mot · GN02U512 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:U512av , ()Demokratiernas EuropaSamarbetet mellan hämtar sin styrka ur smärtan från tvåvärldskrig. folk och länder vill aldrig mer uppleva ett sådantlidande, ett sådant dödande. Aldrig mer uppgörelser på vinnarnas villkorallena, aldrig mer en politik som underblåser motsättningar och utgörgrogrund för revanschism. Genom demokratiseringen i har riskenför storkrig mellan länder eliminerats.Samarbetet mellan dessa utvidgas och fördjupas och integrerasalltmer i samarbetet med de andra demokratierna. Sovjetunionenssönderfall, kommunismens och planekonomiernas sammanbrott harunder skapat helt nya förutsättningar för samarbetet i Europa.Samhällena blir alltmer sammansatta och komplexa. Globaliseringen ledertill att samspelet över gränserna blir allt viktigare. För att hanteraglobaliseringen måste vi utveckla politiska instrument och styrmedel.Globaliseringens goda sidor - integration, ekonomisk tillväxt och socialutveckling - ger goda förutsättningar för att nå fred, demokrati och kulturellaframsteg. Globaliseringen kräver dock ett starkare internationellt, politiskt,ekonomiskt och etiskt ramverk.Europeiska Unionen, EU, är genom samarbetets bredd, djup och intensitetutan tvivel den mest kraftfulla politiska och ekonomiskasamarbetsorganisationen i . EU:s grundidé, att genom ökadintegration främja demokrati, välstånd och stabilitet, utgör ett historisktbidrag till en fredlig samarbets- och samhällsordning. Vårt medlemskap i för oss att tillsammans med andra länder sträva efter en meromfattande värdegemenskap och ett fördjupat regionalt samarbete.Utvidgningen av Europeiska unionen till länderna i Central- ochÖsteuropa, inklusive , innebär en historisk möjlighet att medverkatill ökad stabilitet och säkerhet på vår kontinent. För ärutvidgningen av EU österut en central fråga. EU-samarbetet skall utvecklas ialleuropeisk riktning.Det demokratiska underskottetEU kritiseras ofta, ibland med rätta, ibland orättvist, för att ha ettbetydande demokratiskt underskott. Kritiken tar sikte på att EU i storutsträckning är ett samarbete mellan regeringar, och det direkt folkvaldainflytandet begränsat. Beslutsfattandet sker ofta inom lyckta dörrar iministerrådet eller kommissionen, där möjligheterna att få reda på vadsom förevarit är mycket begränsade. Förhandlingarna i ministerrådetresulterar i direkt bindande lagstiftning, utan att de nationellaparlamenten först godkänt förhandlingsresultaten. Frågor som förhandlasoch olika förhandlingspositioner kan inte öppet redovisas, vilket innebäratt förhandlingarna pågår i det tysta och fördolda, där nyckeln tillframgång ligger i diplomati och förhandlingsskicklighet. Maktenförflyttas från de nationella parlamenten till regeringarna ochmöjligheterna att ställa regeringarna till svars för den förda EU-politikenframstår som alltmer teoretiska. En paradoxal iakttagelse är att EU:skompetens ges av en mellanstatlig nivå, medan det som kommer ut avden kompetensen ofta har överstatlig giltighet. En annan aspekt på tematdemokratiskt underskott är hur EU:s beslutsstruktur fungerar. Ettmedlemsland som röstar emot ett specifikt beslut men förlorar genom attmajoriteten driver igenom beslutet, är likväl, av gemenskapsrättenbunden att implementera beslutet. Vem bär det politiska ansvaret närsådana situationer uppkommer? Tankemodellen att medborgarna skullerösta bort regeringen är fiktiv, eftersom regeringen inte kan sägas haverkat emot medborgarnas önskemål.Ett grundproblem är också att det aldrig klarlagts vilka befogenheter sombör ligga hos EU. Fördrag har adderats till fördrag på basis av vad som varitpolitiskt möjligt och inte utifrån en analys av vad som är rätt och rimligt.Decentralisering av makt och ansvar har aldrig varit en vägledande princip.Närhetsprincipen, subsidiaritetsprincipen, har inte fått genomslag. Att ilängden lappa och laga så som skett i Enhetsakten1986, 1992 och senast i Amsterdamfördraget hållerinte. EU behöver en konstitutionell nystart.EU-frågorna, en del av inrikespolitikenVi menar att vad EU:s medborgare vill, behöver och förväntar sig av EUkan bara de själva uttrycka. Det är rent förkastligt att behandla EU-frågorsom om de vore traditionell utrikespolitik med begränsad medborgerliginsyn och delaktighet. EU behöver tvärtom finnas med i inrikespolitikenså långt det överhuvudtaget är möjligt.Länge kunde EU drivas som ett teknokratiskt uppifrån-projekt, där detmesta handlade om genomförandet av den inre marknaden ochharmoniseringen av olika nationella standarder. Det politikerna inteförmådde driva igenom eller komma överens om, kom likväl, genom expansiva fördragstolkning att verkställas. Denna innebär att EG-rätten äger företräde framför nationell lag, till och med om den nationellalagen har grundlagsstatus.Frågan måste ställas vart EU är på väg. står inför avgörandevägval. Hur förändras EU av en omfattande utvidgning? Vad innebär euronför karaktären på EU? Finns det något alternativ till ett alltmer överstatligtEU? Vi måste undvika att integrationen leder till en situation där alltflerbefogenheter flyttas upp till en gemensam nivå utan demokratisk legitimitet.Skulle så ske skulle den nationella politiska beslutsprocessen kraftigt naggasi kanten och ifrågasättas.Det går inte att ducka för dessa frågeställningar. Medborgarna har rätt attfå veta vad de olika partierna vill med samarbetet i . Regeringensovilja att diskutera de centrala frågorna för EU är förödande för det folkligastödet för europeiskt samarbete. Det går inte att bara tala sakfrågor ochstrunta i principerna för samarbetet. Det är hög tid för ett långsiktigt reform-arbete. Detta bör ges regeringen till känna.Sverige - ordförande i 2001Sverige har snart varit medlem i Europeiska unionen i fem år.Ordförandeskapet för EU, som inleds , är en storutmaning för . De bästa förutsättningarna för framgång skapasom hela görs redo för EU och för det svenska ordförandeskapet.Regeringen bör nyttja det som är den svenska demokratins styrka; demånga människornas delaktighet och kunskaper, det aktiva föreningslivetoch folkrörelserna, folkbildningstraditionen, samförståndsandan ochöppenheten. Regeringen bör verka för största möjliga uppslutning bakomen nationell strategi för ordförandeperioden och omkring målen förEuropasamarbetet. På så sätt skapas god beredskap och en folkligförankring för svenska ställningstaganden i centrala europeiskafrågeställningar.Centerpartiet anser att följande frågor måste prioriteras när taröver ordförandeklubban i EU:1. skall verka för att öppna EU för världen runtom. EU-samarbetetskall utvecklas i alleuropeisk riktning och EU skall fungera som enbrobyggare mellan de länder som är med i gemenskapen och de som stårutanför.2. bör arbeta för att få bort all onödig byråkrati och för att göranärhetsprincipen till en bärande och fungerande princip i EU:s arbete.3. anser att EU:s medlemsländer skall ta täten och omsätta deglobala miljö- och klimatöverenskommelserna från och i praktiskhandling. EU bör anta en kretsloppsstrategi. skall aktivt verka för enskärpning av EU:s gemensamma miljöregler och verka för att stärkakonsumenternas ställning på den inre marknaden.4. vill göra mer för att öka sysselsättningen. EU kan bidra tillkampen mot arbetslösheten genom att komplettera medlemsstaternasinsatser.5. bör som ordförande för stärka samarbetet på jämställdhetensområde.Vad som ovan sagts om nationell strategi för ordförandeskap iEU bör ges regeringen till känna.Ett reformerat och demokratiserat EuropaFör att reformera och demokratisera EU räcker det inte med att skapamer effektiva och handlingskraftiga instrument, utan i minst lika höggrad måste medborgarnas möjligheter att delta i utformningen avpolitiken förbättras. De brister i öppenhetshänseende i EU som idagförsämrar insynen och påverkansmöjligheterna måste rättas till. Vi måstefinna former och forum för hur vi skall föra debatt och diskussionrörande EU-angelägenheter i och hur vi på ett bättre sätt skallkunna knyta de svenska Europaparlamentarikerna till , densvenska debatten och riksdagen.Centerpartiets vision är ett Europasamarbete baserat på en helhetssyn påmänniska och miljö, ekohumanism.Våra grundvärderingar om demokrati,folkstyre och decentralisering bildar utgångspunkt för vår vilja att förändraoch förbättra samarbetet i EU. vill skapa ett enat,mångkulturellt och decentralistiskt , ett demokratiernas . Vivill verka för ett utvidgat, uthålligt och förpliktande samarbete mellanEuropas länder och medborgare, i syfte att skapa bättre förutsättningar förfred, välfärd och god miljö. Vi arbetar för ett aktivt och solidariskteuropeisktsamarbete.Institutionella och konstitutionella frågorEU skall vara ett mellanstatligt samarbete med avgränsade överstatligainslag. Grunden skall vara ett samarbete mellan självständiga stater.Centerpartiet vill inte ha ett "". är detviktigt att EU blir en effektiv och öppen organisation för samarbete ifrågor som EU:s länder löser bättre gemensamt än var för sig.Samtidigt som förändringar genomförs måste de gå i en klar riktning. I ettkomplext samarbete som EU är gäller det att finna en rimlig avvägningmellan principerna om ett land - en röst respektive en medborgare - en röst.På inget sätt får en förändring av röstviktningen eller av kommissionenssammansättning underminera EU:s i grunden mellanstatliga karaktär. De småstaternas relativt starka ställning i EU:s beslutssystem måste därför värnas.Detsamma gäller principen om en kommissionär från varje medlemsland.Ett avskaffande av vetorätten kan aldrig motiveras enbart aveffektivitetsskäl. Omröstningsreglerna är av avgörande betydelse förkaraktären på samarbetet. Frågan om att på fler områden avskaffa kravet påenhällighet bör därför inte behandlas som om den endast var en del avförberedelserna för utvidgningen.Några principer för ett reformerat EU bör vara vägledande:Ökad öppenhetEn helt ny öppenhetskultur måste genomsyra EU. Amsterdamfördragetgör offentlighet till grundprincip. Det är bra men det räcker inte.Lagstiftningsprocessen skall öppnas och kommissionens arbete skallpräglas av en anda av öppenhet. Principen om öppenhet skall, i enlighetmed svensk modell, också omfatta bland annat meddelarskydd och attdiarier upprättas. måste fortsätta att driva kravet påmeddelarfrihet. Domen i Förstainstansrätten som godkänner attkommissionen avskedade tjänstemannen visarbetydelsen av detta krav. Detta bör ges regeringen till känna.Tydliga gränser för EU:s befogenheterDet är otillfredsställande att EU:s maktbefogenheter inte finns tydligtavgränsade. innehåller dessutom en ventil i form av artikel308 som ger ministerrådet möjlighet att vidta åtgärder om de är"nödvändig[a] för att inom den gemensamma marknadens ramförverkliga något av Gemenskapens mål" utan att gersådana befogenheter. Artikeln har åberopats för att vidga EU:skompetens på tidigare ej förutsedda politikområden som exempelvisforskning, utbildning, kultur, energi, miljö och regionalpolitik. När dettakombineras med subsidiaritetsprincipens svaga ställning har följdenblivit att fler och fler frågor blivit ett ansvar för EU. Så kan det intefortsätta.En generalklausul av typen artikel 308 bör inte förekomma iEU:s fördrag. Den riskerar att urgröpa den mellanstatliga karaktären av EU-samarbetet och minska de nationella parlamentens makt över EU:s fördrag.Den går stick i stäv med ambitionen att sätta tydliga gränser för EU:sbefogenheter.En kompetenskatalog bör upprättas som tydliggör lämpligakompetensområden för unionen, medlemsstaterna samt regionala och lokalaorgan. En kompetenskatalog bör bygga på en tillämpning avsubsidiaritetsprincipen som främjar decentralisering. Detta bör gesregeringen till känna.Stärk de nationella parlamentens inflytande och EU:s folkligaförankringDe nationella parlamentens delaktighet i utformningen av EU-politikenoch parlamentens kontrollmöjligheter av hur regeringen sköter EU-frågorna måste stärkas. är det viktigt att konstatera att EU-frågorna är av sådan art och omfattning att de inte går att hänföra till enisolerad politisk nivå, utan de behandlas i alltifrån stadsdelsnämnder tillregionfullmäktige. En stor utmaning ligger i hur väl vi lyckas stimuleradebatten och göra det svenska folket delaktigt i EU.Regeringen bär här ett stort ansvar för att frågor lyfts fram till diskussionmedan det fortfarande finns möjligheter att påverka dem. De nationellaparlamenten bör också ges möjlighet att påverka ärenden som är underberedning i EU. Den svenska bör bättre utnyttja de tillfällen tilltidig påverkan som kommissionens remissförfarande (vit- och grönböcker)innebär.De nationella parlamentens roll i beslutsfattandet behöver förstärkas.Sveriges agerande i ministerrådet måste efter debatt och diskussion baseraspå ett tydligt mandat från . Genom att stärka kopplingen mellanriksdagen och ministerrådets beslutsprocess skulle regeringens mandattydligare förankras på den nationella nivån. Debatten skulle därigenom förasned till de institutioner på nationell nivå som medborgarna är vana vid.Möjligheten att utkräva ansvar skulle då kunna ske på nationell nivå. Vi troratt medborgarnas påverkansmöjligheter i beslutsprocessen stärks om denationella parlamentens inflytande stärks.För att stärka EU:s folkliga förankring krävs, som ovan anförts, ett utbyteav kunskaper, erfarenheter och debatt. EU-frågorna borde diskuteras intebara från det nationella perspektivet utan snarare ifrån gemensammaeuropeiska värderingar. EU blir inte bättre än vad dess medlemsstater vill attEU skall vara. Finns inte former för ett europeiskt offentligt rum, kan inteEuropa byggas upp på medborgarnas delaktighet. Folkrörelser,intresseorganisationer, partier och andra aktörer måste få förutsättningar attsystematiskt föra en diskussion och debatt om EU-frågorna. Regeringen börha det övergripande ansvaret för att presentera för en bredare allmänhet deförslag som är under beredning inom EU. På så sätt kan diskussionen omcentrala europeiska frågeställningar fördjupas i och förslagenremissbehandlas av svenska folkrörelser och institutioner.Europaparlamentet är den enda direktvalda EU-institutionen och att knytavåra svenska Europaparlamentariker närmare de svenska väljarna är enangelägen uppgift. Formellt sett åvilar den de politiska partierna, men vidsidan av dessa, är det viktigt att utveckla även andra formella kanaler förEuropaparlamentarikernas deltagande i den svenska Europadebatten. Om vilyckas med också detta har vi goda chanser att överbrygga "glappet" mellanden europeiska och svenska nivån. Europaparlamentarikerna besitter storasakkunskaper och insikter i europeiska frågor och har en social kompetens attagera utifrån i europeiska sammanhang som vi måste bli bättre på att ta tillvara. Vad som ovan sagts om att stärka de nationella parlamentens inflytandeoch den folkliga förankringen bör ges regeringen till känna.Flytta besluten närmare folketBeslutsfattandet inom EU måste decentraliseras. Närhetsprincipen,subsidiaritetsprincipen, skall utvecklas till ett redskap för fördjupaddemokrati, större folkligt deltagande och bättre insyn så att den lokalanivån stärks. bör ta initiativ till en omfattandegranskning av och gemenskapslagstiftning, och derastillämpning, utifrån närhetsprincipen.Enklare och färre reglerEU måste vara en öppen och effektiv organisation för samarbete i frågorsom vi bäst löser gemensamt. Därför är det väsentligt att EU i högre gradägnar sig åt ramlagstiftning medan detaljerade regler och föreskrifterskall utfärdas av respektive medlemsland. Direktiv kan slås samman ochförenklas.Sverige ligger i tätposition när det gäller att genomföra tillämpliga EU-direktiv. Det är naturligtvis tillfredsställande att våra myndigheter är rustadeatt effektivt tillgodose de EG-rättsliga kraven. är det viktigt att denationella myndigheter som utarbetar EU-relaterade föreskrifter inte införmer långtgående krav än de som ställs i bakomliggande rättsakter. kanextra särregleringar vara påkallade, men då är det angeläget attmyndigheterna motiverar dessa särregleringar. Det måste i myndigheternasföreskrifter framgå vilka bestämmelser som härrör sig från EU:s regelverkoch vilka som har tillkommit av andra skäl. Regler - oavsett om de ärnationella eller härrör från EU - måste vara enkla, konsekventa ochförutsägbara. Detta bör ges regeringen till känna.Inhemska misslyckandenGenom krångliga regler och dåligt ledarskap har försvåratmöjligheterna för enskilda medborgare och för småföretag att dra nyttaav de möjligheter som det svenska EU-medlemskapet ger. Exempelvishar effekten av EU:s strukturpolitik i blivit mycket sämre än vadsom hade varit möjligt. konstaterar att regeringen bär detavgörande ansvaret för detta misslyckande. Regeringen har snålat medden nödvändiga nationella medfinansieringen och med resurserna föradministration av EU-stöden. har skapat de mest kompliceradenationella reglerna i hela EU och konstruerat ett centraliserat system förkontroll och utbetalning.På den gemensamma jordbrukspolitikens område har regeringen visatointresse för att ta till vara den potential till ersättning för jordbruketsinsatser som förhandlat sig till. Regeringen bär också det ytterstaansvaret för alla de inhemska regler som försvårat hanteringen aversättningar från EU på jordbruksområdet.Det är hög tid att bryta ned den nationella centralism som förlamar ochförsinkar våra mellanfolkliga och regionala kontakter i . Centerpartietanser att den och svenska institutioner inte tillräckligt välförmått att göra medborgarna delaktiga i Europapolitiken. På dengemensamma jordbrukspolitikens och den gemensamma regionalpolitikensområden har den intagit ståndpunkter som på ettallvarligt sätt hotar förutsättningarna för levande regioner. Det behövs mer avhelhetssyn och en bättre förankring av den svenska Europapolitiken.Vad som ovan anförts om den svenska hanteringen av ersättningar ochstöd från EU bör ges regeringen till känna.Utvärdera EU-medlemskapetCenterpartiet föreslår att en bred och allsidigt belysande nationellutvärdering görs av av svenskt EU-medlemskap. Syftetskall vara att på ett sammanhållet och trovärdigt sätt belysa hur och ivilken omfattning det svenska samhället påverkats av EU-medlemskapetsamt hur förmått att utnyttja möjligheterna i EU att påverka deneuropeiska utvecklingen. Viktiga frågor som bör belysas i en sådanutvärdering är bland annat de ekonomiska, demokratiska,säkerhetspolitiska, judiciella och miljömässiga förändringar som skett iSverige sedan EU-inträdet. Intressanta frågeställningar torde vara attstudera hur enskilda människors och företags kontakter över gränsernahar förändrats, respektive hur närdemokratin och människors tilltro tilldet politiska systemet påverkats. Detta bör ges regeringen till känna.Några viktiga sakområdenUtvidgningenUtvidgningen av EU är enligt den viktigaste frågan. EU harett betydande ansvar för att bjuda in till den inre marknadenoch till det närmare politiska samarbetet. Parallellt med EU:s historiskautvidgningsprocess till länderna i , inklusiveBaltikum, bör EU ägna stor möda åt att utveckla den Rysslandsstrategiman antagit.EU är förpliktat att stå öppet för alla europeiska stater som uppfyllerkriterierna för medlemskap. EU:s inre marknad fungerar som ett kitt mellanEU:s medlemsstater och mellan EU och andra länder som omfattas av deninre marknaden. För länder som står utanför samarbetet runt den inremarknaden, kan dess tullmurar självfallet upplevas som ett hinder församarbete. Men EU är den organisation som bäst kan agera brobyggaremellan och övriga länder runt . Vad som ovan anförts omEU:s utvidgning bör ges regeringen till känna.EMUDen upprättades EU:s valutaunion. Den tredje etappen avden ekonomiska och monetära unionen (EMU) realiserades.Växelkurserna är oåterkalleligt låsta mellan de elva deltagarländerna.Penning- och valutapolitiken blev gemensam och euron blev en egenofficiell valuta. Ansvaret för deltagarländernas penningpolitik överfördestill det europeiska centralbankssystemet, med den gemensammacentralbanken (ECB). Euron används nu i det finansiella systemet.Eurosedlar och mynt införs år 2002.Efter flera års osäkerhet är EMU etablerat. EMU och den gemensammavalutan har övergått från att vara en idé och en plan till att bli en realitet.Själva introduktionen av euron fungerade friktionsfritt . Dettasäger emellertid inget om utvecklingen på för euron som valutaeller om hur de deltagande länderna respektive utanförländerna påverkas avvalutaunionen.Sverige var inte medlem av EG när ramarna för valutaunionen lades fast.Nu har elva av EU:s femton medlemsländer anträtt EMU:s tredje steg. Virespekterar deras beslut att upprätta valutaunionen i enlighet medunionsfördraget.Riksdagen har fattat beslut som innebär att står utanför EMU.Centerpartiet har medverkat till detta beslut. Om en riksdagsmajoritet avseratt aktualisera ett medlemskap anser att frågan skall avgöras avmedborgarna i en folkomröstning. Det politiska stödet för att frågan skallavgöras genom en folkomröstning har successivt ökat. Frågans partipolitiskaladdning minskar därmed.När tagit ställning mot ett svenskt medlemskap i harskälet varit att nackdelarna med ett medlemskap överväger fördelarna. Det ärviktigt att föra ett nyanserat samtal om förhållande till EMU. Likaväl som ett svenskt deltagande skulle innebära positiva möjligheter skulle detockså innebära uppenbara risker.Det är viktigt att nu utnyttja det rådrum som skapats genom att stårutanför EMU. och kommer attsöka stimulera en bred och allsidig debatt om förhållande till EMU.Med sunda statsfinanser, fortsatt rörlig växelkurs och ett inflationsmål, ensjälvständig centralbank, fortsatt reformering av arbetsmarknaden och ettgynnsamt företagsklimat skapar vi goda förutsättningar för tillväxt ochhållbar utveckling i . Det är endast på denna grund som kanbedriva en trovärdig ekonomisk politik utanför EMU. Med en sådan politiksaknas argument för något ekonomiskt betingat räntegap mellan ocheuro-området.Centerpartiet kommer noga att följa utvecklingen av valutaunionen ochåterkommande pröva giltigheten i argumenten för och mot ett inträde.Sveriges långsiktiga relationer till EMU får värderas utifrån vunnaerfarenheter. Förutom utvecklingen inom EMU kommer relation tillEMU att påverkas av hur och agerar samt av hurEU:s utvidgningsprocess fortskrider.Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikenFör ett mer enhetligt och bättre samordnat EU och för att tydliggöra EU:suppträdande utåt, krävs en bättre samordning och sammanhållningmellan de överstatliga och mellanstatliga områdena i EU. Det är tillfördel för och för den europeiska säkerheten om EU utvecklarmer effektiva instrument inom den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken. Detta är ett mellanstatligt samarbete byggt på vetorättför varje medlemsland. Samarbetet på det säkerhetspolitiska området börfördjupas enligt en formel som möjliggör för såväl EU:s medlemsstatersom blivande medlemsstater att vara militärt alliansfria. Varje land skallsjälvt kunna avgöra om nationella militära styrkor skall användas igemensamma fredsfrämjande insatser. Ett FN-mandat skall krävas för attEU, i enlighet med , skall kunna leda en militär insats i enkonflikthärd. skall, i EU:s fortsatta arbete med att följa uppKöln-toppmötets beslut 3-4 juni 1999 angående europeisk krishantering,verka för att tydliggöra detta. Vi utgår ifrån att den svenska regeringenkommer att utnyttja sin vetorätt för att förhindra att EU utvecklas till enallians med gemensamt försvar med ömsesidiga försvarsgarantier.Hållbar utvecklingMiljöproblemen är gränsöverskridande. Därför krävs gemensammabeslut globalt och i EU. Unionen måste spela en ledande och drivanderoll i det internationella miljöarbetet. EU skall bekämpa försurandeutsläpp och andra gränsöverskridande föroreningar och gå i täten för deglobala ansträngningarna att reducera världens koldioxidutsläpp.Amsterdamfördraget stadgar att hållbar utveckling skall genomsyra allapolitikområden. har avståndet mellan goda formuleringar ochverklighetens miljöpolitik varit mycket stort.