mot · GN02Ju723 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Ju723av , ()Stärkt skydd för brottsoffer1 Ge brottsoffren en starkare ställningDe många brottsoffren i vårt land är en bekräftelse på rättsstatensoförmåga att sörja för en av dess mest centrala uppgifter, nämligen atttillförsäkra sina medborgare trygghet till liv och egendom.Varje brottsoffer bär på sin unika upplevelse av de mest skiftande brott.Oberoende av vad man upplevt bär man oftast med sig känslan av att hablivit kränkt, skrämd och förnedrad.Även om intresset för brottsoffren sedan de borgerliga regeringsårenkommit alltmer i fokus och flera viktiga insatser vidtagits i syfte att stärkabrottsoffrens ställning återstår ändå mycket att göra.Genom lagstiftning och tillräckliga resurser samt insatser som främjar ochutvecklar de ovärderliga frivilliga insatserna, som t.ex. brottsoffer ochkvinnojourer, vittnesstödjare m.m., kan vi gemensamt hjälpa brottsoffren attkomma tillbaka till ett normalt liv. Även en levande debatt om dessa frågorär en viktig del i den processen.Insatser till förmån för brottsoffren utgör en central del av den moderatakriminalpolitiken. Mot den bakgrunden presenteras i denna motion en radförslag inom olika områden, som alla har till syfte att skapa bättreförutsättningar för att bistå brottsoffren och stärka deras ställning. Främstainsatsen måste utgöras av ett kraftfullt brottsförebyggande arbete i syfte attförhindra brott. Endast på så sätt kan antalet brottsoffer minska.2 Låt fångarna vara med och finansiera Bottsoffer-fondenUnder den borgerliga regeringen inrättades Bottsofferfonden i syfte attförbättra brottsoffrens situation. Finansieringen av fonden skulle ske delsgenom en avgift, dels genom att fångarnas ersättning minskades genomett 20-procentigt avdrag samt genom en avgift som tas ut av personersom döms för brott där fängelse ingår i straffskalan. Socialdemokraternamotsatte sig detta med motiveringen att fångarna behövde sina pengar.Trots sin tidigare inställning bibehölls avgiften efter densocialdemokratiska regeringens tillträde hösten 1994.Den 1 juli 1995 ändrades reglerna i syfte att ställa influtna medel tillregeringens disposition för brottsförebyggande arbete i stället för tillBrottsoffermyndighetens förfogande.Enligt vår uppfattning framstår regeringens omdisposition av fondmedlenfrån brottsofferinriktad verksamhet till brottsförebyggande insatser sommissriktad, då brottsförebyggande arbete ligger inom polismyndighetensansvarsområde. Medlen till detta arbete bör åter inbegripas i den budget somställs till förfogande.Genom ett välkommet riksdagsbeslut har brottsofferfonds-avgiften höjts . Höjningen beräknas tillföra Brotts-offerfonden , vilket är ett värdefullt tillskottför det fortsatta brottsofferarbetet.Fångarnas ersättning har höjts, varför vi anser att det kan vara dags attåter ta upp frågan om att införa ett 20-procentigt avdrag på fångarnasersättning. Detta skulle också vara en naturlig utveckling av kriminal-politikens fokusering på brottsoffrets situation. Avdraget skall som tidigareframgå av fångarnas lönebesked. Enligt vår uppfattning finns det enbetydelsefull pedagogisk poäng med denna ordning eftersom den dömderegelbundet påminns om att han betalar till (SOU 1998:40) lade fram ett paket avbrottsofferstödjande åtgärder. En del av förslag ärfortfarande föremål för beredning inom . Vi vill under-stryka vikten av att detta arbete bedrivs skyndsamt och förväntar oss attregeringen återkommer till med resterande förslag.Vi delar inte regeringens och tveksamhet till attavskaffa det nuvarande förbudet mot utmätning av den intagnesarbetsersättning i 45 § Lagen (1974:03) om kriminalvården i anstalt. Enligtvår uppfattning skulle ett avskaffande av förbudet inte bara stämma bättreöverens med den allmänna rättskänslan än vad den nuvarande ordningen görutan också kunna bidra till en ytterligare förstärkning av Brottsofferfondenoch det brottsförebyggande arbetet i stort. Därför bör regeringen snaraståterkomma till med kompletterande förslag.3 Misslyckade delgivningar och inställda brottmåldrabbar brottsoffrenEtt påtagligt problem inom domstolsväsendet är det stora antalet inställdarättegångar i brottmål. När den misstänkte gång på gång kan förhalarättegången genom att inte infinna sig till utsatt förhandling leder dettainte bara till resursslöseri för domstolen utan också till negativakonsekvenser för brottsoffret.Svårigheten att delge vissa misstänkta gärningsmän innebär kostnader ochmerarbete för rättsväsendet men orsakar framför allt onödigt lidande förbrottsoffren. I vissa fall har det gått så långt att misstänkta brott hunnitpreskriberas på grund av att gärningsmannen hållit sig undan delgivning.För brottsoffret innebär detta - förutom oron och frustrationen över attgärningsmannen går fri - att möjligheten att få bistånd från åklagare vid talanom skadestånd på grund av brott går förlorad. Om brottet preskriberasåterstår för brottsoffret att väcka skadeståndstalan enligt reglerna förcivilprocessen. I dessa fall får brottsoffret med eller utan ombud själv förasin skadeståndstalan mot gärningsmannen.En möjlig åtgärd för att komma till rätta med detta otillfredsställandeförhållande - för både brottsoffer och för rättsordningen i stort - vore attändra delgivningsreglerna så att den misstänkte skulle anses delgiven ochpreskriptionen därmed bruten redan när den misstänkte delgesförundersökningsprotokollet.Även om brottet inte hinner preskriberas kan gärningsmannensförhalningstaktik på grund av nuvarande delgivningsproblem leda till attbrottsoffret förlorar möjlighet att erhålla brottsskadeersättning frånBrottsoffermyndigheten, då brottsskadeersättning som huvudregel intebetalas ut om förflutit från den tidpunkt då brottet begicks.Även av det skälet är det således angeläget att delgivningsreglerna ändrasenligt ovan angivna förslag.För att komma till rätta med inställda huvudförhandlingar kan detcivilrättsliga systemet med tredskodom införas även i brottmål, där det rörsig om strafftider upp . I de fall där den åtalade inte infinnersig skall det vara möjligt för domstolen att tillämpa tredskodom och därmedavkunna dom i den åtalades frånvaro. Den åtalade ska givetvis kunnaöverklaga genom att söka återvinning inom viss angiven tid. Det torde sedanligga i den tredskodömdes intresse att inställa sig till en ny förhandling.Redan för två år sedan föreslog Moderata samlingspartiet att nuvaranderegler skulle ändras i syfte att komma till rätta med inställda huvud-förhandlingar i brottmål (1997/98:Ju407 av m.fl. m). Viupprepar nu vårt krav i avsikt att förmå regeringen att skyndsamt åtgärdaproblemet med inställda huvudförhandlingar i enlighet med vad vi tidigareföreslagit.4 Förbättra situationen för vittnen och brottsoffer idomstolSenaste tidens händelser ger en skrämmande bild av hur livet kan te sigför dem som ställer upp och vittnar om brott. Tendensen är sådan attuttalade hot också sätts i verket.Vittnen spelar en central roll för det svenska rättsväsendet, vilket blirsärskilt påtagligt i brottmål då uppgifterna som framkommer vidvittnesförhören ofta är av stor vikt för utgången av målet. Av bl.a. det skälettog den förra justitieministern initiativ till en utredning om hur vittnens ochmålsägandens situation i domstol skulle kunna förbättras (Ds 1995:1, Vittnenoch målsägande i domstol).Av utredningens förslag har regeringen bara följt upp förslaget omskärpning av straffet för övergrepp i rättssak, en skärpning som enligt vårmening inte var tillräcklig (prop 1996/97:135, 1996/97:JuU34). Vi anserfortfarande att straffvärdet för brottet övergrepp i rättssak bör vara lika högtsom straffvärdet för mened. Båda brotten utgör allvarliga angrepp på såvälrättssamhället som enskilda. Vid övergrepp i rättssak utsätts den enskilde förrepressalier eller hot om sådana i syfte att förmå henne eller honom att tigaom t.ex. ett begånget brott. Mened kan i värsta fall innebära att enmedborgare blir oskyldigt dömd för ett allvarligt brott eller att ettbrottsoffergår miste om ett skadestånd då gärningsmannen felaktigt friats från ansvarför brott. I båda fallen hotas rättssäkerheten och förutsättningarna för attskipa rätt. Övergrepp i rättssak och mened tillhör således samma art av brottoch bör bedömas lika och därmed tillmätas samma straffvärde.I då vittnens benägenhet att fullgöra sin vittnesplikt minskar pågrund av rädsla för repressalier från misstänkta gärningsmän, och dåbrottsoffrens ställning - trots de initiativ som tagits för att på olika sättstärkabrottsoffrens situation - är svag , är det enligt vår meningangeläget att regeringen skyndsamt går vidare även med de förslag somlämnats i ovan nämnda departementspromemoria. Ett exempel på ett sådantförslag är möjligheten för domstol att förordna en stödperson för särskiltutsatta vittnen.Inte sällan tvingas vittnen sitta och vänta i timmar för att få avge sittvittnesmål inför domstol. Ytterligare ett sätt att stärka vittnens ställningskulle därför vara att införa en regel som, utöver nuvarande vittnesersättning,ger vittnet rätt till ersättning även för förlorad arbetsinkomst för det fallvittnet behöver vänta mer än förslagsvis . En sådanordning skulle sannolikt också kunna stimulera domstolarna till att görabättre tidsplaneringar. Mot bakgrund av vad som här anförts bör regeringenåterkomma med förslag till ändrade regler för ersättning till vittnen.5 KränkningsersättningEtt brottsoffer har enligt skadeståndslagen rätt till kränkningsersättning,dvs. ersättning för det lidande brottsoffret åsamkats denbrottsliga gärningen pågår.Kränkningsersättningen utgör brottslingens sonande av sitt brott gentemotbrottsoffret och utgör i många fall en stor del av det totala skadestånd sombrottsoffret erhåller.Kränkningsersättningen är emellertid, liksom ersättning för sveda ochvärk, ett ideellt skadestånd. Ideellt skadestånd utgår inte till en person somärdöd, emedan det är tänkt som en personlig ekonomisk kompensation till ettbrottsoffer för det lidande han har åsamkats. Detta leder till det märkligaförhållandet att gärningsmannen är skadeståndsskyldig för kränkningen ombrottsoffret överlever, men denna ersättningsskyldighet bortfaller om han tarlivet av sitt offer.Enligt vår uppfattning är det inte rimligt att en gärningsman skall kunnaundkomma sin skadeståndsskyldighet genom att förgrova brottet så attbrottsoffret bringas om livet. Mot denna bakgrund bör regeringen se övernuvarande regler med inriktningen att dödsboet i förekommande fall skallkunna överta kravet gentemot gärningsmannen.6 Ersättning för ren förmögenhetsskadaOffer för ekonomisk brottslighet har svårt att få ersättningför den skada de åsamkats. Visserligen skall även en renförmögenhetsskada ersättas enligt skadeståndslagen när den tillfogasgenom brott. Sådana ersättningsanspråk skall emellertid i första handriktas mot brottslingen, som på ett förslaget sätt har gömtundan alla sina tillgångar. Ett i domstol utdömt skadestånd är därförmycket svårt att erhålla direkt från brottslingen.Ett offer för ekonomisk brottslighet kan heller inte i samma utsträckningsom övriga brottsoffer vända sig till för att fåersättning enligt brottsskadelagen. Ersättning för ren förmögenhetsskadautgår nämligen endast i undantagsfall. För att sådan skada skall ersättas krävsatt den har äventyrat den skadelidandes möjligheter att försörja sig och sinfamilj eller att ersättningen annars framstår som särskilt angelägen.En ytterligare komplikation inträder för det brottsoffer som harskadeståndsanspråk på en gärningsman som avtjänar ett fängelsestraff ochdärefter utvisas. som gärningsmannen avtjänar sitt fängelse-straff kan ingen utmätning göras. När utvisningen verkställts saknar krono-fogdemyndigheten möjlighet att verkställa utmätning.Brottsoffret är i sådana fall beroende av att den stat till vilken gärnings-mannen utvisats erkänner verkställighet av utländsk dom. I annat fall ärsamtliga möjligheter att få ersättning uttömda.Enligt vår uppfattning bör även den som har utsatts för ekonomiskbrottslighet ha möjlighet till ersättning. Mot denna bakgrund anser vi attregeringen skyndsamt bör återkomma med förslag i denna riktning.7 Uppgift om vårdnadshavares identitetEn vårdnadshavare kan bli skadeståndsskyldig för den skada som barnorsakar om vårdnadshavaren kan misstänkas för att uppsåtligen eller avvårdslöshet ha försummat sitt tillsynsansvar över barnet.Om en omyndig person begår brott och utredningen läggs ned kan detinnebära stora svårigheter för brottsoffret att väcka skadeståndstalan motvårdnadshavaren om dennes identitet är oåtkomlig för brottsoffret, vilket intesällan är fallet. Denna olägenhet för brottsoffret skulle emellertid kunnaavhjälpas genom att polisen meddelade brottsoffret uppgifter om en omyndiglagöverträdares vårdnadshavare, om polisen har tillgång till dessa uppgifter.Detta vore en förhållandevis okomplicerad åtgärd som skulle kunna avhjälpaett för brottsoffren onödigt problem. Regeringen bör vidta de åtgärder sombehövs för att lösa den påtalade olägenheten med nuvarande ordning.8 Hemställan8 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar återställa den ursprungliga ordningenavseende finansieringen av Brottsofferfonden i enlighet med vad somanförts i motionen,2. att begär att regeringen återkommer med förslag medanledning av förslag i enlighet med vad somanförts i motionen,3. att begär att regeringen återkommer med förslag omändring i 45 § lagen (1974:03) om kriminalvård i anstalt i enlighetmed vad som anförts i motionen,4. att hos regeringen begär förslag till ändring avdelgivningsreglerna i enlighet vad som anförts i motionen,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om inställda huvudförhandlingar i brottmål,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om tredskodom i brottmål,7. att hos regeringen begär förslag om skärpning avstraff för övergrepp i rättssak i enlighet med vad som anförts imotionen,8. att begär att regeringen återkommer med förslag medanledning av departementspromemorian Ds 1995:1 Vittnen ochmålsägande i domstol i enlighet med vad som anförts i motionen,9. att hos regeringen begär förslag till ändrade regler förersättning till vittnen i enlighet med vad som anförts i motionen,10. att hos regeringen begär förslag till ändrade regler förkränkningsersättning i enlighet med vad som anförts i motionen,111. att hos regeringen begär förslag till förbättrademöjligheter till ersättning för ren förmögenhetsskada på grund av brotti enlighet med vad som anförts i motionen,112. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om brottsoffrens behov av uppgifter om omyndiglagöverträdares vårdnadshavare i enlighet med vad som anförts imotionen.Stockholm den 4 oktober 1999Gun ()(m)()()()()()()1 Yrkandena 10 och 11 hänvisade till LU.