mot · GN02So482 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So482av , ()Hälsovård, sjukvård och social omsorg1 En hälso- och sjukvård för framtiden1.1 Trygghet och rätt att väljaAlla är överens om att patientens ställning bör stärkas. Patienterna vill hamer inflytande över vården. Det blir alltmer självklart att få väljavårdgivare. har människor tillgång till fakta och informationom bl a behandlingsmetoder och läkemedel via Internet. Detta gör attvårdtagarna blir allt kunnigare vilket även medför att de ställer högrekrav på sjukvården.Det finns en stark önskan att förbättra mötet mellan patient och läkare. Härfinns en stor utvecklingspotential. Förändringarna som kommer vad gällerdelaktighet i val av behandlingsmetod, möjlighet att få second opinion m mär bara de första stegen i en ökad samverkan mellan patient och läkare.Säkerligen kommer också ökade krav från patienterna att vilja ta del avalternativa medicinska metoder. Då krävs en större öppenhet för detta.Vårdens kompetens finns i hög utsräckning hos personalen, bland läkare,sjuksköterskor och övriga medicinskt utbildade. Hur vi utvecklar ochutnyttjar detta kapital kommer att vara avgörande för om vi kan bli bättre påatt hantera hälso- och sjukvården. Vi måste även fortsättningsvis söka lockatill oss de mest begåvade och lämpliga personerna till hälso- och sjukvården.Men för att behålla dem och optimera deras insatser måste vi ge demutrymme att agera och utvecklas inom hälso- och sjukvården, något som påmånga håll saknas . Ledarskapen måste bli tydligare och bättre.Även de grupper som har svår att nyttja sin valfrihet skall ha en god, tryggoch värdig vård. För dessa gruppers skull är det extra viktigt att av riksdagenbeslutade etiska plattformer för prioriteringar ligger fast.1.2 God hälsa för allaHälsa i vid bemärkelse handlar om ett fysiskt, psykiskt, socialt ochandligt tillstånd av välbefinnande. Det är viktigt att allt folkhälsoarbeteoch alla preventiva insatser utgår från denna helhetssyn på människanoch på hälsobegreppet.Även om hälsoläget i allmänt sett är bra så är hälsan ändå väldigtojämlikt fördelad. Forskning visar att resurssvaga gruppers hälsoutvecklingoch medellivslängd är sämre än för dem som är välutbildade och resurs-starka. Detta kan inte accepteras. Det krävs krafttag mot hälsans ojämlikafördelning i befolkningen.Kunskap om hur olika livsstilsfrågor påverkar hälsan är viktig för ett gottliv. Alla har rätt till denna kunskap. Här spelar inte minst skolan en mycketviktig roll.1.3 Människan som helhetDet är viktigt att man i sjukvården ser människan som en helhet, medsåväl själ som kropp, såväl fysiska som andliga behov. Att få samtligadessa behov tillgodosedda är av stor betydelse för läkeprocessen. Ennyligen presenterad undersökning av professor , läkareoch forskare vid Radiumhemmet i , visar att människorsandliga behov blir större när de blir sjuka. Existentiella frågoraktualiseras av den kris som en svår sjukdom alltid för med sig.Vårdpersonalen kan tyvärr inte alltid svara upp emot dessa behov.Sjukhuskyrkan fyller visserligen en viktig roll men det är inte alltid ditpatienterna söker sig. Som ett komplement till sjukhuskyrkan borde såvälläkare som sjuksköterskor utbildas när det gäller de andliga behoven,liksom de utbildas när det gäller de psykologiska behoven.2 Bristen på vårdplatserVi har fått tillbaka gisslet med vårdköer. Allt fler rapporter pekar på atten av orsakerna till de växande köerna för operation är bristen påvårdplatser. tvingades t ex många sjukhus att helt ellerdelvis ställa in planerade operationer.Under den senaste tioårsperioden har antalet vårdplatser i mer änhalverats. Denna drastiska reduktion har aldrig haft någon förankring iminskade vårdbehov. Tvärtom har antalet äldre ökat och den medicinska ut-vecklingen har ställt krav på flera vårdplatser. Visserligen har den medi-cinska utvecklingen inom vissa specialiteter möjliggjort behandling i öppenvård eller kortare medelvårdtider, men andra möjligheter som dennautveckling medfört ställer krav på flera vårdplatser och detta gäller flertaletmedicinska specialiteteter. hade 1995 en medelvårdtid som var blandde lägsta inom , . Den svenska utvecklingen efter 1995innebär att sannolikt har de kortaste medelvårdtiderna i Europa.Antalet vårdplatser per 1000 invånare var 6,5 i . De flestaövriga länder i har fler vårdplatser per 1000 invånare.I och med att medicinska metoder har förbättrats har även ambitionsnivånökat i samma takt. Ambitionshöjningen är inte heller isolerad till denplanerade vården. Även inom den akuta vården sker en sådan utveckling.Patienter som enbart skulle ha fått symptomlindrandebehandling, tex inriktad smärtlindring, kan numera opereras, intensivvårdasoch får kanske med god livskvalitet. De växande köerna och detökade vårdbehovet behöver alltså inte betyda att vården åstadkommermindre. Troligt är även att ambitionshöjningen kommer att accelerera tillföljd av fortsatt snabb utveckling av medicinteknik och läkemedel. Detta är isig en mycket positiv utveckling eftersom liv räddas och livskvaliteten höjs iallt högre ålder. måste man dock möta detta behov både och iframtiden.Bristen på vårdplatser tvingar landstingen att till omvårdnadföra över svårt sjuka människor i uppenbart behov av sjukhusvård som kom-munerna saknar praktiska förutsättningar att klara av. Underbemanningenoch bristen på medicinsk kompetens inom äldrevården förvärrar situationen.På de återstående sjukhusplatserna samlas de mest vårdbehövande patienter-na, vilket kräver ökad och inte minskad bemanning, förlängda och inteförkortade medelvårdtider.Antalet vårdplatser på sjukhusen har reducerats så mycket att det blirstörningar i patientflödet och flera kliniker påverkas. Den drastiskaminskningen av antalet vårdplatser har inte heller blivit kompenserad genomen motsvarande utbyggnad av sjukhem, ålderdomshem eller av hemtjänsten.Därför bör inriktningen vara att skapa cirka20.000 nya vårdplatser. Dessa vårdplatser bör främst gälla de vårdformer därbehoven av sjukvård och omvårdnad är störst, d v s vård av svårt ochlångvarigt sjuka och äldre.Det är viktigt att landsting och kommuner får ytterligare resurser under denärmaste åren. och framåt har regeringen aviserat utökadestatsbidrag. Dessa statsbidrag innebär ett realt resurstillskott för hälso- ochsjukvården med ca en procent . Med dessaresurser sammanhänger krav på att öka kvaliteten och tillgängligheten inomprimärvården och psykiatrin. Resurserna är dock otillräckliga för att kunnahantera de utökade vårdbehov som belysts ovan. anser attvård och omsorg måste ges en särställning i samhället och därmedtillförsäkras tillräckliga resurser. De resurser som läggs på landsting ochkommuner måste främst användas till att säkerställa en god vård och omsorgför svårt och långvarigt sjuka.Minskningen av antalet vårdplatser sedan 1992Tabell 1: (Läns- och regionsjukvård 1992 1996 1997 Förändring )Källa: Landstingsförbundet3 VårdgarantiVårdköerna har stadigt ökat sedan den s k vårdgarantin togs bort. Påmånga håll i landet kan man få vänta på nödvändigoperation eller behandling. För sjuka människor är det orimligt att underlång tid behöva känna oro inför operation eller annan behandlingsamtidigt som det ofta krävs att man intar smärtstillande och andramediciner. Dessutom får samhället ofta en hög kostnad i form avsjukskrivning och tillbakagången till arbetslivet kan fördröjas.Nödvändiga resurser och organisationsförändringar måste till för attarbeta bort vårdköerna. De erfarenheter som har vunnits av försöken somi olika delar av landet har pågått med gränsöverskridande samarbetemellan och vårdsektorn (FINSAM-modellen) bör liggatill grund för ett fortsatt förändringsarbete. I korthet betyder det att medeltas från för att betala operationer. Genom detta lindrasmänskligt lidande och köerna kortas. Administrativa och budgetmässigamurar som är ett hinder för kloka beslut måste undanröjas.Det behövs en utvidgad vårdgaranti jämfört med den som gällde från 1992och därefter. Vårdgarantin bör omfatta alla medicinsktmotiverade diagnoser och utfästa behandling . De allmäntomfattade slutsatserna från skall vara utgångspunkt.Det innebär att den för varje tillfälle aktuella kösituationen inte skall avgörainriktning och prioritering, utan vårdbehoven. Patienter med svåra kroniskasjukdomar och personer i livets slutskede, dvs patienter som har de allrastörsta vårdbehoven, ska inte stå tillbaka för patienter med lättdiagnostice-rade och behandlingsbara sjukdomar. Införande av en ny vårdgaranti kankomma att behöva tillskott av medel, men bör rymmas inom ramen församhällets totala satsningar på hälso- och sjukvård, sjukskrivningsmedleninkluderade.4 Personalen är nyckeln i vårdenSverige har bland världens bäst utbildade vårdpersonal. Vi har längeöverutnyttjat personalens hängivenhet och arbetsvilja så att den nu hållerpå att förlora framtidstro och självförtroende. Detta är oroande tendensersom kan få irreparabla konsekvenser om de inte åtgärdas snabbt. Behovetatt rekonstruera hälso- och sjukvården liksom äldreomsorgen och attåterställa personalens framtidstro måste beaktas särskilt under denärmaste åren och komma i första rummet vid fördelningen avsamhällets resurser.En allvarlig konsekvens av den s. k. vårdkrisen är ett vikande intressebland ungdom att söka sig till vårdyrkena. På många håll medför detta storasvårigheter i rekryteringen till såväl tjänster som vikariat. Fler utbildnings-platser måste skapas för på både läkar- och sjuksköterskelinjen ochomvårdnadsprogrammen.Det är angeläget att undersköterskornas roll uppvärderas. Kompetens-kraven bör ses över och nya karriärvägar erbjudas för att göra ett av vårdensviktigaste yrken mera statusfyllt. Även i fråga om sjuksköterskornas roll ochansvar behöver framtidens rekryteringsmöjligheter ses över. Yrkesinnehåll,kompetenskrav och karriärvägar behöver även här förnyas och utvecklas. Föralla yrkesgrupper inom vården bör möjligheter till specialisering öka i syfteatt göra vårdyrkena mera attraktiva. Stimulanser i form av fortbildnings-möjligheter och en mera generös lönesättning är viktiga delar av en nypersonalpolitik inom vård- och omsorgsområdet. En större mångfald av vård-givare kan skapa förutsättningar för bättre lönebildning och fler attraktivakarriärvägar för anställda inom vården.I en omtalad undersökning som utfördes av Kommunalarbetareförbundetunder framkom att undersköterskor och vårdbiträden somarbetade inom privat äldreomsorg trivdes bättre än hos kommunerna. Meransvar, bättre karriärvägar, bättre och tillgängliga chefer som motiverarpersonalen och större möjligheter att ta egna initiativ nämns som fördelar hosprivata vårdgivare.4.1 Specialistutbildning för läkareVad gäller specialistutbildning för läkare är det nödvändigt att seöver dimensioneringen med tanke . Redan nu kan vi se attdet finns brist på exempelvis barnläkare, reumatologer, geriatriker,neurologer och narkosläkare. För att kunna erbjuda en god vård iframtiden krävs specialistutbildade läkare. Därför bör regeringenåterkomma med förslag som stämmer överens med de behov som finns.Många av våra äldre får ålderssymtom som kräver god vård. Det äralldeles uppenbart att behovet av flera läkare med specialistkompetens iåldrandets sjukdomar växer. Det behövs ett kompetenslyft för geriatrik ochfler geriatriker kommer att behövas under framöver. För att säkratillgången på geriatrisk läkarkompetens framöver krävs en långsiktigplanering. Behovet måste därför kartläggas. Det behövs en nationelluppföljning av geriatrikens utveckling efter ädelreformen, enanalys som kan läggas till grund för landstingens långsiktiga planering för atttillgodose behovet av geriatrisk kompetens under de närmaste 10-15 åren.4.2 Utbildad personal är en investeringDet finns en tendens i nutida svensk sjukvård att den materiellastandarden tar överhanden. Man har lättare att acceptera en investering idyr utrustning än en ytterligare anställd i den personal som svarar föromvårdnad. Man har länge trott att god vårdkvalitet är detsamma somstor kvadratmeteryta eller eget rum på långvården. Så är det inte. För attuppnå god vårdkvalitet krävs framför allt att det finns kompetenta ochmedkännande människor som ger vården. I den nuvarande situationennär landstingen skär drastiskt i sjukvården är det omvårdnaden som blirlidande. Det är bland annat de människor som har kroniska sjukdomaroch människor i livets slutskede som drabbas. Det är de som inte självakan protestera som får utstå försämringar. Detta är oacceptabelt.Vi kristdemokrater anser att sjukvårdshuvudmännen måste avsätta merresurser för att ge utbildning i medicinsk-etiska frågor. Denna utbildningmåste få högre status för att man ska kunna tillmötesgå de ökade kraven.4.3 Fler händer i vårdenPersonalen behöver få ny framtidstro och en god grund för ökatsjälvförtroende. Det behövs "fler händer i vården". har antalet anställda inom landstingens hälso- och sjukvård minskatmed ca 133.000 personer, varav 70.000 till följd av ädelreformen. Dettainnebär en faktisk personalförlust på netto 63.000 anställda inomsjukvården. Fram , dvs under den kommande mandatperioden,måste sjukvården och äldreomsorgen få ett resurstillskott som bättremotsvarar vårdbehovet.Sjukvård och äldreomsorg handlar i hög grad om medicinsk diagnos ochbehandling. Men det handlar också i hög grad om att ge omvårdnad. Det ärfråga om att kunna erbjuda tid. Tid att lyssna och tid att ge tröst. De senasteårens nedskärningar inom vårdområdet har drabbat omvårdnaden mest. Detär angeläget att personalen har tid för att diskutera patientens symptom, oroeller ångest.Det finns onödiga administrativa regler och medicinska metoder samtprocedurer som behöver tas bort. Alltfler administrativa uppgifter läggs påläkare och sjuksköterskor. Det stora flertalet rapporter, redovisningar,sammanställningar och enkäter som tar i anspråk de mest erfarnas tid frånvården av patienterna fyller i praktiken ingen vettig funktion inomsjukvården. Administrationen måste begränsas och utföras av särskiltavdelad personal. Läkarsekreterarna har här alltid varit en tillgång. Denedskärningar som denna yrkeskategori drabbats av har i sin tur påverkat dentid som sjukvårdpersonalen tidigare ägnat åt patienten. Läkarsekreteraren kanpå ett kvalificerat och effektivt sätt erbjuda den administrativa avlastningsom läkarna behöver för omvårdnad.5 En värdighetsgaranti för allaDet finns all anledning att arbeta med fördjupade kvalitetskrav inomsjukvården. Det är dessa kvalitetskrav vi vill lyfta fram genom att skapaen värdighetsgaranti för trygghet i vården och stärka patientens ställning.Detta får inte enbart begränsas till att handla om väntetider, tillgänglighetoch ökade valmöjligheter.Frågor om patientens delaktighet i sin egen vård, personlig integritet ochrespekt för den enskilde liksom tid för omvårdnad och tid för möten mellanmänniskor måste bli centrala delar i en värdighetsgaranti inom hälso- ochsjukvården. Den oro som alltför många patienter känner i väntan på provsvargår inte att mäta. Tydliga besked är ett minimum. I en värdighetsgaranti försjukvården bör också skrivas in att ingen skall vårdas i korridorer ellerbehandlingsrum. Alla skall garanteras en egen sängplats. Och om det ändåp g a extrema förhållanden blir nödvändigt att överbelägga i exempelviskorridor, då skall det vara självklarat att patienten kompenseras för bristernai omvårdnaden genom att ingen vårdavgift uttages. I lägen med extremt högbelastning på vården finns ingen möjlighet att låta vårdgarantin resultera isanktioner gentemot någon, däremot kan man alltid ge kompensation tillpatienten. På samma sätt bör värdighetsgarantin för sjukvården tydligt angeatt polikliniska operationer helst inte får ändras . I extrema lägenskall patienten kunna kompenseras om detta ändå måste ske.Ett steg i rätt riktning är att man, som man i HSU 2000 gör, talar om viktenav att öka patientens kunskap genom tydligare lagar och bättre informationom rättigheter och skyldigheter.6 Vår värdighet som äldreTill följd av ädelreformen minskade antalet vårdplatser kraftigt i börjanav . minskade antalet vårdplatser med ca30.000 vilket innebär att det finns ca 35.000 vårdplatser kvar hoslandstingen. Enligt många bedömare är det inte möjligt att minska antaletvårdplatser ytterligare. Bland annat Äldreberedningen anser attframtidens äldrevård kommer att ställa krav på mycket fler vårdplatsersåväl på sjukhusen som inom de kommunala vård- och boendeformerna.Mer än 1,5 miljoner svenskar är . Om kommer antaletpersoner som är att vara 60 000-65 000 flera än 1995.Även om vi vet att allt flera äldre är friska allt längre, så kommer behovetav sjukhusvård i den växande gruppen äldre att öka.Demografisk utveckling 1950-2030Tabell 2: (Antal personer % av total- befolkningen Antalpersoner ochäldre % av total- befolkningen Totalbefolkningen )Källa: SCB:s befolkningsstatistik och SCB:s befolkningsprognos 1997,huvudalternativetI och med ädelreformen 1992 har kommunerna det samlade ansvaret förlångvarig omsorg och service och vård till de äldre medan landstingenansvarar för den medicinska insatsen. Kommunernas ansvar har vidgatsoch utvecklats avsevärt. I detta ansvar finns en rad olika omsorgs- ochvårdformer som kompletterar varandra för att ge trygghet och kvalitetinom äldreomsorgen. utgör i de flesta fall grunden i detansvar som socialtjänstlagen ålägger varje kommun. Men för att klara devarierande vårdbehov som finns hos den enskilde är det nödvändigt attdet finns olika former av särskilda boenden. Det kan gälla t exservicehus, gruppboende och sjukhem.Ädelreformen har medfört förbättringar, men också vissa problem. Ett äratt begreppen "klinikfärdig" och "medicinskt färdigbehandlad" feltolkas.Patienter i uppenbart behov av institutionsvård skrivs ut från sjukhusen ochtas hem av kommuner till gruppboende eller sjukhemsvård som inte hunnitbyggas ut och som inte alltid räcker till därför att vårdnivån är för låg.Svårt och långvarigt sjuka måste erbjudas adekvat vård av kompetentpersonal och med god kontinuitet även efter att patienterna är "medicinsktfärdigbehandlade". Till de negativa konsekvenserna av bristen på vårdplatserhör att många, särskilt ensamboende, som har behov av att få tillfriskna påsjukhuset innan de kommer hem, inte får den möjligheten . Genom denkraftiga minskningen av antalet vårdplatser uppstår också problem i sambandmed toppar, d v s då belastningen är särskilt stor. Då visar sig bristen iflexibilitet. Resultatet blir överbeläggningar och att vårdbehövande män-niskor hamnar i korridorer och andra utrymmen. För att kunna sätta patienteni centrum är det nödvändigt att skrota begrepp som klinikfärdig och medi-cinskt färdigbehandlad.Inom äldrevården behöver det ske förändringar som ger bättre patient-tillfredställelse och högre kvalitet. Minskningen av slutenvårdsplatser ochallt kortare vårdtider på sjukhusen leder till att kommunernas vårdansvarutsätts för omrimliga påfrestningar. Bättre samverkan mellan kommuner ochlandsting kan undanröja en del svagheter. Det bör därför i alla landsting ochkommuner skapas gemensamma målsättningar och överenskommelser medkommunerna som reglerar hur samarbetet skall gå till. Det finns ett specielltbehov av ökat samarbete mellan landsting och kommuner när det gällerläkarinsatser vid det särskilda boendet.Värdig vård innebär att man erbjuds den vård som bäst passar det aktuellavårdbehovet. En värdighetsgaranti är extra viktig i vården av de äldre. Denskall omfatta såväl medicinsk kvalitet som omvårdnadskvalitet. Värdighets-garantin inom äldrevården skall bl a innebära:- Det ska finnas en läkare knuten till varje sjukhem och till varjehemsjukvårdspatient, en läkare som är specialiserad på åldrandets sjuk-domar och problem och som regelbundet besöker patienterna.- Det ska finnas skilda vårdenheter för senildementa och för psykisktfriska.- Det ska finnas eget rum för alla som så önskar.- Det skall vara en självklarhet att sjukhemsplatsen ligger i denkommundel där vederbörande tidigare bott.- Det ska finnas uttalat att en patient inte ska behöva ligga och väntainnan en blöja full av avföring och/eller urin byts.- Det ska finnas tillräckligt med personal för att mata och hjälpa till medatt dricka.- Det ska finnas så mycket personal så att varje patient får känna sigompysslad, observerad och personligt tilltalad varjeförmiddag och varje eftermiddag.- Det ska finnas tillräckligt med personal så att alla patienter som så orkarhjälps upp ur sina bäddar i rimlig tid och dessutom får komma ut i andramiljöer än det egna rummet.- Det ska vara en självklarhet att inom åldringsvården ta till vara ideellainsatser som erbjuds.- Det ska finnas så god tillgång till personal att ingen behöver dö ensam.7 Livshjälp - god vård i livets slutskedeEtt värdigt sätt att ta avsked av livet är en livskvalitetsfråga för alla.Därför måste vi våga tala om och lyfta fram vikten av värdig vård i livetsslutskede. Som en del av den värdighetsgaranti som Kristdemokraternaförespråkar ingår det som en självklarhet att ingen ska behöva lämnalivet ensam.Livets slutskede är en intensiv tid i våra liv. Den existentiella ångest somkan vara förknippad med döden kan vara påtaglig. i denna motionhar vi påtalat behovet av utbildning för personalen så att den kan bidra medstöd till patienten i existentiella/andliga frågor.Det är mycket viktigt att det hos allmänheten finns en förvissning om attdet finns goda möjligheter till ett värdigt avsked inom vården, att mankommer att ha tillgång till smärtstillande medel, att man får den mänskligaomvårdnad som behövs, att man får möjlighet att ha sina närmaste omkringsig, att respekt visas för närstående och deras önskemål och att både patientoch närstående kan få psykologiskt och andligt stöd.7.1 Hospis - hemlik vård i livets slutskedeUnder senare år har det i vårt land byggts upp en viss"hospisverksamhet". Hospis är en hemlik form för vård i livets slutskededär fokus sätts på helhetsvård som innebär att inte bara de fysiskabehoven beaktas utan även de psykiska, sociala och andligadimensionerna. Vi kristdemokrater anser att hospisverksamheten ärmycket angelägen, eftersom den just har den helhetssyn på människansom vi betonar - människan som ande, själ och kropp. Hospisvårdenmåste vidareutvecklas och etableras på flera ställen. Det är viktigt att tatill vara den kunskap och kompetens man vunnit på de platser därverksamheten varit i gång . Dessa erfarenheter bör sedanäven komma den övriga vården till del. Allmänt kan sägas att det behövsen öppenhet inför nya vårdformer inom vården i livets slutskede.8 Ovärderliga anhöriginsatserAnhöriga svarar för två tredjedelar av äldreomsorgen och en betydandedel av sjukvårdsinsatserna. Hemsjukvårdsinsaster utförs ofta avnärstående. För många människor med stora vårdbehov är ofta anhörigaen avgörande faktor om vården skall kunna ske i hemmet eller inte. Deanhöriga bör känna sig delaktiga i vårdteamet eftersom det ofta behövsgemensamma insatser. Därför är det viktigt att anhörigas insatser ivården uppvärderas.Att hjälpa till i vården av en sjuk får inte kännas som ett tvång. För attresultatet skall bli bra måste den närstående fatta beslutet själv tillsammansmed den sjuke.I HSU 2000 slutbetänkandet poängteras att anhöriga förtjänar mer stöd ochhjälp än de erhåller. behövs ett väl fungerandesamspel med samhällets vård. läggs en mycket stor del av ansvaret påde anhöriga och det är ett problem.Relationer och anhörigas tillgänglighet är olämpligt och omöjligt för detpolitiska systemet att lägga sig i. Vad vi däremot kan göra är att uppmuntratill större ansvarstagande och underlätta detta i praktiken. Det kan göras påolika sätt genom utbildningsinsatser, ge möjlighet för viss ledighet överhelger, ekonomisk ersättning och så vidare.9 Ökad mångfald i vårdenI HSU 2000 slutbetänkandet har man bedömt behovet av resurser förhälso- och sjukvården. Den grundläggande principen som fastslogs varatt hälso- och sjukvård skall erbjudas på lika villkor. Vården skallfinansieras solidariskt och resurserna fördelas rättvist efter behov.