mot · GN02Fi209 · 1999-10-05 00:00:00 — Vi hardå tagit hänsyn till effekterna av den av oss föreslagna och fr.o.m. 2001påbörjade överföringen av finansieringsansvaret för till staten.Det är som vi redan framhållit därutöver viktigt att varje kommunkoncentrerar sig på sina kärnuppgifter och tar tillvara möjligheterna atteffektivisera verksamheten. Därigenom kan kommuninvånarna erbjudasvård, omsorg och skola med god kvalitet som det i de flestakommuner kan bli möjligt att sänka skatteuttaget utöver vad som finansierasgenom att staten tar över kostnader.Vår bedömning är att de avregleringar vi föreslår för kommunerna, denkoncentration till kärnuppgifterna som vi efterlyser och den ekonomiskautveckling som följer av den politik som i övrigt redovisas ger ett uthålligtutrymme för en sänkning av utdebiteringen i flertalet kommuner. De senasteårens utveckling i flera kommuner i bl.a. visar att en målmedveteninriktning på koncentration och effektivitet resulterar i skattesänkningar.Framgång med att hålla kommunalskatten nere kan man också se i svenskakommuner med långvarig moderat ledning.Det bör i sammanhanget understrykas att den demografiska utvecklingende närmaste decennierna ställer omfattande krav på den gemensammafinansieringen av en god äldrevård. Inte minst detta framhäver utmaningenför kommunerna att koncentrera sin verksamhet till kärnuppgifterna och tatillvara alla möjligheter till effektivisering samt lägga en god grund förväxande skattebaser.Ökad mångfald inom tjänsteproduktionen och en utveckling av vårt förslagom "äldrepeng" är en nödvändighet för att säkerställa en godstandard för omsorgen om de äldre.Kommunalskatten måste sänkas -inte höjas!Med en socialdemokratisk regering på riksplanet och med ettmycket stort antal socialdemokratiskt styrda kommuner ochlandsting är det uppenbart att det behövs en tydlig spärr omkommunala skattehöjningar skall kunna undvikas. Det vardärför följdriktigt att regeringen införde en sådan spärr 1996,som ersatte det tidigare kommunala skattestoppet. Spärrensom regeringen nu avskaffat har haft avsedd effekt.Samtidigt har emellertid regeringens politik inneburit fortsattstor belastning på den kommunala ekonomin. De mångaregleringar som försvårar möjligheten till en effektivverksamhet finns kvar.Regeringsföreträdare har emellertid angivit att risken för skattehöjningarnu är relativt liten. Vi gör en annan bedömning utifrån det klimat regeringenbidragit till genom alla uttalanden om mer pengar till kommunsektorn. Trotsatt skatteintäkterna ökar kraftigt aviserar vissasocialdemokratiska kommunföreträdare ytterligare förslag om skatte-höjningar, som i de berörda kommunerna och landstingen förtar effekten avden statliga skattesänkningen.En politik med den inriktning Moderata samlingspartiet förordar skulle närden verkställs resultera i beslut om sänkt kommunalskatt hos enskildakommuner. Konkurrensutsättning, stimulans av privata initiativ på tjänste-sektorn, avregleringar och inte minst en bättre utveckling av det egna skatte-underlaget skapar förutsättningar för detta.Vår politik går ut på att stimulera kommunerna att genomföra dekommunala skattesänkningar som blir möjliga. Det kan i annat fall finnasrisk för att utgiftsnivån höjs med allvarliga framtida problem som följd.Regeringen bör därför skyndsamt lägga fram förslag om lämplig modell föratt stimulera till att kommunala skattesänkningar genomförs de närmasteåren.Varför kris i kommunsektorn?Socialdemokraterna hade under mandatperioden 1994-1998regeringsansvaret i landet och dessutom makten i cirka 200av landets 288 kommuner. Landstingen styrdes med ettundantag av Socialdemokraterna.Ansvaret för de brister som uppmärksammats inom kommunala kärn-verksamheter faller således på socialdemokrater, som inte har förmåttprioritera inom ramen för de stora resurser som finns i den kommunalasektorn. Man lyckades heller inte utnyttja resurserna tillräckligt effektivt.Etttydligt exempel var kommun, som skakades av två vårdskandalersamtidigt som skatten höjdes kraftigt.I socialdemokratiska kommuner såsom och briseradeskandaler. Oförmågan att prioritera och kontrollera resursanvändningen ikommunerna är i många fall uppenbar. Man drar på sig utgifter som inte kananses tillhöra verksamhet i stället för att prioritera skolan ochomsorgen om äldre och barn. Andra exempel är förlustgivande affärs-verksamhet i kommunala bolag - förluster som drabbar kommuninvånarna.Socialdemokraterna har fortsatt regeringsansvaret i majoriteten kommuneroch landsting. Bristen på ledarskap har inneburit att personalens kompetensinte tagits tillvara. Följden har blivit att de svenska medborgarna betalarvärldens högsta skatter men inte får världens bästa välfärd.Undersökningar av verksamhet visar tydligt att det inte finnsnågot rakt samband mellan en verksamhets kostnader och kvalitet. Tvärtomfinns alltför många exempel på att ökade anslag leder till att skattebetalarnafår sämre valuta för pengarna genom lägre produktivitet.Regeringens politik är både kortsynt och farlig när man givit sken av attproblemen kan lösas genom ytterligare statsbidrag. Tydligt visar nu siffrornaatt det är först om skatteunderlaget växer genom ekonomisk tillväxt somkommuner och landsting kan få ökade resurser av betydelse. Då är det avavgörande vikt att det bedrivs en ekonomisk politik som leder till en uthålligtillväxt. Frånvaron i budgetpropositionen av strukturella åtgärder som kan geen sådan är därför oroande för hela kommunsektorn.Medborgarna är i behov av reformer som ger valuta för skatterna och enkonsekvent genomförd prioritering av de viktigaste verksamheterna.Genom att staten ständigt ändrar kommunernas förutsättningar försvårasen långsiktig politik. I förlängningen av detta ser vi nu åtgärderdär kommuner som inte ägnat sig åt vidlyftiga projekt straffas.Utjämningssystemet har en sådan inriktning som den av regeringentillsatta kommundelegationen förutses ge extra bidrag till kommuner sommisskött sin ekonomi. Regeringens politik hindrar den nödvändigaförändringen av gamla strukturer i kommunsektorn som hotar eller tränger utden primära verksamheten och förhindrar nödvändig omprioritering.Regeringens metod att undvika kraven på förnyelse motverkar dessutomden utveckling som är nödvändig för en god och stabil ekonomi,nämligen en tillväxt i skattebasen genom fler och nya jobb.De faktiska möjligheterna för privata lösningar i tjänstesektorn urgröptessuccessivt genom politiska beslut under en lång följd av år. Detta ledde tilloffentliga monopol på flertalet områden som direkt berör enskildamänniskors välfärd. Socialdemokraterna har länge hävdat att det äromoraliskt att "tjäna pengar" på t.ex. omsorg av barn. Uppfattningar somdenna har förhindrat förverkligandet av nya idéer och verksamhetsformer.Följdriktigt hade den kommunala sektorn en mycket låg eller rentavnegativ produktivitetsutveckling nästan alla år utom just under 1990-taletsförsta hälft. Då steg produktiviteten som en direkt följd av den borgerligaregeringens valfrihetsrevolution och påbörjade avreglering. Endast genom attutsätta även offentlig tjänstesektor för konkurrens kan en positivproduktivitetsutveckling åstadkommas, d.v.s. mer fås ut av varje skattekrona.Ledande företrädare för flera fackliga organisationer inom sjukvårds-sektorn skrev i att de från olikautgångspunkter "dragit slutsatsen att en helt annan och friare organisationän den nuvarande har mycket stora välfärdsvinster att erbjuda - en bättrefungerande vård till samma eller lägre kostnad".I Svenska Dagbladet konstaterade två företrädareför yngre läkares förening att ytterligare resurser inte ger lösningenpå sjukvårdens problem: "Sjukvården är så präglad av brist på klaraprioriteringar, otydliga rollfördelningar, otidsenlig organisation ochbristande ledarskap att en stor del av tillskottet bara skulle försvinna ner iettanonymt 'svart hål'. "Socialdemokraterna saknar viljan och förmågan att tillåta och genomföranödvändiga organisationsförändringar som krävs för att resurserna skall nåfram till verksamheterna.Denna ovilja att förändra leder också till att den svenska skolans resurserinte når fram till elever och lärare. I ytterligare en annan artikel i redovisade ordföranden för en undersökning som visar att nära hälften av landetskommuner inte anser att de extra statsbidragen kommer eleverna till del. Ochhan skrev med anledning av skolans utmaningar: "För att klara dessa ochalla andra mer kortsiktiga utmaningar måste skolans finansieringssystemfungera. Därför är det mycket oroväckande att dagens system har brister ochatt skolan på en hel del håll tappar i ekonomiska förutsättningar - trotstillskott av Perssonpengar".Priset för denna brist på ledarskap betalas av de människor som får hållatillgodo med sämre service i vård och omsorg och med en skola som inte gertillräckliga kunskaper.Oförmågan att leda och utveckla verksamheten har lett till högre skatter.Den negativa trenden förstärks, när behoven ökat genom höjda politiskaambitioner och demografiska förändringar. Låg produktivitet och svårigheteratt prioritera leder då till ökande kostnader. Nya uppgifter har därutövertillförts kommunerna, såväl genom beslut av statsmakten som genom enfrivillig kommunalt beslutad expansion. Många kommuner har på så sättkommit att bedriva verksamhet helt vid sidan om sina kärnuppgifter. Påmarginalen går betydande summor till andra ändamål än de verksamheter enkommun finns till för.Kommunernas satsningar på verksamheter utanför kärnuppgifterna har oftainneburit effektivitetsförluster. har i vissa fallmycket allvarligt rubbat kommuners ekonomiska ställning. En konsekvensav detta är att medborgarna har fått en sämre service på de viktigastekommunala serviceområdena.En politik för självständiga och starkakommunerVi har tidigare föreslagit en översyn av de uppgifterkommunerna bör ha ansvar för i syfte att åstadkomma enrenodling till de egentliga kärnuppgifterna. En sådan översynbör göras bl.a. för att minska kommunernas obligatoriskaåtaganden. Vidare bör också tydligare fastställas vilkauppgifter en kommun får ha. Det finns anledning att se överkommunallagens bestämmelser i detta avseende. En merdistinkt rollfördelning ger också förutsättningar för denprivata tjänstesektorn att växa och skapa nya jobb ochsäkerställer en bättre valfrihet för medborgarna.Det kommunala självstyrets syfte är inte att inkräkta på medborgarnasfrihet att välja och deras möjligheter att styra sina liv. Självstyret har sittursprung och sin grund i medborgarnas vilja att lösa vissa gemensammauppgifter på ett bra sätt som innebär fördelar för helheten. Närhetsprincipen,som innebär att beslut skall fattas på lägsta effektiva nivå, måste gälla.Viktiga frågor, som t.ex. val av barnomsorgsform, bör avgöras av familjenvid köksbordet och inte genom ett förvaltningsbeslut i en kommun. Denöversyn som vi menar måste genomföras skall också sätta tydliga gränser förvad en kommun skall kunna få ägna sig åt med skattebetalarnas pengar.Det är sålunda mycket viktigt att kommunerna fortsätter ett förändrings-arbete som innebär att medborgarna kan få mer för varje skattekrona. Genomavregleringar och konkurrensutsättning i förening med tydlig prioritering avkärnuppgifterna finns goda möjligheter till detta. Då krävs det docklångsiktiga reformer för att åtgärda systemfel i den offentliga sektorn.Självstyre och skatteutjämningDet inomkommunala utjämningssystemet ger mycketmärkliga effekter för enskilda kommuner. Det är den storaarbetslösheten som urholkar kommunsektorns fastaskattebas, men trots detta blir en kommuns intäkter i deflesta fall högre när andelen arbetslösa är hög.Strukturkostnadstillskottet växer nämligen medarbetslösheten, som i sin tur betalas med statligaarbetslöshetsersättningar. Först när utflyttning sker påverkaskommunens ekonomi negativt. Detta leder till attkommunerna inte har incitament att medverka till enekonomisk tillväxt genom att nya jobb skapas. Däremot harde tydliga incitament att förhindra utflyttning till andrakommuner med jobb. Med färre invånare blir bördan pååterstående skattebetalare större.Det utjämningssystem som finns har sålunda direkt skadliga effekterför samhällsekonomin. Kommuner med hög förvärvsfrekvens straffas.Kommuner där nya jobb skapas straffas. Kommuner som kommer in i ennegativ utvecklingsspiral får inte högre intäkter, även om kommunenanstränger sig för att vända sin utveckling.De senaste åren har skattekraften per invånare ökat betydligt överrikssnittet i kommuner som , , Kumla, ,, och . Denna tillväxt har konfiskerats avskatteutjämningssystemet, vilket ger en orimlig signal ute i skilda regioner.Vi anger i vår motion (1999/2000:Fi607) hur man i avvaktan på ett nyttsystem kan rätta till dessa groteskt tillväxtfientliga inslag.Det är inte mer bidrag som löser vårt lands problem utan strukturellareformer som leder till att fler människor i hela landet arbetar och betalarskatt.Regeringens politik leder nu till en fortgående sammanpressning avskatteuttaget i landets kommuner. Det faktum att bl.a. , den kommun ilandet som hade lägst skatt, blivit tvingad att höja skatten för att kunnabetalade för denna kommun galopperande avgifterna till det inomkommunalautjämningssystemet visar åskådligt att det kommunala självstyret och denkommunala beskattningsrätten i praktiken är på väg att avskaffas, trots vadsom föreskrivs i grundlagen. Det är Moderata samlingspartiets uppfattningatt den kommunala självstyrelsen måste respekteras och att kommunalkonkurrens, bl.a. på skattesidan, snarare skall uppmuntras än förhindras.Grunden för relationen mellan stat och kommun måste vara att det somuppburits i kommunalskatt alltid går till den kommun där skatten erlagts. Dåfår den lokala beskattningsrätten också legitimitet i medborgarnas ögon.Regeringens åsidosättande av detta samband är ett grundskott mot denkommunala självstyrelsens grundläggande princip.Vi har i olika motioner till beskrivit hurtillväxtfientligt dagens utjämningssystem är. Även andra har kommit att pekapå detta förhållande även i andra sammanhang.I en (Ds 1998:15) har beskrivit en rad av osstidigare påvisade effekter, bl.a. att låg sysselssättningsgrad och högarbetslöshet ger en kommun större intäkter än om nya jobb skapas.Till detta kommer att kommuner med en befolkning på sammantaget cirka1,2 miljoner människor påverkas av rena pomperipossaeffekter när den egnaskattekraften ökar. Om en invånare får arbetsinkomst, kan kommunenssamlade intäkter minska. Vi har under påvisat dessa orimligaeffekter.Utjämningssystemet är i strid med grundlagen uppbyggt så att kommuneroch landsting inte får behålla intäkterna av den skatt som för medborgarnaanges som kommunalskatt. I stället tvingas de bidra till varandras kostnaderoch svara för en långtgående inkomstutjämning. Ett mål som skulle uppnåsvar att minska utdebiteringsskillnaderna, i första hand att kommuner medhöjda bidrag och hög skatt skulle sänka sin utdebitering. Det kan nukonstateras att ingen effekt härvidlag har kunnat märkas. Kommunerna medhög skatt har bibehållit denna.Till yttermera visso har regeringen själv kunnat konstatera att någotstatistiskt säkerställt samband mellan förändringen i utjämningssystemet ochresultatet i enskilda kommuner inte kunnat påvisas.Det är alltså uppenbart att de för många kommuner kraftigt höjda bidrageninte använts till vare sig sänkt skatt eller förbättrat resultat. Kvar står dåattde berörda kommunerna höjt sin ofta relativt höga kostnadsnivå ytterligare.Utjämningssystemets konstruktion har sålunda både konserverat höga skatteri högskattekommuner och höjt kostnadsnivån som systemetmotverkar ekonomisk tillväxt genom att lägga ut negativa incitament påenskilda kommuner. Till detta kommer signaler från regeringspartiet därkommunala skattesänkningar anges som skadliga och t.o.m. skall kunnamotverkas genom riktade åtgärder. Skulle detta fullföljas har hamnati ett närmast totalitärt system ur självbestämmandesynpunkt.I annat sammanhang föreslår vi att det tillväxtfientliga och grundlags-vidriga inomkommunala utjämningssystemet avskaffas per den 1 januari2002.För de systemet måste vara kvar föreslår vi vissa nödvändigatemporära förändringar. Inom ramen för i grunden oförändrad utjämnings-grad ändrar vi inkomstutjämningen, så att effekten av alla positiva, relativaförändringar i skattekraft får behållas till . Därmed skapas - ibjärt kontrast mot gällande ordning - ett kraftigt incitament för allakommuner att vidta åtgärder som ger ekonomisk tillväxt genom lägrearbetslöshet och ökad förvärvsfrekvens.Vi föreslår att en utredning tillsätts med uppdrag att skyndsamt presenteraett nytt bidragssystem för kommunsektorn. Det skall grundas på att systemetskall stimulera landets tillväxt samt vara grundlagsenligt och avsevärtenklare i sin uppbyggnad än dagens svåröverskådliga system. Utformningenunderlättas om vissa uppgifter som finansieras genomkommunerna och landstingen får en nationell finansiering.Effekter för kommunsektorn av våraförslagBasen för ekonomi är skatteintäkterna. Trefjärdedelar av kommunernas inkomster utgörs avskatteintäkter. Löneinkomsterna svarar för huvuddelen avskatteunderlaget, även om olika lönerelaterade inkomster,t.ex. sjukpenning, också är beskattningsbara för kommunalskatt.När det går bättre för svensk ekonomi och när fler får nya riktiga jobb,ökar kommunens skatteintäkter utan att skattebasen behöver höjas. Om denekonomiska tillväxten är god, skapas successivt ett utrymme för skatte-sänkningar.Den ekonomiska politik som Moderata samlingspartiet förordar skaparförutsättningar för ett snabbare växande skatteunderlag. Genom en av-reglering av arbetsmarknaden, en bättre fungerande och mer flexibellönebildning och lägre skatt på investeringar och arbete skapas betydligt flerarbetstillfällen i företagen runt om i Sverige.Det leder bl.a. till att kommunernas kostnader för socialbidrag ocharbetsmarknadsåtgärder kan sjunka. Det finns ett mycket tydligt sambandmellan skattenivå och sociala kostnader. Detta kan bl.a. åskådliggöras av attom kommunalskatten höjs, förloras av höjningen iökade kostnader, främst socialbidrag. På motsvarande sätt minskar enkommuns kostnader när skatten sänks.Det är vidare viktigt att det sociala skyddssystem som bl.a. socialbidragenutgör får utformas utifrån de lokala förutsättningarna. Det är inte rimligt attriksnormer som prövas av domstolar skall förhindra att kommunerna fårbedöma sådana ärenden utifrån lokal kännedom och erfarenhet. hindrasmånga kommuner från att på ett lokalt anpassat sätt utveckla sin verksamhetpå det sociala området. Den statliga regleringspolitiken förefaller grunda sigpå den felaktiga föreställningen att kommunerna inte skulle leva upp till sittsociala ansvar utan statliga rikslikare.I tabell 5 redovisas hur en ökning av skatteunderlaget och en bättreproduktivitetsutveckling med en procent i kombinationmed minskade kostnader skulle förbättra den kommunala ekonomin. Medtanke på att den omläggning av politiken som vi föreslår inte skulle kunnaträda i kraft förrän har vi inte beräknat någon ökning avskatteunderlaget och enbart en produktivitetsförbättring på en halvprocent.Tabell 5 Effekter av en bättre ekonomisk utveckling (miljarder kronor)Tabell 5: (2000 2001 2002 )Genom en kombination av att den kommunala verksamhetenrenodlas och effektiviseras, att tidigare tillskott tillstatsbidraget utnyttjas och ekonomin uthålligt utvecklasstarkare skapas successivt utrymme för att sänka denkommunala utdebiteringen som kvaliteten påkommunal service säkras. I ett stort antal kommuner skulleför medborgarna viktiga kommunala skattesänkningar kunnagenomföras på kort sikt med vår politik för kommunsektorn.För att möjliggöra sänkt kommunalskatt i hela landet föreslår vi somangivits att staten övertar kostnader som åvilar kommunerna. Innebörden avförslaget är att staten börjar överta finansieringsansvaret för grundskolanår 2001, då motsvarande avlastas kommunsektorn.År 2002 avlastas drygt 22 miljarder kronor.Detta görs som neutraliseringar som vi även tagit hänsyn till när vi angerstatsbidragsnivån i förhållande till regeringens förslag. Kommunerna svararför mellanskillnaden av "skolpengskostnaden" intill dess att staten genomfortsatta besparingar kan finansiera helt. Kommunerna avlastasdärmed kostnader för , vilket motsvarar en sänkning avden kommunala utdebiteringen i genomsnitt med och medytterligare 1 krona.Innebörden av våra förslag för kommunsektorn bli sålunda att ett statligtutrymme för skattesänkningar överförs till kommunerna, vilket tillsammansmed det ökade skatteunderlaget ger ett tydligt utrymme för sänktkommunalskatt till fromma inte minst för låg- och medelinkomsttagarna. Viföreslår att regeringen skyndsamt presenterar en lämplig modell för att motdenna bakgrund stimulera till kommunala skattesänkningar.Moderata samlingspartiet står bakom finansieringsprincipen. Det innebäratt kommunernas ekonomiska ställning inte skall förändras genom statligabeslut. Ett antal förändringar i nuvarande avvägning av uppgifter mellan statoch kommun föreslås i denna motion liksom skattesänkningar som påverkardet kommunala skatteunderlaget.I alla dessa avseenden kompenseras kommunerna fullt ut för minskatskatteunderlag eller ökade kostnader. Full kompensation lämnas således förförslagen om grundavdrag för barn vid den kommunala beskattningen, förförvärvsavdrag vid den kommunala beskattningen och för andra skatte-förslag.Tabell 6 Förändring enligt finansieringsprincipen ()Tabell 6: (2000 2001 2002 )Den moderatabudgetpolitikenUtgångspunkter och inriktningI budgetpolitiken omsätts vår politiska viljeinriktning tillkonkreta förslag. Vår budgetpolitik syftar dels till attmänniskor skall få ett ökat inflytande övre sina egna liv, delstill att skapa förutsättningar för en långvarigt hög tillväxt såatt alltfler människor kommer i arbete.Inriktningen av vår skattepolitik syftar till minskat bidragsberoende ochökade förutsättningar till arbete och företagande. Våra skattesänkningarmotsvaras till övervägande del av minskade offentliga utgifter. I avbetydande risk för överhettning är det värt att notera att de har en tydligtutbudsstimulerande prägel som de snarare stimulerar sparande ochinvesteringar än konsumtion.Våra besparingar syftar till att göra den offentliga ekonomin mindre sårbarför konjunkturella svängningar och bidra till lägre reservations-löner, minskat tryck på löneökningar och en vidgad bas för arbetsmarknaden.Våra ökade utgifter har en tydlig inriktning på strategiska tillväxtområdensom forskning och IT som vi slår vakt om de grupper som inte harnågot annat än stat och kommun att lita till och som behöver stödet mer änandra.Konkret sker det genom att vi växlar lägre bidrag mot lägre skatter påarbete. Det ökar möjligheterna att leva på sin lön och att bygga upp ett egetsparande för alltfler. Vårt alternativ innebär betydande strukturförändringarsom leder till en bättre tillväxt.Balans i de offentliga finanserna är grundläggande för människors ochföretags möjligheter att planera sin framtid. Vår målsättning är att deoffentliga finanserna skall vara i balans över konjunkturcykeln och attstatsskulden reduceras som andel av ekonomin.Våra privatiseringar innebär ett ökat sparande i svenska hushåll. Genom attprivatisera väsentligt mer än regeringen kan vi under de kommande tre årenavsätta för investeringar i vägar och underhåll. 3 avdessa används inom våra utgiftsramar de kommande tre åren. Resterande 27miljarder kronor skall användas under avvägning mot den samhälls-ekonomiska utvecklingen.Stabila offentliga finanser kräver att den offentliga sektorn blir mindre.Storleken på vår offentliga sektor har gjort ekonomin konjunkturkänslig ochhar negativ effekt på ekonomin i övrigt. Den politiska sektorns omfattningoch inflytande måste minskas för att utrymmet för privat verksamhet ochindividuellt ansvar skall ökas.Med dessa utgångspunkter är vår strategi att skapa utrymme förskattesänkningar på arbete, företagande och investeringar.