mot · GN02K11 · 1999-09-17 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:K11av , ()med anledning av prop. 1998/99:143 Nationella minoriteter i SverigeCenterpartiet hälsar regeringens proposition 1998/99:143 med stortillfredsställelse. Dess innehåll ligger i väsentliga delar iöverensstämmelse med det agerande som företrädare för centerpartietpresenterat tidigare, och som kommit till uttryck bland annat i anslutningtill regeringens skrivelse 1994:97 (Finska i Ett inhemskt språk)och SOU 1997:193 (Steg mot en minoritetspolitik). Denna motioninnebär att ger sitt stöd till att ratificerarEuroparådets ramkonvention om skydd för nationella minoriteter och deneuropeiska stadgan om landsdels- och minoritetsspråk.I vissa delar innebär vår motion förslag till precisering och fördjupning avden politik som en sådan ratificering motiverar.Det finns tre starka motiv för denna politik. För det första innebärratificeringarna att de berörda minoriteterna får verktyg för att bättre hävdasina berättigade intressen. För det andra innebär denna politik ett i nutidenfastlagt skydd som ökar förutsättningarna för att värna minoriteter i tider dådessas rättigheter kan komma att utsättas för press. Ratificeringarna ökarockså möjligheterna att i sameuropeiskt samarbete skydda minoritetersintressen oavsett nationalstatsgränserna.Nationella minoriteter har uråldrig hävd i . Våra förslag innebärinte några inskränkningar i förhållande till regeringens förslag. På någrapunkter anser vi dock att ratificeringen motiverar längregående förslag. Detär viktigt att erinra om att ratificeringarna innebär att endast tar ettförsta steg mot en samlad minoritetspolitik.Finska språkets ställning i StockholmSom flera remissinstanser, bland annat ,, , och Uppsalauniversitet påpekar finns det starka skäl för att betrakta det finska språketsom ett territoriellt bundet språk även i . I Stockholmhar det finska språket en livaktig historia under åtminstone fem sekler.Dess närvaro i regionen är stark när steget nu tas in i 2000-talet.Enligt mening finns det starka skäl för att ge finska språketsamma rättsliga ställning i som i . Detta ärviktigt för de rättigheter och den välfärd som bör tillerkännas de fleratiotusentals finländare som lever i regionen. Det är också viktigt förStockholms framtida roll i och för relationerna mellanSverige och . Det innebär också att såväl regionen som statsmaktenger ett besked om att de ser en levande finskspråkig kultur som ett beståendenationellt värde i huvudstadsregionen.Den kompetens som krävs för att i nödvändig utsträckning uppfylla kraveni den europeiska språkstadgan finns redan nu i . Värdetav att säkra de finsktalandes rättigheter är av sådan storlek att de praktiskaansträngningar som måste göras i statlig, och landstingskommu-nal förvaltning för att möta kraven är rimliga.Vi hade självklart önskat att sådana ställningstaganden aktualiserats i detberedningsarbete som föregått den nu aktuella propositionen. Så hardessvärre inte varit fallet. Vi anser därför att det bör ankomma på regeringenatt ta initiativ så att finska språkets ställning på nytt aktualiseras i berördakommuner. Detta bör ske utan att ratificeringen av språkstadgan i denutsträckning nu är beredd att fatta beslut om försenas. Som redanförutsetts i beredningsarbetet kan inte ratifikationen ses som en slutpunkt iarbetet med att stärka minoriteternas sak utan snarare som en inledning av endynamisk process.Riksdagen bör i anslutning till att den tar ställning till föreliggandeproposition uttala sitt principiella stöd för att kommuner i där det finska språket talas av hävd också omfattas av de bestäm-melser som enligt regeringsförslaget blir gällande vad gäller finska språket iGällivare, , , och kommuner. Regeringenbör återkomma till med förslag efter det att kommunerna iStockholms län och tagit ställning till huruvida de medanledning av behandling av denna proposition önskar att finskafår ställning som territoriellt bundet språk i aktuell kommun. Detta bör gesregeringen till känna.Begreppet sverigefinnarBland de "ca 450 000 sverigefinnar i (SCB 31.12.1994)" somomnämns i propositionen (s. 24) är ca en fjärdedel sådana som antingensjälva är finlandssvenskar eller som är barn eller barnbarn tillfinlandssvenskar, dvs finländare med ()svenska som huvudspråk.Historiskt sett har finländare från båda språkgrupperna (ochfinlandssvenskar) alltid flyttat till , kulturen är likartad ellerlikadan oberoende av språket och i den finlandssvenska identiteten ingåräven, om än i starkt varierande grad, finska som ett andraspråk.Problematiken med begreppet sverigefinnar har i remissyttranden påutredningen som föregick propositionen omtalats av såväl , , som den organisation som företräder finlandssvenskarna iSverige, i , FRIS. Organisationernahar ett omfattande samarbete och ingår båda som centrala i den nyligenskapade Sverigefinländarnas delegation. Problematiken har även behandlatsav andra officiella remissinstanser, såsom och . Det ärrimligt att vid ratificeringen klart yttra att även finlandssvenskarna i Sverigeanses ingå i den sverigefinska eller kanske hellre sverigefinländska minorite-ten. "Eftersom minoritetsspråkskonventionen stadgar att staten skall ta hänsyntill önskemål från dem som talar landsdels- eller minoritetsspråk när åtgärdervidtas som berör dem, finner vi det naturligt att uppmärksamma finlands-svenskarnas ställning i detta sammanhang. Vi anser att även finlands-svenskarna ska känna sig omfattade av de nya bestämmelserna till gagn förnationella minoriteter. För att inga tvivel ska råda om detta föreslår vi atttermen sverigefinnar ändras till "sverigefinländare", eftersom detta begreppomfattar samtliga från inflyttade oberoende av om den inflyttadesmodersmål eller förstaspråk är finska eller ()svenska. Detta bör gesregeringen till känna.De nedanstående synpunkterna har lite annorlunda karaktär och tar sikte påförvaltningsområdena för samiska (, , ochArjeplog kommuner) respektive förvaltningsområdet för finska ochmeänkieli (, , , och kommuner. )Rätten att använda samiska, finska och meänkielihos domstolarRegeringen föreslår att rätten att använda samiska, finska och meänkielihos domstolar ska begränsas till part och ställföreträdare för part. Dettahar tingsrätterna i och , som för övrigt kommer attingå i de två förvaltningsområdena, ifrågasatt i sina remissyttranden.Denna inskränkning finner vi omotiverad och menar att även andraaktörer såsom exempelvis vittnen och målsäganden ska ha samma rätt atttala dessa språk. Detta bör ges regeringen till känna.Rätten till svar från kommunala,landstingskommunala och statliga myndigheterCenterpartiet kan som ett första steg godta att enskilda endast ges rätt tillmuntliga svar. Att en rätt till skriftliga svar på samiska, finska ochmeänkieli inte ges redan nu är ur demokrati- och rättsäkerhetsperspektivbetänkligt. Vi vill därför markera att målet bör vara att gå vidareoch utvidga rätten till att få skriftliga svar på samiska, finska ochmeänkieli. Detta bör ges regeringen till känna.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om finska språkets ställning som territoriellt bundetspråk i ,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att termen sverigefinnar bör ändras till sverige-finländare,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om rätten att använda samiska, finska och meänkielihos domstolar,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om rätten att få svar på samiska, finska ochmeänkieli från kommunala, landstingskommunala och statligamyndigheter.Stockholm den 17 september 1999Gunnel (c)()()()()()()()