mot · GN02MJ920 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:MJ920av , Per ()Sammanhållen rovdjurspolitikÖkningen av rovdjursstammen har medförtkonflikter mellan fastboende, näringsidkare, jägare och allmänhetenstillgång till friluftsliv. De fyra stora rovdjursarterna samt örnarna utgörvärdefulla inslag i vår fauna. Det råder en brett förankrad uppfattning omatt ska bevara livskraftiga rovdjursstammar så att arterna kanöverleva och finnas kvar . Den biologiska mångfalden skabevaras, och i den kedjan ingår rovdjuren som ett viktigt inslag.Under de senaste åren har det förekommit en kraftig ökning av varg inombegränsade områden. Med det antal vargkullar som fötts så går det att förutseen ytterligare tillväxt . Koncentrationen är stark till de inredelarna av södra och nordvästra växande antal vargar följer risk för ökade skador på bl.a. tamdjur. Inteminst hundägare upplever den ökade tillgången på varg som ett hot, främst isamband med jakt. Tamboskap som får och ren blir till och från offer förvargens naturliga instinkt att skaffa sig föda. Ännu har ingen människakommit till skada vid möte med varg. Det kan dock inte bortses från att före-komsten av rovdjur kan göra att många inte vågar sig ut i skog och mark.I gränstrakterna mellan och är vargförekomsten storinom ett mycket begränsat område. Konflikter mellan varg och andra in-tressen har redan blivit uppenbara. Området är delvis glest befolkat. Denrikliga tillgången på framför allt älg och rådjur har medfört att jakttradi-tionerna är starka i området. Till det kommer att området i stor omfattninganvänds för turism och annat friluftsliv.Rovdjursförekomsten påverkar även förutsättningar för tamdjursskötseloch fäbodbruk. De åtgärder som gjorts med insatser från länsstyrelserna medstöd till elstängsel som skydd för tamboskap har visat sig effektiva och börstimuleras. Fäbodbruket redovisar inga större konflikter, men vi ser detangeläget att rovdjursförekomsten inte får äventyra levande fäbodar. Detfinns en oro bland fäbodbrukarna för vad som kan hända omvargstammen ökar.I SOU 1999:50 redovisas bl.a. att de flesta vill se en växande vargstam. Isamma delbetänkande sägs också att en positiv syn på varg inte behöverinnebära att man i allt är nöjd med hur vargfrågorna hanteras. Även den somvill att vargstammen skall få växa kan anse att skyddsjakt skall få bedrivasunder vissa förutsättningar. Många uttrycker att det finns en förtroendeklyftamellan å ena sidan människor som bor i områden där rovdjur förekommeroch å andra sidan myndigheter. Från en rad olika håll har det sagts attkonsekvensen kan bli att enskilda människor tar saken i egna händer, dvs.skjuter eller på annat sätt dödar rovdjur oavsett om det är tillåtet eller inte.Den av regeringen tillsatta rovdjursutredningen har som huvudsakliguppgift att utforma ett förslag till en sammanhållen rovdjurspolitik med enhelhetssyn på de biologiska, jaktliga och näringsmässiga frågorna. I detsammanhanget ser vi det som viktigt att även de konflikter som belyses imotionen får en allsidig belysning. Det finns en förtroendeklyfta mellanmyndigheter och de som bor i områden med rovdjursförekomst.Vår uppfattning är att den skyddsjakt på varg som utredaren föreslår är endel i att öka förtroendet för rovdjurspolitiken. Men även det avstånd som upplevs mellan myndigheter som handhar rovdjursfrågorna ochbefolkningen måste överbryggas.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att de konflikter som anges i motionen börbeaktas i det fortsatta arbetet med en sammanhållen rovdjurspolitik.Stockholm den 5 oktober 1999Per ()()()()()