mot · GN02Ju721 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ju721av Ek, (-c)Våld mot kvinnor1 InledningKvinnor som hotats eller utsatts för våldsbrott måste tas på största allvar.På rapporterades tre kvinnor mördade för en tidsedan, misshandlade till döds. I samtliga fall handlar det om gärningsmänsom kvinnorna hade eller hade haft en relation med. Åtta barn blevmoderlösa. Bakom de tre kvinnorna som mördats finns tusentals kvinnorsom blir brutalt misshandlade, ofta pågår misshandeln under lång tid.Varje år anmäler20 000 kvinnor misshandel i . Därutöver finns ett stort mörkertal.Endast var femte anmälan leder till åtal. Polisåklagare, socialtjänst ochhälso- och sjukvården brister fortfarande i rutiner och hantering avärendena. Samarbetet mellan myndigheterna behöver fördjupas ochhandläggningen bli effektivare. Hela rättsapparaten måste arbetasnabbare.1.1 Ett nytt kvinnofridsbrott1998 instiftades det nya kvinnofridsbrottet, som tar hänsyn till detupprepade och systematiska i vissa mäns beteende. Effekterna måste nustuderas och därefter bör få ta ställning till om lagen skaskärpas ytterligare. En uppföljning och kontroll av hur lagen efterföljasblir därmed nödvändig. Detta bör ges regeringen till känna.1.2 Våld mot kvinnor, en prioriterad frågaVåld mot kvinnor måste bli en prioriterad fråga i hela samhället, inteminst inom polisorganisationen. Organisation och rutiner behöveranpassas till detta synsätt. Det behövs exempelvis tydliga rutiner förtidigt beslut om förundersökning och en aktiv förundersökningsledning.Även informationen inom polisen måste förbättras. är det t ex intesjälvklart att närpolisen i området där kvinnan bor blir informerad ommisshandeln. Detta bör ges regeringen till känna.En stödjande attityd från polisens sida har visat sig ha en skyddande effektpå kvinnor som blivit utsatta för misshandel och övergrepp. Om sjukvårdensom tar hand om kvinnan kan redogöra för hur polisen agerar så vågar honkanske anmäla brottet. Välutbildade poliser med kunskaper om orsakerna tillvåldsbrott och om hur våldet påverkar offret kan positivt bidra till kvinnansfortsatta agerande och hennes möjligheter att bli av med det ständiga hotetom misshandel, innan det är för sent.Även åklagarmyndigheten måste se över sina rutiner. Bland annat börmöjligheten till ökad lagföring prövas, häktning bör kunna förekomma i flerfall än , att målsäganden redan från början får juridisk hjälp, precis somen åtalad får advokat direkt, är exempel på en annan viktig åtgärd.Möjligheten till videokonferensförhör bör i enlighet med riksdagsbeslutkunna utnyttjas . Poängen med detta arbetssätt är att kvinnan intebehöver vara i samma rum som förövaren, vilket har stor betydelse för vadhon ska orka berätta. Förändringar som ger kvinnan en säkrare ställning irättsprocessen bör vidtas. Detta bör ges regeringen till känna.Både polis och åklagare kan fortfarande göra mycket mer i arbetet med attbekämpa våld mot kvinnor. Den redovisning av en inventering i 11 av 21polismyndigheter som har överlämnat tillregeringen visar bl a att alltför stort ansvar läggs på den enskilda polisen.Videokamera används endast i vissa polisdistrikt. Detta är en bra metod föratt säkra bevis under förutsättning att kvinnan inte motsätter sig att blifilmad. Vikten av att dokumentera kan inte nog understrykas. finnsdessvärre inte tillräckligt många videokameror i polisdistrikten. Utryckandepolis måste ensam ta ställning till en rad frågor vid det aktuella tillfället,somt ex hur stor risken är för att kvinnan ska misshandlas igen, om hon ochhennes barn kan stanna kvar i bostaden eller om häktning av mannen börövervägas? Han/hon måste kunna göra en riskbedömning. I rapporten fram-hålls behovet av dygnetrunthjälp av åklagare och poliser till polispatrullen.Det är ett krav som vi stödjer. Detta bör ges regeringen till känna.1.3 Hot om våld verkställs oftastDet finns goda skäl för polis och andra myndigheter att ta hot om våld påallvar. Män som är dömda för misshandel av kvinnor har ofta söktpsykiatrisk vård för sina problem, vilket framhållits från Huddingesjukhus. Dessvärre har de fått vänta alltför länge och verkställtmisshandeln . Män som misshandlar kvinnor är också merbenägna att använda våld i andra sammanhang. Undersökningar visar attom en man hotar vid upprepade tillfällen är också risken mycket stor föratt han kommer att verkställa sitt hot. Undersökningen från visar också att flera av männen anser attkvinnorna till viss del får "skylla sig själva, eftersom de argumenteraroch säger emot". Det allra vanligaste skälet är svartsjuka. Mannen hareller håller på att förlora något som han anser ha "tillhört" honom och idet sammanhanget blir hot och våld ett sätt att försöka uttrycka maktöver kvinnan.1.4 Statistik om våld mot kvinnorEn av de viktigaste kunskapskällorna om våldet mot kvinnor ärstatistiken över anmälda brott. Bra beslut om vilka åtgärder som måstevidtas kan bara fattas om vi har tillräcklig kunskap om brottslighetensomfattning, struktur och utveckling. Statistiken har förbättrats, men endel arbete återstår. Ny kodning är t ex redan införd för brott somofredande och olaga hot. Ett förslag om att förfina statistiken ytterligarehar presenterats av BRÅ, som innebär att man med ny brottskodning skakunna se om det är en man eller kvinna som är gärningsman/offer ochäven få ålder redovisad. Det behövs också information om skadeståndvid våldsbrott och omfattningen av frihetsberövanden vid brott som avservåld mot kvinnor. Detta bör ges regeringen till känna.1.5 Skolans rollEn av rättsstatens viktigaste uppgifter är att skydda medborgarna motvåld och övergrepp. För att klara detta krävs fasta normer och etiskfostran i familj och skola tillsammans med brottsförebyggande åtgärderoch en effektiv rättsapparat. Skolans roll har kommit i skymundan ochkan uppfattas som diffus. Lagen om kvinnofrid har sin utgångspunkt iordet respekt, respekt för människovärdet. Skolan bör spela en mer aktivroll i denna fostran bl a i kampen mot det ökade "språkvåldet" som är eninkörsport till en snedvriden mans- och kvinnosyn och därmed tillrelationsproblem. De typiska beteenden som förekommer i samband medmisshandel av kvinnor bör skolan kunna informera eleverna om medhjälp av en checklista t ex vid besök hos skolsköterskan. Detta kan sessom en "vaccination" för att förebygga misshandel och övergrepp påungdomar. Informationen bör liksom i de flesta fall även ges vidpreventivmedelsrådgivning och vid besök på ungdomsmottagningen.Skolan kan också vara tydligare i hanteringen av frånvaro avinvandrarflickor i nedre tonåren. Även om inte hämtning enligt lagförekommer längre så råder skolplikt vilket innebär att föräldrarna ärskyldiga att se till att barnen går i skolan. Kommunerna ska ges i uppdragatt aktivt informera elever och föräldrar om skolpliktens innebörd. Därtillbör skolhuvudmannen bli skyldig att vid olovlig frånvaro under en längretid eller när det kan misstänkas att en elev hålls från skolan görahembesök för att tydliggöra nödvändigheten av skolpliktens fullgörande.Detta bör ges regeringen till känna.1.6 Samma man men nytt offerI många av de misshandlade männens beteende går det att se ettmönster. Samma man gör om samma sak om och om igen fast med en nykvinna. Det är ett förhållande som är fullständigt oacceptabelt. Mestutsatta är de kvinnor som kommer från andra länder då de saknar socialanätverk och oftast inte talar svenska. Antalet kvinnor som kommer medanknytning till en man i och blir misshandlade har ökat kraftigt.Den s k tvåårsregeln, vilken försatt kvinnorna i en tvångssituation, hartidigare kritiserats. Denna regel innebär att, när en utländsk man ellerkvinna kommer till för att gifta sig med en svensk medborgare,får han/hon numera vanligen tolv månaders uppehållstillstånd. Bestårförhållandet får kvinnan eller mannen permanentuppehållstillstånd. Efter hårda påtryckningar bl a från riksdagsledamöterhar vissa förändringar skett i tillämpningen av regeln. Frågan omtvåårsregeln är under utredning. Både och densk har diskuterat förslag till förändringar. Vi villpåpeka det angelägna i ett snabbt ställningstagande till förslagen.För att förebygga att män utnyttjar situationen kan även andra åtgärdervidtas. Enligt vår uppfattning bör rutiner kunna ändras ochförbättras. Det bör trots kravet på integritet vara möjligt att kunna avläsa omreferenspersonen till den utländska kvinna som söker uppehållstillståndförekommer som referensperson vid upprepade tillfällen. Informationen börkomma kvinnan till del. Även denna fråga är föremål för översyn i ovannämnda utredningar. Dessutom bör kvinnan redan när hon gör sin ansökantill landet vid ambassaden i sitt hemland få information om vilka rättigheteroch möjligheter hon har om hon skulle råka illa ut i . Detta bör gesregeringen till känna.2 "Nollvision"Våld som förvandlar kvinnors och barns trygghet till en tillvaro i skräckoch som inskränker kvinnors frihet måste bekämpas betydligt mereffektivt. I ett jämställt samhälle visar kvinnor och män respekt förvarandra. Samhällets mål måste vara en "nollvision" för våld motkvinnor, för att uppnå detta krävs omfattande åtgärder. Alla samhälletsaktörer måste inventera vilka möjligheter som finns för att öka kvinnorstrygghet och förebygga brott.Att förebygga våldsbrott kan innebära allt från att bekämpa sexuellaövergrepp mot barn, barnpornografi som att se till att de kvinnor som utsattsför misshandel eller hot om misshandel skyddas mot förövaren. Krav ochåtgärder måste konkretiseras i lokala trygghetsplaner för kvinnofrid.Det är viktigt att understryka att allt inte kan lösas på politiskväg. Det civila samhället har en nyckelroll för att komma tillrätta medkvinnomisshandeln, när familjemedlemmen, grannen eller arbetskamratenhöjer handen måste omgivningen reagera.2.1 Mediernas betydelseFN-konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnorär en av de sex mest centrala internationella konventionerna ommänskliga rättigheter. En uppföljning av handlingsprogrammet frånkvinnokonferensen i ska därför även innehålla åtgärder mot detsexistiska våldet i samhället. Ländernas regeringar skall bl a arbeta för attmediebilden av kvinnor i samhället är rättvisande och ej diskriminerande.Mediernas sätt att beskriva kvinnor har stor betydelse för att underhållarespektive komma till rätta med snedvridna attityder.Ett angränsande problem är den könsdiskriminerande reklamen. Detsaknas ett direkt förbud i , men sådan lagstiftningfinns bl a . Något förslag till lagstiftning lades inte fram i sambandmed att den nya marknadsföringslagen antogs 1996. Många upplever idagövertrampen som allt grövre. Samhället måste reagera kraftigare mot reklamsom är kränkande, nedvärderande och som förmedlar en oacceptabelkvinnosyn. Erfarenheterna av den norska lagstiftningen bör granskas. Dettabör ges regeringen till känna.2.2 Samhällsplanering för kvinnofridAtt kvinnors frihet begränsas av att de i praktiken inte har sammatillgång till utomhusmiljön som männen är oacceptabelt. Många kvinnor,både äldre och yngre, avstår från att gå ut och från att delta i aktiviteterkvällstid för att de inte vågar gå hem ensamma. En modernsamhällsplanering måste ha ett uttalat kvinnoperspektiv. Även redanbefintliga miljöer måste ses över och så långt möjligt göras likatillgängliga för kvinnor som för män. Många negativa effekter kanundvikas. Det kan handla om så enkla åtgärder som en ordentliggatubelysning och gångbroar i stället för gångtunnlar. Även bostädernakan utformas så att de inger trygghet. Vi vet att kvinnor känner större oroän män gör i de flesta utomhusmiljöer, speciellt sena kvällar men äventidigt . Kvinnor använder oftare kollektiva färdmedel medanmännen har tillgång till bil. Lokala åtgärdsprogram för ökad kvinnofrid iutomhusmiljön bör utarbetas i varje kommun. Detta bör ges regeringentill känna.2.3 Besöksförbud, livvaktsskyddDet skall finnas fler möjligheter för hotade kvinnor att kunna freda sig.Det bör t ex i högre utsträckning än vara möjligt att ta bort mannenfrån brottsplatsen. krävs ofta en mycket allvarlig misshandel för attpolisen ska gripa mannen och för att åklagaren senare ska besluta omanhållan och yrka på häktning. Mannen är oftast den som får stanna kvarmedan den skadade och livrädda kvinnan får lämna platsen. I avvaktanpå beslut om vem som ska ha rätt att bo kvar i hemmet bör denmisshandlade kvinnan ges denna rätt.Brottsoffer kan erbjudas livvaktsskydd. Det är en åtgärd som mångagånger upplevs som integritetskränkande. Det vore rimligare attgärningsmannen får sin frihet beskuren, istället för den hotade kvinnan.Lagen om besöksförbud är ett viktigt skydd för kvinnor som hotas, förföljseller trakasseras. De män som överträder besöksförbudet bör förses medelektronisk fotboja, eller på annat sätt få sin frihet inskränkt. Straffsatsernaför män som överträder besöksförbudet bör skärpas. Detta bör gesregeringen till känna.2.4 Larm och andra hjälpmedelHotade kvinnor ska kunna få tillgång till trygghetspaket och larm. Ävenvittnen som känner sig hotade ska ha rätt till larmutrustning. finnsalldeles för få larmpaket och många hotade kvinnor får stå på väntelistaför att få ett larm. Detta är helt orimligt. Att upphandla fler moderna larmska vara en prioriterad åtgärd.Andra effektiva sätt för kvinnor att skydda sig måste utvecklas. Att låna utfler hundar till hotade kvinnor kan vara ett effektivt livvaktsskydd. Detta börges regeringen till känna.2.5 Rikskvinnocentrum i UppsalaRikskvinnocentrum (RKC) i tillkom på regeringens initiativefter förslag av den av regeringen tillsatta kvinnovåldskommissionen(SOU 1994:56). De direktiv som RKC fick innebar att man från ettkvinnoperspektiv skulle verka för ett förbättrat bemötande i sjukvårdenav våldsutsatta kvinnor och bedriva forskning om sexualiserat våld.Ytterligare en uppgift var att utbilda och informera yrkesgrupper somkommer i kontakt med kvinnor utsatta för sexualiserat våld och ordnakurser, konferenser och seminarier för kvinnorna själva.RKC har utarbetat handlingsplaner och vårdmodeller för omhänder-tagandet och utvecklat samverkansformer med olika vårdenheter, myndig-heter och kvinnojourer, där den misshandlade kvinnan alltid sätts i centrum.Denna patientmodell har visat sig fungera bra och förs nu ut till vårdinstanserpå många platser i Sverige.Vid RKC har samlats ett unikt material om kvinnor som utsatts för våld.Ett flertal kvinnor kan följas under sjukhusvård och rättsprocess. Rätts-intygens betydelse för utfallen i domstol kan undersökas. Hälsoekonomiskastudier kan göras för att belysa samhällets kostnader för vården avmisshandlade kvinnor.Verksamhetens betydelse kan inte nog betonas. För att garantera verk-samheten krävs en långsiktig lösning. Detta bör ges regeringen till känna.2.6 Öronmärkta pengar till polisenI många fall hade det varit möjligt att förhindra att kvinnor blevihjälslagna av sina män. När det råder en extraordinär situation krävsextraordinära insatser från samhällets sida. handlar det alltidom prioriteringar. För att man inte ska behöva ställa trafikövervakningenmot insatser för att bekämpa våld mot kvinnor, föreslår vi att manöverväger möjligheten att öronmärka pengar till denna verksamhet. Dettabör ges regeringen till känna.2.7 UtbildningOftast beror förhärskande attityder på bristande kunskaper om hurverkligheten egentligen ser ut. Utbildning blir därför en nödvändig åtgärdför de yrkesgrupper som möter kvinnor, vilka befinner sig i en utsattsituation. , som vi hänvisat till ovan, visar pådet påtagliga behovet av att förbättra attityder, bemötande ochomhändertagande för att ge en väl avvägd och riktig information tillmålsäganden och möjlighet till stöd och hjälp. Här handlar det i lika höggrad om utbildning som fortbildning.Kvinnojourerna har byggt upp en stor kunskapsbas baseradpå erfarenheter från verksamheten samt nationell och internationell forsk-ning. Denna kunskap bör bl a tas till vara vid utbildning av personer som skaverka inom socialtjänst, polis- och domstolsväsende och inom hälso- ochsjukvård.I all utbildning där personer förväntas komma i kontakt med utsattamänniskor i sin yrkesvardag bör specialkurser om våld mot kvinnor erbjudas,exempelvis inom juristutbildningen. Detta bör ges regeringen till känna.2.8 Information och samarbeteSamarbetet mellan de olika yrkeskategorierna måste utvecklas för att gemöjlighet till informationsspridning och erfarenhetsutbyte, vilket skullegöra det möjligt för polisen att snabbare identifiera upprepningsvåld ochfölja upp sådana fall mer effektivt. från 1 julitar upp frågan om ett omgående behov av funktion/enhet som tidigt ochkontinuerligt samlar in, sammanställer och analyserar olika uppgifter förfortlöpande bedömning av risk för nya brott/hotbilder.2.9 JämställdhetsperspektivetFör att kunna bedöma effekterna av vidtagna åtgärder krävs i allasammanhang att dessa utvärderas och bedöms på ett effektivt sätt.Polisen bör därför redovisa hur man lever upp till regeringens uttaladekrav på att jämställdheten ska genomsyra all verksamhet för att klarläggavilka konsekvenser olika åtgärder får för kvinnor och män. En sådanutvärdering skulle vara en god hjälp för utvecklingen av ett effektivarearbetssätt inom polisen. Detta bör ges regeringen till känna.2.10 RättsintygenVi kan inte finna oss i att män som förgriper sig på kvinnor inte ska blidömda för de brott de begår. Ett hinder är de bristfälligarättsintygen. Ska någon kunna dömas krävs att det finns bevis.Rättsintygen är ett sätt att säkra bevis. Knappt en tredjedel avrättsintygen är användbara. Resten är av för dålig kvalitet. Då kravet påobjektivitet styr åklagarens arbete framstår betydelsen av att kunna säkrabevis med all tydlighet. I början av läkarutbildningen ingår ett avsnitt omrättsintygen. Det finns skäl att repetera detta när studenten har nått enhögre medicinsk utbildningsnivå och har en reell möjlighet att kunnagöra en bedömning av misshandelsskador, som kan vara svårtolkade.Detta bör ges regeringen till känna.2.11 Straff och behandlingSamhället ser mycket allvarligt på brott som innebär övergrepp motkvinnors liv. Mot bakgrund av den diskussion som förekommit ommöjligheterna att få brottslingar dömda och straff utmätt bör en noggrannanalys av hur straffsatserna tillämpas genomföras liksom i vilkenomfattning straff utmäts. Detta bör ges regeringen till känna.Rehabilitering av redan straffade sker i olika program och på olika platser ilandet, till synes med goda resultat. Inget av programmen är dockvetenskapligt utvärderat. Behandling sker huvudsakligen av dem som redanstraffats för våld mot kvinnor. Vi vill med skärpa understryka betydelsen avatt de uppdrag som getts till bl a om en kartläggningav vilka behandlingsprogram som använts och överväganden om framtidabehov med anledning av kvinnofridspropositionen kan utföras i avseddomfattning och . Även arbetet med ett nationellt vålds-brottsprogram ska ges hög prioritet. Detta bör ges regeringen till känna.2.12 SocialtjänstenI kompletterades lagstiftningen varvid ansvar förkvinnor som utsatts för våld förtydligades. ska verka föratt kvinnor som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp ihemmet får stöd och hjälp för att förändra sin situation. Kompetens ochhandlingsberedskap ska vidareutvecklas för att ska kunnastödja utsatta kvinnor på ett bättre sätt. Vi vill också peka på att det ärangeläget att i högre grad riktar uppmärksamheten motmännen som utför våldet, som är eller riskerar att bli förövare.2.13 SamverkanSom vi redan påpekat ovan är en ökad samverkan mellan olikamyndigheter på alla nivåer en förutsättning för att komma till rätta medden problematik vi beskrivit. Allra tydligast uttalat är detta behov pålokal nivå. På flera håll i landet prövas samarbete mellan olikamyndigheter. I åtagandet bör bl a ingå att har reellamöjligheter att tidigt och på mycket kort varsel ställa upp, för att t exerbjuda kvinnan skyddat boende, att sjukvården kan erbjuda adekvat vårdmed övernattningsmöjligheter, o s v. Sammantaget tyder den inventeringsom gjort på behov av en väl utvecklad övergripandekommunal handlingsplan, fastställd av fullmäktige. Dokumentet börbeskriva samverkan på lokal nivå mellan , hälso- ochsjukvården, polisen, kriminalvården och de olika ideella verksamheterna,vars insatser vi vill understryka vikten av. Detta bör ges regeringen tillkänna.3 Hemställan3 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om uppföljning av effekterna av det nya kvinno-fridsbrottet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att våld mot kvinnor måste bli en prioriteradfråga i hela samhället, inte minst inom polisen,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en översyn av åklagarmyndighetensrutiner och om att stärka kvinnas ställning i rättsprocessen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av dygnetrunthjälp till polispatruller,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av specificerad statistikinformation,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om skolan och behovet av information omskolplikten och hembesök vid långvarig olovlig frånvaro,37. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om rutiner vid anknytningsären-den, 28. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om mediebilden av kvinnor och könsdiskrimine-rande reklam, 19. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om åtgärdsprogram för ökad kvinnofrid i utom-husmiljön,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om skärpt tillämpning och straff vid överträdelse avbesöksförbudet,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om möjligheten för hotade kvinnor att skydda sig,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om Rikskvinnocentrum,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om öronmärkta pengar till polisen,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av utbildning för berörda yrkes-kategorier,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av information och ökat samarbetemellan olika yrkesgrupper,16. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av ett jämställdhetsperspektiv vid ut-värdering av misshandelsärenden,17. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om rättsintygens kvalitet,18. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en analys av straffsatsernas tillämp-ning liksom i vilken utsträckning straff utmäts,19. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om rehabiliteringsprogram och ett nationellt vålds-brottsprogram,20. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en övergripande hand-lingsplan antagen av fullmäktige.Stockholm den 29 september 1999Lena Ek (c)()()()()1 Yrkande 8 hänvisat till LU.2 Yrkande 7 hänvisat till SfU.3 Yrkande 6 hänvisat till UbU.