mot · GN02So202 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:So202av , ()Insatser för hörselskadadeUngefär var tionde person i lider av enhörselskada. Ännu är orsakerna till hörselskador inte heltklarlagda. Skadan kan vara medfödd men vanligast är att denuppträder senare i livet. Den kan då bero på infektioner,buller samt naturligt åldrande. Vissa antibiotika kan ocksåskada innerörats hårceller med bestående skada som följd.Att höra illa och att behöva hörapparat innebär inte sällan en social stigma-tisering både i den drabbades och omvärldens ögon. Uttrycket "Goddagyxskaft" illustrerar att hörselskada lätt kopplas ihop med dumhet och efter-blivenhet med social isolering som konsekvens. En vanlig uppfattning omhörapparater är att de är fula, att de förmedlar ett ljud som är mer till besvärän nytta och att de därför blir liggande oanvända.Att förebygga hörselskador och att kompensera för hörselnedsättning somfunktionshinder är viktiga uppgifter för samhället. Att förebygga infektionersom kan ge hörselskada är en viktig uppgift, en annan att öka kunskapen omvilka läkemedel som kan medföra risk för hörselskada.Vidare är det väsentligt att minska bullerstörningarna i samhället så attljudnivåerna sänks och färre människor utsätts för buller. Folkhälsoinstitutetbör därför få i uppdrag att utveckla ett åtgärdsprogram mot bullerstörningar isamarbete med berörda samhällssektorer som skolan, trafiksäkerhetsverketm.fl.När man blir hörselskadad, vare sig man är barn eller vuxen, är man ibehov av samhällsinsatser främst från hälso- och sjukvården i form avhabilitering och rehabilitering. Landstingen har för att svara upp mot dettabehov successivt byggt upp hörselvårdande verksamhet.Landstingen såg detta som ett frivilligt åtagande. Det var först i och medhandikappreformen som det infördes ett tillägg i hälso- och sjukvårds-lagen att landstingen har skyldighet att tillhandahålla habilitering,rehabilite-ring, hjälpmedel och tolktjänst. Det var ett stort steg framåt för alla hörsel-skadade. Men på en punkt kom ett bakslag, hörapparater som varit kostnads-fria så när som på batterier började nu avgifts-beläggas. Anledningarna var flera, man kunde t.ex. ge flera personer hör-apparater om alla betalade en summa. Vidare ansågs att man blev bättremotiverad att använda apparaten om man betalade en avgift.Den tekniska utvecklingen när det gäller hörapparater har gått långsamt,men har det skett ett genombrott. Moderna hörapparater ligger ifrontlinjen för avancerad mikroelektronik. Detta ger väsentligt förbättrademöjligheter till individuell anpassning. I likhet med övrig mikroelektronik ärdet troligt att flera och mera avancerade funktioner tillkommer sompriserna sjunker för produkter med dagens prestanda. Moderna hörapparaterär dock förhållandevis dyra, och landstingen har därför infört ett kostnadstakpå /hörapparat. Överstigande kostnader fårbrukaren stå för själv.Forskningen har visat att personer som kan ha hörapparat på båda öronenvisar bättre förmåga att uppfatta tal och att kommunicera än med bara enapparat. Förskrivning av dubbla hörapparater förekommer mer sällan. Av demänniskor som skulle vara betjänta av två apparater är det somfår tillgång till det.Utöver att människor får betala olika mycket för hörapparater beroende påvar de bor i landet och att det varierar om man får tillgång till en eller tvåapparater varierar väntetiderna för att få tillgång till hörselvård.Väntetidernakan variera mellan och ett halvår.För att lösa hörselskadades livssituation krävs inte bara utprovning avhörapparat. Det behövs också andra insatser som t.ex. psykosocial rehabi-litering. Även om det i varje landsting finns hörselvårdande verksamhet så ärden ojämnt utbyggd. Av de personer som får hörapparat utprovad är detendast som får någon rehabiliteringsinsats utöver hörapparats-anpassning.En liten grupp hörselskadade har så komplicerade skador att de inte ärbetjänta av hörapparat. De behöver lära sig visuella kommunikationssätt somstöd till det svenska språket eller lära sig teckenspråk. Denna möjlighet finnsendast i begränsad omfattning inom landstingens rehabilitering. Det finns ettstort, dolt behov av vuxendövtolkning. Totalt har 93 vuxendövtolkar utbil-dats. Av dem är drygt 50 aktiva . Nio landsting saknar en fast anställdvuxendövtolk (, , , , ,, , och ). Det blir ofta så att hörsel-skadade/vuxendöva får lära sig det kommunikationssätt de behöver genomatt delta i studieförbundens verksamhet, vilket åsamkar dem ytterligare kost-nader på grund av hörselnedsättningen.Mer än hälften av de hörselskadade behöver dessutom textade TV-programoch filmer för att få fullt utbyte av dessa medier. En del program textas menlångt ifrån alla, många först när reprisen sänds. Tekniken finns för textning isamband med att programmen sänds, men det har varit svårt att få gehör fördetta behov. Det skulle betyda mycket för ett stort antal människor, ochtextning av programmen borde vara en prioriterad uppgift för TV-medierna.Därför upprepar jag tidigare yrkande här trots att avslog förslagetunder förra riksmötet.Hälso- och sjukvårdslagen anger att målet för hälso- och sjukvården är engod hälsa och en vård på lika villkor för befolkningen. Med det hälso- ochsjukvårdssystem som vi har i vårt land är det i första hand en uppgift försjukvårdshuvudmännen att leva upp till denna målsättning. Jag kan konsta-tera att landstingen inte tillgodoser hörselskadades och dövas behov avinsatser. Vilken hjälp man får beror dessutom på var man bor.Om menar allvar med att leva upp till för atttillförsäkra människor med funktionsnedsättning, i det här fallet hörselned-sättning, delaktighet och jämlikhet samt att leva upp till hälso- och sjuk-vårdslagens målsättning, måste bristerna i den svenska hörselvården åtgär-das. Regeringen bör ta initiativ till överläggningar med landstingen om hurdetta kan åstadkommas.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om åtgärder för att förebygga hörselskador,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om habilitering, rehabilitering och tolktjänst förhörselskadade,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om hörselskadades rätt till hörapparater,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om textning av TV-program och filmer1,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om överläggningar med landstingen om hur hörsel-skadades behov skall kunna tillgodoses.Stockholm den 21 september 1999Barbro ()1 Yrkande 4 hänvisat till KrU.