mot · GN02MJ528 · 1999-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen1999/2000:MJ528av , ()Statlig konkurrens på den veterinära marknadenStatlig konkurrens på denveterinära marknadenStatens jordbruksverk (SJV) genomdrev 1995 enomorganisation av distriktsveterinärsystemet enligt enmodell som i remissyttrandet från RRV kritiserades för attbli alltför kostsam. Trots att en tredjedel av den dåvarandedistriktsveterinärkåren valde att övergå till privat verksamhetförblev statsanslaget oförändrat. Det innebar attorganisationen har haft ca , och föreslås fådrygt , att fördela på sina 240anställda mot de tidigare 340 anställda. Detta innebär att detär mycket svårt för privata veterinärer att kunna konkurreramed statliga.De statliga distriktsveterinärerna är officiella veterinärer, anställda avstaten bl.a. för att möta de krav EU ställer på övervakning av djurskydd ochsmittskydd. De sorterar i denna egenskap under SJV:s tillsynsavdelning,djuravdelningen. De är också anställda av staten för att bedriva djursjukvårdoch sorterar då under DVO-avdelningen. Verksamheten sker i båda fallenefter affärsmässiga principer och den anställde veterinären erhåller i bådafallen fast lön plus ett tantiem. Tantiemet utgör hälften av det arvode somavnämaren debiteras.SJV ansvarar för tillsyn över all veterinär verksamhet, alltså även över deprivata veterinärer med vilka man konkurrerar. Att en tillsynsmyndighetkonkurrerar med den verksamhet över vilken man skall utöva tillsyn, kaninte betraktas som sund konkurrens. Det kan också konstateras att det är ettkänt faktum att många djurägare kan känna en viss press att anlita statligadistriktsveterinärer i stället för privata. Mjölkproducenter måste t.ex. få ett godkännande (EU:s s.k. mjölkdirektiv) av en statligdistriktsveterinär för att få fortsätta med sin verksamhet. Det är svårt att idetta sammanhang inse skillnaden mellan en statlig tjänsteman medtantiemlön och en privat yrkesutövare. Båda står i ekonomiskberoendeställning till avnämaren. Om SJV tolkat på ett riktigtsätt borde även privat verksamma veterinärer komma ifråga för att utföradessa uppdrag. Det förefaller troligt att SJV har tolkat på ettsådant sätt att det gynnar den egna affärsdrivande verksamheten.Distriktsveterinärens traditionella arbetsuppgift, att bota sjuka djur ianimalieproduktionen samt hästar som används i jord- och skogsbruk, harminskat i omfattning. SJV har av denna anledning fått vidkännas ettinkomstbortfall. För att kompensera för detta bortfall satsar man på att byggaut vården för sällskapsdjur och sporthästar. Inkomsterna från dessa sektorerutgör tillsammans av de totala intäkterna och syftet är att de skaöka. Stora summor används för att bygga upp sådan verksamhet på orter därdet redan finns en fungerande privat vård för dessa djurslag. Flera exempelpå smådjursmottagningar i vittnar om detta. I så gott som allaannonser om lediga tjänster som distriktsveterinär efterfrågar kompetenspå smådjur och häst. Som exempel kan nämnas att man på en ort iMellansverige anställt en smådjursspecialiserad veterinär utan formellbehörighet som distriktsveterinär. Förutom att man går förbi ett stort antalbehöriga sökande bryter man dessutom mot författningen i sin iver attkonkurrera med smådjurspraktiserande privata veterinärer.Det tycks som om SJV månar mer om den egna affärsdrivande verk-samheten än om det övergripande ansvaret för en fungerande djursjukvård.De distriktsveterinärer som 1995 övergick i privat verksamhet har trots egenjourverksamhet förvägrats all ersättning från staten. De hotasistället av SJV med statlig etablering om jourverksamheten uteblir. SJV drarsig däremot inte för att utverka kommunala bidrag till sina distrikts-veterinärstationer i . Ett tungt vägande skäl för anslaget till denstatliga organisationen är bl.a. att sjukvård för animalieproducerande djurskall kunna finnas tillgänglig även i glesbygd. Anslaget användsuppenbarligen inte för detta ändamål.Det kan inte vara en statlig angelägenhet att skattemedel satsas på vård avsällskapsdjur och sporthästar. De privata stordjursveterinärerna har sedanomorganisationen 1995 visat att det går utmärkt bra att bedriva privatdjursjukvård på animalieproducerande djur. Staten kan därför spara enansenlig summa på att låta privatisera djursjukvården. Statens engagemangbör kunna begränsas till att ha tillsynsansvar över den veterinäraverksamheten.En mycket ingående statlig utredning av veterinär verksamhetgenomfördes . Denna utredning kan ligga till grund för en ny översyn avveterinärväsendet.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en översyn av konkurrens-förhållandena i veterinärväsendet i enlighet med vad som anförts imotionen.Stockholm den 3 oktober 1999Caroline ()