mot · GN02Ub499 · 1999-10-05 00:00:00 — Detfinns goda skäl att anta att studenter känner otrygghet inför olikamyndigheters system. Beslut som berör samma grupp människor ochsom inte samordnas skapar ett ojämlikt och i förlängningendiskriminerande system. Regeringen bör därför utreda studentbegreppetmed inriktning mot ett enhetligt studerandebegrepp i lagar ochförordningar som berör studenter. Detta bör ges regeringen till känna.3.4 ArbetsmiljönEn grundregel i arbetsmiljölagen är att förhållandena skall anpassas tillmänniskans förutsättningar i psykiskt och fysiskt avseende. Den psysko-sociala studiemiljön består av organisatoriska och sociala förhållanden påhögskolan. Sådana faktorer är bland annat studiernas uppläggning,möjlighet till kontakt, samarbete, inflytande och personlig utveckling.Saknas dessa är risken stor att studenten vantrivs.Den fysiska arbetsmiljön inom högskolan måste klara högt ställda krav.Detta gäller till exempel god ergonomi, goda ljud- och ljusförhållanden samten acceptabel ventilation. Välbefinnandet bland studenter och andra i hög-skolan är skälet för detta. Även tillgång till läsplatser, uppehålls- och grupp-rum som är utformade på ett acceptabelt sätt måste finnas på varje högskola.Att det numera finns så kallade studerandeskyddsombud gör attstudenterna har ett visst inflytande på sin studiemiljö. Dessa ombud kan dockinte delta i arbetsmiljöarbetet på samma villkor som de anställda påhögskolan. Detta beror på att lagstiftaren inte ansett att studenten kaninbegripas i arbetstagarbegreppet. Följaktligen har studenternas skydds-ombud ingen lagstadgad rätt att delta i skyddskommitténs arbete samt saknarförslags- och yttranderätt. De kan inte heller stoppa undervisning i dåligalokaler eller anmäla detta till yrkesinspektionen. Regeringen bör återkommatill med förslag till utökade möjligheter för studenterna att delta iarbetsmiljöarbetet. Detta bör ges regeringen till känna.3.4.1 ArbetsskadeförsäkringenStudenter har ett svagt skydd vad gäller personskador. Bakgrundenär att universiteten inte får försäkra sina studenter. Det är rimligt attstudenter omfattas av ett fullgott skydd under alla utbildningsmoment,inklusive laborativa moment och praktik.Situationen har blivit särskilt allvarlig i och med att vårdhögskolornanumera ingår i det statliga högskolesystemet och de vårdstuderande däri-genom förlorat sin försäkring.Centerpartiet anser att det inte går att indela högskoleutbildningar iyrkesförberedande och teoretiska utbildningar, utan att alla studenter måsteomfattas av ett och samma försäkringsskydd.Under våren 1999 presenterade ett förslag tillförsäkringsskydd för studenter (1999/2090/ST). Förslaget innebär att det ihögskoleförordningen och i förordningen för lantbruksuniversitetinförs bestämmelser om att studenter vid statliga universitet och högskolorskall ha personskadeskydd i samband med utbildningen. Försäkringsskyddet,som anses rymmas inom befintlig ram, skall i princip motsvara enarbetstagares skydd vid arbetsskada och finansieras av respektive utbild-ningsanordnare. anser att förslaget bör behandlas med mål-sättningen att försäkringsskydd för studenter kan träda i kraft 1 juli 2000.3.5 LokalförsörjningKvaliteten i ett lärosätes utbildningar är också beroende av i vilken typav lokaler utbildningarna bedrivs. Det moderna kunskapssamhälletförutsätter en variation av inlärningsmetoder, problemlösning,examinationsformer etc. För att kunna upprätthålla en mångfald iutbildningarna krävs en god arbetsmiljö och god tillgång till olikaundervisningslokaler. Kvaliteten i föreläsningar, seminarier,gruppdiskussioner och individuella arbeten främjas urarbetsmiljöperspektiv om de bedrivs i lokaler anpassade för ändamålet. Isamband med att antalet utbildningsplatser ökar vid ett lärosäte krävsockså att lokalförsörjningen anpassas i takt med att andelen studenter ochlärare blir större.Tyvärr förbises i många fall behovet av lokaler när antagning till kurseroch program sker. Följderna blir att lektionssalar överfylls och att kurserbedrivs såväl på kvällstid som . Möjligheterna till undervisning imindre grupper och i seminarieform blir färre, vilket hämmar denpedagogiska kvaliteten.Studenter måste också beredas plats för att studera i anslutning till delokaler där undervisningen bedrivs. Särskilt viktigt är detta för de studentersom har sin bostad långt ifrån lärosätet. Att det finns utrymmen där såvälstudenter som aktiva forskare kan samlas är en viktig del i den akademiskamiljön. Vid vissa lärosäten är tillgången till läs- och studieplatser så låg attdet går närmare 100 studenter på varje plats. Högskolorna och universitetenmåste kunna erbjuda såväl enskilda platser som grupprum till sina studenteroch forskare.Enligt Arbetarskyddsstyrelsens föreskrift till Arbetsmiljölagen gällandepersonalutrymmen (AFS 1997:6) likställs den som genomgår utbildning påhögskola med arbetstagare. Lagen, som trädde i kraft , innebäratt lunchrum där medhavd mat kan värmas skall finnas. Det åliggerrespektive högskola att se till att detta verkställs.3.6 JämställdhetEn kvalitativ högre utbildning och forskning måste sätta jämställdheten ifokus. I dagens högskola minskar andelen kvinnor påtagligt på de högrenivåerna i hierarkin och av professurerna innehas av män.Men på grundutbildningsnivå är andelen kvinnor något högre än andelenmän. Manliga värderingar styr till stor utsträckning de villkor som gällerför vetenskaplig verksamhet vid ett lärosäte. Detta gör att utbildningarnaoch forskningen blir ensidig, bland annat tenderar samhällsvetenskapligaoch humanistiska ämnesområden att bli eftersatta då dessa områdendomineras av kvinnor.För att uppnå en ökad jämställdhet inom högskolan är det nödvändigt attbörja redan i grundutbildningen. Enligt bör särskilda programutarbetas för att möta kvinnor redan på denna nivå. En mer aktiv rekryteringav kvinnor till forskarutbildningen är också nödvändig. Det behövs också flerkvinnliga handledare till forskningsarbeten och en strävan efter störrejämlikhet i högskolans tjänstestruktur. Studenterna inom grundutbildningenborde också omfattas av bestämmelser motsvarande dem som finns ijämställdhetslagen. Sådana motsvarande regler bör skrivas in i högskoleför-ordningen. Detta bör ges regeringen till känna.Styrelser och nämnder bör uppvisa en jämn könsfördelning. Specielltviktigt är att tjänsteförslagsnämnder uppfyller dessa krav, då deras förslagofta är direkt avgörande för tjänstestrukturerna. En ökning av andelenkvinnor i forskarsamhällets olika organ bör eftersträvas. Skulle högskole-världen misslyckas med att uppnå en jämn könsfördelning i tjänsteförslags-nämnderna bör kvotering vid tillsättningen av dessa övervägas. Detta bör gesregeringen till känna.Enligt statistik gällande könsfördelningen bland personersom ansöker till högskolan är kvinnor och män. Blanddem som slutligen antas till utbildningarna är kvinnor män. Att jämförelsevis fler män än kvinnor av de sökande antastill högskolan beror på att kvinnor och män i stor utsträckning söker sig tillolika utbildningar, och att sökandetrycket är mindre till de utbildningar sommän i första hand efterfrågar (tekniska och naturvetenskapliga program) äntill de utbildningar som kvinnor efterfrågar (lärar- ochhumaniorautbildningar). Vid dimensionering av utbildningsplatser börsåledes högskolorna beakta relationen mellan platsantal och hur mångasökande en utbildning har för att undvika att en diskriminerande effektuppstår. Det bör ankomma på regeringen att, om det behövs, göraerforderliga förtydliganden i högskoleförordningen. Detta bör ges regeringentill känna.I rekryteringen till den högre utbildningen har löneutvecklingen efteravlagd examen blivit en betydande faktor ur jämställdhetssynpunkt. Löne-utvecklingen ser olika ut för kvinnor och män med eftergymnasial utbild-ning. Oavsett examensgrad - från kandidat till doktorsexamen - har kvinnori genomsnitt av mäns lön på samma utbildningsnivå. Dessaskillnader måste naturligtvis utjämnas.Hela rekryteringsprocessen till den högre utbildningen måste genomgå enöversyn för att göras mer jämställd. De satsningar på rekryteringsarbetet somgjorts inom tekniska och naturvetenskapliga utbildningar har medför attandelen kvinnor på grundutbildningsnivå har ökat. På civilingenjörsutbild-ningarna är en dryg fjärdedel av alla förstaårsstudenter kvinnor. Mot-svarande satsningar måste göras också i rekryteringen till kvinnodomineradeutbildningar. På undervisnings- och vårdområdet har andelen män iutbildningarna blivit allt färre (HSV:s rapport 1997:44 R).Regeringen bör ta initiativ för att öka rekryteringen av män till kvinno-dominerade utbildningar, såsom vård- och undervisningsutbildningarna.Detta bör ges regeringen till känna.Ett nära samarbete mellan grundskola, gymnasieskola och högskola/uni-versitet behövs för att få en jämnare könsfördelning till olika utbildningar.Som exempel kan nämnas att vissa högskolor bjudit in gymnasieelever(tjejer) som fått vara på högskolan och bekanta sig medtypiskt "manliga" utbildningar. Detta som ett led i att få tjejerna att intebarasöka traditionella kvinnoutbildningar på högskolan.En annan viktig förutsättning för att öka genomströmningen av andelenkvinnor i den högre utbildningen och få kvinnor att satsa på den akademiskakarriären är att det finns möjligheter till att arbeta under ekonomiskt tryggaomständigheter, vilket naturligtvis även gäller män. Därför är införandet avdoktorandtjänster och en satsning på mellantjänster de kanske två enskiltviktigaste åtgärderna för att stimulera kvinnor att påbörja den akademiskakarriären. krävs att såväl forskarstuderande som grundutbildnings-studenter omfattas av en rimlig föräldrapenning. Införandet av Centerpartietsbarnkonto skulle ge en föräldrapenning dubbelt så stor som idag.3.7 Studiesocial utredningCenterpartiet har ovan beskrivit ett antal studiesociala frågor av stor vikt.Sammanställningen gör inte anspråk på att vara en heltäckandebeskrivning av studenternas verklighet. Någon sådan har inte gjortsunder åtminstone det . Trots återkommande krav frånbland annat har det inte iriksdagen tagits initiativ till en helhetssyn på studenternas socialasituation.Många enskilda frågor som berör studenterna har behandlats av riksdagen.Det kan röra sig om så olika områden som bostäder, familjestöd ocharbetsmarknadspolitik. Många av besluten har varit till studenternas nackdeloch den sammantagna effekten har för många blivit alltför stor. För att få ettunderlag till de framtida studiesociala ställningstaganden som måste göras iriksdagen bör regeringen skyndsamt tillkalla en studiesocial utredning. I ensådan utredning måste också studenterna ges en ordentlig representation.Detta bör ges regeringen till känna.3.8 StuderandeinflytandeCenterpartiet menar att grunden för ett optimalt studentinflytande är ettgott formellt inflytande och anser att studenterna skall ha rätt att somfullvärdiga ledamöter delta i alla styrelser och nämnder inom högskolan.Andelen studenter i styrelser som högskolestyrelsen samt fakultetsnämndbör uppgå till minst en tredjedel och representationen på lägrebeslutsnivåer bör vara av styrelsens ledamöter utöverordföranden. Mot bakgrund av att antalet beredande organ inomhögskolan ökat och för att på allvar möjliggöra förstudenterna att bli medaktörer, är det angeläget att studenterna även idessa organ bereds tillträde. Regeringen bör ta hänsyn till detta i densärskilda proposition man avser återkomma till med. Detta börges regeringen till känna.Centerpartiet instämmer i slutsatsen som fanns med i rapporten om studerandeinflytande, om att synen på studenten och studentensroll i högskolan måste förändras så att studenterna tillåts bli aktivamedaktörer. Av rapporten framgår att studenterna inte främst är missnöjdamed det formella inflytandet utan med sina egna direkta möjligheter attpåverka utbildningen och verksamheten vid högskolan. Det är mot dennabakgrund angeläget att rapportens analyser och slutsatser också leder tillkonkreta åtgärder vid landets högskolor för att trygga också studenternasinformella och dagliga inflytande.3.8.1 Studentkårernas rollI en SCB-studie från framgår att många studenter är kritiska tillstudentkårens roll. Studenterna hävdar att kåren inte tillfredsställer sinamedlemmars behov och att informationen är bristfällig. De vet inte hellervem som är deras företrädare eller vad kåren gör. Såväl strukturen somkårens attityd utpekas som hinder mot studentinflytande. Dettaförhållande visar att kårobligatoriet inte fyller den funktion somursprungligen åsyftades. Förutom att det är principiellt fel atttvångsansluta studenter till en kår, talar dessa fakta också för attkårobligatoriet är otidsenligt och bör avskaffas. Vid ett avskaffande avkårobligatoriet måste dock såväl den utbildningsbevakning och detstudiesociala arbete studenterna sköter som studentinflytandettryggas. Detta bör ges regeringen till känna.3.8.2 Studenternas rättssäkerhetHögskolorna bedriver i flera fall myndighetsutövning i förhållande tillstudenterna vad beträffar antagning, examination, beviljande av studie-uppehåll, rätt att fullfölja utbildning, rätt till omtentamen, byte avexaminator, rätt att tillgodoräkna sig poäng med mera. Högskolornaslokala regelverk måste ses över oftare av JO och . Reglersom rör studieuppehåll, antagning och rätten att genomgå prov bör ocksåregleras i högskoleförordningen på ett tydligare sätt. Högskolornas lokalaregelverk finns inte alltid sammanställda eller tillgängliga vilket lett tillstora skillnader i praxis mellan olika högskolor och mellan olika delar avsamma högskola, vilket kan vara svåröverskådligt för den enskildestudenten. Givetvis bör högskolorna vara skyldiga att dokumentera sinpraxis och också motivera alla beslut skriftligt. Det bör ankomma påregeringen att, om det behövs, göra erforderliga förändringar avhögskoleförordningen för att garantera detta. Detta bör ges regeringen tillkänna.För att skapa klarhet i de rättigheter och skyldigheter man som student haroch för att tydliggöra studentens rättsliga ställning kan det finnas skäl attinrätta en funktion som studentombudsman. Frågan bör belysas inom ramenför den studiesociala utredning som vi föreslagit ovan.4 Samverkan med det omgivande samhället4.1 Den tredje uppgiftenSträvan efter ny kunskap är en av de egenskaper som kännetecknar män-niskan. Under århundraden har hon drivits att öka sin kunskap om denomgivande världen, såväl för omedelbar nytta som av nyfikenhet på detsom kanske inte direkt kan omsättas i praktiken. Den fria och kritiskaforskningen är ett omistligt inslag i det öppna samhället. Det är enhuvuduppgift för utbildnings- och forskningspolitiken att slå vakt om detöppna samtalet och att stimulera till ett fritt kunskapssökande.Många av de viktigaste upptäckter som gjorts i världen har varit resultatetav det fria och förutsättningslösa sökande som sker i form av grundforsk-ning. Så var till exempel fallet då penicillinet upptäcktes. Det är genomupptäckter i grundforskningen som basen läggs för framgångsrik framtidatillämpad forskning och utvecklingsarbete i samhället. De kunskaper somuppnåtts genom grundforskningen är också det som utgör basen förutbildningen vid universitet och högskolor. Vetandets värde i sig är omöjligtatt uppskatta. välkomnar att regeringen, efter många propåer,inleder en satsning på forskningen i samband med propositionen Vissaforskningsfrågor. Det är viktigt för att stärka det öppna samhället, för attstärka svenskt näringsliv och för att kvalitetssäkra utbyggnaden av den högreutbildningen. Liksom regeringen avvisar den lösning somutredningen 2000 föreslår - att den "tredje uppgiften" avskaffasoch ersätts med en skyldighet att informera om forskningsresultat. Problemetsom utredningen uppmärksammat kvarstår dock. Det finns svårigheter atthävda den enskilde forskarens frihet gentemot en högskolas styrelse, dåmakten flyttas från de kollegialt utnämnda fakultetsnämnderna. Regeringenbör uppmärksamma detta faktum i den fortsatta beredningen och, omnödvändigt, återkomma med förslag för att reellt trygga den akademiskafriheten. Detta bör ges regeringen tillkänna.Centerpartiet delar inte regeringens syn fullt ut vad gäller så kalladeuppdragsutbildningar, som i budgetpropositionen omnämns som en del avhögskolornas tredje uppgift. Dessa utbildningar ger möjligheter till fortbild-ning och vidareutbildning och stärker kontakten mellan lärosätena ochsamhället omkring dem. Dock kan en alltför omfattande uppdragsutbildning iviss mån hota högskolornas integritet och urholka forskningens roll i att frittsöka metoder och publicera resultat. Likaså kan uppdragsutbildning genegativa konsekvenser för den reguljära utbildningen vad gäller resurser. Detstörsta problemet med uppdragsutbildning är dock de möjligheter som gesindivider att köpa sig en högskoleplats. Principen bör vara att högskolansantagningssystem skall gälla lika för alla. Även om det finns vinster med attbygga ut uppdragsutbildningen i svenskt högskoleväsende bör den avgränsastill att inte vara poänggivande och att endast avse skräddarsydd utbildningför myndigheter, företag och organisationer. Detta bör ges regeringen tillkänna.4.2 Studiernas användbarhet och relevans4.2.1 Högre studier skall vara forskningsförberedandeFör att uppfylla högskolelagens krav på en vetenskaplig grund för denhögre utbildningen krävs en tätare koppling mellan grundutbildningenoch forskningen inom högskolan. Ett särskilt viktigt inslag igrundutbildningen för att stärka forskningsanknytningen ärmetodundervisningen. Att kunna behärska och tillämpa vetenskapligametoder är en av forskarens viktigaste kunskaper. Får studenter praktiskövning i hur olika metoder appliceras stimuleras också den pedagogiskautvecklingen i utbildningen. Det kritiska tänkandet måste tidigt tränasoch den kunskapssyn och det vetenskapliga och kritiska förhållningssättsom bör känneteckna högskolan måste också tidigt bibringas studenterna.Alla studenter behöver kunskaper om vetenskapsteori och idé- ochlärdomshistoria. En obligatorisk vetenskaplig introduktionskurs till högreutbildning bör därför införas. Denna bör också kunna innehålla momentkring högskolans funktion och högskolestudier i allmänhet. Detta bör gesregeringen till känna.Inom den högre utbildningen bör också särskilda kurser utformas förpersoner med akademisk examen som vill vidareutbilda sig inom sitt veten-skapliga område eller önskar göra ett tillägg till sin examen. Detta finnsetablerat vid några lärosäten , som exempelvis vetenskapsjournalist-utbildningarna vid och eller de olika påbyggnads-kurser som är skräddarsydda för examinerade lärare. En utbyggnad avpostexaminakurser inom alla vetenskapliga områden är därför önskvärd.Särskilt viktigt är detta inom tekniska utbildningar, där utvecklingen av heltnya vetenskapliga metoder och hjälpmedel går som snabbast.4.2.2 YrkeslivetTraditionellt sett har personer med akademiska examina i Sverigerekryterats till offentlig sektor eller de större industriföretagen, vilketockså styrt innehållet och målen på grundutbildningsnivån. är dockkarriärvägarna för akademiker inte lika klart utstakade, då efterfrågan påarbetskraft stagnerat i offentlig sektor som större företag inteexpanderar i lika hög grad. Allt fler personer med akademiska examinamåste därför söka sig till mindre och/eller temporära verksamheter,alternativt bilda egna företag. Denna utveckling innebär en möjlighet tillförnyelse av hela näringslivet i och innebär en ökadtillväxtpotential då kompetensnivån i mindre och medelstora företaghöjs. Den högre utbildningen måste också återspegla de ändrade faktiskaförhållandena.En konsekvens är att stor vikt måste läggas vid studenternas förmåga atthantera sociala relationer och bygga nätverk. Universiteten och högskolornahar en stor utmaning i att förbereda ett allt större antal studenter inför ettarbetsliv som förändras i allt snabbare takt. En pedagogik som bygger på dekrav studerande kan komma att möta som anställda eller arbetsgivare innebäratt kontakterna mellan högskolorna, näringslivet och andra verksamheter isamhället måste utvecklas. Behovet av detta har också blivit större i och medlinjesystemets avskaffande, då studenterna i än högre grad måste kunnatillägna sig verktyg för att leda sig själva i utbildning och arbete.Upprättandet av så kallade Arbetslivscenter vid några svenska universitetoch högskolor är ett steg i rätt riktning i detta arbete. I harman liknande verksamheter för studenterna med olika typer avCareers Services, och vid i stort sett samtliga universitet i ochNederländerna har studenterna tillgång till företagsnätverk och arbetslivs-rådgivning . I och med att lärosätena själva agerar somhuvudmän i denna verksamhet kan även fakulteter och institutioner dra nyttaav de nätverk som skapas. Dessutom får studenter tidigt signaler om viktenav karriärplanering från dem som möter dem i utbildningen, det vill säga denakademiska personalen. Enligt är det rimligt att universitetenoch högskolorna tar ett ökat ansvar för studenternas övergång från studier tillyrkesliv, bland annat genom Arbetslivscenter med stark lokal och regionalförankring. Regeringen bör ta initiativ för att stödja denna utveckling. Dettabör ges regeringen till känna.Högskolan befinner sig i en omvärld i snabb förändring. Bland annatgenomgår det svenska yrkeslivet stora förändringar beroende på såväl ökadinternationalisering som förändrade nationella förutsättningar. Detta ställer isin tur nya krav på de institutionella förhållandena i yrkeslivet liksom på demänniskor som vistas där. Det finns ingen anledning att tro att den högreutbildningen inte skulle gå samma utveckling till mötes. För att långsiktigt fåbättre effekt av forskning och grundutbildning är det viktigt att närings- ochyrkesliv i större utsträckning engageras och görs delaktiga i högskolornasutveckling. Om fler intressen släpps in i de akademiska miljöerna främjasinte bara kvaliteten i utbildningarna utan också mångfalden av inriktningarinom de olika ämnena. Ett exempel är de olika faddersystem som byggts uppvid vissa högskolor, där studenter och olika företag tidigt i utbildningenkommer i kontakt med varandra och sedan samarbetar hela studietiden.De privata inslagen bidrar till forskningen och gör den mer kon-kurrenskraftig, som studenter och forskare får en närmare kopplingtill arbetsmarknaden. I fungerar utbytet någorlunda väl mellan olikahögskolor och läkemedels- och elektronikindustrin. Där har vissa företag enjämförelsevis hög andel forskarutbildad personal och rekryterar direkt frånavgångsklasser. Detta arbetssätt måste spridas även till andra områden. I dagstår ett fåtal stora företag för den överväldigande delen av de privatainsatserna i svensk forskning och utveckling. Fler privata aktörer bör åta sigett ansvar för svensk forskning. De tillämpade forskningsresultat som uppnåsanvänds i många fall till direkt resultatförbättrande åtgärder, vilket inte börvara statens ensak att utveckla. Svenska företag och stiftelser bör i högregrad entusiasmeras och uppmuntras till att göra satsningar i högskolornasforskning och utveckling. Ett ökat deltagande av hela näringslivet i forsk-ningen och forskarutbildningarna möjliggör också en mer naturlig förankringi grundutbildningen.5 Hemställan5 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en kvalificeringstrappa för högskolorna,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ökad rekrytering av högskolelärare,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om uppdrag till angående doktors-program för icke disputerade lärare,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en utvärdering av forskarutbildningen,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om tillgången till postdoktorala tjänster,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om omvandling av utbildningsbidrag till doktorand-tjänster,7.