mot · GN02Sk737 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Sk737av , ()Sparandets betydelse för välfärdssamhälletDet privata sparandet lägger grund för självständighet och trygghet. Attuppmuntra sparande berikar välfärdssamhället.Sparandets idé har uråldriga rötter. Att inte förbruka allt du för tillfällethartillgängligt utan att lägga undan del av det för sämre dagar har genomvärldshistorien varit en av de basala insikter som fört mänskligheten framåt.Sparandet har skapat trygghet och marginaler.I modern tid har sparandet både fungerat som en trygghet för den enskildeoch som en viktig finansieringskälla för såväl nyföretagande som riskkapitaltill växande företag och börsnoterade företag. Få av våra svenska storföretaghade varit vad de är om inte småsparare direkt eller indirekt via bankerbistått entreprenörer med riskvilligt kapital.I den politiska världen har synen på sparandet alltid utgjort en vattendelaremellan vänster och höger i politiken. För Moderata samlingspartiet ochborgerligheten har det privata sparandet utgjort ett av fundamenten för attlägga grunden för mänsklig frihet. Rätten att själv få bestämma över sinaegna pengar är helt nödvändigt för att individen skall vara fri. Sparande lederoftast till ägande. Ägande uppmuntrar ansvarstagande. Ett spritt ägandelägger därför grunden för ett rikt välfärdssamhälle.För socialdemokrater och kommunister har privat sparande oftast setts somgrund för klyftor i samhället och därför något som skapar orättvisa. Derasföreställningsvärld har utgått från en delning av samhället mellan dem medkapital och dem utan. De tycks ta för givet att det alltid skall vara en mindredel av befolkningen som skall förvalta ett eget sparande. För dem har i ställetsparandet i samhället setts som ytterligare en uppgift som bör ligga på detoffentliga i form av stat och kommuner.Sparande betraktas av socialdemokraterna främst som innehållenkonsumtion. Det leder till att den inhemska efterfrågan försvagas. En alltförsvag inhemsk efterfrågan är det som socialdemokraterna och LO brukar sesom det största hotet mot ekonomin. Socialdemokraterna har därför aldrigtvekat att föra en politik som försvårar för medborgarna att bygga upp etteget sparkapital. Undantaget har möjligtvis utgjorts av HSB:s bosparande.Där har dock socialdemokraterna velat se bosparandet som grund för eninsats i en gemensamägd fastighet. Det insatta kapitalet har betraktats somvilande, stor skepsis har uttryckts mot och reavinstskatter införts för attbekämpa en möjlig värdetillväxt i det egna boendet.Sparandet har förlagts till det offentliga. Regeringens överskottsmål över en konjunkturcykel är ett uttryck för den politiken.Medborgarnas svårigheter att klara sina utgifter en tung månad skall enligtsamma synsätt inte med egna sparade pengar utan med tillskott avbidrag som den politiska sektorn styr över. Det har i praktiken blivituttrycksformen för vänsterns variant av syn på frihet. En frihet som följer pårätten att få bidrag. Den som på det viset blir beroende av politiska nyckereller administrativt krångel för att klara av att ställa mat på bordet är enligtvänsterns synsätt alltså fri.Sparandet och fördelningspolitikenSocialdemokraterna lägger stor vikt vid fördelningspolitiska analyser.Mer sällan diskuteras hur välstånd skapas. I årets budgetproposition finnsmed en fördelningspolitisk analys som enbart utgår från begreppetdisponibel inkomst. Vad medborgarna har eller inte har ses enbart somen effekt av inkomst efter skatt och bidrag. Regeringen missar då heltden dynamik som det breda svenska sparandet leder till. Den som trotslåga inkomster och omfattande beroende av bidrag lyckats lägga undanpengar i sparande i aktier eller aktiefonder har kunnat dra nytta av denkraftiga värdehöjning som skett på världens börser.Det brukar leda till en diskussion om vem som egentligen har råd att köpaaktier eller aktiefonder. Det bör då konstateras att över halva svenska be-folkningen äger aktier direkt eller indirekt. De genomförda privatiseringarnaunder den borgerliga ledde till ett breddatägande. Svenskar boende i glesbygd och kvinnor var överrepresenterade iprivatiseringarna.Sparande i aktier har visat sig vara en god affär. Generalindex på densvenska Börsen är satt till 100 med start . har siffranstigit till nära 4.000. En insatt hundralapp i en aktie som följt den normalavärdeutvecklingen är alltså värd nära 4.000 kronor.Småspararnas aktieinnehav skapar intresse för företagandet som idé ochför hur enskilda företag utvecklas. Kunskapen om hur välstånd skapas ochden svenska samhällsekonomin fungerar fördjupas. Småspararna har genomåren visat sig vara de mest långsiktiga ägarna, i kontrast till institutionellaägare som gör snabbare postitionsförflyttningar. Ett stort individuellt ägandeav aktier anses därför bidra till stabilitet på Börsen.Ibland sprids en föreställning att det är dyrt och svårt att köpa aktier. Köpav enstaka aktier, eller ett månatligt litet sparande i en aktiefond, kostarintemer än några paket cigaretter eller fyra Bingolotter eller motsvarandefredagens inhandling från Systembolaget. sagt varje svensk har råd.Det har allt fler svenskar också upptäckt. Det har blivit en viktig källa tillegen ökad självständighet för många svenskar.Dessa förhållanden utmanar invanda fördelningspolitiska föreställningar.Hur mycket och på vilket sätt vi sparar spelar en avgörande roll för hurmycket svenskarna får över till konsumtion.Tre viktiga sparandereformerInnan lanserade idén om skattegynnat fondsparande varaktieägandet inte särskilt spritt i . Allemansfondernas tillväxtunder öppnade för en ny syn på aktieägande. Många kundetack vare det enkla sättet att spara lära sig att det fanns mycket att vinnapå att investera i aktier. Dagens sparande i aktiefonder och andra typer avfonder har utvecklats till ett folknöje. Kvällstidningarna överträffarvarandra i beskrivningar av vilka fonder som finns och hur de klarar sig irelation till varandra. Detta är i grunden en mycket positiv utveckling.De borgerliga privatiseringsprogrammet gjorde enkvarts miljon nya svenskar till aktieägare. Privatiseringen av , och ledde till att dessa aktier blev några av Börsens mestägarspridda aktier.Det nya pensionssystemet som skall ersätta ATP är också mersparandetillvänt. Av pensionsavgiften på får den blivandepensionären själv placera i en så kallad premiereserv. När välsystemet kommit igång kan den enskilde välja att placera dessa pengar iolika fonder. Erfarenheter från andra länder visar att fondbaserade pensionerhar en mycket bättre värdetillväxt för den enskilde än avgiftsbaserade likt vårtidigare ATP-system. Till detta kommer att också avtalspensioner i olikaformer möjliggör för den enskilde att placera även dessa pensionsmedel iaktiefonder bland annat.De utökade möjligheterna att mer aktivt placera sina egna framtidapensionspengar har lett till ett helt nytt pensionstänkande. Det är vad du självbetalar in och hur du själv väljer att placera dina pengar som avgör dinpension. Det faller inte bara ut pengar ur ett system utan koppling till hurekonomin går och vad du själv arbetat ihop. Detta betyder mycket förmedborgarnas möjlighet att förstå och intressera sig för sin egen ochsamhällets ekonomi.Kapitalet lämnar landetDe tre ovan nämnda sparkonforma reformerna till trots är sparandet totaltsett satt på undantag i . Svensken som sparar i aktier här i Sverigeträffas av en dubbelt så hög beskattning jämfört med andra aktiesparareinom EU och . Det är mer skattegynnat för utländska placerareoch institutioner att äga svenska företag än det är för svenskarna själva.Det skapar en drivhusmiljö som placerar stora delar av det svenskafolkets sparande utanför landets gränser och som dessutom driverägandet av svenska företag utomlands.Den svenska dubbelbeskattningen, förmögenhetsskatten, kapitalskattenoch den internationellt sett höga reavinstskatten, framförallt på längreaktieinnehav, skapar tillsammans ovan nämnda förhållanden. Det är ettutslag av att socialdemokraterna endast velat medverka till skatteför-ändringar som underlättar för kapitalet att stanna i bolagen. Skarpa skatte-gränser har dock skapats gentemot ägarna av bolagen. Det följer av en politiksom gärna ser företag men som ogillar företagare. Det kan leda till ensituation där företag finns kvar i med viss form av produktion, mendär ägandet och därmed de långsiktiga besluten befinner sig utanför landetsgränser. Den processen är redan i full gång: ABB, , Stora, för att bara nämna några.Internationella exempel och inte minst egna svenska erfarenheter visar påde stegrade svårigheterna av att försöka föra en skatte- och regelpolitik förkapital som avviker från viktiga konkurrens- och grannländer. Den nyaekonomins främsta kännetecken är kapitalets gränslöshet och lättrörlighet.Den som inte förstår att anpassa sig till detta eller försöka dra fördel av dennya situationen riskerar förlora stora kapitalsummor ur landet och samtidigtförlora skatteintäkter beroende på att skattebaserna eroderar.Sverige behöver en politik som uppmuntrarsparandeDen globala kapitalmarknaden och det allt rörligare kapitalet till följd avde avregleringar som olika högerregeringar inledde harskapat en god tillgång på riskvilligt kapital i världen. Det traditionellaskälet för att uppmuntra inhemskt hushållssparande har därför delvisförändrats. För många små företag och entreprenörer som funderar på attstarta eget betyder dock fortfarande eget sparkapital eller möjligheten attlåna av släkt och vänner väldigt mycket. Det är en typ av riskvilligainsatser som bankerna inte längre står för efter 80-talets problem.Vikten av ett gott sparandeklimat blir dock allt viktigare av ett annat skäl.Den svenska välfärdsstaten, uppbyggd i syfte att ta hand om oss alla i varjeskede av livet, visar allt allvarligare revor. Ersättningssystemen är såanpassade till LO-kollektivets medlemmar att det för många inte passar in påderas verklighet eller har ersättningsnivåer som kommer i närheten av attersätta för verkliga lönebortfall vid sjukdom eller föräldraledighet. Detfaktum att av svenskarna allt fler blir allt äldre är i grunden någontingpositivt.Det blir dock mer problematiskt när välfärdssystemen är uppbyggda enligtstafettloppsprincipen, nu yrkesverksamma försörjer unga och gamla som intesjälva kan förvärvsarbeta. Den ekvationen går mot att allt färre skall försörjaallt fler. Demografiska studier visar att hela västvärlden är inne i en liknandeprocess där vi lever och barnafödandet går ner. Effekterna har docksynts först i . Det kommer att sätta ökad press på välfärdssystemen.Nödvändigheten av att koncentrera offentliga insatser till verkligt behövandekommer att bli allt mer tydligt. Detta behöver inte vara någonting negativt.Tvärtom finns siffror som visar att våra yngsta pensionärer medofta full ATP och stort eget sparkapital tillhör vår mest välmående del avbefolkningen. Det kommer därför att falla sig naturligt att allt fler inför sinålderdom sparar allt mer själva för att avlasta pressade offentliga system,men också för att få njuta större egen frihet.Liknande resonemang kan föras för studenter som söker sig till högreutbildning. De som har längst utbildning är oftast attraktivast på arbets-marknaden. Möjligheten att själv tjäna goda framtida inkomster är stor. Detbör öppna för möjligheter för studenterna att själva i någon form av egnakonton, ibland kallade kompetenskonton, blanda egensparade medel, avsätt-ningar från eventuella arbetsgivare med skattesubventionerade lån.Konstruktioner där arbetsgivare bidrar med del av beloppen förvidareutbildning, föräldraförsäkring och tilläggsförsäkringar av olika slagfinns redan och kommer säkert att växa enormt i omfattning. Det bör ocksåuppmuntras.Moderata förslag om att avskaffa dubbelbeskattningen och förmögenhets-skatten samt att kraftigt sänka inkomstskatterna lägger grunden för en godsparandemiljö i . Ett spritt ägande i den privata sektorn skapar risk-villigt kapital och bidrar till att lätta bördan från pressadeoffentligasystem. behöver en politik som aktivt uppmuntrar privat förmögen-hetsbildning och ett spritt ägande.Regeringens budget leder till en konjunkturförstärkande politik. Köp-kraften späs på och riskerar bli inflationsdrivande. Sparandet har en mycketviktig funktion i högkonjunkturer för att suga upp del av köpkraften och istället ledas över till utbudsstimulerande investeringar. Detta resonemangverkar regeringen helt begränsa till de offentliga finanserna men det är minstlika angeläget vad avser det privata sparandet. En politik för att uppmuntrasparande i enlighet med de förslag vi väckt i denna motion är därför särskiltlämplig som ett sätt att motverka inflationstendenser i ekonomin i den nurådande samhällsekonomiska situationen.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om motiven för att uppmuntra privat sparande iSverige,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en förändrad skattepolitik för att slutamissgynna svenskt enskilt ägande av företag i den 4 oktober 1999Gunnar ()()()()()()Per ()()()()