mot · GN02Fi209 · 1999-10-05 00:00:00 — Ett snabbtbeslut att införa euron i vårt land är ingen garanti mot fortsatta förluster avföretag och jobb, men det skulle ge större möjligheter för att strömmen ävenkunde gå i motsatt riktning.I regeringsförklaringen hette det: "skall aktivt bidra till att formaEuropas framtid." Efter att har förflutit saknas tecken på en sådanoffensiv.Energi- och miljöpolitiken på fel vägEnergiförsörjningen är av stor betydelse för möjligheterna attfå till stånd ökad tillväxt och fler jobb. Mot denna bakgrundär det anmärkningsvärt att energipolitiken inte berörs annatän genom förslag till höjda energiskatter. Det från kostnads-och miljösynpunkt oansvariga beslutet att genomföra enförtida avveckling av kärnkraften nämns inte, än mindreredovisas kostnaden för nedläggningen.Det faktum att regeringen inte redovisar kostnaderna för avvecklingen avde två reaktorerna i innebär att budgeten är svagare än vadregeringen redovisar. Avvecklingen innebär också att det mest påtagliga somregeringen gör inom tillväxtpolitikens och miljöns områden leder till lägretillväxt och större utsläpp. Det finns i budgetpropositionen inga förslag somuppväger dessa effekter av regeringens avvecklingspolitik.Regeringen redovisar i budgetpropositionen vad den kallar grönanyckeltal. Av dessa framgår att utsläppen av koldioxid minskade under1980-talet, bl.a. till följd av övergången till el för uppvärmning, men att deunder har ökat igen, bl.a. genom en ökad användning av fossilabränslen inom el- och värmeproduktion. Vidare klargörs att belastningen påhaven av fosfor och kväve minskade för att sedan ökaigen.Dessa trendbrott är i sig utomordentligt oroande. Direkt avskräckande terde sig i ljuset av beslutet att förtidsavveckla kärnkraften. Det är mot dennabakgrund begripligt - men alls inte försvarbart - att i samband medKyotokonferensen och bördefördelningen inom EU har verkat för att höja sinkvot för utsläpp av koldioxid och andra växthusgaser. vägrardessutom att ta ansvar för de utsläpp som uppstår vid den elproduktion sombehövs utomlands för att täcka efterfrågan i , när kärnkraftenavvecklas. Det är uppenbart att en ökad användning av fossila bränslenkommer att öka utsläppen av framförallt koldioxid.I det sammanhanget är regeringens så kallade skatteväxling en renskenmanöver som kommer att få en motsatt konsekvens. För det första såinnebär den så kallade skatteväxlingen bara en höjning av internationellt settredan mycket höga energiskatter, vilket negativt påverkar konkurrenskraftensärskilt i vissa näringar. Det ena ledet i skatteväxlingen - höjningen -genomförs medan det ännu återstår att se i vilken mån skatten på arbetekommer att sänkas.För det andra leder höjningen av energiskatter till att produktion i Sverigeflyttas till länder med lägre miljökrav och ersätts med andra produktions-former med sämre resultat för miljön. Höjd dieselskatt försvårar för densvenska åkerinäringen och ger konkurrensfördelar till utländska åkerier sommöter väsentligt lägre miljökrav.Regeringen hoppas att grön skatteväxling skall slå igenom äveninternationellt. Men att döma av svårigheterna att få till stånd ett direktiv omminimibeskattning av energi inom EU kommer det under alla omständigheteratt ta tid. När , utan att avvakta vad som händer i andra länder, gårvidare på den inslagna vägen, kommer den energikrävande industrin attutsättas för ohanterliga påfrestningar. Några miljövinster kommer inteuppkomma, däremot ökade utsläpp.Svag budgetpolitikDe offentliga finansernas sårbarhet ökarNär Socialdemokraterna övertog regeringsansvaret i oktober1994 hade den borgerliga regeringen påbörjat ett omfattandeprogram för att sanera de offentliga finanserna. Åtgärderomfattande hade beslutats, ochytterligare åtgärder hade aviserats i den så kalladeNathalieplan som beslutade om 1993.Efter att så sent som ha motsatt sig den borgerliga regeringensåtgärder tvingades Socialdemokraterna till en helomvändning ochaccepterade att saneringen av de offentliga finanserna fullföljdes. Detprogram som antogs och som sedan byggdes på med ytterligareåtgärder hade emellertid en annan inriktning. Huvuddelen av åtgärderna varskattehöjningar.De besparingar som vidtogs på utgiftssidan har successivt ätits upp genomnya så kallade "satsningar". Fram till och med vårpropositionen 1998beslutades om så stora utgiftsökningar att samtliga besparingar somgenomförts på förslag av den socialdemokratiska regeringen hade ätits upp.Därefter har efter förslag i budgetpropositionerna 1999 och budgetpropo-sitionen 2000 utgifterna spätts på ytterligare.Sammantaget innebär detta att förbättringarna av de offentliga finansernasedan hösten 1994 är en följd av kraftiga skattehöjningar och en betydligtsnabbare tillväxt av skattebaserna än vad som hade förutsetts. Detta har i sintur lett till två problem.- De offentliga finansernas konjunkturkänslighet har befästs. Innevarandeår beräknas de offentliga inkomsterna till av BNP, är skatter, och de offentliga utgifterna beräknas tillknappt av BNP. Såväl ekonomer som olika internationellaorganisationer har varnat för riskerna med de höga skatte- ochutgiftskvoterna.- En följd av de kraftiga skatteskärpningarna är att den långsiktigatillväxtkraften i ekonomin försvagats. I av mycket stark konjunkturblir visserligen den kortsiktiga effekten kraftigt ökande skatteintäktermen detta skall ses mot utvecklingen av de alltmer rörliga skattebasernaoch företagandet.- När de växande skatteinkomsterna används till höjda offentligautgifter växer den offentliga ekonomins sårbarhet inför kommandeförsvagningar och nedgångar i den ekonomiska tillväxten. Denna effektblir kraftigare genom att ersättningsnivåerna i socialförsäkringarna återhar höjts.Urholkad budgetprocessDen borgerliga regeringen inledde förberedelserna för dennya budgetprocess som togs i bruk 1997. Den syftar till enbetydligt stramare behandling av budgeten och innebär blandannat att ett tak sätts för de offentliga utgifterna vad avserden helt övervägande delen av statsbudgeten och social-försäkringssektorn. Taket utgörs av summan av anvisademedel på de ingående utgiftsområdena och en beräknadförändring av så kallade anslagsbehållningar. Dessutomingår en ofinansierad budgeteringsmarginal. Denna är inteavsedd att skapa utrymme för ofinansierade utgiftsökningarutan för att ge flexibilitet vid icke förutsedda utgiftsökningar.Sedan skattebaserna och tillväxten blivit betydligt snabbare än förutsett,utnyttjade emellertid regeringen dessa förutsättningar till att öka deoffentligautgifterna. Genom dessa nya utgiftsökningar har budgeteringsmarginalen desenaste budgetåren successivt urholkats mycket kraftigt, vilket framgår avtabell 4.1.Tabell 3 Budgeteringsmarginal¹ 1997-2002 (miljarder kronor)Tabell 3: (1997 1998 1999 2000 2001 2002 )¹ I de fall beslut skiljer sig från regeringens redovisas regeringens förslag inom parentes.Källa: , , vårpropositionensamt BPÄven för har budgeteringsmarginalen successivtminskat och är nu mycket liten. Utgiftstaket för detta årkommer sannolikt att överskridas, om inga åtgärder vidtas.Bakgrunden till denna utveckling är att regeringen använderbudgeteringsmarginalen till att föreslå nya utgifter i ställetför att använda den som buffert för utgiftsökningar som maninte rår över, som till exempel ökad sjukfrånvaro ellerautomatiska utgiftsökningar till följd av en oväntadförsvagning av ekonomin. Trots en oväntad förstärkning avekonomin har regeringen i praktiken förverkat marginalenmed ökade utgifter som följd. Det innebär att regeringenlångsiktigt ökar de offentliga utgifterna på ett sätt som brytermed de syften som ligger till grund för budgetprocessen.Budgetsaneringen har upphört trots fortsattaunderskottRegeringen söker i finansplanen ge en bild av att deoffentliga finanserna kontinuerligt förstärks. Det talas om attden offentliga sektorn uppvisar betydande överskott och attdess nettoskuld skall vara så gott som borta år 2002.Av budgetpropositionens avsnitt 4 om statsbudgeten framgår emellertidhur ihålig framställningen i finansplanen är. I tabell 4.11 där angesutvecklingen av statsbudgetens saldo efter justering för större engångs-effekter. Siffrorna återges i tabell 4.Tabell 4 Statsbudgetens saldo efter överföring till hushållen samtjustering för större engångseffekter (miljarder kronor)Tabell 4: (1998 1999 2000 2001 2002 )Källa: Budgetpropositionen för 2000Enligt regeringens egna uppgifter är således vad somförefaller vara överskottsår i själva verket år medunderliggande budgetunderskott. För innevarande årredovisas det negativa underliggande budgetsaldot ivårpropositionen som framgår av tabellen till drygt 13miljarder kronor, medan uppvisarunderliggande underskott på 42,4 respektive 51,8 miljarder.Nästa år skulle enligt regeringens vårproposition bli med överskott,även sedan tillfälliga effekter rensats bort. fickemellertid under budgetbehandlingen i medge att ytterligareengångseffekter fanns. Det innebar att det underliggande saldot även för2000 blir negativt, vilket nu framgår av budgetpropositionen.Bland större engångseffekter redovisasförsäljningar av statliga bolag omfattande totalt . Någon närmare redogörelse för vilka försäljningar somnu planeras lämnas inte. Ej heller ges någon motivering till dennaöverraskande övergång till privatisering i stor skala. Hur det är tänkt att fördetta erhålla stöd från , som av ideologiska skäl motsatt sigredan regeringens tidigare betydligt mindre ambitiösa försäljningsplaner,framgår inte.Vidare kan det konstateras att regeringen även underlåter attredovisa den sannolika kostnaden för den förtida avvecklingen av de tvåkärnkraftsreaktorerna i , vilkas stängning är avsedd att ske underperioden . Det torde röra sig om belopp på flera miljarderkronor, som på något sätt måste påverka statsbudgetens utgiftssida och somskall finansieras. Det finns i regeringens budgeteringsmarginaler ingetutrymme för dessa kostnader.Det bör också än en gång understrykas att de offentliga finansernaskonjunkturkänslighet är stor. I sina prognoser för statsbudgetenssaldoutveckling räknar regeringen inte med några konjunktursvängningar.Men när den ekonomiska utvecklingen blir sämre kommer också deoffentliga finanserna att utvecklas sämre.Svag valutapolitikRegeringen ansvarar för de övergripandevalutapolitiska besluten. Trots detta saknas en redovisadpolitik för framtida valutastabilitet.Eftersom regeringen inte redovisar någon åsikt eller avsikt vare sig vadgäller euron eller i fråga om ett svenskt inträde i 2 kvarstår ochförstärks osäkerheten om den svenska kronan.Den svenska kronan präglas av en ostadighet relativt euron. Frånvaron aven diskussion om valutapolitiska mål och medel för att uppnå en stabilitetsom är acceptabel, inte minst vad gäller förutsättningarna för ett inträde iERM 2, kommer att förstärka denna osäkerhet.Denna osäkerhet drabbar liksom svängningarna i kronans värde de företagsom vill konkurrera på den inre marknaden. Om osäkerheten framöver tolkassom en öppning för inflations- och devalveringspolitik blir konsekvensernaän större. Regeringens val av samarbetspartners gör dessvärre dennaosäkerhet relevant.Ekonomisk politik förvälstånd och trygghetMål för den ekonomiska politikenSvensk ekonomi måste kunna genomgå en långvarig tillväxtmed stabila statsfinanser. Ett växande inflationstryck måstehållas tillbaka genom offentliga besparingar och ökatsparande. Hög tillväxt måste kunna förenas med låg inflationoch sund löneutveckling. Det ställer krav på en politik föravregleringar och en moderniserad arbetsmarknad förutomsänkta skatter och lägre offentliga utgifter. Den ekonomiskapolitiken måste vara utbudsorienterad. De hinder för enfortsatt tillväxt som vi ovan redovisat måste undanröjas.De offentliga finansernas sårbarhet för konjunkturella förändringar måsteminska för att ge privat sektor goda förutsättningar för tillväxt över tiden.Den enskilde medborgarens beroende av offentliga utgifter måste minskas.Saneringen av statens finanser måste fortgå genom en minskning av deoffentliga utgifterna.Det svenska skattetrycket skall ner inivåer som ger konkurrenskraft inte bara i europeiskt utan ocksåglobalt perspektiv. Marginaleffekterna måste ner. Konkurrenstrycket skallvara starkt genom avregleringar och genom att fullt ut deltar i deninre marknaden och den gemensamma valutan. Lönebildningen måste varaflexibel inom ramen för en individualiserad arbetsmarknad och enskattepolitik som slår vakt om kunskaper och kompetens.Övergripande mål för den ekonomiska politiken är att skapa förut-sättningar för ekonomisk tillväxt och full sysselsättning. Vi ser som ettlångsiktigt mål en sådan reallöneutveckling som kan återföra till denposition bland de rikaste länderna inom OECD-området som vi förlorat efter1970-talets mitt. Vi eftersträvar en sysselsättningsutveckling, där ingen somstår till arbetsmarknadens förfogande skall behöva gå arbetslös. Tillsammansmed en social skattepolitik skall detta bidra till ett minskat bidragsberoende.Den ekonomiska politiken och tillväxten kan därigenom sammantaget ledatill en utveckling där det blir bättre för alla. Nya jobb och tillväxt betydermest för dem som har det svårt. skall vara ett samhälle medmöjligheter för alla.Bättre balans mellan privat ochoffentlig sektorDe problem som kommit att prägla den svenskasamhällsekonomin är till väsentlig del strukturella till sinnatur. De har uppstått och förstärkts under en lång följd av årtill följd av ett allt för högt skattetryck, en allt för storoffentlig sektor och ett allt för omfattande offentligtregelverk som begränsat medborgarnas handlingsfrihet.Utvecklingen och det aktuella läget beskrivs väl i diagram.Det krävs en i vid bemärkelse ny ekonomisk politik somleder till stabilitet, ökar friheten, stärker incitamenten tillarbete och utveckling och som främjar privat ägande,sparande, företagande och konkurrens.Diagram 7 Offentliga sektorns utgifter i och omvärlden . Procent av BNPKälla: OECDEn sida av den stora offentliga sektorn i är att enstörre andel av den förvärvsarbetande befolkningen ärsysselsatt inom den offentliga sektorn än som är fallet iflertalet jämförbara länder. Detta är en ordning somtillkommit i bästa välmening för att tillförsäkra medborgarnagod tillgång på service inom väsentliga områden somsjukvård, utbildning, kommunikationer o.s.v. I realiteten hardock offentliga monopol och restriktioner hämmat utveck-lingen och serviceutbudet inom dessa områden.Tillväxtkraften i ekonomin försvagas. De nya jobben blir färre. Detinnebär att när stat och kommun inte förmår infria utställda löften tillmedborgarna, saknas alternativ. De allra flesta kan heller inte välja dem somändå finns, eller som skulle kunna växa fram, eftersom skatterna tar i anspråkså stor del av de inarbetade inkomsterna. Genom att den offentliga sektornlägger beslag på så stor del av de totala resurserna blir också den privatasektorns förmåga att erbjuda de nya arbetstillfällen som kan få nedarbetslösheten otillräcklig.Offentliga monopol, omfattande transfereringar och inskränkt valfrihetleder förutom till minskad frihet för medborgarna också till felaktigfördelning och sämre utnyttjande av de totala ekonomiska resurserna.Trögheten i stora, icke konkurrensutsatta offentliga system ger dåligeffektivitet.För år 2002 bedömer regeringen, trots en prognostiserad stabil tillväxtfram till dess, att den offentliga sektorns utgifter uppgår till närmare 54procent av BNP. Skatternas andel beräknas uppgå till och övrigainkomster till av BNP. Den privatfinansierade sektorns andelkommer således fortfarande att utgöra väsentligt avBNP.På medellång sikt bör de offentliga utgifterna tas ned avBNP, vilket medför att skattetrycket kan sänkas till genomsnittlig europeisknivå. Det uppkomna utrymmet bör till övervägande del användas för attsuccessivt sänka skatten för låg- och medelinkomsttagare. Våra förslag idenna motion innebär att utgifternas andel av BNP sjunker med fyraprocentenheter och skattetrycket med till år 2002.Få torde associera den offentliga sektorn med valfrihet och ett rikttjänsteutbud. Men på områden där monopolen släppts och ökad mångfaldtillåtits har resultatet kunnat avläsas i form av nya idéer och ettdiversifierattjänsteutbud. Mest dramatisk har denna utveckling sannolikt varit påtelekommunikationernas område men också möjligheterna att välja enfriskola eller ett privat dagis har varit viktiga. När elmarknaden avregleratshar medborgarna kunnat njuta frukterna i form av lägre elpriser.Det är enligt Moderata samlingspartiets uppfattning angeläget att dennautveckling kan fortsätta. Det finns särskilt inom ramen för samhällssektorersom vården, omsorgen och skolan anledning att med bibehållen offentligfinansiering verka för konkurrens och mångfald. Enbart i fråga om den renamyndighetsutövningen finns det anledning att upprätthålla de gamlaoffentliga monopolen. Funktioner som stöder myndighetsutövningen finnsdet däremot inte anledning att bevara som offentliga monopol.Ekonomisk politik för pris- ochväxelkursstabilitetSverige har en självständig riksbank. Det är ienlighet med de åtaganden som gjorde i sambandmed sitt EU-medlemskap.Så långt det nu kan bedömas har varit framgångsrik i sinverksamhet. Inflationen är mycket låg och marknaden synes ha ett betydandeförtroende för vilja och förmåga att också fortsättningsvisupprätthålla inflationsmålet.Utomordentligt viktigt är att regeringen sluter upp bakom penning-politikens inriktning och stöder inflationsmål. En långsiktigtgod ekonomisk utveckling förutsätter stabila priser. Den ekonomiskautvecklingen ger rikliga illustrationer av deproblem som följer med inflatorisk utveckling. Vi noterar att regeringeninstämmer i denna bedömning genom att i budgetpropositionen konstatera att"stabila priser är en grundläggande förutsättning för en framgångsrikekonomisk politik. Hög inflation försämrar förutsättningarna för en uthållighög tillväxt och därmed också för en stabilt hög sysselsättning. "I regeringens budgetproposition redovisas ett diagram (1.3) avseende densvenska kronans växelkursutveckling mot euron . Diagrammetvisar bilden av en successivt stärkt krona. En mer sanningsenlig bild avkronans utveckling gentemot euron erhålles om tidsperspektivet vidgasnågot. Diagram 8 visar hur kronan utvecklats under 1998 och 1999.Det var som de slutliga övergångskurserna fastställdes mellaneuro-valutorna, som skulle gälla från . Under sommarenoch hösten drabbades kronan av en successiv försvagning. Dettatorde ha haft samband med den växande oron på de finansiella marknadernaunder denna tid.Diagram 8 Växelkursutvecklingen SEK-ECU/Euro 1998-1999 (Index)Därefter har, i takt med en ökad internationell finansielltillförsikt, kronans kurs återhämtats . Växelkursenmellan kronan och euron är i stort sett densammasom under våren 1998.I själva verket illustrerar kronans utveckling under den här aktuellaperioden en av de risker som det skulle innebära att stå utanför EMU: attkronan skulle komma att drabbas av större växelkursfluktuationer än somskulle följa av ett deltagande i det europeiska växelkurssamarbetet.Diagram 9 Räntedifferensen mellan tioåriga svenska och tyska stats-obligationerModerata samlingspartiet beklagar att inte gick in iEMU-samarbetet från Moderata samlingspartiet beklagar attSverige inte gick in i EMU-samarbetet från början den 1januari 1999.Utanförskapet har varit förenat med kostnader i form av störrevalutainstabilitet som ovan påvisats. Utanförskapet har också inneburit etthögre ränteläge i såsom framgår av diagram 9. Diagrammet visarskillnaden i ränta mellan tioåriga svenska och tyska statsobligationer.Skillnaden har successivt minskat under och var under sommaren1998 blott några procentenheter. Därefter har skillnaden på nytt ökat ochuppgår till 0,6 à 0,7 procentenheter.Sannolikt har utanförskapet också varit förenat med andra kostnader, somdock är svårare att kvantifiera. Det kan gälla investeringsströmmarna till ochfrån eller företags val av lokalisering av huvudkontor. Därtill ärutanförskapet förenat med politiska kostnader i form av förluster av politisktinflytande. vinner inte i inflytande inom EU genom att ej leva upptill sina fördragsmässiga åtaganden.Sverige bör enligt Moderata samlingspartiet eftersträva att så snart sommöjligt vinna fullt medlemskap i . Ett första steg bör därvid vara ettdeltagande i 2.Balans över konjunkturcykelnVi har tidigare föreslagit att regering och riksdag bör ha somnorm i budgetarbetet att de offentliga finanserna skall vara ibalans över konjunkturcykeln. Eftersom vi räknar med att del av den förbättring av de statliga finanserna somregeringen kalkylerar med är konjunkturellt betingad, kaninte hela förbättringen användas för överföringar till denprivata sektorn, vare sig i form av utgiftsökningar ellerskattesänkningar. I vårt budgetalternativ räknar vi med ettöverskott på 2000, knappt 48miljarder kronor 2001 och 2002.Sammantaget innebär det ett finansiellt sparande som undertreårsperioden överstiger regeringens med närmare 17miljarder kronor.Våra förslag innebär dessutom att konjunkturkänsligheten i de offentligafinanserna minskar. Bl.a. föreslår vi sänkta ersättningsnivåer i sjuk- ocharbetslöshetsförsäkringarna och sänkta skattesatser på en rad områden, vilketmedför att de offentliga finanserna inte kommer att försvagas lika mycket ien konjunkturnedgång, men heller inte förstärkas lika mycket i enkonjunkturuppgång.Minskad statsskuld som andel av BNPAtt de offentliga finanserna är i balans överkonjunkturcykeln innebär även att den offentligabruttoskulden är oförändrad i nominella termer och att dendärför minskar i förhållande till BNP när denna växer. Inuvarande konjunkturläge och med målet att de offentligafinanserna skall vara i balans över konjunkturcykeln bör viunder ha överskott i budgeten för att därefter kunnatillåta oss underskott i nästa lågkonjunktur. Till det kommernödvändigheten att snabbt bringa ned skuldkvoten till enlägre nivå efter den skuldökning som blev en följd av 1980-talets spekulationsekonomi.Vi anser att målet skall vara att skuldkvoten vid utgången av 2002 skallvara högst av BNP. Även om de företagsförsäljningar regeringenräknar med svårligen kan genomföras i dess regi blir det fullt möjligt medden politik vi förordar, vilken innebär att tillgången på riskkapital kommeratt öka.Enligt regeringens prognos kommer den offentliga sektorns konsolideradebruttoskuld att uppgå till vid utgången av 1999, vilketmotsvarar av BNP. Med regeringens tillväxtantaganden ochbudgetalternativ, som inkluderar betydande överföringar från AP-fonden ochintäkter från företagsförsäljningar, kommer skuldkvoten att minska till 52procent av BNP . Det moderata budgetalternativet - som innebär etthögre finansiellt sparande och en bättre ekonomisk tillväxt än enligtregeringens mål - medför att skuldkvoten detta år kan understiga 50 procent.Privat sparande motverkaröverhettningBalans i stället för överskott i de offentliga finanserna överkonjunkturcykeln betyder inte ett lägre totalt sparande iekonomin. Vår politik innebär lägre skatter på arbete. Detbetyder att medborgarna får pengar över till att spara själva,när skatten är betald. Vår politik innebär även lägre skatterpå sparande, varför det kommer att bli mer attraktivt attspara, såväl på banken och i privata pensionsförsäkringarsom i aktier. Individen har dessutom möjlighet att väljarisknivå och därmed potentiell avkastning på sinainvesteringar, exempelvis aktier i början av arbetslivet ochbank- eller obligationssparande när pensionen närmar sig.Privat sparande ger individen både möjlighet till bättre avkastning ochstörre trygghet än offentligt sparande, vilket ju visat sig inte räcka till fördeutfästelser staten gjort exempelvis i form av pensionsåtaganden.