mot · GN02Sf269 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Sf269av , ()Borttagande av karensdagenPå senare tid har en dramatisk ökning av antaletlångtidssjukskrivningar skett. Situationen påarbetsmarknaden är den att vissa arbetar för mycket ochandra plågas av sin arbetslöshet. Många på arbetsmarknadendrabbas av kronisk stress, överbelastning, utbrändhet ochandra sjukdomar. De som står utanför arbetsmarknadendrabbas i sin tur av depressioner, apati, stress och andrasjukdomstillstånd till följd av ofrivillig sysslolöshet.Nu övervägs åtgärder för att komma till rätta med de ökande långtids-sjukskrivningarna och statens kostnader för dessa. En åtgärd som övervägs ärsänkt ersättning för långtidssjukskrivna. Detta är enligt min mening helt felände att börja i. Därmed behandlar man ju bara symtomet och inte dessorsaker.De utarbetade människor som till slut kollapsar och tvingas sjukskriva sigpå obestämd tid har ofta kämpat . Det är i inledningsfasen av derassjukdomstillstånd som man bör gå in för att förebygga vidare sjukdom.Karensdagen gör emellertid att många drar sig för att korttidssjukskriva sig.Detta gäller särskilt låginkomsttagare med försörjningsansvar för familj. Omman inte sjukskriver sig utan jobbar vidare trots sjukdom utgör man enfara både för sig själv och omgivningen. Faran för en själv är att ohälsan blirkronisk om man aldrig tar sig tid att kurera sig och vila ut. Faran föromgivningen är ifall man gör ett sämre arbete på grund av sin sjukdom ochom man smittar ner omgivningen med förkylningar, influensa o.s.v.Det är emellertid ytterst cyniskt att kräva av låginkomsttagare att de skaavstå från inkomst för att stanna hemma vid sjukdom. Många har helt enkeltinte råd med det eftersom de redan lever på marginalen. Det är ju också så attdet är just de som skulle vara i mest behov av att kunna vara hemma utanekonomisk förlust, som saknar sådana möjligheter. Inom tjänstemannayrkenafinns ofta möjligheter till kompledighet, flextid, jobba hemma m.m. Därförkan man i praktiken vara hemma vid sjukdom utan att behöva sjukskriva sigoch därmed förlora en del av inkomsten.Däremot är det omöjligt för en industriarbetare, städerska, lärare ellersjuksköterska att stanna hemma vid sjukdom utan en betydande ekonomiskförlust. Till råga på allt är många av de lågbetalda och okvalificerade jobbenså fysiskt och psykiskt krävande att de orsakar sjukdomar. Detta gäller isynnerhet om möjligheter att korttidssjukskriva sig saknas.Innan karensdagen infördes fanns ytterligare cirka 100 000 anställda i detsvenska förvärvslivet. Att tillfälligt sjukskriva sig var då ett sätt att stå utmed mycket krävande arbetsförhållanden. Detta innebar att ett stort antalmänniskor arbetade för att fylla luckorna efter dem som var tillfälligt sjuka.Det är ett stort samhällsproblem att vi har många invandrare ochlågutbildade människor som har svårt att ta sig in i arbetslivet. Deokvalificerade jobben skulle vara en väg för dessa människor att få ett arbeteoch integreras i samhället. finns tyvärr inte denna möjlighet eftersommänniskor i mindre kvalificerade arbeten inte har ekonomisk möjlighet attvara sjuka på samma sätt som tidigare.Samhällsekonomiskt betalar vi ett högt pris för karensdagen. Detgäller kostnaderna för långtidssjukskrivningar, som blir följden av attmänniskor bryter samman av arbetsbelastningen och därpå följandesjukdomar. Det gäller även kostnaderna för alla de arbetslösa som intekommer in i arbetslivet. En ingång (i synnerhet för outbildade) vore attkomma in i de okvalificerade sektorerna och ersätta sjukskrivna. Därmedslipper man bekosta försörjning och åtgärder för denna grupp av människor.De skulle istället få riktiga arbeten och kunna försörja sig själva.Ett annat pris samhället betalar för karensdagen är de ökadesjukvårdskostnader och förtidspensioner som blir följden av att alltflermänniskor slås ut från arbetslivet. Dessutom förlorar vi alla på att sjukamänniskor som tvingas arbeta utför ett sämre arbete. Ytterligare enkonsekvens är att förskollärare, lärare, äldreomsorgs- och sjukvårdspersonalkan smitta ner barn, äldre och sjuka för att de helt enkelt inte har råd attstanna hemma. I synnerhet inom sjukvården kan detta få ödesdigrakonsekvenser.Om man ser till det sammantagna slöseriet av ekonomiska och mänskligaresurser, som karensdagen innebär och de djupa orättvisor som den lett till iform av att vissa grupper på arbetsmarknaden kan stanna hemma vidsjukdom medan andra inte har råd, är det inte överdrivet att hävda att detsnarast vore en vinst för samhället att ta bort karensdagen. De ökadekostnader som slopandet av karensdagen skulle innebära skulle gott och väluppvägas av de positiva effekterna både på det ekonomiska och detmänskliga planet. Detta är ett förslag riktat mot klassklyftor, arbetslöshet ochresursslöseri, och för folkhälsa, välfärd och långsiktiga samhällsekonomiskavinster.Det finns skäl att inför kommande prioriteringsdiskussioner överväga omdet finns utrymme att ta bort karensdagen. Detta är särskilt viktigt ur enfördelningspolitisk synvinkel.En analys av effekterna av vad det skulle innebära om karensdagen togsbort bör därför göras och särskilt studier om det är familjer med lågainkomster som drabbats hårdast av karensdagen.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en analys av effekterna av vad det skulleinnebära om karensdagen togs bort.Stockholm den 29 september 1999Hillevi ()