mot · GN02Bo404 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Bo404av Skårman, ()inrättades 1909 huvudsakligen för att göra det möjligtför familjer med knappa kapitalresurser att skaffa sig en egen ägd bostad.Mot bakgrund av den tidens - i dessa avseenden relativt outvecklade -kapitalmarknad uppskattades försöket att göra det möjligt för vanligtförekommande familjetyper med arbetar- och tjänstemannabakgrund attkunna skaffa ett eget ägt hem. För att ge den nya upplåtelseformen erforder-ligt förtroende och trygghet gjordes upplåtelsetiden med fastlåst tomt-rättsavgäld lång - . I vissa av landets städer blev försöket tämligenframgångsrikt och tomträttsupplåtelser har gjorts även för annan markan-vändning än egna hem.Tomträttslagstiftningen har genomgått förändringar vid flera tillfällensedan 1909 och alltmer närmat sig äganderätten. Upplåtelserna gäller numeraför evig tid men med möjlighet att förändra avgälden vart tionde år.Upplåtaren, kommunen, har, under förutsättning av att avgälden betalas,ingen möjlighet att skaffa sig besittningsrätten till marken på annat sätt ängenom expropriation, d.v.s. på samma sätt som vid motsvarande tvångs-förvärv av enskilt ägd mark. Inte heller ges tomträttsmark någon särställningexempelvis vid bygglovsgivning. Den möjlighet för kommunen att frittkunna använda respektive mark efter den första upplåtelseperioden somföresvävade lagstiftare finns därmed inte . Å andra sidan harlagstiftaren försett kommunerna med sofistikerade möjligheter att styramarkanvändningen på ett sätt som man knappast kunde föreställa sig 1909.Sammantaget kan sägas att kommunerna har fått möjlighet att påverka alltbyggande på ett radikalt annorlunda sätt även om möjligheten att återtatomträttsmark vid avgäldsperiodens slut är möjligt.Möjligen kan det sägas att tomrättsinstitutet ger kommunerna en viss frihetatt kringgå bygglovslagstiftningen och styra den enskildes byggande ännumer än vad som är möjligt i övrigt. Kommunen har möjlighet att göra endetaljplan som tillåter mycket byggande på respektive tomt och sedan skrivatomrättsavtal med respektive intressent vilket mycket detaljerat föreskrivervad tomträttsinnehavaren får bygga och i övrigt göra med tomten. Det ärdock knappast troligt att det varit lagstiftarens mening att kommunerna pådetta sätt skulle ges möjlighet att styra den enskildes byggande utöver vadplan- och bygglagen föreskriver.I ett avseende har tomrättslagstiftningen kraftigt misslyckats. Det gällerfrågan om avgäldens storlek vid omreglering av avgälden. Det har inte gåttatt finna något bestående sätt att bestämma avgälden. Detta har lett tillständiga tvister och långa domstolsförhandlingar, och trots skilda principerför bestämmande av avgäld för olika syften med respektive tomträtts-upplåtelse, har problemen vid omreglering av avgälden blivit bestående.Detta är en mycket allvarlig svaghet i tomträttssystemet. Till synes är detomöjligt att finna ett objektivt godtagbart sätt att bestämma tomträttsavgäld.Detta är vid närmare eftertanke ganska självklart. Den som äger ett frånrespektive mark oskiljbart hus skall komma överens med den som ägermarken om vad marknyttjanderätten är värd. Utan marken är huset värdelöst.Markägaren kan å andra sidan med gällande lagstiftning inte bli av medhuset och nyttja marken för något annat. Förhandlingssituationen är låst förall framtid även om nya omregleringstillfällen för avgälden kommer att dykaupp med jämna mellanrum. För hushåll i en- eller tvåfamiljehus på tomträttoch småföretagare med lokaler på tomträtt är problemet särskilt påtagligteftersom det ofta är ekonomiskt orimligt för dem att engagera juridiskexpertis och sålunda bli jämställda i förhandlingar med resursstarkajuridiska enheter på respektive kommun. De flesta kommuner anser dock inteatt tomträttsaffären som helhet tillfredsställer rimliga krav på markvärdes-förräntning. Det framgår av de krav som framställts vid domstolsförhand-lingar.Mot denna bakgrund är det rimligt att kommunerna utnyttjar sin möjlighetatt försälja tomträttsmarken till tomrättsinnehavarna. På så sätt skulle mycketarbete och en mängd problem i samband med omregleringar av tomträtts-avgäld kunna undvikas.Tomträttsinstitutet fyller med dagens väl utvecklade kreditmarknad intenågot särskilt behov för att göra det möjligt för några grupper medborgare attskaffa ett eget ägt hem. Inte heller finns det något rimligt behov förkommunerna att utnyttja på så sätt styra markan-vändningen utöver vad som är möjligt genom plan- och bygglagstiftningen.Däremot finns det stora - i det närmaste oöverstigliga - problem med tomt-rättsinstitutet vad gäller att hitta lämplig avgäldsnivå.Tomträttsinstitutet bör sålunda avskaffas.Kommunerna bör uppmanas att sälja sina tomträtter. Nyupplåtelse avtomträtt bör förbjudas.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att tomträtter inte längre skall kunna nyupp-låtas.Stockholm den 29 september 1999Carl-Erik Skårman (m)