ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GN02Bo413 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Bo413av , ()Herrelösa husEnligt gällande lagstiftning är det en fastighetsägare som har ansvaret föratt underhållet av en fastighet sköts. Detta kan vålla problem när ägarenav en fastighet går i konkurs. Det handlar inte sällan om hyresfastigheterbelägna i centrala delar av en kommun som på så sätt lämnas utan tillsynoch underhåll. För kommunen finns av naturliga skäl ett intresse attcentralt belägna fastigheter skall vara underhållna på ett godtagbart sättmen också med omsorg om eventuella hyresgäster.I det läget tar kommunen kontakt med tillsynsmyndigheten (kronofogde-myndigheten) för att få den att agera. hänvisar dåtill konkurslagstiftningen som säger att konkursförvaltaren endast är skyldigatt ta med sådana tillgångar i konkursbouppteckningen som inbringar ettpositivt värde och alltså ökar de tillgångar som kan delas ut till konkurs-borgenärerna. Fastigheten står då utan ägare eftersom den förre ägaren gått ikonkurs. Ingen kan köpa fastigheten eftersom det inte finns någon säljare ochingen kan få lagfart på fastigheten. Det finns inte heller någon som kanåläggas att sköta fastigheten så inte skada uppstår. Fastigheten förfaller utanatt kommunen eller någon annan kan göra någonting. Lagstiftningen kringfast egendom tillhör den starkaste lagstiftningen i detta land, trots dettauppkommer dylika missförhållanden.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en översyn av lagstiftningen i syfte att undvikaproblem av det slag som beskrivits i motionen.Stockholm den 24 september 1999Kerstin ()()()()()
mot · GN02Bo415 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Bo415av Kerimo, ()AndrahandsboendeFör att hyra ut sin lägenhet i andra hand krävs hyresvärdens samtycke,eller om hyresvärden nekar, hyresnämndens tillstånd. Tillstånd att hyra uti andra hand ges om man har beaktansvärda skäl och om hyresvärdeninte har någon godtagbar anledning att neka. Som beaktansvärda skälräknas ålder, sjukdom, studier, tillfälligt arbete på annan ort ellersärskilda familjeförhållanden.Hyran skall vara skälig, dvs i regel samma hyra som förstahands-hyresgästen själv betalar. Om lägenheten hyrs ut möblerad kan ett mindrebelopp läggas till hyran för att andrahandshyresgästen får använda möblerna.I dag är det många som hyr ut sin lägenhet i andrahand utan något godkäntkontrakt. En stor del av dem som bor i andrahand saknar antingen inkomstereller har betalningsanmärkningar. Eftersom de inte har ett godkänt hyres-kontrakt kan de inte få bostadsbidrag.De som saknar egna inkomster vänder sig därefter till förekonomiskt bistånd till bl.a. hyran som ibland kan vara oskäligt hög. Social-tjänsten kan ej neka bistånd till hyran trots att de saknar ett godkäntkontrakt.De som bor i andrahand har inte heller besittningsrätt. Vilket medför storaproblem när de helt plötsligt inte får bo kvar där, problem för att hitta ettannat boende, problem med barnomsorgen och problem med barnensskolgång för att inte nämna de ekonomiska problemen för kommunerna.Med anledning av detta bör man se över frågan om uthyrning. Uthyrningav bostad utan godkännande bör vara olaglig. Då kan även socialtjänstenneka ekonomiskt bistånd vid icke godkända kontrakt.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om andrahandsuthyrning som saknar ett godkäntkontrakt.Stockholm den 4 oktober 1999Yilmaz Kerimo (s)
mot · GN02Bo416 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Bo416av , ()JordförvärvslagenVi kan se hur kalhyggen breder ut sig i rasande fart och kommunerna gårmiste om både arbetstillfällen och skatteintäkter. Skadorna efterhänsynslös avverkning är väldokumenterade, och den lagstiftning somskulle bidra till "bättre" ägarförhållanden, jordförvärvslagen, hotar nulandsbygdens överlevnad.Riksdagen beslutade om en omfattande avreglering avjordförvärvslagen. var lagen befäst med vissa krav på återplanteringsamt att en viss procent av fastighetens yta skulle lämnas kvar. "Fler skall hamöjlighet att bedriva skogsbruk" hette det. har de närboende ikommunerna ringa möjlighet att konkurrera med penningstarka individer ochföretag som ej har anknytning till trakterna, trots att de enligt lag skall haförtur när det gäller nyköp av skogsfastigheter. När det gäller den så kalladeboplikten för jordbruksfastigheter förändrades lagen på så vis attbestämmelserna om boplikt endast gäller i de områden som erhållerglesbygdsstöd.Jord- och skogsbruksfastigheter köps ofta upp för överavverkning eller ikapitalplaceringssyfte av köpare som ej bor på orten. Dessa betalar ofta högtöver avkastningsvärdet. Detta medför att intresserade brukare ej harekonomiska möjligheter till förvärv och bosättning på landsbygden. Dennaturliga generationsväxlingen av brukare som bor på fastigheten brytsdärför. Det är viktigt att ha ett skydd för uppköp av skogs- ochjordbruksfastigheter där köparen endast har för avsikt att göra en kortsiktigvinst på bl a miljöns bekostnad.Utifrån detta är det viktigt att en utredning görs i syfte att se överjordförvärvslagen i syfte att stärka kedjan ägande, brukande och boende.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en översyn av jordförvärvslagen.Stockholm den 4 oktober 1999Sofia ()
mot · GN02Bo418 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Bo418av Brendt, ()Våra ortnamnBevarandet av våra ortnamn, som är ett viktigt kulturarv har framhållits avett flertal utredningar. uttalade beträffandefastighetsbildningen att marginell eller kortsiktig nytta inte skall tillåtasslå utkulturhistoriska värden. "Fastighetsägarnas synpunkter bör dock inte enligtutskottets mening tillgodoses i strid mot ett markerat kulturhistorisktintresse.Detta bör enligt utskottets mening gälla även vid sammanläggningar." (CU1974:30)Fastighetsmyndigheterna och fastighetslagstiftningen har avgörande in-verkan på vården av ortnamn och föreslog att enbestämmelse om att god ortnamnssed skall iakttagas vid statlig och kommu-nal verksamhet borde införas i kulturminneslagen. Detta blev ocksåregeringens förslag i prop. 1998/99:114.Inom fastighetsbildningen förekommer omfattande sammanläggning-ar, som innebär borttagandet av fastighetsnamn. Om man äger en fastighetoch köper ytterligare en eller flera kan man registrera de nyköpta fastig-heterna under samma namn och fastighetsbeteckning som den tidigare ägda.Man behöver då bara betala registreringsavgift, i stället för den betydligtdyrare lagfartsavgiften Det här förfaringssättet används i mycket storutsträckning och leder till en total begreppsförvirring om i vilken by enfastighet hör hemma.Eftersom fastighetsbildningsverksamheten är den samhällsverksamhet sommest omdanar vårt kulturlandskap är det viktigt att det i fastighetsbildnings-lagen införs ett krav på hänsynstagande till vårt kulturarv.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att det i fastighetsbildningslagen införs ett kravpå hänsyn till kulturarvet enligt kulturminneslagen.Stockholm den 5 oktober 1999Agneta Brendt (s)
mot · GN02Bo501 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Bo501av de , ()Handelsändamålet i detaljplanerDen återinförda möjligheten för kommunerna att i detaljplaner preciserahandelsändamålet är ett exempel på ännu en helt och hållet ideologisktmotiverad återställare från den socialdemokratiska regeringen. Sedannågra år har kommunerna fått i princip samma möjlighet att idetaljplaneringen precisera handelsändamålet som gällde förelagändringen 1992.I samband med beslutet om att återinföra rätten för kommunerna framfördeflera tunga remissinstanser, till exempel och , att det är viktigt att ett långsiktigt högt konkurrenstryck upp-rätthålls.Det bör noteras att den socialdemokratiska regeringen i andra sammanhanginom ramen för det europeiska samarbetet betonar att konsumenterna skall fåut så mycket som möjligt av sina resurser och att det då är viktigt med eneffektiv konkurrens på marknaden. Detta synsätt kan väl inte bara varatillämpligt när det gäller att tala om för övriga hur man bör arbeta,utan måste väl för trovärdighetens skull även gälla i . Det finns ingenanledning att tro att de svenska konsumenterna behöver kommunalpolitisktskydd mot konkurrens, medan konsumenterna i övriga inte skullebehöva det.Min bestämda uppfattning är att det alltid är vi konsumenter som får betalanär konkurrensen inte får fungera fullt ut. I en kommun eller ett område därdet finns många butiker råder det en nyttig konkurrens som pressar priserna isamtliga affärer, vilket gynnar alla konsumenter. Få butiker och fåvalmöjligheter ger motsatt effekt och leder till högre priser.Det är inte kommunala förvaltningar och politiker som med planinstru-mentet i sin hand skall avgöra dessa frågor. Professionella bedömningar ochhela risktagandet görs av de enskilda människor, företag och kedjor sometablerar butiker. Till skillnad mot vad som i allmänhet råder i den offentligasfären finns det ett samband mellan tillgång och efterfrågan. Enbutik som är efterfrågad och välbesökt blir kvar och utvecklas, medan densom inte drar till sig kunder måste förändras eller försvinna. På det sättethandlar det om en helt medborgarstyrd självsanering utan politiskamellanhänder. Dessa sunda ekonomiska mekanismer bör inte få manipulerasgenom politiska beslut och planekonomiskt tänkande.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag om att avskaffakommunernas rätt att i detaljplaner precisera handelsändamålet ienlighet med vad som anförts i motionen.Stockholm den 16 september 1999Marietta de ()
mot · GN02Bo502 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Bo502av de , ()Bebyggelseplanering och servicezonerVi är alla olika och gör olika prioriteringar av vad som är viktigt i livet.Möjligheten att få bygga och bo efter individuella önskemål inskränksalltför ofta av kommunalpolitikernas möjlighet att inte detaljplaneläggaområden. Detta medför att inga bygglov kan beviljas, vilket är etteffektivt sätt för kommunalpolitikerna att styra var medborgarna skallbygga och bo.Det finns ofta önskemål om att kunna bosätta sig i t.ex. storstads-kommunernas glesbygder. Motiveringen från de kommunalpolitiker somnekar bosättning är att det blir så dyrt ur kommunalekonomisk synvinkel vadbeträffar service som t.ex. skola, skolskjutsar, barn- och äldre-omsorg. Här är kommunen ofta dessutom låst av tvingande lagstiftning, t.ex.via socialtjänstlagen. Kommunerna framför ofta även att dyra lösningar förkommunal anslutning till vatten och avlopp är nödvändiga. Denna del gårofta att lösa med lokala, miljöanpassade lösningar. När det gäller de andraserviceområdena går det naturligtvis ofta att även där hitta lösningar som ärbra för både den enskilde medborgaren och kommunen.Ett sätt att lösa upp problemen och i princip låta medborgarna bygga ochbo mer fritt är att man delar in kommunen i servicezoner. Då har alla parterredan från början klart för sig vad som gäller för kommunens åtaganden, dvs.vad den enskilde kan få för service. Om medborgare med denna vetskapväljer att bosätta sig i en zon med en lägre servicegrad gör han/hon det för atthan/hon prioriterar t.ex. närheten till naturen och avskildhet framför enfullödig service. Förutsättningarna för att införa möjligheten tillkommunala beslut om servicezoner enligt denna modell bör utredas.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en utredning om möjligheten attinföra servicezoner i enlighet med vad som anförts i motionen.Stockholm den 16 september 1999Marietta de ()
mot · GN02Bo503 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Bo503av , ()Ribersborg som nationalstadsparkRibersborgsstranden i - en badstrand mitt icentrum av en storstad - är både unik och skyddsvärd. Motsvarighetertorde endast finnas i , och . Dess skyddsvärde tordedärför vida överträffa den redan befintliga . Detfinns därför all anledning att omprövar fjolårets beslut ochmedverkar till att nu äntligen förklaras varanationalstadspark.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om som nationalstadspark.Stockholm den 20 september 1999Bertil ()
mot · GN02Bo504 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Bo504av , ()Vindkraftsfria reservatI släptåg på kärnkraftsavvecklingen sker nu en kraftfull och oövertänktvindmölleplanering. är redan bekymrat över avvindmöllor förstörda kulturmiljöer. Åtskilligt av de fria havshorisonternavid våra viktigaste natur- och fritidsområden längs kusterna - inte minstpå och i - hotas nu allvarligt.Vilken skrämmande miljöförstöring som en ohämmad vindmölleut-byggnad kan åstadkomma finns det talrika exempel på, inte minst iKalifornien. Varningstecken saknas inte.Det finns därför all anledning att nu bromsa upp och först utreda vilkaområden som ur riksintresse måste skyddas från vindkraftverksutbyggnad.Det lilla energitillskott som därmed äventyras, är inte större än attförsiktighetsprincipen bör överväga.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vindkraftsfria reservat.Stockholm den 20 september 1999Bertil ()
mot · GN02Bo505 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Bo505av , ()Tillståndsprövningen i muddringsärendenDen största delen av handel och persontrafik med omvärldengår via landets hamnar. I takt med de ökande trafikproblemen på deteuropeiska vägnätet blir hamnarnas roll allt viktigare för att finnaalternativa transportvägar till de stora marknaderna.För att hamnarna skall kunna medverka häri krävs att dessa tillhandahållerdels effektiva tjänster, dels väl fungerande hamnanläggningar. Goda anlägg-ningar innebär bl a att vattendjupen kan bibehållas och i vissa fall ökas förattsvara mot de krav som redarna ställer för att kunna anlöpa med modernttonnage.Det har blivit allt svårare för landets hamnar att fåtillstånd att kunna genomföra de erforderliga muddringsarbeten som behövsför att bibehålla väl fungerande hamnanläggningar. Hanteringen avtillståndsfrågor i anslutning till muddringsarbeten har blivit alltmer komplexvilket medfört att i vissa fall hamnarnas tillåtna vattendjup fått skrivas ner,pågrund av uppgrundningar, i avvaktan på att tillståndsprocessen pågår.Fartygen och godset har härvid fått söka sig till andra hamnar.I ett längre perspektiv kan detta komma att innebära att redarna inte önskareller kan anlöpa svenska hamnar. Godset måste då transporteras på landvarvid den totala miljömässiga vinsten kan ifrågasättas.Grunden för bedömningen av de miljömässiga konsekvenserna av ettmuddrings- och deponeringsprojekt utgör en sidas bilaga i SNV:s "Allmännaråd 85:4 - Muddring och muddermassor". Oavsett muddrad kvantitet ochmuddringsområdets naturliga förutsättningar styrs miljödomstolarnasställningstagande av detta kortfattade dokument.På kontinenten, där muddringar sker i en väsentligt större omfattning och ibottenmaterial som ofta är vida mer kontaminerade än vad vi har i ,har utvecklats anvisningar baserade på bl.a. en fördjupad forskning inomämnesområdet, moderna undersökningsmetoder och bättre kunskap än vad vihar i om de marinbiologiska förutsättningarna och tungmetallersuppträdande i naturen. nyttjade man det synsätt vi f.n. arbetar efterhär i Sverige.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna attregelverket som gäller muddring och deponering av muddermassorbör moderniseras i enlighet med vad som anförts i motionen.Stockholm den 29 september 1999Elizabeth ()()
mot · GN02Bo506 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Bo506av , ()Anläggningar som tillhandahåller äventyrsupplevelserUnder har det i landet skett en betydande satsning påanläggningar som tillhandahåller s.k äventyrsupplevelser. Dessa utnyttjasi hög utsträckning av företag och organisationer för att inom personalenstärka samhörighets- och vi-känsla.Exempel på sådan typ av anläggning kan vara äventyrsbanor, som hängermellan träd, s.k höghöjdsbanor. Höjden kan variera mellan 6 och 18 meter.Det finns inga regler för säkerheten mer än att man från arrangörens sidafrivilligt ser till att leverantören av dessa banor ser över dem perår. Ofta får besökare som utnyttjar dessa banor skriva under en deklarationatt man deltar på egen risk.Tillstånd för att bedriva dessa aktiviteter behöver inte sökas, vilket är brist, som bör åtgärdas.Svenska normer för uppförande av äventyrsbanor finns inte. Företag sombygger banor i utgår från amerikanska normer, men enligt uppgiftförekommer det att anläggningar bygger banor på egen hand utan att anlitaspecialister. Ur säkerhetssynpunkt kan dessa banor i vissa fall varatvivelaktiga. Behovet av svenska normer för uppförande av denna typ avbanor är stort.Vad gäller tillsyn och kontroll av säkerheten vid dessa anläggningarbygger den helt på eget initiativ av arrangören.Det finns ett väl utarbetat regelsystem vad gäller t.ex. tivolianläggningaroch skidliftar, vilket följs upp och kontrolleras av Statens anläggningsprov-ning.Det är hög tid att även anläggningar som tillhandahåller äventyrsupplevel-ser av den typ som ovan nämnts omfattas av ett liknande säkerhets- ochkontrollsystem.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om tillståndsplikt för den typ av verksamhet sominnehåller äventyrsupplevelser,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av normer för uppförande av s.k. även-tyrsbanor,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om införande av ett säkerhets- och kontrollsystemför dessa anläggningar.Stockholm den 28 september 1999Majléne ()
mot · GN02Bo507 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Bo507av , ()Gröna stråkAllemansrättsligt tillgänglig mark är en stor bristvara i utprägladehelåkersbygder som i sydvästra . En Malmöbo har exempelvis barahalva ytan per innevånare, /person, jämfört med vad somär genomsnittet per innevånare för landets tio största kommuner.Problemet är inte enbart ett storstadsproblem. De mindre tätorterna påslätten omges av åkerhav, som visserligen kan avnjutas av ögat menknappast med foten.Den mellankommunala synen är i vissa regioner nödvändig eftersomkommuninnevånarna har sin allemansrättsligt tillgängliga mark i grann-kommunerna. Genom en förutseende planering borde det vara möjligt att istörre utsträckning än nu åstadkomma allemansrättsligt tillgängliga grönastråk. sker inte någon samordning för att skapa sammanhållna exempel-vis gröna stråk. Det sker heller inte aktiviteter som syftar till attsäkerställatillgången på gröna stråk.De kommunala översiktsplanerna är i detta avseende av många skäl intelämpliga som instrument liksom än mindre eventuella regionplaner. Detsaknas också fungerande rutiner på detaljplanenivå, för en mellankommunalplanering i syfte att säkerställa tillgången på allemansrättsligt tillgängligmark eller samplanera för en utökning av sådana arealer.Boverket bör därför ges i uppdrag att exempelvis i samarbete med utveckla planeringsrutiner som tjänar ett sådant syfte.Vad som bör komma till stånd är en närmare analys av hur detta kan ske. Detbör vara möjligt att frågorna skall kunna avgöras på nivå med deinstrument som plan- och bygglagstiftningen ger.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av att utveckla planeringsrutiner förgröna stråk.Stockholm den 29 september 1999Anita ()
mot · GN02Bo508 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Bo508av , ()DetaljplanebestämmelserKommunerna har möjlighet att via detaljplan reglera var och vilkenhandel som skall få förekomma i kommunen. Det ger kommuner rätt attförbjuda handel i industriområden med lägre hyreskostnader. Detförsvårar etableringen för framförallt nya aktörer, främst inomlågprishandeln. Detta leder till sämre konkurrens och dyrare varor för osskonsumenter. Socialdemokraterna lever i den gamla tron att alla problemlöses bäst genom politisk planering. , , skullekommunala varuförsörjningsplaner skapa en för konsumenterna lämpligbutiksstruktur. Då var stormarknader och bensinstationer verksamhetersom genom att sälja livsmedel förstörde en "lämplig"samhällsutveckling. Den ordning som gällde ledde till att ikommunerna redan etablerade och starka handelskedjor kunde utestänganya konkurrenter genom effektivt lobbyarbete. Detta gynnade den redanetablerade handeln och missgynnade butiker med annorlunda koncept,framför allt lågprisbutiker. Konsumenterna blev de stora förlorarna närkonkurrensen inte tilläts fungera. En ytterligare effekt av det byråkratiskaplanerandet i de kommunala varuförsörjningsplanerna var köpslåendetom kvadratmeter i nya butikslägen. Om fått butiksyta skulle ICA ha lika många. Skulle en butik flyttasfick det nya butiksläget inte tillåta alltför stor ökning av butiksytan. Detvar omsorgen om de gamla strukturerna som satt i högsätet, inte viljan atttillåta det nydanande. Rätten och möjligheten för kommunerna att reglerahandelsändamålet har medfört en återgång till godtycke ochskönsmässiga bedömningar.Konkurrensen inom handeln bör underlättas, inte begränsas. Konsumenter-nas möjlighet att genom egna val styra handelns utveckling bör stärkas, inteförsvagas. Kommunernas rätt att reglera handelsändamålet i detaljplan måstedärför avskaffas.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar avskaffa möjligheten att detaljplanelägga varhandel skall ske.Stockholm den 30 september 1999Ola ()()
mot · GN02Bo509 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Bo509av Feltzing, ()Mobiltelefoni och elektromagnetisk strålningenMänniskor oroas av alla sändare i närmiljönI takt med den enorma ökningen av mobiltelefoner ökar också antaletsändare, som sätts upp för att tillgodose det ökade behovet. Sändarnasätts upp på hyreshus, och vattentorn. För att få en bratäckningsgrad, som också är ett försäljningsargument, behövs allt flersändare, antenner, som vidarebefordrar signalerna från mobiltelefonerna.Antennerna sätts upp allt närmare vår boendemiljö, på husväggarnautanför våra bostäder. Antennerna utsänder elektromagnetisk strålning ochbidrar till att vår omgivande luft fylls ut alltmer av mikrovågor.Hur vi människor kan skadas av elektromagnetisk strålning är inte heltutrett, men att vi påverkas är helt klart. En stor undersökning om påverkanfrån mobiltelefoner har utförts av i , där11.000 personer har berättat om de besvär de har fått genom att tala imobiltelefon. Undersökningen visar klart på sambandet mellan elektro-magnetisk strålning och påverkan på oss människor.Forskning på elektromagnetisk strålning pågår i hela världen med en deloroande resultat för vad ökad strålning kan innebära för djur och människor.Man kan säga att vi befinner oss mitt i ett gigantiskt experiment av korsandeelektromagnetiska fält. Ingen vet nu vad det kommer att få för betydelse iframtiden. Försiktighetsprincipen bör gälla vid uppsättning av mobiltelefon-antenner och vid bedömning av vilka säkerhetsavstånd till antennerna sombör råda.Fortsatt forskning om basstationer är nödvändigForskning om elektromagnetisk strålning från mobiltelefonantenner hargjorts i av docent , vilken visar attstrålningen från basstationerna är mindre än från telefonerna. Men detbehövs ökad forskning, för att människor skall slippas oroas, men främstför att det behövs inom detta fält. Vi vet inte vad som händer i enframtid med ökande mängd elektromagnetisk strålning. Iinterpellation med näringsministern lovades att arbetet med sändaresstrålning skulle öka. har fått minskadeanslag vilket dessvärre minskar möjligheten för forskning påelektromagnetiska fält.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att forskning på elektromagnetisk strålning frånmobiltelefonantenner bör ökas,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att försiktighetsprincipen bör gälla vid uppsätt-ning av mobiltelefonantenner.Stockholm den 29 september 1999Barbro Feltzing (mp)