mot · GN02Fi209 · 1999-10-05 00:00:00 — För såvälBrasilien som beräknas negativa tillväxttal förbytas iförnyad tillväxt under år 2000.Att förutse den ekonomiska utvecklingen i förutsätter prognoserför den politiska utvecklingen, vilket framstår som högstvanskligt. För östra i övrigt pekar tillgängliga prognoser på relativthöga siffror för den ekonomiska tillväxten under de närmast kommande åren.Risk för räntehöjningar i ochEuropaDet huvudscenario för den internationella ekonomin som härtecknats rymmer förutsättningarna för en i sina huvuddragpositiv ekonomisk utveckling . Denekonomiska politiken måste dock alltid rymma en beredskapatt utvecklingen kan komma att följa andra banor.För tio år sedan kunde ett i stort sett likartat scenario tecknas för dekommande åren. Tillväxtprognosen såg gynnsam ut. Kommunismenssammanbrott skapade förhoppningar om en gynnsam ekonomisk utveckling iÖsteuropa och en expanderande världshandel. gick tillangrepp mot och startade därmed en händelseutveckling som igrunden ändrade förutsättningarna för den ekonomiska utvecklingen under1990-talet.Möjligheten av politiska händelser med långtgående ekonomiska effekterkan aldrig uteslutas. De risker för den internationella ekonomiskautvecklingen som framstår som mest påtagliga sammanhänger främstmed utvecklingen på de finansiella marknaderna. Diagram 1 nedan redovisarhur de långa marknadsräntorna utvecklats i och . I harräntorna rört sig uppåt ända och i i huvudsaksedan i våras. Marknadens förväntningar vad gäller penningpolitiken hargradvis förändrats. Många räknar med en eller två räntehöjningar i USAunder hösten och med att den också kan komma atthöja räntan . Betydande räntehöjningar i kan komma attleda till ett ras i de högt uppdrivna börskurserna, vilket i sin tur kanförväntasfår återverkningar på börskursernas utvecklingen också i andra länder och påden realekonomiska utvecklingen.Diagram 1 Utvecklingen av den långa räntan 1998 och1999Euron och den europeiskakonjunkturenSedan årsskiftet är euron gemensam valuta inom EMU-området. I diagram 2 nedan återges euronsväxelkursutveckling mot dollarn 1998-2000. Sedan hösten1998 och har euron successivt försvagatsrelativt den amerikanska dollarn. Några har menat att dennautveckling representerar ett misslyckande för EMU och dennya gemensamma valutan. Snarare är det så attväxelkursutvecklingen har speglat den underliggandeskillnad i tillväxt mellan och Euro-området somredovisades ovan i tabell 1. Därtill kan också kriget påBalkan ha bidragit till att försvaga euron i förhållande tilldollarn.Diagram 2 Växelkursutvecklingen USD/euro 1998 och1999Under har bilden förändrats. Euron harsedan sommaren förstärkts något gentemot dollarn.Sannolikt har mer optimistiska förväntningar om deneuropeiska konjunkturens utveckling medverkat till detta. Enförstärkning av den europeiska konjunkturen somtillväxten i dämpas bör leda till en återhämtning föreuron.Utvecklingen i den svenska ekonominBedömningarna av den ekonomiska utvecklingen i Sverigehar blivit allt mer optimistiska i takt med att utsikterna förden internationella ekonomin ljusnat. Enligt den prognos för1999, som redovisade och somligger bakom bedömningarna i regeringens budget-proposition, kommer bruttonationalproduktens tillväxt attöka med i förhållande till 1998.Regeringen har i budgetpropositionen valt att lägga sig 0,2procentenheter lägre. Jämfört med bedömningar tidigareunder våren är det i synnerhet den privata konsumtionen somökar. Därtill är den svenska exportkonjunkturen på väg attstärkas efter avmattningen i början av året.Det är naturligtvis bra att det i vart fall detta och går bra förSverige. Det är i första hand fem faktorer som medverkat till att Sverigeunder 1999 såväl enligt som progoser kankomma att få en tillväxt överstigande genomsnittet inom EU:- Den första är förbättringen i den internationella konjunkturen. Dethandlar dels om en allmän återhämtning i omvärldens efterfrågan, delstroligen också om att expansionen i världshandeln har, som konstaterar, "en för svensk exportindustri fördelaktigsammansättning med tonvikt på investeringsvaror, särskilt inomteleområdet".- Den andra faktorn är resultatet av den saneringspolitik som inleddes ibörjan . Tillsammans med en oberoende riksbank ochtydliga inflationsmål har den bidragit till låg inflation och låga räntor.Hanteringen av bankkrisen efter 1980-talets okontrollerade expansion hargett det finansiella systemet stabilitet.- Den tredje faktorn är EU-medlemskapet. Som EU-medlem har Sverigevarit fördragsenligt förpliktigat att realisera Maastrichtfördragetskonvergenskriterier, och regeringen har kunnat lägga skulden för desvårigheter detta medfört på EU. Det är osannolikt att på egenhand, utanför EU, hade varit i stånd att genomföra de utgiftsned-dragningar och skattehöjningar som behövts för att sluta budget-underskottet och få ner inflation och räntor. Medlemskapet i EU och deninre marknaden har på en gång gett svenska företag goda förutsättningaroch ökad konkurrenskraft på den europeiska marknaden.- Den fjärde faktorn är de avregleringar som genomförts inom viktigatjänste- och servicemarknader. Inom expanderande samhällssektorer harde bidragit till växande konkurrens, ökat utbud och lägre priser.- Den femte faktorn är det ackumulerade behovet av ökad konsumtion ochnya investeringar som uppkommit efter en följd av år med svagekonomisk utveckling. Den privata konsumtionen minskade under fleraår och utvecklades också därefter svagt. Förstunder började den privata konsumtionen på nytt vinnamomentum. Än mer markant var detta i fråga om bostadsinvesteringarsom minskade med mellan 1990 och 1997.IMF pekar i sin rapport ut grunderna förden svenska ekonomins återhämtning under 1990-talet:Den svenska ekonomin utsattes för svåra påfrestningar i början på 1990-taletnär utvecklingen inom ett antal områden - stigande löne- och prisutveckling,konsekvenserna av att bubblan inom fastighets- och finansmarknaden sprack,en därpå följande bankkris, samt en påtvingad frigörelse från knytningen tillEcun - alla samverkade till att föra in landet i dess djupaste recession sedan1930-talet. De skadliga effekterna av kombinationen av stor andel offent-liganställda, generösa bidragssystem, och de offentliga finansernas storakänslighet för konjunkturförändringar blottlades genom recessionen ochledde till förlorat förtroende för de svenska statsfinanserna. harmyndigheterna gjort mycket för att återupprätta stabilitet och trovärdighet,genom en målmedveten hantering av bankkrisen och upprättandet av enmakroekonomisk politik fokuserad på inflationsmål och ett kraftfulltsaneringsprogram för statsfinanserna. Framgången för denna politik harsedan 1993 varit uppenbar i form av exceptionellt låg inflation och enkonkurrenskraftig och i grunden stabil rörlig växelkurs, och mera nyligengenom överskott i statens finanser och en god ekonomisk tillväxt. Framstegvad gäller strukturreformer - särskilt vad gäller skatte- och lönebildning -har varit mindre uttalade. (IMF Staff Report for the 1999 Article IV Concultation, vår översättning)IMF visar med denna analys på viktiga skäl till varför svenskekonomi utvecklas väl. slår man fast behovetav strukturreformer för att möjliggöra fortsatt tillväxt.Budgetpropositionens prognos är optimistisk menmot bakgrund av ovannämnda faktorer inte omöjlig. Tillväxttal på omkring 4procent har som framgår av diagram 3 förekommit enstaka år vid ett flertaltillfällen . Det gäller åren 1994 och 1995.En tillväxt på kunde också registreras åren 1974, 1979och 1984. var en tillväxt i denna storleksordning snarare regel änundantag. Detta understryker ytterligare att långvarig tillväxt och lågarbetslöshet även förutsätter strukturella reformer av svenskekonomi.Bakom diagram 3 ligger statistik från Economic Outlook. Värt attnotera är, att enligt de nya nationalräkenskaper som började publiceras hade sin 1990-talstopp 1994, sedan dendåvarande borgerliga regeringen börjat komma tillrätta med de föregåendeårens finanskris.Diagram 3 Årlig BNP-tillväxt i procent 1960-1998Till följd av ökad ekonomisk tillväxt har sysselsättningenökat i . Antalet personer iarbete är cirka 100.000 fler än sedan.Som framgår av diagram 4 är det emellertid kvar innan syssel-sättningen kommer ens i närheten av nivån . Det finnsockså skäl att påminna om att denna ökning till stor del förenas medminskande produktivitet och växande sjukfrånvaro.Diagram 4 Sysselsättningsutvecklingen i SverigeRegeringen glädjer sig åt en sjunkande arbetslöshet.Arbetslösheten skall enligt budgetpropositionen falla till 5,4procent under innevarande år. Målet om 4 procents öppenarbetslöshet sägs ligga inom räckhåll. Enligtregeringens huvudprognos nås emellertid inte detta mål.Tabell 2 Total arbetslöshet inkl. arbetsmarknadspolitiskaåtgärder m.m.Tabell 2: (Antal % av arbetskraften )Källa: SCBDet finns dock anledning att påminna om att den totalaarbetslösheten ligger väsentligt högre. Tabell 2 sammanfattararbetsmarknadsläget enligt SCB. Inklusivearbetsmarknadspolitiska åtgärder och sysselsatta i det s.k.kunskapslyftet stod av arbetskraften utanför denordinarie arbetsmarknaden. Därtill var latentarbetslösa, d.v.s. personer som stod utanför arbetskraftenmen ville ha ett jobb. Detta understryker behovet av reformersom kan bidra till att hög tillväxt kan förenas med att fler fårett arbete.Risker för problem med utvecklingeni SverigeVi har i det föregående nämnt , dåSverige haft en ekonomisk tillväxt . Detförsta var 1974, som står som en inledning till 1970-taletsekonomiska kris i . Det andra var 1979 som följdesav två devalveringar av den svenska kronan 1981 och 1982.Snabb tillväxt har historiskt ofta varit förknippat medlöneökningar som drivit på inflationen och underminerat densvenska exportindustrins internationella konkurrenskraft.Av budgetpropositionen framgår att också regeringen är medveten om derisker som är förenade med den nuvarande utvecklingen. I den revideradefinansplanens avsnitt om lönebildning konstateras att om löneökningarna blirhögre än vad den svenska ekonomin klarar av skulle skattesänkningar kunnaleda till en överhettning av ekonomin och att "detta måste undvikas".Diagram 5 Arbetskraftskostnad per producerad enhet i ochEuro-området 1980-1999Källa: Economic OutlookDiagram 5 visar hur arbetskraftskostnaderna per produceradenhet (ULC) utvecklats i och länderna i detnuvarande Euro-området. hade enbetydligt snabbare kostnadsutveckling. Det bidrog till denfinansiella krisen . Under 1990-taletsförsta hälft hade en klart långsammarearbetskraftsutveckling. har däremot de relativaarbetskraftskostnaderna i på nytt tagit fart relativt denuvarande . Enligt Economic Outlookökar de svenska arbetskraftskostnaderna per produceradenhet med mer i under perioden1995-1999.Utan avregleringar och reformer som avser arbetsmarknad, lönebildning,socialförsäkringar och arbetsmarknadspolitik blir resultatet en snabböverhettning med stigande räntor och vikande ekonomisk tillväxt som följd.Det finns skäl att påminna om att SCB i sina revideradenationalräkenskaper redovisar en lägre tillväxt änvad som förutsagts tidigare. De reviderade nationalräkenskaperna tyder på attproduktiviteten minskar jämfört med . Det tyder i sin tur på attekonomin redan har problem att klara den tillväxt som regeringen räknarmed i dag.OECD och IMFSåväl som IMF har i ett antal Sverigerapporter pekatpå grundläggande brister i den svenska ekonomin. I hette det att konkurrenstrycket på detsvenska näringslivet borde göra det möjligt att upprätthållaett tryck på kostnaderna och bibehålla en del av denproduktivitetsförbättring som uppnåtts . "Men i ett långsiktigt perspektiv har inte lyckatsvända eller ens stoppa den svenska ekonomins långsiktigaoförmåga att hålla takten med övriga i frågaom per kapitainkomstens tillväxt. "Diagram 6 BNP per invånare i olika länder 1970-1998OECD pekar därvid på den utveckling som illustreras idiagrammet 9 ovan och som visar hur fallit tillbakafrån att ha varit en av de rikaste länderna inom OECD-området till att ligga på artonde plats, som sista nordiskaland.Några rubriker i sammanfattande analys av ärotvivelaktigt värda att beakta:- Obalanserna på arbetsmarknaden är fortfarande betydande och kräverstörre löneflexibilitet.- Investeringar i utbildning behöver åtföljas av reformer av stöd tillarbetslösa.- Skatte- och bidragssystemet betonar omfördelning på bekostnad avincitament. Höga skatter och generösa bidrag reducerar incitamenten tillarbete.- Skattesystemets komplexitet bromsar och motverkar företagande.- Beskattningen av kapital är neutral visavi investeringar men den totalaskatten på sparande är för hög.IMF har i sin utvärdering av den ekonomiska utvecklingen iSverige i centrala hänseenden kommit fram till likartadeslutsatser. Inte minst betonas i IMF:s rapport att dennuvarande gynnsamma ekonomiska situationen erbjuder ettgott tillfälle för att vidtaga de strukturella reformersom förr eller senare kommer att krävas. I synnerhetframhålls skattestrukturen och systemet förlöneförhandlingar som centrala problemområden. "Prioritetborde ges åt att minska de skatter, som orsakar de störstastörningarna, inkluderande skatter på förmögenhet liksom påarbete och kapitalinkomster. "Högsta prioritet borde enligt IMF ges en reduktion av skattekilarna, åt atteffektivisera systemet för arbetslöshetsersättning och att reformera systemetför löneförhandlingar.Det finns enligt Moderata samlingspartiet mycket starka skäl att lyssna tilldessa fristående granskares bedömningar av den svenska ekonomin ochförutsättningarna för en fortsatt gynnsam utveckling. Det går förvissa bra förden svenska ekonomin just , men den är långt ifrån så stark inför det nyaseklet och millenniet som regeringen i budgetpropositionen söker ge intryckav.Det medelfristiga perspektivetI budgetpropositionen redovisas kalkyler avseende denekonomiska utvecklingen i fram till och med år2002. Det framhålls i budgetpropositionen att det intehandlar om prognoser.I den första kalkylen närmar sig tillväxten en "långsiktigt normaltillväxttakt kring ". I detta alternativ ligger den öppnaarbetslösheten kvar på en nivå såväl 2001 som 2002.I det andra alternativet ligger tillväxten kvar på ennivå på . I detta fall skulle arbetslösheten sjunka till 3,8procent som årsgenomsnitt och sysselsättningsgraden för personermellan 20 och stiga till . I det tredje alternativet slutligenligger den ekonomiska tillväxten på och sysselsättnings-graden stiger till 78,5 procent.Enligt budgetpropositionen ligger "med en långsiktig politik för tillväxtoch rättvisa inriktad på ökat arbetskraftsutbud och en väl fungerandelönebildning" de senare, mer optimistiska kalkylerna "inom räckhåll".Det kan konstateras att redan det lägre av de tre tillväxtalternativen i etthistoriskt perspektiv framstår som utomordentligt optimistiskt. Det skulleinnebära att , ,skulle ha tillväxtsiffror på eller däröver. Av diagram 3 kanutläsas att man måste gå tillbaka till för att finna en likalångperiod av gynnsam ekonomisk tillväxt.En längre period av uthållig tillväxt är enligt Moderata samlingspartietsuppfattning såväl önskvärd som möjlig. Det är den enda vägen tillbaka till entopposition i den internationella välfärdsligan. Den kan emellertid inteförväntas komma av sig själv. Det är direkt anmärkningsvärt att regeringen ibudgetpropositionen har så lite att säga om hur "en långsiktig politik förtillväxt" skall se ut och hur ett "ökat arbetskraftsutbud och en väl fungerandelönebildning" skall åstadkommas. Centrala problem i den svenska ekonomini det förflutna har varit otillräckliga incitament för tillväxt, brister iarbetsmarknadens funktionssätt och en icke fungerande lönebildning.Budgetpropositionen - enpassivitetens politikPrognos utan strategiRegeringens budgetproposition är en prognos över deoffentliga finanserna i av god svensk ekonomi. Densaknar politisk strategi och den innehåller inte de förslag tillreformer som såväl regeringen själv och dess företrädaresamt internationella bedömare som , ,IMF och EU liksom svenska ekonomer pekat på.Budgetpropositionen innehåller inte förslag till sådana utbudsstimulansersom kan motverka en överhettning, vare sig vad gäller avregleringar,reformer av arbetsmarknadspolitiken, modernisering av arbetsrätten, social-försäkringarna eller företags- och kapitalbeskattning.Trots ett enastående tillfälle till strukturella reformer för regeringen istället en konjunkturförstärkande politik i högkonjunktur. Därmed bäddarman för ett växande inflationstryck vilket med en oberoende riksbank och etttydligt inflationsmål leder fram till stigande räntor. Det växande inflations-trycket tillsammans med bristen på utbudsreformer urholkar förut-sättningarna till en långsiktigt hög tillväxt och låg arbetslöshet.Regeringen låter glädjen över den goda ekonomiska utvecklingen i dagförtränga behovet av de reformer som andra och även man själv pekat på.- Regeringen gör inget åt den svenska arbetsmarknadens problem och deflaskhalsar som denna riskerar att skapa. Ej heller försöker man kommatillrätta med de problem för en sund lönebildning som är inbyggda i densvenska förhandlingsmodellen.- Det faktum att regeringen inte fullföljt det besparingsprogram som dentidigare borgerliga regeringen introducerade riskerar att få särskiltbesvärande konsekvenser. Att budgeten på kort sikt kunnat stärkas beror iförsta hand på att skatterna höjts. Det innebär att långsiktigt ståravsevärt svagare än om besparingspolitiken fått fortsätta som saneringenshuvudlinje.- Trots att regeringen upprepat nämner vård, skola och omsorg föreslårman inga andra reformer än fortsatt ökade statsbidrag till landsting ochkommuner. De tidigare ökade insatserna i form av ökade statsbidrag harinte lett till att problemen blivit mindre. Resultatet är bristande kvalitet,rekryteringsproblem samt köer och stigande kostnader inom samhälls-områden som har en omfattande betydelse både för den enskilde och församhällsekonomin. Möjligheten att göra sjukvården till en dynamiskframtidsbransch försummas.- Regeringen redovisar ingen politik för att vända på utvecklingen medföretag och ägande som flyttar ut från . Snarare skärper manskatter som missgynnar svenskt företagande och svenskt ägande. Ned-gången i nyföretagande ger inte regeringen skäl till en politik för ökadföretagsamhet.- Den fråga som regeringens företrädare pekar ut som en av våra viktigastefrågor att ta ställning till, nämligen deltagande i den gemen-samma valutan, har regeringen inget annat svar på än "vänta och se". Detär en hållning som också präglar den ekonomiska politiken i sin helhet.- Regeringen föreslår inte sänkta skatter för företagande och investeringar.Skattetrycket fortsätter att i en alltmer globaliserad världsekonomi varaunikt högt jämfört med världen i allmänhet och våra viktigastekonkurrentländer i synnerhet.För den som tagit fasta på regeringens utfästelser att ta sig anSveriges strukturproblem medför budgetpropositionensvikna förväntningar. Det är desto mer anmärkningsvärt somatt grunden för att det går bra för svensk ekonomi,förutom en stark världsekonomi, beror på de påbörjadereformer som regeringen nu inte orkar fullfölja arbetet med.- medlemskap i unionen har gett svensk ekonomistabila förutsättningar och växande konkurrensmöjligheter på den inremarknaden.- Saneringen av statsfinanserna påbörjades första delmed beslut som därefter kommit att spela en allt större roll för en stramstatsfinansiell utveckling.- Tillsammans en framgångsrik penningpolitik med ett tydligt inflations-mål och en oberoende riksbank har uppnått låg inflation och lågaräntor.- Avregleringar inom medie-, el-, tele-, finans-, kapital-, transport- ochkommunikationsmarknaderna har gett lägre priser, ökat utbud och nyttföretagande med nya jobb.Denna politiska inriktning har haft sitt parlamentariska stödbland de partier som bejakar företagande, låg inflation,strama statsfinanser och europeiskt samarbete.Socialdemokraterna har sällan aktivt varit för dessa förändringar. Vänster-partiet och har däremot konsekvent motarbetat denna politik ochistället verkat för ökade statsutgifter, nej till besparingar och ett nej tillEuropasamarbetet. De har sett ett stabilt penningvärde som en begränsningför sin politik och hög inflation som ett enklare och attraktivare alternativtillen krävande strukturpolitik.Nu formar regeringen sin politik i samverkan med dessa partier. Resultatetär att den reforminriktning som lagt grunden för den förbättrade svenskaekonomin avbryts trots att regeringen själv har pekat på behovet av sådanaåtgärder.Därför blir budgetpropositionen en passiv prognos där de pengarregeringen anser sig förfoga över fördelas genom lite ökade barnbidrag, litesänkta skatter för hushållen och lite ökade statsbidrag till kommunerna.Någon reformstrategi gentemot de utmaningar som mäter svensk ekonomifinns inte.Ingen EuropapolitikRegeringens egen tvehågsenhet och dess beroende till sinaEuropafientliga samarbetspartners syns kanske som allratydligast i Europapolitiken. Inte heller i budgetpropositionenlämnas något besked om regeringens syn på frågan omeurons införande i Sverige.Regeringens senfärdighet att själv ta ställning, att förbereda och att bildaopinion för ett införande av euron har fått negativa konsekvenser för ,såväl ekonomiskt som politiskt. Istället för att själv ta ställning överlåterregeringen nu åt andra att bilda opinion med hjälp av statliga bidrag.Det innebär att osäkerheten om förhållande till euron ökar. I enekonomi som präglas av växande inflationstryck kan detta komma att ledatill en försvagning av den svenska kronan gentemot euron. Den osäkerhetsom även fortsättningsvis kommer att prägla relationen mellan den svenskakronan och euron drabbar ytterst svenska konsumenter och de nya företagsom vill ta upp konkurrensen med den traditionella industrin.För de företag som vill utveckla internationell Internethandel ärosäkerheten om den svenska kronan och den gemensamma valutan etttilltagande problem.Under 2001 skall vara ordförandeland i EU. Det är i detsammanhanget en betydande nackdel att regeringen knappast då heller syneskunna redovisa någon uppfattning i en fråga som har avgörande betydelse förfullföljandet av den inre marknaden. Det kommer att urholka vår förmåga attpåverka beslutsfattandet när det gäller den inre marknadens förverkligandeoch de ekonomiska förutsättningar som skall gälla både för denna och förden europeiska centralbanken.Sverige har inte kunnat delta i detaljbesluten angående ECB och denpenningpolitik som skall föras. Vi är utestängda från diskussionerna iEuro-11, dvs. det forum där mycket av den ekonomisk-politiska sam-ordningen inom EU sker. Under det svenska ordförandeskapet kommer vi atttvingas lämna över ordförandeklubban till andra och lämna rummet när dessaoch sammanhörande frågor skall debatteras.Det kommer självfallet urholka regeringens förmåga att hävda svenskaintressen när det gäller de ekonomiska och penningpolitiska frågorna. Mendärutöver får räkna med att vårt inflytande inom EU blir mindreäven utanför det ekonomiska området.Detta understryks av att regeringen i sin praktiska gärning inte heller ínomandra områden visar beslutsfattandet inom EU något större intresse. Trots attregeringen tillstyrkt rekommendationer till medlemsländerna om syssel-sättningsfrämjande åtgärder vägrar den fortfarande att genomföra dem påhemmaplan. Det har gällt uppmaningar till skattesänkningar, avregleringaroch reformer i socialförsäkringarna. Bl.a. har det ställts krav på att varjemedlemsstat skall fastställa ett mål för en gradvis minskning av den totalaskattebördan och ett mål för en gradvis minskning av skattetrycket på arbeteoch av lönebikostnaderna. Sådana målangivelser lyser dock med sin frånvaroi budgetpropositionen.Att regeringen ställt utanför viktiga delar av EU-samarbetet har ennegativ inverkan på företagens vilja att satsa och verka i .