mot · GN02L420 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:L420av Skånberg, (kd)Homosexuella och adoptionSedan lagen om registrerat partnerskap för homosexuella (1994:1117)trädde i kraft har totalt ingåtts 758partnerskap (varav 247 av kvinnor). Tendensen harvarit kraftigt sjunkande, 1998 ingicks bara totalt 125 partnerskap. Dåingår dessutom ett mörkertal för dem som separerat ochingått nytt partnerskap.Företrädare för har hävdat att antalet barn som lever med homo-sexuella föräldrar skulle vara mycket stort. Ordförande i "40 000 barn lever redan med homosexuella föräldrar",och , också i ledningen för , hävdar i att"40 000 barn i redan lever i homosexuella parförhållanden". Sammauppgift hävdas i "föräldrar" utgiven av RFSL.Uppgiften på 40 000 barn har sedan okritiskt antagits av såväl ledar-redaktioner () som enskilda riksdagsmotionärer t.ex.1996/97:L401 (fp) och 1996/97:L414 (s) och hela partier (partistyrelsens [c]svar vid centerstämman i ). Genom motionerna har såuppgiften även hamnat i lagutskotts betänkanden (1995/96:LU18och 1997/98:LU28) och utgjort beslutsunderlag till att "det finns ett inteoansenligt antal barn" som lever i homosexuella familjer.Situationen för dessa barn ansågs så alarmerande att beslutadeom en utredning för att klargöra dessa barns förhållanden och förutsättnings-löst pröva om homosexuella som ingått partnerskap skulle få rätt att adopterabarn, vilket också blev beslut . I enlighet med dettariksdagsbeslut arbetar nu en utredning som tillsatts av regeringen.Frågan om homosexuella och adoption av barn har dels en kvantitativaspekt, dels en kvalitativ, mer principiell aspekt, aspekter som visserligen ärskilda från varandra, men ändå påverkar varandra.Låt oss först se på den kvantitativa sidan. Rör det sig verkligen, så somriksdagsbeslutet förutsätter, om tiotusentalsbarn som lever i homosexuellafamiljer, ja, så många som i storleksordningen 40 000, som RFSL hävdar?SCB har gjort en datakörning för att utröna hur många barn det är frågaom. Resultatet är anmärkningsvärt. Bland de 1 516 personer som ingåttpartnerskap finns föräldrar till 53 barn, som de fått i tidigareheterosexuella förhållanden. För 49 av dessa barn är det modern som ingåttett nytt, homosexuellt, partnerskap, för 4 fadern.SCB har uppskattat antalet barn på följande sätt. Med hjälp avcivilståndskoden bestämdes det antal personer som lever tillsammans enligtpartnerskapslagen. Utifrån deras personnummer är det möjligt att bestämmaantalet biologiska barn födda i tidigare förhållanden. Om dessa barn enligtfolkbokföringen är skrivna på samma fastighet som den ena föräldern i frågaantar SCB att de bor i samma hushåll.Naturligtvis finns fler homosexuella som sammanbor, än de som ingåttpartnerskap, och där kan ju också finnas barn från tidigare förhållanden. Omfrekvensen homosexuella som har barn antas vara lika stor bland dem somingått partnerskap som bland dem som inte gjort det, skulle det alltså - omsiffran 40 000 barn var korrekt - finnas över en halv miljon homosexuellapar, vilket naturligtvis är uppenbart orimligt.Varifrån kommer då den uppenbart överdrivna uppgiften om 40 000 barnfrån början? Ytterst härrör den från en rapport av två forskare knutna tillRFSL, och , vid psykologiska institutionen iGöteborg, som själva medger att siffran är en grov beräkning, byggd påantagandet att av alla män skulle vara homosexuella och av allakvinnor, och på antagandet att av männen och av kvinnornaskulle få barn innan de bekantgör sin homosexuella läggning. Men ocksådessa antaganden är gripna ur luften. I rapporten i () uppskattas den totala andelen som haft sexuelltumgänge med personer av samma kön till . Då är såväl tillfälligakontakter i ungdomen, som bisexuella och manifesterat homosexuella kon-takter inräknade.Det är angeläget att regeringen ger tilläggsdirektiv till utredningen om attpå ett vetenskapligt tillförlitligt sätt beräkna antalet berörda barn, eller, omdet visar sig vara svårbedömt, i varje fall ge en trovärdig uppskattning avstorleksordningen, så att siffran 40 000 barn definitivt kan avföras frånproblemformuleringen.Det adopterade barnets bästaFörvisso är det kvantitativa perspektivet inte oviktigt, men det kvalitativaär ändå det helt avgörande, där frågan alltid måste vara: Vad är barnetsbästa?Barn som har mist sina biologiska föräldrar och genom någon omständig-het eller av något skäl behöver adopteras, har som alla barn rätt att behandlasutifrån vad som är deras bästa. Dessa barns utsatthet accentuerar plikten attalltid och i varje avseende sätta barnens bästa före varje annat intresse ochbevekelsegrund. Redan det faktum att adopterade barn skilts från sinabiologiska föräldrar innebär, även under bästa tänkbara adoptionsförhållan-den, en svårighet och belastning för barnen, i någon mening ett annorlunda-skap, som enligt nyare forskning inte är oproblematisk. Oavsett förekomsteneller frånvaron av fördomar mot homosexuella i samhället, är det otvivelak-tigt så att det skulle innebära ett mått av annorlundaskap att växa upp medtvå homosexuella föräldrar, vilket vore en ytterligare belastning för detadopterade barnet, som inte skulle vara till barnets bästa.Samtliga i verkande adoptionsorganisationer varnar för att en lagsom medger homosexuella rätt att adoptera barn skulle innebära att adoptionfrån utlandet skulle minska eller helt upphöra. Det vore en situation somvarken skulle gagna de homosexuellas, ofrivilligt barnlösa heterosexuellapars eller de presumtiva adoptionsbarnens intressen. Man betonar att det idaginte finns någon legal möjlighet för homosexuella att adoptera barn frånnågot annat land.Skulle det ändå vara möjligt att genom falska uppgifter förbigå regelverketoch dölja för givarländerna att adoptionsföräldrarna var homosexuella, skulledetta förhållande förhindra eller kraftigt försvåra adopterade barns möjlig-heter att som vuxna söka upp sina rötter i ursprungslandet. Inte heller dettakan vara till barnens bästa.Även om man inskränkte rätten för homosexuella att adoptera till att enbartgälla för barn där den ene i partnerskapet är biologisk förälder till barnet,skulle det beröva barnet dess rätt till den andre biologiske föräldern och hanseller hennes släkt, och i förekommande fall, arv. Hela den svenskafamiljepolitiken har som grundbult att barn har rätt till båda sina föräldrar,och därmed också till deras bakgrund, arv och miljö, såsom farföräldrar ochmorföräldrar, och föräldrarnas syskon. Allt detta skulle berövas detadopterade barnet, vilket inte skulle vara till barnets bästa.Utredningens direktiv angav att den ska vara förutsättningslös och habarnets bästa för ögonen. Regeringen bör därför i ett tilläggsdirektiv under-stryka att detta också bör gälla de presumtiva adoptionsbarn som riskerar attinte heller kunna bli adopterade till av heterosexuellaadoptivföräldrar, eftersom all utländsk adoption riskerar att avbrytas.Vidare bör tilläggsdirektiv göras om att, vad gäller svenska barn, utred-ningens slutsatser inte får kränka dessa barns rätt till båda sina biologiskaföräldrar och deras bakgrund.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om tilläggsdirektiv till utredningen om homo-sexuella och adoption.Stockholm den 4 oktober 1999Tuve Skånberg (kd)