mot · GN02U402 · 1999-10-05 00:00:00 — Om reformeringen av FN:s biståndsinstitutioner förefaller bliframgångsrik, bör en högre andel kanaliseras genom FN när desvenska anslagen till bistånd ökar.Även om det multilaterala biståndet måste fördelas mellan mångamedlemsländer är det angeläget att FN förmår kraftsamla för att hanteraspecifika problem. FN-organen kan spela stor roll som samordnare avbilaterala insatser och för att koordinera många länders och organisationersinsatser. FN:s kapacitet att fungera i rollen som koordinator för länder ochorganisationer bör prioriteras i utvecklingen av det multilaterala biståndet.Detta bör ges regeringen till känna.Beslutsprocesserna i FN lades fast i skuggan av ochpräglades av misstron mellan segrarmakterna, vilka därför alla fickpermanent representation och vetorätt i säkerhetsrådet. Under det kalla krigetförlamade detta förhållande ofta organisationens arbete. Situationen är idagen annan, och FN har kunnat uträtta viktiga saker. Emellertid användsvetorätten för att hävda nationella intressen och maktanspråk på ett sätt sominte är acceptabelt i längden. Ska FN kunna bli mer handlingskraftigt måstedetta förhållande ses över. anser att bör förändrasså att vetorätten i säkerhetsrådet avskaffas och att säkerhetsrådet bör breddasoch göras mer representativt. Detta bör ges regeringen till känna.Oavsett vilka reformer FN genomgår och vilka program som genomförs ärFN beroende av medlemsstaternas bidrag. har FNtvingats använda medel som egentligen är öronmärkta för denfredsbevarande verksamheten, och som ligger utanför den reguljära bud-geten, för att finansiera den löpande verksamheten. Detta gör att FN häftar iskuld till de länder, inklusive , som bidragit med trupp till olikafredsbevarande operationer. Det är självfallet oacceptabelt att världens länderinte solidariskt och efter bärkraft förmår att leva upp till sina åtagandenvisavi FN. Inte minst måste ett internationellt tryck finnas för att förmå destora medlemsländerna att axla sitt ansvar. Detta bör ges regeringen tillkänna.4.2 En europeisk fredsordningSovjetunionens sönderfall, kommunismens och planekonomiernassammanbrott har skapat helt nya förutsättningar församarbetet i . Den fortsatta utvecklingen i är av storbetydelse. söker sin nya roll som stor regional maktfaktor utanatt längre vara en global supermakt. Det kan inte helt uteslutas attutvecklingen i vänder och att nya politiska eller militära ledareslår in på en isolationistisk väg. Ett sådant skulle kunna utgöraett reellt hot mot små och svaga grannländer, särskilt mot länder somtidigare utgjorde en del av Sovjetimperiet.Europa står inför omfattande utmaningar. Farhågor kan resas för att ett EU,med problem såväl internt i samarbetet som inom medlemsstaterna, inteförmår prioritera en utvidgningsprocess som ger möjlighet för alla länder iCentral- och , inklusive de baltiska länderna, att bli medlemmar, änmindre förmår att fördjupa förbindelserna mellan och , ,, samt länderna runt . Det går inte att uteslutaatt djupa meningsskiljaktigheter och ekonomiska skillnader mellan unionensländer för bromsar upp EU:s utvidgning.Ovan redovisade problem till trots har länder ett mera öppet,utvecklat och mer förtroendefullt samarbete än tidigare under1900-talet. För svensk del kan vi konstatera att vårt säkerhetspolitiska lägesuccessivt blivit alltmer gynnsamt alltsedan det slut. Europasländer har tillgång till ett antal regionala och subregionala institutionermed syfte att lösa gemensamma gränsöverskridande problem och att fördjupade mellanfolkliga kontakterna. vill framhålla samarbetet inomOrganisationen för säkerhet och samarbete i (), ,EU och i vår region på det nordiska samarbetet, samarbetet runt Östersjönoch i Barentsregionen.Samarbetet med skall fördjupas på alla plan i syfte att utvecklade mellanfolkliga kontakterna, för att främja handel och turism, för attmotverka internationell brottslighet, undanröja hoten mot vår gemensammamiljö och förbättra beredskapen att agera gemensamt i humanitära insatser,räddningsinsatser och freds-främjande insatser. Samarbete mellan militäramyndigheter skall stimuleras. Målet är att bygga en väv av ömsesidigaberoenden mellan och resten av för att långsiktigt förankraRyssland bland demokratiska stater. Här har EU ett betydandeansvar för att bjuda in till den inre marknaden och till det närmarepolitiska samarbetet.Det stora utbudet av samarbetsorganisationer är ett uttryck för att Europasländer värnar mångfalden och respekterar varje lands rätt att självt välja gradoch omfattning av samarbete med övriga länder. Det finns inte för mycket avsamarbete i , inte heller alltför många fora. Viss överlappning ärav godo men en större grad av samordning mellan europeiska samarbets-organisationer bör eftersträvas för att undvika onödigt dubbelarbete.Centerpartiet anser att bör sträva efter att skapa en verkligfredsgemenskap i och aktivt delta i arbetet att konkretisera, formaoch etablera en alleuropeisk fredsordning. konstaterar attOSSE, Europeiska unionen, Nato och det samarbete som etablerats mellanNato och länder utanför militäralliansen utgör centrala institutioner kringvilka en europeisk fredsordning bör byggas. En framtida europeiskfredsordning bör kännetecknas av följande:- Alla demokratiska länder som uppfyller grundläggande krav pådemokrati och mänskliga rättigheter skall, om de så önskar, kunnabli medlemmar av en gemensam säkerhetsordning. Det är av särskiltstor betydelse att länder som av olika anledningar valt att inte bli,eller inte givits möjlighet att bli, medlemmar av EU eller Natoinkluderas fullt ut inom ramen för en gemensam europeiskfredsordning.- En säkerhetsordning i behöver innefatta såväl somRyssland. Det måste vara en huvuduppgift i svensk och europeisksäkerhetsfrämjande politik att knyta närmare tillsamarbetet i , EU och Nato samt att fördjupasamarbetet inom OSSE.- En gemensam europeisk fredsordning - en fredsgemenskap - skallgrundas på en förpliktande europeisk rättsordning, en näraintegration mellan kontinentens länder och på ett gemensamt ansvarför konfliktförebyggande arbete och krishantering, inklusivefredsfrämjande insatser. En gemensam fredsordning skall bygga pårätten att intervenera i frågor som gäller medborgarnas rättigheter inågot medlemsland eller om inomstatliga konflikter uppstår.- En europeisk fredsordning skall ha stabila och pålitligagemensamma institutioner präglade av stor öppenhet.Parlamentariskt inflytande i den europeiska fredsordningen skallsäkerställas. Deltagande länder skall vara villiga att finnakonsensuslösningar. Enstaka länder bör inte kunna blockera beslutinom fredsordningens ram, men vissa möjligheter bör finnas attavstå från att delta i beslut och beslutade åtgärder.- Konflikter mellan medlemsländer av en europeisk fredsordning skalllösas med fredliga medel och genom medling. En gemensamfredsordning får inte innebära något hinder för medverkande länderatt, i enlighet med bestämmelser om kollektivtsjälvförsvar, tillförsäkra varandra ömsesidiga försvarsgarantier ihändelse av angrepp från länder utanför en europeiskfredsgemenskap. Utvecklingen av en europeisk fredsordning måstepå sikt leda till en situation där hela frågan om militär alliansfrihetoch neutralitet minskar i betydelse.Vad som ovan sagts om en europeisk fredsordning bör ges regeringen tillkänna.4.3 , OSSETill viktigaste uppgifter hör olika former av förebyggandeåtgärder, krishantering och insatser efter kriser eller konflikter. Det somger trovärdighet och gör organisationen stark är den breda skaranav medlemsländer, att organisationen har ett verksamhetsfält som välöverensstämmer med ett vidgat säkerhetsbegrepp, användandet avkonsensusprincipen (konsensus minus ett) och inte minst rätten förorganisationen att lägga sig i interna angelägenheter.Centerpartiet anser att är en oundgänglig komponent i deteuropeiska samarbetet. Den verksamhet bedriver för demokratiskutveckling, valövervakning, mänskliga rättigheter och för att stärka rätts-statens ställning är av central betydelse för det alleuropeiska samarbetet.Centerpartiet anser vidare att tydligare bör bli den centrala all-europeiska organisationen för konfliktförebyggande och konfliktläkandearbete, för hantering och lösande av konflikter med icke-militära medel, föråteruppbyggnadsinsatser, för rustningskontroll och förtroendeskapandeåtgärder. Detta bör ges regeringen till känna.Organisationen bör ta initiativ till ökad samordning med de andraregionala samarbetsorganisationer som likt kan fylla en sådan roll iandra världsdelar. Det parlamentariska inflytandet behöver utvecklas. OSSEbör stärkas institutionellt och organisatoriskt och ta ett ökat ansvar förinomregionala problem. status som regional organisation under bör förtydligas och kunskaper och erfarenheter från konflikt-förebyggande arbete spridas till motsvarande regionala organisationer iAsien, och . Vad som ovan sagts om status somregional organisation under bör ges regeringen till känna.4.4 Europeiska unionenEuropeiska unionen, EU, är genom samarbetets bredd, djup och intensitetutan tvivel den mest kraftfulla politiska och ekonomiska samarbets-organisationen i . EU:s styrka i ett internationellt fredsarbeteligger inte i första hand i dess diplomatiska kapacitet och absolut inte inågon förmåga att spänna militära muskler. Genom den politiska ochekonomiska integration som skett omöjliggör EU i praktiken krig mellanmedlemmarna. EU spelar och har spelat en betydelsefullsäkerhetspolitisk roll genom att knyta länder närmare varandra. EU harfungerat säkerhetshöjande i vårt närområde. EU:s ekonomiska resurseroch politiska inflytande innebär att EU kan bli en aktör på detkonfliktförebyggande planet.Utvidgningen av Europeiska unionen till länderna i Central- ochÖsteuropa, inklusive , innebär en historisk möjlighet för EU attmedverka till ökad stabilitet och säkerhet på vår kontinent. Centerpartietanser att är utomordentligt angelägen och att den har storsäkerhetsfrämjande betydelse. EU är förpliktad att stå öppen för allaeuropeiska stater som uppfyller kriterierna för medlemskap. EU:s inremarknad fungerar som ett kitt mellan EU:s medlemsstater och mellan EUoch andra länder som omfattas av den inre marknaden. För länder som stårutanför samarbetet runt den inre marknaden, kan dess tullmurar självfalletupplevas som ett hinder för samarbete. Men EU är den organisation som bästkan agera brobyggare mellan och övriga länder runt Medelhavet.Någon geopolitisk diskriminering eller några stormaktshänsyn får intetillåtas styra . EU skall lägga fast tydliga och objektivavillkor vilka skall gälla som kvalifikationsgrund för kandidatländerna. EUskall inte slå igen dörren ens när denna stora utvidgningsomgång genomförts.Det är till fördel för och för den europeiska säkerheten om EUutvecklar mer effektiva instrument inom den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken, GUSP. En tydligare gemensam profil förbättrar EU:smöjligheter att agera för fred och säkerhet inom och utanför . Detta ärett mellanstatligt samarbete byggt på vetorätt för varje medlemsland.Samarbetet på det säkerhetspolitiska området bör fördjupas enligt en formelsom möjliggör för såväl EU:s medlemsstater som blivande medlemsstater attvara militärt alliansfria. Varje land skall själv kunna avgöra om nationellamilitära styrkor skall användas i gemensamma fredsfrämjande insatser. EttFN-mandat skall krävas för att EU, i enlighet med , skall kunnaleda en militär insats i en konflikthärd. skall, i EU:s fortsatta arbetemed att följa upp Kölntoppmötets beslut 3-4 juni 1999 angående europeiskkrishantering, verka för att tydliggöra detta. Vi utgår ifrån att den svenskaregeringen kommer att utnyttja sin vetorätt för att förhindra att EU utvecklastill en allians med gemensamt försvar med ömsesidiga försvarsgarantier.Den senaste tidens konflikter visar vikten av att i vissa lägen ha tillgång tillmilitär kapacitet för att backa upp diplomatiska åtgärder. Att kombinera EU:sutrikes- och säkerhetspolitik med en militär krishanteringsförmåga kan underkoordinerade former stötta diplomatin och vara ett väsentligt inslag i attkonsolidera den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken.EU:s förmåga till politisk planering och tidig varning är viktig för att EUskall kunna agera snabbt inför händelser som kan resultera i politiska kriser.Förmågan att agera i humanitära insatser och räddningsinsatser, freds-bevarande uppdrag och insatser vid krishantering och fredsskapande kräversamövning mellan civila och militära enheter från de olika medlemsländerna.Analysenheten till stöd för EU:s gemensamma utrikes- och säkerhets-politik bör fungera som kunskapsbank för ett säkerhetsfrämjande arbete samtför räddningsinsatser och stödja medlemsstaternas arbete att åstadkommaökad säkerhet i tele- och datakommunikation, energi- och vattenförsörjningsamt övrig infrastruktur.Europolsamarbetet, yttre gränskontrollsamarbetet och det rättsligasamarbetet skall utvecklas till effektiva instrument i kampen mot denorganiserade internationella brottsligheten. Samarbete mellan medlems-staternas nationella polisiära myndigheter är en viktig komponent i ett brettsäkerhetsfrämjande arbete.4.5 , som firar , med sina 40 medlemsländer, harunder nittiotalet spelat en betydande roll för utvecklingen av demokratioch mänskliga rättigheter i . Europarådetskonvention om mänskliga rättigheter och medborgerliga friheter är ett avvärldens tyngsta dokument på området. fyller en viktigfunktion, eftersom det är den enda instans dit medborgare kanvända sig för att få rätt gentemot sin stat. ochEuropadomstolens arbete har en stor betydelse för demokratiutvecklingoch utvecklandet av rättsstaten i vår region.Europarådet bedriver ett stort och viktigt konfliktförebyggande arbetegenom att fastställa normer och principer för fredlig tvistlösning, övervakaefterlevnaden av dem och ge råd och stöd till medlemsstaterna. Att utvecklaövervakningen av efterlevnaden av åtaganden inom människorättsområdetoch principerna om demokrati och rättsstat är angeläget, liksom att stärkainsatserna för att förebygga etniska konflikter. Ett annat angeläget område attslå vakt om när det gäller är dess arbete med demo-kratiuppbyggnad i . bör dela med sig avsina erfarenheter till EU och i arbetet med att bygga upp demokratiskainstitutioner. Vad som ovan sagts om betydelse förutvecklingen av demokrati och rättsstatskonceptet bör ges regeringen tillkänna.4.6 Nato och partnerskapet mellan Nato och övriga länderGrundläggande för en alleuropeisk säkerhetsordning - i enlighet medParisstadgan - är respekten för och stödet till förmån för varje lands egnasäkerhetspolitiska val. Varje land har rätt att ändra sina säkerhets-arrangemang och inträda i en militärallians.När länder får sina säkerhetspolitiska strävansmål tillgodosedda, utan attsäkerheten inskränks för andra, ökar säkerheten och stabiliteten i somhelhet. Då Natos utvidgningsprocess sker som en successiv och öppenprocess, med hänsyn till den säkerhetspolitiska utvecklingen i hela ,med syftet att bevara ett odelat och med en samtidig utveckling avsamarbetet med bidrar utvidgningen till ökad säkerhetspolitiskstabilitet. Som Nato självt framhåller kommer utvidgningen att ske etappvis.Sverige har nytta av ett fungerande Nato och organisationen utgör enviktig länk för att knyta närmare . Natosamarbetet har främjatintegration i . Trots de uppenbara problem som finns medorganisationens agerande i konflikten i Kosovo har Nato under sina femtio årvarit en framgångsrik organisation. Endast Nato besitter de militäraresurser som krävs för en omfattande fredsfrämjande insats.Natos utvidgning med , och , samarbetet inomPartnerskap för fred (PFF), bildandet av det Euro-atlantiska partnerskaps-rådet (EAPR) och de utvecklade relationerna mellan Nato och Rysslandbidrar till ökad säkerhetspolitisk stabilitet. Banden av ömsesidiga beroendentvinnas allt starkare till gagn för fred och säkerhet.Säkerhets- och samarbetsavtalet mellan och Nato etablerar ettpermanent råd för konsultationer och samarbete men också för gemensammabeslut och aktioner. Konfliktförebyggande arbete, krishantering, freds-bevarande operationer, samarbetet inom Partnerskap för fred, utbyte avinformation om militär strategi, doktriner, vapenkontroll och nedrustning,kärnvapensäkerhet och icke-spridningsfrågor etc är viktiga inslag isamarbetet.Sverige bör kunna samarbeta med Nato på alla områden utom vad gällerkravet på ömsesidiga försvarsgarantier. Samarbetslinjen är självklar eftersomden gagnar såväl vår egen säkerhet som säkerheten i vårt närområde och iEuropa som helhet. Vår förmåga att samverka med Natoländer ifredsfrämjande och humanitära insatser skall vidareutvecklas. Samtligaförsvarsgrenar behöver ha god internationell förmåga.Sverige skall aktivt medverka till ett närmare samarbete mellan Nato, demilitärt alliansfria länderna och till förmån för samfällt agerande ifredsfrämjande och humanitära insatser samt räddningsoperationer. Dettakan ske som ett samarbete inom ramen för Partnerskap för fred (PFF) ellerinom . Befälsordningen skall vara gemensam för denna typ avoperationer. Bidragande länder skall ingå med befäl i kommandostrukturenoavsett alliansbindning. bör fullt ut delta i de Natostaber som haransvar för PFF-uppgifter och krishanteringsfrågor. bör medverka tillatt övningsinnehållet i PFF breddas till att omfatta all typer avfredsfrämjande uppgifter med undantag för rena territorialförsvarsuppgifter.Sverige bör medverka till att utveckla samarbetet mellan Nato och militärtalliansfria länder inom det (). EAPRskall utgöra ett viktigt forum för konsultationer mellan alliansfria ochalliansbundna länder samt fungera som koordinator för samarbetet inompartnerskap för fred. har behov av ett samarbete med Nato som geross insyn i Natos arbete på för oss viktiga områden.Sverige bör aktivt driva på för att fördjupa det säkerhetsfrämjande civilasamarbetet inom PFF och för att öka förmågan till samverkan mellan civilaoch militära enheter. Samövningar inom områden som räddningstjänst,försvarsrelaterade miljöfrågor, kärnenergisäkerhet, försvarsmaterielsam-arbete tillhör PFF-samarbetet och bidrar indirekt till att förebygga väpnadekonflikter. Samarbetet inom Partnerskap för fred (PFF) spelar en viktigt rollför avspänningen även i . Denna form av utökat samarbeteinnebär att den säkerhetspolitiska stabiliteten i området främjas.4.7 Ekonomiska aktörerI det konfliktförebyggande arbetet har ekonomiska institutioner somVärldsbanken, , de regionala utvecklings-bankerna och WTO stor betydelse. Ökad samordning och effektiviseringav samarbetet mellan flera aktörer måste åstadkommas. I återupp-byggnadsskeden kan t ex bistå i arbetet med att utvecklacentralbanks- och skattesystem och samordna och mobilisera resurser tillnationella program från privata och offentliga finansiärer. I förhandlingarom framtida låneprogram måste bankerna i högre grad väga in faktorersom de politiska och sociala strukturernas bärkraft, uppbyggnaden avdemokratiska institutioner och rättsstaten. WTO:s betydelse som denlångsiktigt kanske mest betydelsefulla aktören för välståndsutveckling fårheller inte underskattas, och utvecklingen i WTO måste kontinuerligtföljas.5 militära alliansfrihetSyftet med säkerhetspolitiska vägval skall vara att skapamöjlighet för att i alla lägen, och i former som vi själva väljer, trygga enhandlingsfrihet att - såsom enskild stat och i samverkan - kunna utvecklavårt samhälle.Militär alliansfrihet är den ram som med nu kända förutsättningar bästförmår tillgodose svenska säkerhetspolitiska intressen. Rätt utnyttjad kan densvenska militära alliansfriheten vara en stor tillgång i byggandet av engemensam europeisk fredsordning. Mycket talar för att vår militäraalliansfrihet bidrar till ett öppnare samarbetsklimat i . Vårmilitära alliansfrihet minskar inte vår förpliktelse att föra en aktivutåtriktadsäkerhetsfrämjande politik. Tvärtom skall direkt deltagande i internationellacivila och militära fredsfrämjande insatser även fortsättningsvis vara ennaturlig och integrerad del av svensk utrikespolitik.Sverige bestämmer självt över de säkerhetspolitiska medel som landetavser att nyttja. Den militära alliansfriheten hindrar oss inte att delta i detframväxande europeiska säkerhetssamarbetet. Dagens samarbetsklimat kankomma att förändras, och det är därför viktigt att behåller enhandlingsfrihet att från tid till annan anpassa samarbetsformerna till vad sombäst tjänar säkerhetspolitiska intressen. Detta gäller i synnerhetsamarbete som har direkt säkerhetspolitisk och militär karaktär.Ett svenskt medlemskap i skulle inte öka vårt lands säkerhet ellerförbättra vår handlingsfrihet att utveckla vårt samhälle. Ett svensktNatomedlemskap skulle inte heller förbättra stabiliteten i vår omgivning.Den positiva säkerhetspolitiska utvecklingen talar på inget sätt för att Sverigebör söka medlemskap i för att på detta sätt komma i åtnjutande avmilitära alliansgarantier.6 Karaktären på dagens konflikterDet satte under sin prägel på i stort settalla konflikter i världen. Det låg i de stridande parternas intresse att gesin motsättning ideologiska övertoner för att på det sättet dra till sig stöd.Idag bygger det internationella systemet inte i samma utsträckning påideologisk konkurrens. Regionala konflikter förblir regionala utanomedelbara globala återverkningar. De globala konfliktmönstren sedandet slut har drastiskt förändrats. Av de 101 väpnadekonflikter vi har haft i världen har endast 6ägt rum mellan stater. Övriga 95 har ägt rum inom stater.Den viktigaste förändringen sedan det är att inomstatligakonflikter och krig nu dominerar bilden. Orsakerna till detta är flera ochkonflikterna är inte nya men har tidigare undertryckts avspänningarna mellan stormakterna. utsätts flera modernasamhällen av växande påfrestningar som hotar att leda till politiskt sönderfalloch inbördeskrig. Betydelsen av hot byggda på strukturella orsaker har ökat.Långsiktiga förändringstendenser som en ökad globalisering, befolknings-tillväxt och ekologiska problem ställer samhällen inför stora påfrestningarmed krav på snabba förändringar.De inomstatliga konflikterna kännetecknas av att statsmakten ifrågasättseller upplöses, konflikterna är utdragna och ofta lågintensiva, av att våldetslår irrationellt och av att civila är en tydlig målgrupp. De drabbade i desenaste årens väpnade konflikter har till varit civila. Kontrollen övervåldet utövas ofta av aktörer som utnyttjar konflikten till att bygga en egenmaktbas och som har ekonomiska fördelar av en fortsatt konflikt.Humanitära hjälpinsatser förhindras eller hotas (används t ex som mänskligasköldar) och kan dessutom göras till krigsbyte. De bakomliggande aktörernaär ofta svåra att komma åt med rättsliga medel bland annat eftersom derasfolkrättsliga status är oklar.Kännetecknande för dessa konflikter är att etnicitet exploateras i syfte attväcka liv i latenta motsättningar. Bakom dessa etniska konflikter liggervanligen att en folkgrupp känner sig hotad av dominans från en annan. Detkan gälla rätten att utöva sin religion, tala sitt språk eller utöva sin kultur.Ofta handlar det om politiskt inflytande och fördelningen av mark ochvatten. Resursknapphet, socioekonomiska och ekologiska problem, exempel-vis kopplade till den snabba folkökningen, är ofta en huvudorsak. Religiösoch politisk fundamentalism uppstår ofta (men inte alltid) som en reaktion påatt grupper marginaliseras när samhället förändras. Tyvärr tycks denna sortsextremism i synnerhet gå ut över kvinnor och kvinnors rättigheter. Runtom ivärlden finns flera områden med ekonomiska problem och med etniskaspänningar. I , och stora delar av förekommerväxande samhällsklyftor vilka kan utgöra grogrund för väpnade konflikter.7 Behovet av konfliktförebyggande ochkrishanteringDet är viktigt att hitta och tillämpa former och metoder för fredlighantering av konflikter i syfte att förhindra att de eskalerar och blirvåldsamma. Det mänskliga lidande som väpnade konflikter världen överförorsakar är omätbart. De humanitära tragedierna i ochKosovo 1999 är bara två exempel.