mot · GN02U409 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:U409av Tolgfors, ()En ny europeisk säkerhetsordningEn alleuropeisk säkerhetsordningSvenska politiker har sedan föll talat om vikten av att enalleuropeisk säkerhetsordning skapas. Få har dock kunnat eller velat talaom hur en sådan bör se ut.EU är och är i än högre grad på väg att bli den alleuropeiska säkerhets-ordningens politiska, ekonomiska och säkerhetspolitiska kärna. EU kan i ochmed Amsterdamfördraget fatta beslut om och därtill utföra fredsuppgifter.EU är också en värdegemenskap. Där ingår demokratiska, marknads-ekonomiska länder, som visar respekt för mänskliga fri- och rättigheter. Natoär den organisation som svarar för den militära förmågan och ömsesidigaförsvarsförpliktelser.Utgångspunkten för diskussionen om det europeiska fredsarbetet måstevara vad kan göra mer för att skapa stabilitet i närområdet ochhantera kriser. Utgångspunkten för diskussionen om roll i dettafredsarbete måste vara hur kan göra mer för att bidra till stabilitetoch krishantering i närområdet.EU - ett verktyg för det breda säkerhetsbegreppetEU:s legitimitet i det europeiska fredsarbetet är mycket stor. EU bestårav 15 mogna demokratier, av 21 och ytterligare något årsenare av kanske 26 fria och demokratiska länder.EU har skapat nu drygt 50-åriga fred. Jag tänker naturligtvispå utvecklingen av relationerna mellan och , men likamycket på hur de tidigare diktaturerna , och undertidigt 80-tal leddes mot demokrati och EU-medlemskap.Den ekonomiska och politiska integrationen är det mest lyckadefredsskapande projektet i historien. Det ömsesidiga beroendet gör intebara krig otänkbart, utan också omöjligt. Det kan heller inte brytas ensidigtav den starke, såsom lösligare former av samarbete.EU har genom sin ekonomiska styrka och storlek möjlighet att stimuleraländer att uppträda ansvarsfullt. Genom förmedlemskapsstrategin förländerna i - det massivaste stödprogram världen sett- har EU varit ett föredöme för hur man aktivt kan stödja ländersdemokratiska utveckling.EU är en unik aktör för freden därför att samarbetet omfattar det vidasäkerhetsbegreppets alla delar - om än på olika sätt och olika djup.I EU hanteras ekonomisk integration, politiskt samarbete, mänskligarättigheter, samarbete mot brott och terrorism, säkerhetspolitiskt samarbeteoch beslut om Petersbergsuppgifter - som inkluderar humanitära insatser,fredsbevarande insatser, insatser med stridskrafter vid krishantering ochfredsskapande åtgärder i närområdet. tillkommer också möjligheten attutföra de Petersbergsuppgifter man fattat beslut om. Denna helhet är enutomordentligt god grund för säkerhetsskapande arbete.Endast ömsesidiga försvarsförpliktelser faller utanför EU och hanteras avNato.EU-utvidgningen vår tids stora fredsprojektEuropa söker sig mot EU. En rad tidigare förtryckta folk är på väg motfullvärdigt medlemskap. Det är fastslaget i att medlemskapinte är en ynnest, utan en rättighet för alla länder som uppfyllervissa krav. Dessa krav omfattar respekt för demokratins principer,mänskliga rättigheter - tex. för minoriteter - och en fungerandemarknadsekonomi. Det är den värdegemenskap det handlar om.Det är centralt för fred och stabilitet att den nu pågåendeutvidgningsomgången slutförs och sedan följs av andra. Flera av våragrannländer som , och förhoppningsvis också kankomma med som medlemmar , som ,och Slovenien.Dörren måste sedan stå öppen för övriga kandidatländer - ,, och att bli medlemmar allteftersom deuppfyller kraven. Kandidatländerna måste bedömas på egna meriter. Derasmöjlighet att klara kraven för medlemskap skall styra takten i utvidgningen.Utvidgningen är vår tids stora fredsprojekt, inte minst för devälståndsskapande möjligheter den ger kandidatländerna och unionen somhelhet.Det är ingen slump att den del av som står vid sidan av denekonomiska, politiska och säkerhetspolitiska integrationen är den som står ibrand. Utvecklingen på understryker hur viktigt det är att den nupågående utvidgningsomgången med bl.a. de baltiska länderna inte försenasoch dessutom följs av andra.EU måste också utan fördröjning öppna för ekonomisk integration ochpolitiskt samarbete med de 5 länderna i det , med sikte påallt närmare samarbete intill den dag även de klarar kraven för medlemskap.Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikenDen gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken i EU är en mycketviktig faktor för den europeiska fredens och stabilitetens framtid. Inteminst gäller detta förmågan att inom ramen för den gemensammautrikes- och säkerhetspolitiken förebygga att krig och kriser uppstår ochatt tidigt hantera dem om de ändå uppkommer. All erfarenhet visar attinbördeskrig är oerhört svåra att stoppa när de väl brutit ut. Detta gällerockså för etniska konflikter när de gått överstyr. De förebyggandeinsatserna måste vara lika tidiga som tydliga, i annat fall riskerar vi att fåse en rad andra kriser flamma upp i EU:s närområde.De fördragsmässiga förutsättningarna för en effektiv gemensam utrikes-och säkerhetspolitik finns i allt väsentligt på plats genom Amster-damfördraget. Beslutsreglerna har reformerats och en gemensam analysenhetskall skapas. Det är viktigt - utan gemensam analys inget gemensamtagerande. Rådets generalsekreterare blir en röst och kontaktperson för dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken.De gemensamma strategier och principer som ligger till grund för dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken slås fast i enighet. Gemen-samma åtgärder och ståndpunkter, samt genomförandebesluten, tas med kravpå kvalificerad majoritet. Inga beslut som har militära konsekvenser kandock fattas med kvalificerad majoritet. Där krävs alltid enighet.Genom konstruktivt avstående kan ett land tillåtas att avstå, samt lägga enröstförklaring i fall där enighet krävs, utan att detta inverkar på den formellaenigheten.Ett land kan motsätta sig att beslut fattas med kvalificerad majoritet genomatt hänvisa till "viktiga och uttalade skäl som rör nationell politik". Frågankan då hänskjutas till stats- och regeringscheferna för beslut, vilket ipraktiken innebär krav på enighet. Vilkoret är dock att en kvalificeradmajoritet av medlemsländerna accepterar att frågan lyfts dit. Detta är ennödutgång som sällan kommer att brukas.I Amsterdamfördraget fördes Petersbergsuppgifterna in i den gemensammautrikes- och säkerhetspolitiken. Det rör sig om humanitära insatser,fredsbevarande insatser, insatser med stridskrafter vid krishantering ochfredsskapande åtgärder. EU kan enligt fördraget anlita VEU för att utföra debeslut som har försvarsmässiga konsekvenser. VEU kan i sin tur användaNatostrukturer. Märk väl att det inte är fråga om territorialförsvar. Det ärintefråga om att VEU:s artikel 5 har lyfts in i EU-fördraget.Det är av stor vikt att framtida säkerhetspolitiska lösningar inkluderar enbevarad transatlantisk solidaritet. Vikten av den transatlantiska solidaritetenstår inte i motsats till ett ökat europeiskt ansvarstagande för den egnasäkerheten. är det upp till medlemsländerna att omsätta förutsättningarnai praktiken. För det krävs en bestämd vilja att inte bara på papperet utanockså i verkligheten skapa ett gemensamt agerande. Det är här det harbrustit!EU:s krishanteringsförmågaEU måste stärka sin faktiska krishanteringsförmåga, genom att inte barakunna besluta om utan också skaffa förmåga att utföra de s.k.Petersbergsuppgifterna.Beslutet vid toppmötet i blev att "de VEU-funktioner som kommeratt behövas för att unionen ska kunna uppfylla sina nya åtaganden ... kaninkluderas" i EU. VEU har sedan "fullgjort sitt syfte" och somnar därmed in.Det innebär att EU t.ex. måste skaffa sig förmåga att tillgodogöra sig under-rättelsetjänster och ett satellitövervakningscenter. Motivet för att inom EUbygga upp en förmåga att utföra Petersbergsuppgifter som fredsbevarandeuppdrag är att länder tillsammans ska kunna ta större ansvar förfreden i närområdet.FN-stadgan ger också uttryckligen en roll åt regionala organisationer ifredsarbetet. Däremot saknar FN förmågan att självt utföra fredsbevarandeoch fredsskapande uppdrag. Man är beroende av att medlemsländer ochorganisationer ställer upp. Därför har FN måst anlita Nato - den endaorganisation som har förmågan att utföra större uppdrag - t.ex. i Kuwait-krisen.Ett utvidgat NatoNato har efter det förändrat sin roll. Kvar finns den militärasäkerhetens kärna, med ömsesidiga försvarsförpliktelser mellanmedlemsländerna. Därtill har kommit en allt viktigare politisk ochsäkerhetspolitisk roll för Nato.Utan Nato saknar strukturer för att agera i fredsbevarandeoperationer av större dignitet och som krävs för att utföra många av deuppdrag som man ser behov av . Såväl FN som EU behöver lånakapacitet av Nato för att kunna genomföra större operationer. Utan Natosaknar också ett förpliktande samarbete för stabilitet och fred. Nato -inte EU - svarar för och kommer fortsättningsvis att svara för säkerhetenskärna, den militära förmågan och försvarsförpliktelserna. Nato är nytt också iden meningen att organisationen utökas. , och ärsedan i våras med i organisationen. De baltiska staterna önskar medlemskap.De har lättare orienterat sig i den nya situationen än många svenska politiker,vars säkerhetspolitiska grundsyn präglas av tillbakablick. Det råder helleringen tvekan om vad , och vill. De ser inga alterna-tiv till medlemskap i i det forna JugoslavienDet är nu grundläggande att garantera militär säkerhet i Kosovo och iregionen i stort samt säkerheten för återvändande flyktingar. Det handlarom att skydda mot anfall av kvardröjande soldater, men också om attsäkra Kosovo med avseende på minor, blindgångare och skadadinfrastruktur som kan ge upphov till humanitära problem. Vatten- ochavloppssystem, sjukvård och vägar måste byggas upp, liksom de av husen som skadats eller förstörts.Bara en internationell säkerhetsnärvaro ledd av Nato är trovärdig för dettaändamål i Kosovo. Vad gäller regionen i stort har i praktiken fem länder iområdet redan fått säkerhetsgarantier av Nato. Utan fördröjning måste EUöppna för ekonomisk integration och politiskt samarbete med länderna i detforna , med sikte på allt närmare samarbete intill dess att deklarar kraven för medlemskap.Öppna för ett EES-liknande samarbete med de fem i dettaavseende berörda länderna. Detta skall inkludera frihandel och efterhandintegration med den inre marknaden samt tullunion.Den gemensamma valutan kan antingen utsträckas till regionen elleranvändas för att i olika former knyta ländernas valutor till den för att skapaökad stabilitet. måste ett stödprogram - vid sidan av den renaåteruppbyggnaden - startas som en parallell till förmedlemskapsstrategin.Det handlar om byggande av demokratiska och marknadsekonomiskainstitutioner, domstolsväsende och lagstiftning, utbildning och utbytes-program, samarbete gällande polis- och tullfunktioner och mycket mer. Såsmåningom kan deltagande i institutioner och projekt komma.Arbetet bör ske med sikte på medlemskap - vilket ter sig realistiskt inomen rimlig tidsperiod för vissa länder - eller en sorts nära associeratmedlemskap för andra. Poängen är att om inte integrationen lyckas kommerBalkan att förbli ett oroligt hörn. Minoritetsfrågorna kan lösas genomintegration i någonting större, där alla garanteras givna rättigheter, - om inteså återkommer konflikter och etnisk rensning.Regeringen släpar efterUtvidgningen borde vara den högst prioriterade frågan inför det svenskaordförandeskapet, . I regeringens prioriteringar inför detsvenska ordförandeskapet sätts dock vad regeringen beskriver som"vardagsfrågor" som jämställdhet och konsumentskydd föreutvidgningen.Detta är säkert viktiga frågor, men ändå i en annan division änutvidgningen. Särskilt som kandidatländerna vid tiden för det svenskaordförandeskapet måste befinna sig i slutskedet av medlemsförhandlingarna,för att medlemskap skall kunna bli en realitet.Sverige är både av geografiska och säkerhetspolitiska skäl mer beroendeav en väl fungerande gemensam utrikes- och säkerhetspolitik i EU än deflesta andra EU-länder. Vi ligger nära och är inte Natomedlemmar.Det ligger därmed i vårt nationella intresse att samarbetet kan fungeraeffektivt och att EU-länderna förmår att exportera stabilitet och säkerhet.Nyligen diskuterades att den nuvarande säkerhetspolitiska definitionen -att är militärt alliansfritt, syftande till möjligheten att stå neutralt ihändelse av krig i närområdet - skulle utmönstras. Socialdemokraternaändrade sig dock och den blev kvar. Detta är ett symptom på att densäkerhetspolitiska moderniseringen har lång väg kvar.Vid vilken situation i vårt närområde skulle neutralitet kännas rimlig ochnaturlig? Om grannlandet och EU-medlemmen anfölls? Om något avvåra baltiska grannländer attackerades? Absolut inte.Det är uttryckligen i de baltiska ländernas intresse att de vinnerNatomedlemskap, men det är också i intresse. Vi lever tryggaremed tryggare grannar. Regeringen saknar dock uppfattning i frågan.När statsminister besökte sedansignalerade han att vi skulle stödja ländernas ambition om Natomedlemskap,vilket tillbakavisades av den dåvarande utrikesministern. Dethela landade i ett frågetecken, som ännu inte har rätats ut.Sverige måste bättre finna sin roll i den framväxande alleuropeiskasäkerhetsordningen. Det gäller vår egen situation, men också vårt agerandeför strukturens utveckling.Regeringen har i praktiken gjort den svenska Europapolitiken beroende avtvå nej-sägarpartier. Konsekvensen av detta visade sig inför toppmötet i . När EU äntligen skulle få möjlighet att ingripa mot etniskrensning och folkmord i närområdet talades det från sida om"EU:s militarisering" och regeringen började genast vackla.Varför hör vi aldrig skria om "FN:s militarisering"? FN har jui decennier haft rätten att göra den här typen av aktioner för att säkra deninternationella freden? ger också uttryckligen en roll åt regionalaorganisationer i fredsarbetet.Regeringen pressades dock av nej-partierna till att reducera frågan omEU:s krishanteringsförmåga till att gälla om VEU skulle lyftas in i EU, ellerom identiska funktioner skall skapas inom EU - och avvecklas iVEU, vilket det blev. När blöder tvingas den socialdemokratiskaregeringen ägna sig åt sådana hårklyverier.Sveriges del av ansvaret för freden kan inte tas om debatten fokuseras merpå svensk historia än framtid.Ett nytt förhållningssättVår säkerhet är beroende av omvärldsutvecklingen. måste ingå ien alleuropeisk säkerhetsordnings alla delar och därtill understödja debaltiska ländernas ambition att ingå i säkerhetsordningens alla delar,inklusive deras arbete för Natomedlemskap. Det förutsätter en rak ochklar linje från svensk sida. EU är unikt som fredsorganisation eftersomEU hanterar alla delar av det vida säkerhetsbegreppet, med militäraförsvarsförpliktelser undantagna. Utvidgningen måste vara den högstprioriterade frågan för i EU-arbetet. Moderniseringen avbeslutssystemet för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken göratt de fördragsmässiga förutsättningarna väsentligen finns på plats.Kölnmötets beslut om att ge EU förmåga att utföra Petersbergsuppgifternaökar möjligheten för tidiga och tydliga ingripanden för freden i närområdet.Det ligger i såväl som de baltiska ländernas intresse att deintegreras i den alleuropeiska säkerhetsordningens alla delar. Den svenskasäkerhetspolitiska debatten får inte fokusera på historia utan påEuropas framtid.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om EU:s möjlighet att agera inom det vida säker-hetsbegreppets alla delar,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vikten av att framtida europeiska säker-hetspolitiska lösningar inkluderar en bevarad transatlantisk solidaritet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utvidgningen av EU borde vara den högstprioriterade frågan inför det svenska ordförandeskapet, ,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att bör ingå i en alleuropeisk säker-hetsordnings alla delar5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vikten av att stöder de baltiska ländernasambition att ingå i en alleuropeisk säkerhetsordnings alla delar,inklusive deras arbete för Natomedlemskap.Stockholm den 3 oktober 1999Sten Tolgfors (m)