mot · GN02Fö28 · 1999-12-10 00:00:00 — Det finns en uppenbarrisk att en koncentration av praktisk taget all operativ ledning tillStockholmsområdet kommer att göra ÖB-institutionen alltför stark.Men frågan har också en psykologisk aspekt. Om det uppfattas som omalla viktiga beslut och all viktig planering inom Försvarsmakten utförs iStockholmsregionen kan misstron ute i landet öka, genom att såväl Försvars-maktens anställda som allmänheten upplever att erfarenheter från andra delarav landet får mycket svårt att göra sig gällande i Försvarsmaktens högstaskikt, där cheferna och deras staber blir stockholmsdominerade på ett sättsom svenskt försvar upplevt, i varje fall inte efter detkarolinska enväldets fall.De "militärdistrikt" regeringen föreslår kan enligt vår mening inte på långavägar kompensera den regionala kompetens som bortfaller genomavskaffandet av de tre milostaberna och de regionala kommandona i de treförsvarsgrenarna. Militärdistrikten förefaller enligt överbefälhavarens förslagfrämst få ansvar för frågor rörande samverkan med det civila samhället(något som försvåras genom att militärdistriktscheferna inte sommilitärbefälhavarna har civilbefälhavare att nära samarbeta med), hemvärnoch samarbete med frivilligorganisationer. Under sig får militärdistrikten ett30-tal "militärdistriktsenheter", däremot inte de militära förbanden somgeografiskt finns i militärdistriktet.Vi föreslår att två kraftfulla militära ledningsorgan behålls, gärna somhittills kallade militärområden, men namnet spelar mindre roll. Det norra böri princip ha samma utbredning som dagens norra militärområde, och Bodenär även framgent den naturliga lokaliseringen för ledningen av detta milo.Det andra milot, som enligt vår mening bör bildas genom sammanläggningav södra och mellersta militärområdena, bör ha chef och stab lokaliserade påbetydande avstånd från , just för att ge Försvarsmakten högledningskompetens också i miljöer utanför . Dagensmilostab syd finns i , men i och för sig kan andra orter i södraSverige såsom t ex eller också komma ifråga.Det är viktigt att dessa framtida regionala operativa chefer kan varaförsvarets främsta talesmän i sina regioner. De ska ha viktiga uppgifter isåväl fred som krig. I praktiken är det omöjligt för allmänheten att kunnaurskilja de olika funktioner som utövas av ett antal generallöjtnanter ochgeneralmajorer i . Militärbefälhavarna har på ett helt annatsätt varit synliga utåt i samhället. De två regionala cheferna bör ha taktiskoch operativ kompetens ur alla tre försvarsgrenarna, eventuellt också så attgeneralinspektörerna för de tre försvarsgrenarna samlokaliseras med milo-staberna eller ingår i dem.Militärbefälhavaren i norr bör som en av sina uppgifter ha att särskiltgranska Försvarsmaktens totala kompetens ifråga om vinterkrigföring.Militärbefälhavaren i syd kan ges särskilt ansvar att granska kompetens föroperationer över, på och under havsytan samt i kustområden. En viktiguppgift för militärbefälhavaren i norr bör vara att vara samtalspartner medmotsvarande chefer i och , liksom förhoppningsvis också medmilitära chefer i . Det är sannolikt mycket lättare att hasådana kontakter mellan chefer som känner än om kontakternaska skötas av mer anonyma befattningshavare i ett stort högkvarter iStockholm.På motsvarande sätt bör militärbefälhavaren i syd kunna bli en viktigkontaktperson för samarbete på olika sätt, också rörande insatser vid störreolyckor i fred, med försvarsmakterna i , , , debaltiska staterna och med den ryska östersjömarinen. De båda milona kanalltså få viktiga uppgifter också rörande internationella insatser genom att dekan ha goda och nära kontakter med våra grannländer och därmed förmedlakompetens och erfarenheter. De kan därvid sannolikt bidra till att öka detsvenska försvarets "interoperabilitet" på praktisk nivå.Sverige behöver lära sig de rutiner som tillämpas i de internationellasammanhang där vi kan delta. I längden är det sannolikt orimligt att svensktförsvar ska ha dubbla stabsrutiner, en på hemmaplan och en i samverkan medandra. Eftersom det är mindre sannolikt att omvärlden kommer att övergå tillde svenska rutinerna innebär förändringen rimligen att vi undan förundan anpassar stabs- och ledningsmetodik till den som gäller i flertaletandra EU-länder.6 InformationskrigföringFolkpartiet välkomnar regeringens syn på frågeställningarna rörandeinformationsoperationer och informationskrigföring och ser detta som detfrämsta exemplet på ett konstruktivt nytänkande i propositionen. Destomer anmärkningsvärt är då att regeringen helt saknar inriktning ochbeslutsförmåga inför hur de nödvändiga sektorsövergripandeansvarsfrågorna ska lösas.Då behandlade kontrollstationspropositionen krävdesatt regeringen skyndsamt skulle ta itu med dessa frågor inom ramen föruppdraget till den särskilde utredare som skulle kallas för att se över detcivila försvarets planering. Regeringen fastställde också i direktiven den 23juni 1999 att en särskild delrapport om informationskrigföring och IT-säkerhet skulle lämnas . Vid denna motions skrivandeär ännu ingen utredare utsedd, och någon uttalad tidpunkt för dennadelrapport återfinns nu ej i propositionen. Det krävs nu ett kraftfullt agerandefrån regeringen för att den utlovade särskilda delrapporten ska kunnapresenteras under våren.7 Hemställan7 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens proposition 1999/2000:30,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om det nya Nato,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att i likhet med de tre baltiska staternabör söka medlemskap i ,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att skall ge de baltiska staterna fullt stödi deras ansökan om medlemskap i ,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om svenskt deltagande i formandet av en europeiskkrishanteringsförmåga,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att en europeisk krishanteringsförmåga måsteskapas i fullt samarbete och förtroende med , där EU och Natohar sina respektive och kompletterande roller att fylla,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att alla europeiska forum måste stå öppna för ettdemokratiskt på samma villkor som för alla andraeuropeiska stater,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att det svenska försvaret måste gesförutsättningar för internationella insatser av en storleksordning två tilltre gånger den nuvarande,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att Försvarsmakten får utövervad regeringen föreslagit i omställningsbidrag att anslås ,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av försvarsmateriell förnyelse,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ett tydligt ställningstagande för anskaffning avattackhelikoptrar i närtid för att förverkliga en luftburen bataljon,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en könsneutral värnplikt,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om inriktningen av pliktutbildning och -uttagning,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att regeringen i framtida propositioner på ettfullgott sätt redovisar samtliga effekter av sina förslag,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om reservofficerarna i den samlade personalför-sörjningen,16. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vikten av en redovisning rörande tjänstgöring avFörsvarsmaktens personal på isbrytare,17. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om nackdelarna med att frångå "garnisonsprincipen"i Försvarsmaktens grundorganisation,18. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av vinterutbildning i syfte att göraflertalet förband användbara i hela landet oavsett årstid,19. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av insatser för att främja försvaretspersonalrekrytering i skogslänen,20. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att försvaret skall organiseras utifrån långsiktigabedömningar,21. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vikten av att säkerställa som enmilitäroperativ plattform, bl.a. för fartygsbasering,22. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om fortsatt helikopterbasering på ,23. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att låta KA-batterier vara kvar i låg materiel-beredskap,24. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att se över frågan om internhyran för fortifika-toriska befästningar utan civilt alternativanvändningsvärde,25. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om den militära ledningsorganisationen,26. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att regeringen i kommande propositioner så långtsom möjligt redovisar försvarets resurser, tillståndet i olika delar avFörsvarsmakten, antalet krigsplacerade och tillförda respek-tive avförda värnpliktiga samt befintlig, nyanskaffad respektive avfördmateriel,27. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en mer kraftfull hantering av frågornakring informationskrigföring.Stockholm den 10 december 1999Lars ()()()()()()()()