mot · GN02So372 · 1999-10-05 00:00:00 — De vårdtagare som beviljats hemtjänst avkommunens biståndshandläggare kan där anlita andra vårdgivare somalternativ till den kommunala . För att en vårdgivare skallgodkännas - auktoriseras - av kommunen, krävs bl.a. att personalen skall hatillräckliga kunskaper och erfarenheter inom arbetsområdet. Vårdgivarenansvarar också för att all personal inom verksamheten iakttar sammasekretess- och tystnadsplikt liksom anmälningsskyldighet som gäller inomden kommunala hemtjänsten.Det är kommunstyrelsen som auktoriserar de privata vårdgivarna, mennågra avtal tecknas inte mellan kommunen och dessa. Vårdgivarens arbetebedöms och godkänns i första hand av vårdtagaren. Kommunen har dockenligt socialtjänstlagen det yttersta ansvaret för att de som bor och vistas ikommunen får den hjälp och det stöd som de behöver. Kommunensbiståndshandläggare följer därför upp de insatser som görs.Genom särskilda brukarundersökningar följer också kommunen upp hurinvånarna tycker att fungerar. Genom systemet uppnås flerafördelar. Förutom ökad valfrihet blir det också goda möjligheter att påverkanär och hur hemtjänstarbetet skall utföras.Det finns alltså många positiva exempel. Men fokus i debatten sätts - medrätta - ofta på det som inte fungerar. Och även detta är en hel del inomsvensk äldreomsorg av idag:- I media uppmärksammas problem i de särskilda boendeformerna, såväl ioffentlig som i privat regi.- Larmrapporter om orimliga avgiftskonstruktioner som konfiskerar degamlas förmögenheter och lämnar även den friske maken/makan på barbacke.- Oklarheter i ansvarsfördelningen mellan kommuner och landsting, som ispåren av den havererade ädelreformen försöker skyffla över problemenpå varandra.- Brist på medicinsk kompetens inom de särskilda boendeformerna.Listan kan göras lång. studie i 8 kommuner ger f.ö.vid handen att administration och ledning av verksamheten tar i anspråkhela av resurserna.Det är nu hög tid att statens, kommunernas och de professionellagruppernas makt på detta område begränsas, och att enskilda pensionärer gesökad möjlighet att själva besluta om sina prioriteringar. Först då kan vi varasäkra på att utvecklingen inom äldreomsorgen - på en totalnivå och lokalt -går åt rätt håll och i rätt takt.Även äldre med stora behov av vård och omsorg måste - i såväl praktiksom teori - ges möjlighet att kunna välja olika former av service, vård ochboende. Här måste särskild uppmärksamhet ägnas de personer som behöverstöd för att föra sin talan och få sina intressen tillgodosedda. Den äldresställning måste stärkas gentemot samhällets monopolsystem.Mot denna bakgrund är det nu dags att ta ytterligare ett steg mot valfrihetinom äldreomsorgen. Vi kan inte längre nöja oss med att man - på papperet -får välja mellan att bo hemma och i en särskild boendeform. Valfrihetenmåste omfatta mycket mer än så. Vi måste komma ifrån en situation där nyasätt att driva verksamheten alltid jämförs med de gamla, och där nya idéermed automatik betraktas som mindre riktiga än de gamla: Utgångspunkt förbedömningen måste vara den enskilde äldres och de anhörigas önskemål ochuppfattningar om sina egna behov, inte kommunala politikers ochtjänstemäns uppfattningar om dessa.En jämförelse med situationen inom barnomsorgen är pedagogisk. Därfinns många alternativ och olika pedagogiker frodas. Verksamheten anpassasallt mera till föräldrarnas och barnens behov och önskemål. Den kommunalastandardbarnomsorgen har förbytts till en mångfald av idéer om hurverksamheten skall bedrivas.Barnomsorgen har fått mera frihet att utvecklas i enlighet med brukarnasönskemål än äldreomsorgen. Detta hänger delvis samman med de olika valav styrsystem som politikerna har gjort i respektive sektor. Inom barn-omsorgen tillämpar de flesta kommuner ett system som innebär att privatadaghem m.fl. får en fast ersättning per barn som söker sig till dagiset i fråga.Här finns - även om den inte alltid är genomförd fullt ut - en tanke om ettpengsystem med valfrihet för den enskilde. Brukarna får därmed ett direktinflytande på verksamheten. Etableringsfrihet säkras, även för daghem somhar en smal inriktning och som tillfredsställer behov bara hos en liten gruppfamiljer.Inom äldreomsorgen däremot arbetar de privata aktörerna vanligen inomramen för en entreprenadmodell. Kommunen definierar på förhand vilkenverksamhet som skall bedrivas och på vilket sätt. Därefter får olika företag,kooperativ m.fl. lägga anbud på att driva verksamheten. Verksamheten gerdärigenom uttryck för kommunens önskemål och kommunens prioriteringar,snarare än brukarens. Verksamheten blir ofta både bättre och billigare än omden drivits i kommunens egen regi, men anpassningen till den enskildebrukarens önskemål uteblir. Dessutom ges personal och entreprenörer i dealternativa driftsformerna bara begränsade möjligheter att själva utvecklaverksamheten och pröva nya idéer.Man kan spekulera i olika anledningar till varför kommunernas politikerhar valt entreprenadmodellen inom äldreomsorgen och pengsystem inombarnomsorgen. Orsakerna är antagligen flera. Bland de främsta är att denomfattning på stöd som varje barn behöver är tämligen homogen, ijämförelse med omfattningen på de äldres vårdbehov. Vissa äldre klarar sigtill stor del själva med lite hjälp, medan andra behöver stöd ochpraktisk uppbackning. Man kan därför inte, till skillnad från i barnomsorgen,dela ut en peng som ger lika mycket resurser åt varje brukare.Man kan också tänka sig andra förklaringar till varför valfriheten harförblivit låg inom äldreomsorgen. Till skillnad från flertalet barn så har intealla äldre någon anhörig som kan se efter deras intressen. Då kan kommunenkänna sig föranledd att ta ett större ansvar. Det kan vara motiverat i mångafall, men kan inte få motivera valfrihetsbegränsningar för allaäldre, varav många både kan och vill fatta sina egna beslut, eller föredrar attanhöriga i första hand hjälper dem med detta.Inte minst menar vi att en ovillkorlig möjlighet för den enskilde äldre attvälja bort en omsorg som han/hon inte är nöjd med är absolut nödvändig föratt garantera en god omvårdnad. Olika former av offentlig kvalitetsmätningoch tillsyn kan fylla en viktig funktion, men kan aldrig utgöra en tillräckliggaranti för den enskildes välbefinnande. Man skall kunna byta boende ellerhemtjänst utan att behöva skriva brev till politiker, utan att behöva berättaom sina personliga problem i pressen och utan att över huvud taget behövaange några skäl för det. Man skall inte behöva bevisa att den nuvarandeverksamheten är misskött eller att personalen inte har tid att ge godomvårdnad. Det subjektiva intrycket skall vara tillräckligt för att söka någotbättre.En förutsättning för valfrihet är också att det finns något att välja mellan.Decenniers äldreomsorg inom kommuner och landsting har lett till enobalans mellan behov och tillgång. måste vi öppna upp för stiftelser,kooperativ, föreningar och företag. I stället för att möta alternativen medmisstro och illasinnade rykten, bör vi välkomna dem och det såväl rikare sombredare innehåll i vården de för med sig.Alternativ inom äldreomsorgen - som uppfyller högt ställda kvalitetskrav- skall enligt vår mening ges möjlighet att verka på samma villkor sommotsvarande offentlig verksamhet. Enligt vår mening skallbrukaren alltid ha rätt, även inom äldreomsorgen. I är detta -konstigt nog - ett radikalt nytt tankesätt.12 Införande av en äldrepeng på nivåVi föreslår att den enskilde - som ett alternativ till den kommunalaomvårdnad han/hon har rätt till enligt socialtjänstlagen - skall kunna fådisponera en äldrepeng. Äldrepengen skall kunna användas för att betalaäldreomsorg såväl i hemmet som på olika former av privata institutioner.Socialtjänstlagens nuvarande skrivningar ger bara den enskilde en rätt tilläldreomsorg som svarar mot hans/hennes behov, inte någon reellvalfrihet. Det är inte tillräckligt.Äldrepengen är en alternativ möjlighet för den enskilde att lösa sittomsorgsbehov. Rätten enligt socialtjänstlagen att kräva omsorg somkommunen ordnar kvarstår alltså ograverad för den som inte väljer att ta utäldrepengen. Denna kommunalt ordnade äldreomsorg kan naturligtvis - somi dagsläget - drivas såväl i offentlig som i privat regi. De privataverksamheterna kan drivas på entreprenad eller genom någon form avbrukarval/pengsystem. Oavsett drifts- och styrform har dock kommunen ettyttersta ansvar för att den kommunalt styrda verksamheten lever upp till dekrav som den äldre och samhället i övrigt kan ställa - precis som i dagsläget.När någon väljer att använda sig av äldrepengen blir vården i stället enfråga mellan den enskilde och vårdgivaren. Det kommer att ligga ivårdgivarnas eget intresse att informera om sin egen verksamhet ochdokumentera att man lever upp till olika kvalitetsnormer. Ansvaret för attverksamheten uppfyller kvalitets- och omvårdnadskrav ligger inte längre påkommunen, utan på statliga myndigheter, som skall godkänna och utövatillsyn över samtliga äldreboenden och omsorgsgivare i landet. Kommunensansvar blir då att bedöma graden av omvårdande insatser som den enskildehar behov av samt se till att pengar för detta betalas ut till den godkändavårdgivare som den enskilde vill ha sin omvårdnad utförd av.13 Utformningen av en äldrepengVi menar att en rätt till en äldrepeng, som alternativ till kommunensansvar för omsorg enligt socialtjänstlagen, bör lagstiftas isocialtjänstlagen. Nivån på äldrepengen bör däremot fastställas på lokalnivå i varje kommun.Utgångspunkt för beräkning av äldrepengens storlek bör vara attäldrepengen motsvarar den kostnadsbesparing som kommunen erhållergenom att en individ avstår från kommunalt driven äldreomsorg. En beräk-ning som är uppenbart felaktigt gjord, och som därmed ger en orimligt lågnivå på äldrepengen, bör kunna prövas i domstol. Kommunerna bör alltså haett stort handlingsutrymme vad beträffar nivån, som en vissminiminivå ändå garanteras den enskilde. Kommunernas beslut om nivå påäldrepengen skall självklart gälla lika för alla kommuninvånare medjämförbart hjälpbehov.Biståndsbedömningen i det enskilda fallet skall precis som i dagslägetgöras på individuell nivå och av kommunen. Den skall kunna överklagas påsamma sätt som . I praktiken innebär det att kommunerna kanbehålla sina nuvarande principer och praxis för vem som får omsorg och ivilken omfattning. Dessa friheter för kommunerna att fatta lokala beslut omäldreomsorgen är av stor betydelse. Undersökningar visar att kommunerna idagsläget gör olika prioriteringar. Ett särskilt vägval verkar inte minst varabetydelsefullt ute i kommunerna; mycket omsorg åt få, eller lite omsorg åtmånga.På bör man eftersträva att äldrepengen går att ta med sig överkommungränser och nationella gränser. Att flytta utomlands eller dit barnenbor efter pensioneringen skall inte vara förbehållet höginkomsttagare.En sådan utveckling - där bostadsorten inte längre blir helt styrande förfinansieringsansvaret - väcker dock ett antal frågor och kräver ytterligareöverväganden. Sannolikt kan här behövas en successiv övergång därrestriktionerna för att ta med sig äldrepengen utanför kommungränsenavvecklas steg för steg. Detta bör ske under beaktande av frågan om varfinansieringsansvaret bör ligga. Ett visst finansieringsansvar för den kommundär man tidigare varit förvärvsverksam och/eller betalat skatt - oavsett omman sedermera flyttar därifrån - förefaller inte orimligt.En äldrepeng som fastställs lokalt kommer att ligga på olika nivå i olikakommuner. Det finns ändå anledning att säga några ord om hur dennuvarande kostnadsnivån ser ut i äldreomsorgen. Detta ger - med flerareservationer för bl.a. kommunernas avgifter och kvarvarande fastakostnader - indirekt en indikation om i vilken storleksordning äldrepengenkan komma att ligga.Kostnaderna för äldreomsorgen är mycket bristfälligt kartlagda.Riksdagens utredningstjänst har inte kunnat separera kostnaderna för särskiltboende från kostnaderna för hemtjänst i ordinärt boende. Vi tvingas därförlita på en mera begränsad undersökning som har gjort i 8kommuner. Undersökningen visade att den genomsnittliga kostnaden pervårdtagare låg per vårdtagare i särskilt boende och över100 per vårdtagare i ordinärt boende.14 En förstärkt oberoende tillsyn på äldreomsorgs-områdetPå äldreomsorgens område finns ett stort behov av en förstärkt statligtillsyn, en tillsyn som inte utgår från de rutiner som kommunerna alltidhar haft och som kommunerna alltid kommer att anse överlägsna. Denuppgift som faller på kommunerna - att övervaka sin egenverksamhet såväl som de privata entreprenörerna - fungerar intetillfredsställande. Den som själv är med och driver verksamheten skallnaturligtvis inte svara för kontroll av densamma, varken i den egna ellernågon annans verksamhet.Samma krav skall ställas på alla oavsett offentlig eller privat regi. Statligamyndigheter skall ansvara för godkännande och kvalitetskontroll inom vårdoch omsorg. Vad beträffar de sjukvårdande delarna av verksamheten har visedan länge föreslagit att en medicinalstyrelse skall godkänna vårdgivare,svara för kvalitetssäkring och regelbunden medicinsk revision, utgöra eninstans dit allmänheten kan vända sig med klagomål samt svara för denövergripande tillsynen. Medicinalstyrelsen skall utnyttja resurser som finns idagens socialstyrelse.En offentlig tillsyn eller kontroll kan aldrig utgöra en tillräcklig garanti föratt de äldre skall ha det bra på våra äldreboenden. Det krävs dessutom att denenskilde har möjlighet att välja bort de alternativ som han/hon uppfattar sommindre bra, för att i stället välja ett boende som på ett bättre sätt svarar motde egna behoven och önskemålen.Denna valfrihet säkras ytterst av vårt förslag på äldrepeng. Äldrepengenger en möjlighet åt breda grupper att välja alternativa utformningar ochutförare av äldreomsorgen. garanteras de som är nöjda mednuvarande äldreomsorg en rätt att fortsätta utnyttja denna, i enlighet med nugällande regelverk. Självklart kommer inte alla att varken kunna eller viljaanvända sig av den nya möjligheten att välja, men det kan inte varaanledning att förvägra den åt andra.15 Rekrytering och personalutveckling inom vård-och omsorgssektornVi anser att en mångfald i vården stärker inflytandet för de äldresamtidigt som vårdens innehåll utvecklas. Genom alternativa vårdformertillmötesgår vi också personalens önskemål om fler arbetsgivare och ettvarierat arbetssätt.Personalen inom äldreomsorgen är en mycket viktig del i den goda vården.Arbetet ställer höga krav, både psykiskt och fysiskt. Vi menar dessutom attstora krav måste ställas på vårdpersonalens specifika kompetens, oavsett påvilken nivå de arbetar. Specifika kunskaper om åldrandets sjukdomar måstekraftigt betonas inom såväl grundutbildning som påbyggnadsutbildning.Kompetensutveckling är centralt för alla personalkategorier inom vård-sektorn.Det är mycket oroande att så pass få unga kan tänka sig att arbeta inomäldrevården. har dessutom förutspått attpersonalbristen inom vård- och omsorg kommer att öka under kommande år.I kommissionens rapport pekas på svårigheten att rekrytera personal, p.g.a.den svaga löneutvecklingen, oregelbundna arbetstider, bristfällig arbetsmiljöoch ett svagt inflytande på arbetssituationen.Många undersökningar visar att ett ökat inslag av privata alternativ inomvård och omsorg är viktigt för att säkra tillgången på personal och för attförbättra den befintliga personalens trivsel och utvecklingsmöjligheter. Ettexempel är den intervjuundersökning som vi lät Skandinavisk Opinion(SKOP) göra bland allmänheten . Undersökningen visadeföljande:- Om det fanns mer privat sjukvård i skulle detta leda till att ävenkvaliteten på sjukvård skulle öka; det tror hela 70 procentav de tillfrågade.- Ännu fler, , tror att fler arbetsgivare inom vården skulle göradet lättare att rekrytera vårdpersonal.- Fler arbetsgivare att välja mellan ger också vårdpersonalen bättremöjligheter att utvecklas i arbetslivet; det trodde hela 83 procent.Ett citat ur en rapport från - "Upplevelseroch erfarenheter från arbete inom äldrevård och omsorg" - är illustrativtför skillnaden mellan att arbeta i privat respektive offentlig regi: "Inomoffentlig omsorg får man arbetsuppgifter. Inom företag som bedrivs påentreprenad så tar man ansvar". Även i övrigt var medelbetyget iKommunalarbetareförbundets undersökning högre för privatvården änför den offentliga vården. Det gällde karriärmöjligheter, möjlighet tillegna initiativ, möjligheten att kunna påverka sin egen arbetssituation, lönoch anställningsförmåner o.s.v. Man pekade även på chefernas godaförmåga att leda, på ett effektivare resursutnyttjande samt på godarelationer till anhöriga.16 Bättre förutsättningar för frivilliga insatserMånga anhöriga gör stora insatser för äldre och sjuka. Enmycket stor andel av vården för de demenssjuka utförs t.ex. av anhöriga.Det är viktigt att såväl erkänna betydelsen av dessa insatser som attuppmärksamma nödvändigheten av valfrihet och alternativa lösningar.Det gäller både för den som är sjuk och för den anhörige som vårdar.Kyrkor, samfund, pensionärsorganisationer och ideella organisationergör även de viktiga och betydelsefulla insatser, i det tysta.Den nya valfrihet som vi föreslår öppnar möjligheter för den frivilligasektorn och för familjerna att ta ett förstahandsansvar för omsorgen om deäldre. Det offentliga träder in med ett ekonomiskt grundstöd men blandar siginte därutöver i den enskildes personliga angelägenheter. De anhöriga fårmöjlighet att ta ett helhetsansvar för de anhörigas situation, i stället för attbara inta en biroll som supplement till professionaliserade offentliga insatser.Viljan att göra frivilliga insatser ökar med det större ansvaret och de ökademöjligheterna. Den offentliga sektorn kompletterar, stimulerar och stödjermänniskors egna insatser, i stället för att tränga undan dem.17 Sammanfattande kommentarerVi tycker att det är uppenbart att kommunerna inte alltid klarar av en godäldreomsorg. De problem som finns är inte alltid allomfattande, mentillräckligt stora för att motivera kraftfulla åtgärder. Det handlar om enalltför svag oberoende tillsyn och kontroll av offentlig och privatäldreomsorg. Det handlar om avgiftssystem som i praktiken medverkartill att enskilda pensionärers besparingar konfiskeras.Vissa gemensamma problem finns i hela landet, t.ex. sviterna frånädelreformen i form av otydlig ansvarsfördelning mellan kommun ochlandsting och brist på medicinsk kompetens. Staten måste säkrade äldres rätt till en väl fungerande omvårdnad men det är på lokal nivå somåtgärder och insatser bäst diskuteras och genomförs. Detta måste ske med ettmer flexibelt och generöst synsätt än i dag.Att äldre själva skall ha rätt att bestämma hur och var man vill ha sin vårdoch omsorg ordnad tycker vi är en självklarhet. Det visar på respekt ochomtanke och bidrar också till att den äldre känner en ökad trygghet.Vi vill stärka den enskildes ställning genom att den enskildes val ochkommunens resurser följs åt. Denna äldrepeng garanterar allas rätt att väljadet alternativ av vård och omsorg som passar bäst. Detta möjliggör för allaatt forma sina liv efter egna önskemål.Äldrepengen kommer sannolikt att positivt förändra attityderna till äldregenom att den bekräftar äldres verkliga inflytande och delaktighet. Därmedblir det inte heller någon politiker eller tjänsteman som gör viktigaställningstaganden om den personliga omvårdnaden. De görs i stället direktav den som är berörd och dennes anhöriga.Vi är övertygade om att effekten av att införa en äldrepeng blir förbättradomsorg. Äldepengen sätter press på verksamheter i såväl offentlig som privatregi genom att hög kvalitet kommer att efterfrågas.Speciell uppmärksamhet måste ägnas åt dem som behöver särskilt stöd föratt föra sin talan och få sina intressen tillgodosedda. Kommunens uppgift blirdå att garantera rätten till god av vård och omsorg.En sjuk person har inte mindre krav än friska personer vad gäller integritetoch hur man vill ha sin omsorg ordnad. God vård och omsorg är en mänskligrättighet.18 Hemställan18 HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om brister i omvårdnaden av de äldre,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om bristande valfrihet i äldreomsorgen,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om möjligheterna att starta nya omsorgsverksam-heter,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om bristen på alternativ i äldreomsorgen,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om hinder mot okonventionella omsorgslösningar,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om brister i integritet och självbestämmande,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om hinder för äldre att flytta inom landet,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om hinder för äldre att flytta till utlandet,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om offentlig styrning av äldreomsorgen,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om reformer för valfrihet och alternativ iäldreomsorgen,11. att hos regeringen begär förslag om ändringar isocialtjänstlagen innebärande ökad valfrihet genom införande aväldrepeng i enlighet med vad som anförts i motionen,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en förstärkt oberoende tillsyn på äldreomsorgs-området,13. att hos regeringen begär förslag om inrättande av enmedicinalstyrelse, i enlighet med vad som anförts i motionen,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om rekrytering och personalutveckling inom vård-och omsorgssektorn,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förutsättningarna för frivilliga insatser.Stockholm den 5 oktober 1999Ulf ()()()()()()()()()()()()()()()()()de ()()()