mot · GN02K232 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:K232av , Inga (-m)Konkurrens mellan offentlig och privat verksamhetUnder senare år har konkurrensproblemen mellan offentlig och privatverksamhet blivit större. Detta beror dels på att staten, landstingen ochkommunerna upphandlar varor och tjänster av privata företag oftare änförr, dels på att de offentliga aktörerna i högre grad än tidigare själva gårut på konkurrensmarknader och erbjuder varor och tjänster. Det kan gällatill exempel tvättjänster, fastighetsskötsel, gym, städning eller catering.Inte minst inom kommunerna finns en tendens till ökat företagande iegen regi.Det finns olika orsaker till att det kommunala företagandet ökar.Kommunerna har genom den kommunallag som trädde i kraft den 1 januari1992 fått större frihet att organisera sin verksamhet. På flera håll harkommuner sökt skapa organisationer som bättre utnyttjar fördelarna medkonkurrens och har därigenom minskat kostnaderna för sin verksamhet. Mendet har växt fram en missuppfattning att kommunerna själva kan sälja varoroch tjänster på de öppna marknaderna. Denna tendens har förstärkts av detökade ekonomiska trycket på kommunerna. Övertalig personal harsysselsatts i olika former av näringsverksamhet. Den kommunala bolag-iseringen - det finns mer än 1 500 kommunala bolag - har verkat i sammariktning. Kommunala bolag uppfattar sig ibland som obundna avkommunallagen, en helt felaktig föreställning.På så sätt har vi fått fler marknader där offentliga och privata aktörerkonkurrerar sida vid sida och därmed har det också blivit allt viktigare attdessa konkurrerar på lika villkor. Det finns dock flera orsaker till attkonkurrensen är snedvriden.Till att börja med har staten, landstingen och kommunerna tillgång tillskattemedel och kan på så sätt försäkra sig om kapital på andra villkor änprivata företag och kan därför driva näringsverksamhet utan de krav påavkastning och vinst som gäller för privat företagande. Därmed kan deoffentliga enheterna även sätta priser på sina varor och tjänster som inte är inivå med marknadens. I linje med detta kan staten, landstingen ochkommunerna ge sina bolag möjlighet att låna kapital på förmånliga villkorgenom att gå i borgen för deras lån. Dessutom kan vissa myndigheterkombinera myndighetsutövning med företagande, såsom närräddningstjänsten både inspekterar brandskyddet och säljer brandskydds-material. I alla dessa fall har de offentliga aktörerna fördelar framför deprivata.Snedvriden konkurrens leder till förluster för samhället. Resurser kommeratt användas mindre effektivt än vad som kunde vara fallet. De som köpervaror och tjänster får betala mer för dessa än vad som vore nödvändigt.Privata företag som producerar varor och tjänster tappar marknadsandelar tillmindre effektiva konkurrenter. I förlängningen försvagar detta också grundenför den offentliga verksamheten eftersom skatteunderlaget för denna minskarnär det privata näringslivet försvagas.Problemen med snedvriden konkurrens har blivit väl belagda under senareår. Så har till exempel i en rapport (Småföretag - Förslagför ökad tillväxt, 1997:3) behandlat frågan. Småföretagsdelegationen harbelyst frågan i ett betänkande (SOU 1998:94, Förslagskatalog) och i dettakrävt lagändringar, bland annat i kommunallagen (1991:900) för att reglernaför näringsverksamhet ska bli tydligare och lättare attupprätthålla. Även den s. k. har utrett fråganoch lagt förslag som ska skydda konkurrensen (SOU 1995:105).Trots att problemen är väl kända har inga effektivalagstiftningsåtgärder kommit till stånd. har flera motionerlagts i frågan. Så har exempelvis i betänkandet1998/99:KU 24 behandlat en mängd motioner om kommunalnäringsverksamhet. Utskottet avstyrkte motionerna, bland annat medhänvisning till att det inte hade framkommit några skäl för att preciseragränserna för näringsverksamhet.Regeringen har tagit vissa initiativ för att komma till rätta med problemen.I slutet av 1997 inrättades Rådet för konkurrens på lika villkor mellan privatoch offentlig sektor (N 1997:08). Rådet ska verka och söka röjaundan de konkurrensproblem som finns mellan offentlig och privat sektor. Irådet finns representanter för både den offentliga sidan och den privata.Rådet har emellertid inga sanktionsmöjligheter utan är hänvisade till att gerekommendationer till aktörerna på marknaden, med förhoppning om attdessa ska följas. Regeringen har vidare tillsatt en särskild utredare (dir1999:12) som ska utvärdera lagen (1996:637) om försöksverksamhet medrätt för kommunala aktiebolag att bedriva viss uppdragsverksamhet inomlinjetrafiken.Dessa initiativ är dock otillräckliga. Problemet med snedvriden konkurrensmellan offentlig och privat verksamhet har funnits och orsakarstor skada, inte minst för de mindre företagen. Den socialdemokratiskaregeringen har sagt att den vill värna om ett gottföretagsklimat, t.ex. i budgetpropositionen 1999 (1998/99:1, volym 1, s 27). Idetta måste ligga att skapa villkor för konkurrens på lika villkor.Därför är det angeläget att se över reglerna för offentlig närings-verksamhet, framför allt den kommunala. Kommunallagen säger redan idagatt kommuner bara får driva allmännyttig näringsverksamhet som inte får havinstsyfte. Men sanktionerna mot kommuner som överträder gränserna ärsvaga. Det är bara kommunmedlemmar, inga andra, som kan begära att endomstol prövar om ett kommunalt beslut är lagligt. Överklagandet måste skeen efter det att beslutet är justerat. Och det finns inga bra medel att fåkommunerna att följa domstolens utslag.Den kommunala näringsverksamheten bör därför ses över frånutgångspunkterna att kommersiellt företagande är främmande förkommunerna, att de bestämmelser som reglerar verksamhetoch konkurrens mellan offentlig och privat verksamhet inte sätter tillräckligttydliga ramar för sådan verksamhet, att förvaltningsformen och intebolagsformen är den naturliga formen för verksamhet ochslutligen att, om bolagsformen trots allt väljs, sådan verksamhet alltid skavara knuten till ett intresse inom kommunen.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om tydligare regler för den kommunalaverksamheten med utgångspunkt i att kommersiellt företagande ärfrämmande för kommunerna,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av att ändra reglerna för överklagandeav beslut i kommunala bolag,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att förvaltningsformen är den naturliga formenför verksamhet.Stockholm den 30 september 1999Inga Berggren ()()()()()()()