mot · GN02K250 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:K250av , ()Yttrandefrihetens utvidgningFöreträdare för brukar i internationella sammanhangframhålla yttrandefrihetens starka ställning i vårt samhälleoch i den svenska lagstiftningen. I regeringsformens (RF)andra kapitel skyddas yttrandefrihet, informationsfrihet,mötesfrihet, demonstrationsfrihet, föreningsfrihet ochreligionsfrihet. Yttrande- och tryckfrihet behandlas vidare itvå särskilda grundlagar, Tryckfrihetsförordningen (TF) ochYttrandefrihetsgrundlagen (YGL). Mot yttrande- ochtryckfriheten svarar en nästan lika långtgåendeoffentlighetsprincip som ger medborgarna tillgång tillallmänna handlingar (2 kap. Som ytterligare ett värn föryttrandefriheten finns det s.k. meddelarskyddet, som innebäratt var och en har rätt att lämna uppgifter "i vad ämne somhelst" till t.ex. journalister (1 kap. 1 § TF, 1 kap. 2 § YGL).Slutligen finns det s.k. efterforskningsförbudet (3 kap. 4 §TF, 2 kap. 4 § YGL), som innebär att man inte får försöka attta reda på vem som lämnat en viss uppgift för publicering.Denna lagstiftning är av ovärderlig betydelse för demokratin ochsamhällsutvecklingen i stort. Den har dock en fundamental begränsning.Yttrandefriheten och de andra fri- och rättigheterna gäller endast iförhållandet mellan medborgaren och "det allmänna", dvs. statsapparaten(inklusive kommuner och landsting). Staten får inte inskränka våryttrandefrihet (annat än i vissa specificerade fall) - däremot kan privataarbetsgivare utan hinder av grundlagen sätta munkavle på sina anställda. Enkommundirektör får inte försöka ta reda på vem i personalen som pratat medlokaltidningen - en verkställande direktör i ett privatföretag kan lugnt görasina efterforskningar utan att behöva bekymra sig om grundlagen.Yttrandefriheten gör, liksom demokratin i övrigt, halt vid fabriksgrindarnaoch kontorsentréerna.Ett antal uppmärksammade fall i Arbetsdomstolen (1994,Samariten 1997 m.fl.) har klargjort hur svag yttrandefriheten är när denkommer i konflikt med den lojalitet som arbetsgivare anser sig ha rätt attkräva av de anställda. Att tala med massmedia om allvarligamissförhållanden på arbetsplatsen eller att utnyttja sina demokratiskarättigheter som folkvald utan att fråga arbetsgivaren om lov har av ADbedömts som illojalitet - även om man inte alltid ansett brottet så allvarligtatt det motiverat avsked.Lojalitetsbegreppet har sin historiska och rättsliga grund i förkapitalistiska,feodala förhållanden, där länsherren av konungen gavs långtgåenderättigheter. Offentlig och privat makt sammanföll i feodalfurstensekonomiska och politiska makt över allmogen. De medeltidamaktförhållandena levde vidare i t.ex. tjänstehjonsstadgan , där detbland annat fanns bestämmelser om att den "som fäller okvädingsord emotsin herre, plikte med fyradubbelt böter emot det, som lagen eljest därominnehåller". I legostadgan gavs husbonden rätt till husaga av vuxettjänstefolk ända till 1858 och av barn . Dagens lagstiftning ärinte så öppet skriven i arbetsköparnas intresse, men alltjämt reflekterararbetsrättslagstiftningen och AD:s praxis äldre tiders patriarkala förhållandemellan husbonde och tjänstehjon.Vänsterpartiet menar att det nu är hög tid att ta konkreta steg framåt pådetta område. Den långtgående lojalitetsplikt som den anställde anses hagentemot sin arbetsgivare och som bland annat innebär att arbetsgivaren kanförbjuda sina anställda att delta i samhällsdebatten eller på andra sättutnyttjasina demokratiska rättigheter, är i akut behov av reformering. Samhällslivet istort - inbegripet det näringsliv där privata kapitalägare alltjämt har denavgörande makten - har långsiktigt inget att förlora på ökad öppenhet;tvärtom!Tidigare riksdagsbehandling av dessa frågor visar emellertid att motståndetmot en fördjupning av demokratin är starkt. Såväl regeringar somriksdagsmajoriteter har vid ett flertal tillfällen under 80- och 90-talenuttalatsig för reformer, bland annat meddelarskyddets utvidgning till den privatasfären. Färdiga lagstiftningsförslag har funnits. Ändå har man inte kunnateller vågat ta steget fullt ut. I stället har vi kunnat iaktta en mycketobehagligtendens till att även offentliga arbetsgivare börjat betrakta "lojalitet" somsynonymt med tystnad. En aktuell undersökning utförd av visar attoffentliganställda är mer rädda att kritisera sina arbetsgivare änprivatanställda, trots att deras yttrandefrihet är grundlagsskyddad.Just därför att demokratin och yttrandefriheten är ifrågasatt och hotad påmånga sätt är det särskilt angeläget att visar att utvecklingen intekan stoppas, än mindre vridas tillbaka. bör av regeringen begäraförslag till lagstiftning som innebär att yttrandefriheten och meddelarfrihetenutvidgas till att även gälla förhållanden utanför den offentliga sektorn. Dettabör kunna ske både genom förändring av RF, TF och YGL och genomreformering av t.ex. medbestämmandelagen.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till ändring avlagstiftningen till skydd för yttrandefriheten i enlighet med vad imotionen anförts.Stockholm den 27 september 1999Mats ()()()()(v)()