mot · GN02Sf612 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:Sf612av , ()Kvinnor och integrationBakgrundDen grupp som diskrimineras, marginaliseras ochosynliggörs mest av alla på arbetsmarknaden ärkvinnor med utländsk bakgrund. Skillnaderna iarbetskraftsdeltagande är påtagligt större mellan invandradekvinnor och svenska kvinnor än mellan invandrade män ochsvenska män. De utomeuropeiska invandrarna som grupp högsta arbetslösheten. Allra högst är den bland de somkommer från och . Den högaarbetslösheten bland gruppen invandrade i allmänhet ochgruppen invandrade kvinnor i synnerhet inleddes underbörjan av 1980-talet.Under 1960-talet, arbetskraftsinvandringens årtionde, var invandradekvinnor i hög grad aktiva på arbetsmarknaden. Deras arbetskraftsdeltagandevar betydligt högre än svenska kvinnors. De rekryterades huvudsakligen tillindustrin där bristen på arbetskraft var stor. De arbetade i fysiskt krävandemiljöer, som slet ut dem . Arbetsskador och arbetsrelateradesjukdomar dominerar i denna generation invandrade kvinnor. De byggdevälfärden i till priset av sin hälsa.Vad gäller arbetskraftsdeltagande är förhållandet det motsatta. Överhälften av de utlandsfödda kvinnorna står utanför arbetsmarknaden. Mångaär långtidsarbetslösa trots att de är högutbildade. De unga kvinnorna har enalldeles särskilt svår situation. I åldern saknar arbete.Siffran för dem med barn antas vara ännu högre (SCB 1997). Dekvinnor som kommit som flyktinginvandrade och liknande till Sverigeunder1990-talet löper den allra största risken att bli ställda åt sidan isvensktarbetsliv. Det gäller framför allt kvinnor från den fattiga delen av världen.Vägen till integration går via arbetsmarknaden. Integrationen påarbetsmarknaden är en förutsättning för integration i samhället. Att kunnaförsörja sig är en mänsklig rättighet. Det svåra läget på arbetsmarknaden förkvinnor med utländsk bakgrund kommer att bestå om inteintegrationspolitiken ges en medveten, tydlig och offensiv könspolitiskinriktning.KönsblindintegrationspolitikArbetsmarknadspolitiken liksom integrationspolitiken ärkönsblind. Könsblindhet präglar även statliga utredningar.Den könsblinda integrations- och arbetsmarknadspolitikenpermanentar och könsmärker utanförskapet. Kvinnor somrekryterats som arbetskraft, kvinnor med flyktingstatus,kvinnor som fått uppehållstillstånd av humanitära skäl,asylsökande kvinnor sorteras ohämmat in i ett konstrueratkollektiv som frammanar en bild av "invandrarkvinnor" sompassiva hjälplösa offer för sin kulturs förtryckande sedvänjoroch familjetraditioner, oförmögna att ta till sig det svenskasamhällets goda.Storstadskommittén, som skulle utreda hur segregationen skall motverkas,försummade helt och hållet könsperspektivet. Kommittén försöktekompensera det genom att i efterhand låta undersöka hur förslagen tillåtgärder kunde tänkas påverka kvinnors villkor. Det lät sig emellertid integöras eftersom ingen könsuppdelad kartläggning hade genomförts.Vänsterpartiet menar att de medel som avsatts inom storstadssatsningen numåste redovisas utifrån ett könsperspektiv, där det framgår i vilkenutsträckning de kommit kvinnor till del. Målet är att kvinnorna skall få del av de medel som anslagits.AMV har, trots viss projektverksamhet, inte lyckats göra några nyainbrytningar för att motverka segregation. har i annan motionuttryckt vikten av att ett fjärde övergripande mål, om krav på att bryta denkönssegregerade arbetsmarknaden, formuleras för AMV:s verksamhet.Dessutom kan AMV åläggas uppdraget att inför varje budgetår redovisavilka arbetsmarknadspolitiska åtgärder för invandrade som skall vidtas samtkostnader för dessa och hur dessa åtgärder och kostnader fördelas enligt kön.Handlingsprogram för integrationFörutom nödvändigheten av könsperspektiv inomarbetsmarknads- och integrationspolitiken fordras etthelhetsgrepp med samordnade insatser för att brytainvandrade kvinnors underordning och utanförskap.Mottagandet vid ankomsten till det nya landet har stor betydelse. Oavsettvarifrån kvinnan kommer, oavsett om hon kommer ensam eller tillsammansmed anhöriga, har hon rätt att betraktas och behandlas som en självständigindivid på samma sätt som svenska kvinnor. Ofta är det via mannen hon fårinformation om det nya landet, och ofta via någon manlig släkting somfungerar som tolk. Många kvinnor vittnar om att de först senare förstått att deundanhållits viktig information som ansetts olämplig för dem att känna till,t.ex. information rörande kvinnors rättigheter i . Det är därförnödvändigt att kvinnan får tillgång till en kvinnlig, professionell tolk.En annan viktig förutsättning är att kvinnan erbjuds ettintroduktionsprogram som tar fasta på de resurser hon har, därspråkundervisning och praktik knyter an till livserfarenheter, utbildning ochyrkesbakgrund.För att motverka diskriminering av kvinnor med utländsk bakgrund påarbetsmarknaden är mångfaldsplaner med könsperspektiv ochjämställdhetsplaner med antidiskrimineringsklausuler viktiga hjälpmedel.Staten, kommunerna och landstingen har som arbetsgivare ett särskiltansvar för att kvinnor och män med utländsk bakgrund anställs i enomfattning som svarar mot befolkningsunderlaget och med beaktande avjämställdhetslagen.Kvinnors möjlighet att organisera sig och vara aktiva i föreningslivet är ettviktigt led för att nå integration. Invandrarföreningarna och deras verksamhetär ofta starkt mansdominerade. menar att det behövs ett sy-stem för uppföljning av de ekonomiska bidragens könsvisa fördelning ochanvändning.Sammanfattningsvis menar att det fordras en radsamordnande insatser för att motverka diskriminering av kvinnor medutländsk härkomst. Vi har i det anförda pekat på några viktiga områden sombör ingå. Vi föreslår att ger regeringen i uppdrag att återkommamed ett samlat handlingsprogram riktat till kvinnor med utländsk härkomstdär ovanstående synpunkter beaktas.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ett handlingsprogram för invandrade kvinnorsintegration.Stockholm den 1 oktober 1999Camilla ()()()()()()