föroch lämna förslag till förbättringar med avseende påglesbygds- och landsbygdsbefolkningenslevnadsförhållanden i olika delar av landet medtyngdpunkten i skogslänens inre delar samtskärgårdsområdena". Något stöd, eller förslag tillförbättringar, för homo-/bisexuella eller transpersoner har tilldags dato inte getts från . Kunskapen omgruppen homo-/bisexuella samt transpersoner i glesbygd ärmycket liten och någon större studie av gruppen finns inte.Homo-/bisexuella och transpersoner i gles- och lansbygd lever underspeciella omständigheter. Att vara normbrytare kan vara svårare i sådanamiljöer än på andra ställen. Detta visar studier av kvinnor i landsbygd gjordaav . Vidare är kunskapen om homo-/bisexualitet och trans-personer ofta mindre i glesbygd och i den kommunala verksamheten finnssällan något som avser att förbättra situationen. Detta intryck förstärks avden kommunenkät som RFSL genomfört i landets samtliga kommuner. Detär inte helt ovanligt att politiska företrädare i glesbygdskommuner ignoreraratt det finns homo-/bisexuella i deras kommun. Inte minst har detta fram-kommit i samband med partnerskapslagens införande. För homo-/bisexuellaoch transpersoner i glesbygd kan det också vara svårt att skapa sig förebilderdels på grund av negativa attityder, dels på grund av att intresseorgani-sationer för homo-/bisexuella och transpersoner sällan verkar där. Resultatetblir att många väljer att flytta till större orter, trots att de under andraomständigheter hade valt att stanna.Vi anser därför att bör ges i uppgift att tillsammans medFolkhälsoinstitutet utreda levnadsförhållandena för homo-/bisexuella ochtranspersoner i glesbygd samt komma med förslag till åtgärder för attförbättra deras situation. En sådan utredning bör genomföras i samarbetemed ideella organisationer som RFSL.ForskningFHI:s kartläggning 1997 av forskning om homosexualitetvisar att forskning om homosexuellas situation förekommer,men att den bedrivs sporadiskt. Yngre forskare ärintresserade av att ta sig an olika frågeställningar men iavsaknad av handledare kommer forskningen inte till stånd.Vi anser att regeringen i den kommande forskningspolitiska propositionenbör lägga ett förslag om hur forskning kring homo- och bisexuellas situationskall kunna stimuleras.Då transvestism och transsexualism inte är lika vanligt som homosexuali-tet, bedrivs ännu mindre forskning om dessa grupper, varför svenska forskareoch myndigheter måste bevaka den internationella forskningen på området.Internationell solidaritet ochflyktingfrågorI många länder är homosexualitet förbjuden. T.o.m.dödsstraff kan bli aktuellt som straffåtgärd. I andra länderkan religion och kulturtraditioner göra det svårt att leva somhomo-/bisexuell eller transperson även om detta inte ärförbjudet.Därför bör i alla internationella sammanhang arbeta för homo-/bisexuellas och transpersoners rättigheter inte kränks, t.ex. i FN eller EU.För medlemskap i är det en självklarhet att dessa grupper skall ha sammagrundläggande rättigheter som alla andra. Vi anser också att isamband med biståndsgivning skall ta upp en diskussion med berört landkring mänskliga rättigheter som även innefattar homo-/bisexuellas ochtranspersoners grundläggande rättigheter i den anda som FN:s konventionom de mänskliga rättigheterna står för.USA, och är länder som godtagit förföljelse på grundav sexuell läggning eller kön som flyktingsskäl. Detta är en tolkning avGenèvekonventionen som UNHCR stöder och som också med kraftbör stödja och driva internationellt.Erfarenheten har visat att 3 kap. 3 § utlänningslagen gång på gång feltolkaseller inte tillämpas, till förfång för de asylsökande. Veterligen har ingenhittills fått uppehållstillstånd med stöd av den paragrafen, d.v.s. den somhyser välgrundad fruktan för förföljelse på grund av kön eller homo-sexualitet. Därför anser vi att förföljelse på grund av kön eller på grund avattman är homo-/bisexuell eller transperson måste föras in under 2 § underflyktingbegreppet.Tidigare riksdagsbehandlingEn del av de yrkanden som vi framför här har avslagits vidtidigare riksmöten antingen genom att en riksdagsmajoritethänvisat till pågående utredning eller ansett att tillräckligaåtgärder redan vidtagits. Vi instämmer inte i det senare ochfinner med tanke på den diskriminering och det våld homo-/bisexuella och transpersoner utsätts för att kraftfullaåtgärder måste vidtas och det utan dröjsmål.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ändring av tryckfrihetsförordningens, brotts-balkens och regeringsformens bestämmelser om kränkning av och hetsmot person grundat på tillhörighet till folkgrupp,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om speciella utredare av brott och våld mot homo-/bisexuella och transpersoner,23. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om insatser för att förebygga våld mot homo-/bisexuella och transpersoner,24. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om undantag för transpersoner från skydd motdiskriminering på grund av sexuell läggning,15.