mot · GM02Fi40 · 1999-04-29 00:00:00 — Motion till riksdagen1998/99:Fi40av Per m.fl. (kd)med anledning av prop. 1998/99:89 Förändringar i utjämningssystemet för kommuner och landstingPrincipiella utgångspunkterDet goda målet bakom det kommunala utjämningssystemetär att alla kommuner och landsting/regioner skall halikvärdiga förutsättningar för sin verksamhet och service,oberoende av skattekraft och opåverkbara strukturellakostnader. En invånare i skall kunna få lika godsjukvård och service oavsett var hon eller hanbor. Detta mål ställer vi kristdemokrater oss bakom. Däremothör rimliga skillnader i servicenivå, servicestandard,effektivitet och skattesats till den kommunala självstyrelsenoch skall således inte kompenseras. Medborgarna skall självaavgöra detta genom demokratiska val av partier som förordarolika lösningar eller genom val av boende i kommun ochlandsting. Systemet skall förena en långtgående utjämningmed starka incitament för tillväxt och förnyelse. Det skallstödja och driva på en stark och solidarisk ekonomiskutveckling i hela landet. Utjämningssystemet måstedessutom vara tillgängligt, begripligt och demokratisktförankrat hos alla kommuner och landsting. Det skall varamöjligt för kommuner och landsting att kunna parera t exbefolkningsförändringar genom att styra och förändraverksamhet och ekonomi utan att behöva överraskas av detekonomiska utfallet i utjämningssystemet. Vi ställer ossnegativa till att inkomstutjämningen är inomkommunal ochatt den för med sig tillväxthämmande konsekvenser.Dessutom är vi kritiska mot kostnadsutjämningens bristandeträffsäkerhet.Med proposition 1998/99:89 Förändringar i utjämningssystemet förkommuner och landsting kommer regeringen inte till rätta med de ovannämnda principiella problem och skadliga effekter som nuvarande systemhar.InkomstutjämningenRegeringen bedömer att en långtgående inkomstutjämning är"en central del i ett utjämningssystem som skall gekommuner och landsting i hela landet likvärdiga ekonomiskaförutsättningar att ge sina medborgare en god kommunalservice". föreslås att ett nytt utredningsarbeteinleds, för att finna en alternativ utformning utan negativamarginaleffekter. Vi kristdemokrater är kritiska mot att dens.k. pomperipossaeffekten inte elimineras redan i dennaproposition och att den enligt regeringens snäva direktiv intekunnat behandlas i utredningen förkommuner och landsting (SOU 1998:151), som ligger tillgrund för propositionen. I nuvarande modell med enlångtgående inomkommunal utjämning är incitamenten förtillväxt och expansion inte bara små utan direktkontraproduktiva. Tillväxtkommuner med hög skattekraftriskerar att på grund av sänkta bidrag förlora ekonomiskt påföretagsetablering och ökade skatteintäkter. Vi är såledeskritiska mot att inkomstutjämningens skadligamarginaleffekter först nu skall omprövas i en utredning.Detta borde åtgärdats när förhållandet uppdagades. hardenna effekt misskrediterat systemet, men även skapat enmental föreställning om dess tillväxthämmande funktiongenom att fördela medel på tillväxtens bekostnad.Vi anser av principiella skäl att en utredning bör pröva en övergångfrån inomkommunal till statlig inkomstutjämning. Vår mening är attnuvarande ordning med inomkommunal utjämning går emot grundlagensintentioner med den kommunala självstyrelsen, lokaliseringsprincipen ochden kommunala beskattningsrätten. Systemet med inomkommunal utjämningleder med jämna mellanrum till allvarliga motsättningar mellan kommuneroch mellan landsting. När vissa kommuner och landsting betalar storasummor i avgift och andra får del av bidrag i motsvarande utsträckningskapas dessutom möjligheten till och föreställningen om att medel från enkommun används till olika icke lagstadgade verksamheter eller investeringari en annan. Vi kristdemokrater anser att det enligt subsidiaritetsprincipen ärstaten som skall stödja kommunsektorn och utjämna de opåverkbaraekonomiska förutsättningar som föreligger för kommuner och landsting attbedriva den lagstadgade verksamheten. Nuvarande system splittrar vårt land.KostnadsutjämningenRegeringens bedömning är att alla kommuner och landstingskall ha likvärdiga ekonomiska förutsättningar att bedriva sinverksamhet efter inkomst- och kostnadsutjämningen. Underremisstiden för utredningen 1998:151 har emellertid enomfattande och allvarlig kritik förts fram från inte minstföretagsekonomiska institutionen vid universitet.Kritiken har gått ut på att redskapet förkostnadsutjämningen, den s.k. standardkostnadsmetoden,räknar in även högst påverkbara faktorer. Detta är tvärtemotvad regeringen hävdar i sin proposition. En del förkommunerna opåverkbara faktorer som hyres-, löne- ochprisnivåer finns inte med i systemets uträkningar, medanandra finns med. Till detta erkänner utredningen öppet attväsentlig statistik saknas. Ytterligare kritik mot utredningen,vilket i detta fall också träffar regeringens proposition, gälleratt man har utgått från inaktuella siffror på landstingssidansamt inte kunnat beakta det förändrade huvudmannaskapetinom äldresjukvård och psykiatri, vilket inte redovisasseparat i den kommunala bokslutsstatistiken.Professor , chef för påFöretagsekonomiska institutionen vid , hävdar i singranskning att utredningen helt enkelt misslyckats med sitt eget mål attlämna förslag om en utjämning av de kostnadsskillnader som kommuner ochlandsting inte kan påverka. För att kunna göra detta måste man nämligenklargöra i vilken utsträckning påverkbara kostnadsskillnader föreliggermellan kommunerna. Detta har enligt utredningen inte "närmare gåttin på". Med nuvarande förslag, som regeringen i princip antagit menförändrat på några viktiga punkter, t ex med en faktor för invandrar-barn/ungdomar, permanentas således enligt kritiken ett förslag som enligtprofessor missgynnar kommuner, som är föregångare i att omprövaoch förnya verksamheten. Kommuner som släpar efter i besparings- ocheffektivitetsarbetet, belönas i stället med utökade bidrag, konstaterar han.Standardkostnadsmetoden har enligt kritiken ibland baserats på genom-snittlig servicestandard, vilket får till följd att utjämningen premierar högservicekostnad och bestraffar tidigare besparingar och effektivitet. Vi kaninte se vare sig att denna kritik bemötts eller att bristerna åtgärdats underremisstiden eller i propositionen. Vidare är vi kristdemokrater kritiska motatt inte LSS-verksamheten förs in i systemet. Vi har även kritiska synpunkterpå utredningens och propositionens hantering av t ex verksamhetsområdenabarnomsorg, hälso- och sjukvård samt äldreomsorg. Med nuvarande systempremieras och permanentas den kommunala barnomsorgen framför andraomsorgsformer och underlaget för hälso- och sjukvårdsmodellen bygger påstatistik i , statistik vars relevans harifrågasatts.Kristdemokraterna anser att en ny utredning bör pröva en radikal för-bättring av kostnadsutjämningssystemet i sin träffsäkerhet enligt principernaovan. Den nya utredningen får i uppdrag att eliminera den kostnadsutjämningsom nu i realiteten går tillbaka på påverkbara faktorer och att tillförarelevanta områden och variabler. Om utredningsarbetet inte skulle kunnaleda till en bättre träffsäkerhet, måste ambitionsnivån sänkas och inriktas påmer generella lösningar. Målet är att även den inomkommunala kostnads-utjämningen skall ersättas med statlig utjämning.Vårt förslagMot denna bakgrund anser att det ärnödvändigt med en ny utredning. Den skall sätta inutjämningssystemet i sitt sammanhang, eftersom dettasystem inte är det enda redskap som regering och riksdag harför att utjämna regionala skillnader. Utredningen skalldessutom utreda förutsättningarna för att ersätta deninomkommunala utjämningen med en statlig utjämning. Avprincipiella skäl anser vi att det inte är kommuners ochlandstings uppgift att utjämna förutsättningarna för varandra.Med mellanrum drabbas olika landsting ochkommuner. hotas stora delar av ochStockholmsregionen av utredningens och propositionensorimliga konsekvenser. Utjämningen mellan kommuner ochlandsting måste vara en statlig angelägenhet. Det befintligakostnadsutjämningssystemet bör därför gälla i avvaktan påatt ett nytt och mer rättvist system kan införas. Det regelverksom gäller för bör gälla fram till dess attett nytt system kan träda i kraft. I de statsbidrag somregeringen anvisar ingår medel för att bl a underlättainförandet av förändringar i utjämningssystemet. Dessamedel bör fördelas som generella statsbidrag. Utöver deramar som regeringen föreslår tillförs kommunsektorn medKristdemokraternas politik 1,8 miljarder , 1,4miljarder samt 1,0 miljard år 2002.Kostnadsutjämningen måste också leva upp till sitt mål att utjämna kost-nader för opåverkbara faktorer för att uppnå s k fiskal rättvisa. inte bara"uppfattas" den som svåröverskådlig, vilket regeringen skriver i proposi-tionen. Kostnadsutjämningen är svåröverskådlig och svårbegriplig. Därmedkan den på goda grunder kritiseras för godtycke. Formellt, men inte i verk-ligheten, är den demokratiskt förankrad.HemställanHemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår proposition 1998/99:89,2. att beslutar att det regelverk som gäller för skall gällaunder tiden fram till dess att ett nytt system kan träda i kraft i enlighet medvad som anförts i motionen,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av en ny utredning om kostnadsutjämningen.Stockholm den 29 april 1999Per ()()()()()()()()()()()()()()