mot · GN02L603 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:L603av , ()Skadestånd till myndighetsofferMyndighetsoffer, dvs. personer som drabbats bl.a. avoriktiga frihetsinskränkningar och av felaktigmyndighetsinformation, har inte ett fullgott rättsskydd iSverige. Huvudbristerna gäller främst felaktiga frihetsberö-vanden och felaktig myndighetsinformation.Felaktiga anhållandenIdag gäller för kortare frihetsberövanden att en "oskyldig"inte har strikt rätt till ersättning om han varit frihetsberövadunder högst . En parlamentariskutredning har tidigare föreslagit att denna s.k. 24-timmars-regel skulle avskaffas, därför att redan själva ingripandet intesällan är omtumlande och smärtsamt för den enskilde. Ettfrihetsberövande är ett allvarligt ingrepp i den enskildesfrihet, och det finns därför särskild anledning att se allvarligtpå dessa fall och att vara generös när någon därigenomåsamkas skada, menade en enig utredning. Den nuvarande24-timmarsregeln - fortsatte utredningen - har ocksåuppfattats som formalistisk och det är uppenbart att även ettkortvarigare frihetsberövande kan vålla beaktansvärd skada,fastslog utredningen med samma enighet.Detta resonemang bör gälla beträffande samtliga typer av frihetsberövan-den. Det är otillbörligt att en "självrisk" ska drabba "oskyldiga" medborgare.Fall med krav på oskälig ersättningsrätt kan utsorteras genom regel om jämk-ning, även ner till noll av begärd ersättning.Nu måste äntligen 24-timmarsregeln avskaffas för oskyldigt anhållna. Sommotargument har hävdats att avskaffandet av den skulle sabotera den rätts-liga effektiviteten. Polisen kan emellertid och bör använda en lång rad andraåtgärder, utan inlåsning, exempelvis medtagande till förhör och hämtning tillförhör, förutom alla de åtgärder som kan vidtas som är rena ordningsåtgärder- alla dessa åtgärder utan att "stämpla" personen i fråga som brottsling.Felaktigt gripna personerFör frihetsberövanden krävs självklart lika behandling avanhållna respektive gripna personer. Strikt ansvar skall gällaäven vid gripande. Det är orimligt att göra skillnad mellanden som grips och den som anhålls. Ur den enskildessynvinkel är det av underordnad betydelse om ingripandetmot honom rubriceras som "gripande" eller "anhållande".För den enskilde är det väsentliga naturligtvis att åtgärden vidtas mothonom - kanske i grannars eller arbetskamraters närvaro - på grund av enmisstanke om brott och att han sedan inlåses i en cell hos polisen. Det kanvara tillfälligheter som avgör om man blir anhållen eller om manblir gripen. Som ett avgörande skäl mot att behandla anhållandefallen ochgripandefallen lika har framförts att det skulle hindra polisen i arbetet.Vi är övertygade om att det i stället skulle innebära en trygghet för polisen.Polismännen skulle med vårt förslag veta att den drabbade får ersättning omskada skulle råka uppkomma vid ett felaktigt polisgripande. Dessutom skulleen ordning som innebär att oskyldigt drabbade får ersättning kunna bidra tillett ökat förtroende för polisen.Oskyldigt gripna personer har kvar sin självrisk, trots att det vore likaangeläget att ta bort regeln för dem. Men det är ju i princip samma arreste-ring, samma låsta dörr, och kränkningen upplevs ju som störst de allra förstatimmarna. Det avgörande för en enskild medborgare som har blivit oskyldigtinlåst är ofta inte beloppets storlek. Det skall åtminstone täcka ersättning förkostnader, exempelvis förlorad arbetsinkomst. Men den här summan, ävenom den är liten, fungerar som rättssamhällets "ursäkt". Därför bör självriskenför gripna avskaffas.FelaktigmyndighetsinformationVid felaktig myndighetsinformation finns visserligen i dagrätt till ersättning, men det krävs att det skall finnassärskilda skäl för att en enskild skall få ersättning. Risken äruppenbar att det i praktiken i de allra flesta fall inte blir enenda krona i ersättning. Därför bör kravet på särskilda skälavskaffas. Vid oskäliga krav på ersättning kan jämkning skeäven till noll.Tuff jämkningsregelNaturligtvis kan en generös ersättningsrätt missbrukas. Vihar sett det i Lindomefallet.Det var inte nog med att någon slapp undan, utan denne fick dessutombetalt från statens sida. Det behövs en tuff jämkningsregel för att skiljaagnarna från vetet och den nuvarande lagregeln är otillräcklig. En bättremodell för en rimlig begränsning kan uppnås genom att ersättning kan jäm-kas vid medvållande från den skadelidande själv till den uppkomna skadan.Möjligheterna till jämkning av det allmännas skyldighet att utge ersättningtill skadelidande är otillfredsställande. Rättsläget skulle bli acceptabeltoch mera lättolkat om jämkningsregeln preciseras som möjlig-heterna till jämkning utökas. Detta gäller vid både frihetsberövande ochmyndighetsinformation. Den lämpliga grundregeln bör innebära att ersätt-ning skall kunna jämkas om den skadelidande själv medverkat till skadan.Naturligtvis skall den skadelidande som sökt försvåra sakens utredning ellersökt undandra sig förundersökning eller lagföring inte äga rätt till ersättning.Samtidigt bör understrykas att alltjämt skall gälla att ersättning inte får jäm-kas på den grund att misstanke om brott kvarstår utan att skuldfrågan ärklarlagd.Kortare preskriptionstidI dag gäller en tioårig preskriptionstid trots att denparlamentariska utredningen föreslog 6 månadersspecialpreskription. För övrigt är preskriptionstiden 3månader i och 2 månader i . gällde iSverige 3 månaders preskriptionstid innan allmänpreskription infördes. Det finns starka skäl för attSverige kortar sin preskriptionstid till åtminstone under ett årför att uppnå rimlig nordisk rättslikhet.Ekonomiska konsekvenserNär lagutskottet behandlade en folkpartimotion medliknande innehåll framfördes de ekonomiskakonsekvenserna som ett argument mot motionen av utskottet.Reformens ekonomiska konsekvenser har även i andrasammanhang gjorts till en huvudfråga. Vi menar att deekonomiska konsekvenserna är begränsade. I ett liberaltperspektiv är det självklart att kostnader för oskyldigtdrabbade solidariskt skall bäras av staten. För övrigt tror viinte att det är så illa ställt med våra myndigheters verksamhetatt ersättning till följd av myndighetsfel skulle ruinera staten,men om så skulle vara fallet är det extra angeläget attproblemen uppmärksammas.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ersättning vid felaktigt anhållande,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ersättning vid felaktigt gripande,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ersättning vid felaktig myndighetsinformation,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vidgad jämkningsregel,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om kortare preskriptionstid.Stockholm den 1 oktober 1999Ulf ()()()