ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
ip · GN10130 · 1999-12-06 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:130 av () till finansminister om trygg ekonomisk utveckling En stabil och långsiktigt god utveckling av ekonomin bidrar till tryggheten i samhället. Just nu går det bra för . Arbetslösheten minskar, sysselsättningen stiger och tillväxten är god. Den höga tillväxten ger i sin tur ökade medel till gemensamma angelägenheter. var med och tog ett betydande ansvar för att skapa förutsättningarna för de goda tider som råder. Det är vi stolta över. Om vi inte kommit till rätta med de ekonomiska obalanserna hade förutsättningarna för en trygg hushållsekonomi varit betydligt sämre. Det är den ökade tryggheten som visar sig i att många har en stark framtidstro och därför efterfrågar varor och tjänster i ökad utsträckning. Mitt i de goda tiderna finns dock fortfarande underliggande problem i svensk ekonomi. Lönebildningen är en riskfaktor, flexibiliteten på arbetsmarknaden är låg, det är brist på kvalificerad arbetskraft inom vissa branscher och regioner som långtidsarbetslösheten är fortsatt hög, statsbudgeten har betydande underliggande underskott och kostnaden för trygghetssystemen tenderar att öka. Alla dessa exempel är faktorer som hämmar funktionen och den långsiktigt goda utvecklingen av svensk ekonomi. Faktorer som därmed riskerar en del av tryggheten i samhället. Just nu @ i de goda tiderna @ är det ett bra tillfälle att genomföra de stora strukturreformer som behövs för att klara av eller dämpa kommande sämre tider. Uppgörelsen om överföring av pengar från försvaret till vård och omsorg är ett av flera nödvändiga strukturgrepp. Problemen på arbetsmarknaden löser sig inte bara för att konjunkturen är stark. Den totala arbetslösheten ser ut att stanna på höga nivåer, som det finns betydande flaskhalsproblem inom vissa branscher och regioner. En annan mycket alarmerande situation är att sjukförsäkringskostnaderna skenar som rehabiliteringskostnaderna minskar. har utgifterna för sjukpenning ökat kraftigt medan anslagsposten för rehabilitering ökat marginellt. Mot bakgrund av det anförda vill jag fråga finansministern vilka strukturella åtgärder regeringen avser att vidta: 1.för att klara av eller dämpa kommande sämre tider och därmed möjliggöra en långsiktigt god tillväxt som tryggar tillgången till medel för gemensamma angelägenheter, 2.för att inte skenande sjukförsäkringskostnader ska underminera statsfinanserna och 3.för att inte flaskhalsproblem tillsammans med en hög efterfrågan ska skapa ett inflationstryck i ekonomin.
ip · GN10131 · 1999-12-06 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:131 av () till statsrådet om förtidspensionering av unga I är det möjligt att förtidspensioneras . hade närmare 3400 personer förtidspension eller sjukbidrag. Bland personer ökar antalet förtidspensioneringar. I övriga åldersgrupper är trenden den motsatta. Förtidspensioneringen i sin nuvarande form tillkom , i en helt annat tid och under helt andra förutsättningar än de som råder . Ungdomstiden har förlängts, bl.a. går av ungdomarna vidare från till studier inom gymnasieskolan. Dessutom har arbetsmarknaden förändrats, numera är det ovanligt att unga får ett stadigvarande förvärvsarbete före de fyllt . ska vara ett samhälle tillgängligt för alla. Vi måste våga tro på människors förmåga och vilja att arbeta eller studera. Trots detta erbjuds unga funktionshindrade förtidspension, i många fall innan andra vägar är prövade. Särskilt oroande är att förtidspensioneringarna bland personer ökar trots ambitionen att pröva andra möjligheter. Förtidspensionering leder till ett passivt liv som gör att de inte får möjlighet till utbildning och rehabilitering som de annars kan kräva. Många unga upplever det kränkande att erbjudas förtidspension eftersom det signalerar att man inte har möjlighet att arbeta. Förtidspensionering leder till passivisering men det är ändå svårt att tacka nej. Det är ändå ett extra ekonomiskt stöd och när man erbjuds pensioneringen kan det vara svårt att se att vägarna till arbete och utbildning stängs. avlämnade betänkandet Unga i ohälsoförsäkringen @ tid för aktivitet och utveckling (SOU 1998:106). Den lämnade bl.a. förslag om att ingen ska förtidspensioneras . I stället ska man kunna få habiliteringspenning eller långtidssjukpenning. Den föreslog också en höjd åldersgräns för ersättning vid långvarigt nedsatt arbetsförmåga. Förslaget har remissbehandlats men regeringen anger i budgetpropositionen att ett förslag kan väntas tidigast . Ungdomshandikapprörelsen är oroad över att förslaget till förändring dröjer. 1.Är regeringen beredd att ställa sig bakom principen om att ingen under ska förtidspensioneras? 2.Vilka åtgärder avser regeringen att vidta för att den slentrianmässiga förtidspensioneringen av unga upphör? 3.Avser regeringen att föreslå habiliteringspenning eller långtidssjukpenning som ett alternativ till förtidspensionering för unga?
ip · GN10134 · 1999-12-08 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:134 av () till statsrådet om handläggning av ärenden rörande barn FN:s utgår ifrån att barndomen har ett värde i sig och att barn är en utsatt grupp i samhället med särskilda behov av omvårdnad och skydd, som också innefattar ett rättsligt skydd. Konventionen tillerkänner barn grundläggande medborgerliga, politiska, ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Den bygger på fyra viktiga principer: att barnet har rätt till likvärdiga villkor, att barnets bästa ska beaktas vid alla beslut, att barnet har rätt till liv och utveckling samt att barnet har rätt att säga sin mening och få den respekterad. kompletterades socialtjänstlagens portalparagraf med en ny bestämmelse som syftar till att stärka barns ställning inom . När åtgärder rör barn ska särskilt beaktas vad hänsynen till barnens bästa kräver. Bestämmelsen svarar mot artikel3 i . I socialtjänstlagen finns det också bestämmelser om anmälan (71§ SoL). Dels att var och en som får kännedom om att en underårig blir utsatt för fara för sin hälsa eller utveckling, t.ex. misshandel, bör anmäla detta till socialnämnd. Dels en skyldighet för anställda inom myndigheter att genast anmäla till om de i sin verksamhet får kännedom om något som kan innebära att socialnämnden bör ingripa till en underårigs skydd. Skyldigheterna gäller även de som är verksamma inom motsvarande verksamheter på det privata området. har det formella ansvaret för att utreda och agera till skydd för underåriga. I några rapporter bl.a. i en gjord av i har det framkommit att anmälningarna inte leder till en utredning inom . I samma utredning har det framkommit att hälften av de barn som placerades i fosterhem hamnade i hem där de inte kände någon av familjemedlemmarna. Det finns anledning att kvalitetssäkra barnutredningarna samt förbättra utbildning för socionomer vad avser barnutredningar. anser att det finns anledning att undersöka om barnperspektivet har fått genomslag i arbete, om anmälningsplikten fungerar och hur barnutredningarna genomförs. Det är allvarligt om anmälningar inte tas på allvar, det är lika allvarligt om utredningarna genomförs på ett sätt som inte sätter barnens och familjernas rättssäkerhet främst. 1.Avser regeringen vidta åtgärder så att barnperspektivet får genomslag i arbete? 2.Vilka åtgärder avser regeringen vidta för att stärka kunskapen om barnutredningar hos blivande socionomer? 3.Vilka åtgärder avser regeringen vidta för att förbättra barnens trygghet vid familjehemsplaceringar?
ip · GN10135 · 1999-12-08 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:135 av () till statsrådet om dramapedagoger i Barn lär genom lek! Det känner vi alla till och ser det därför som naturligt att barnen ska leka för att lära. Det jag hör glömmer jag det jag ser minns jag det jag gör förstår jag Detta gamla kinesiska ordspråk efterlevs i förskolan och i viss mån även i . I är det främst i matematik som eleverna får lära sig "genom att göra". I det samhälle som våra unga medborgare växer upp i är det betydligt tuffare än det varit tidigare. Barnen möter många vuxna i förskolan och . Många barn har föräldrar som bildat nya familjer. Barnen själva går i stora barngrupper. De medmänniskor de träffar har olika livserfarenhet och olika värderingar. För barn är det svårt att veta hur man ska bete sig i olika relationer till både kamrater och vuxna. Därför behöver de träna sig på det och inte bara lära sig genom att "höra". När våra barn börjar skolan placeras de tillsammans med många andra barn i en klass, som i stor utsträckning kommer att bestå av samma elever t.o.m. årskurs 9. De kommer inte att bli bästa kompisar med alla, men de ska lära sig att samarbeta och acceptera alla. Vi vet att detta inte fungerar i alla klasser, eftersom mobbning, sparkar, slag och våld förekommer mellan många klasskamrater. Barn och ungdomar behöver därför träna sig på hur man visar hänsyn mot andra och hur man bygger upp sitt eget självförtroende. Eleverna behöver därför få arbeta med drama. Drama kommer av det grekiska ordet "dram" och betyder handla. När man i handling gestaltar något innebär det att hela jaget medverkar både fysiskt och psykiskt. Eleverna berörs på en känslomässig, djup nivå och de lär sig att förstå och samarbeta med sina kamrater. Drama går ut på att träna att: bearbeta egna upplevelser och problemställningar leva sig in i människors olika livsvillkor utveckla förmågan till empati uttrycka och gestalta åsikter och känslor. För att undervisa i drama behövs utbildning. De lärare som utbildas får relativt god utbildning i dramaundervisning, men vi har många lärare som arbetar i skolan , som inte känner att de har kunskaper för att genomföra dramalektioner. Därför anser vi i att det måste göras en satsning på att utbilda dramapedagoger, som kan arbeta med våra elever. Med hänvisning till ovanstående frågar jag skolministern: 1.Vilka åtgärder är skolministern beredd att vidta för att stärka dramaundervisningen i skolan? 2.Vilka åtgärder är skolministern beredd att vidta för att utbilda fler dramapedagoger?
ip · GN10136 · 1999-12-08 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:136 av () till statsrådet om gymnasieskolans kursprov fick regeringens uppdrag att utveckla ett nationellt provsystem. I detta ingår diagnostiskt material för skolår 2 och 7, ämnesprov för skolår 5 och 9 samt kursprov för vissa kurser i gymnasial utbildning. I uppdraget ingår även att utveckla en provbank. Det diagnosmaterial och de prov som ingår i det nationella provsystemet ska dels kunna användas för att ta reda på elevens starka och svaga sidor, dels kunna hjälpa läraren vid en bedömning av om uppställda mål har nåtts och som ett stöd inför betygssättningen. Det diagnostiska materialet för skolår 2 omfattar ämnena matematik och svenska och för skolår 7 ämnena engelska, matematik och svenska. Såväl ämnesproven i som kursproven för gymnasial utbildning omfattar ämnena engelska, matematik och svenska. I provbanken finns prov i franska och tyska samt fysik och matematik för den gymnasiala utbildningen. Utgångspunkter för konstruktion av diagnostiskt material och ämnesprov tillhörande är Läroplan för det obligatoriska skolväsendet (Lpo 94), kursplaner, betygskriterier samt vad som står under bedömningens inriktning i anslutning till betygskriterierna. När det gäller kursproven i den gymnasiala utbildningen är motsvarande utgångspunkter Läroplan för de frivilliga skolformerna (Lpf 94), programmål, kursplaner och betygskriterier. Det är läroplanens synsätt som bör prägla bedömningarna av elevernas kunskaper. Resultaten på de nationella proven är ett av flera hjälpmedel för bedömningarna. Kostnadsskäl används som argument för att proven begränsas till ett fåtal ämnen. De nationella proven för gymnasieskolan är frivilliga. Om inte större antal kommuner fattar beslut om att de nationella proven ska användas förfelas sannolikt syftet. Proven borde således vara obligatoriska även för gymnasieskolan. Det borde också finnas kursprov i alla gymnasieskolans kärnämnen för att skapa förutsättningar för att bedömningsgrunder blir så enhetliga som möjligt. En analys av resultaten för de nationella proven visar att matematikresultaten både på högstadiet och gymnasiet är betydligt sämre än i svenska och engelska. På högstadiet handlar det om en differens från till . De nationella proven på gymnasienivå visar att av eleverna i ungdomsgymnasiet fick minst betyget Godkänd i matematik A jämfört i svenska B. Intressant att notera är också att för komvux är andelen med betyget Icke godkänd väsentligt mindre än på ungdomsgymnasiet. Med hänvisning till det anförda vill jag ställa följande frågor till skolministern: Avser skolministern vidta åtgärder för att de nationella proven på gymnasiet ska bli obligatoriska? Avser skolministern verka för att flera kärnämnen får nationella prov? Vilka åtgärder avser skolministern vidta för att förbättra gymnasieungdomarnas matematikkunskaper?
ip · GN10138 · 1999-12-08 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:138 av (c) till justitieminister om ungdomsrån har 105 ungdomar anmält att de har rånats i av jämngamla personer. I var siffran 60 fall av ungdomsrån som anmälts till polisen bara . Polisen i har också fått se en ökning av dessa brott och man räknar med att det sker två ungdomsrån . Denna typ av brott återfinns nu i alltfler städer och polisen säger att det verkar ha blivit populärt bland ungdomar att råna varandra. Man bedömer dock att mörkertalet är stort. Många av offren är rädda för hämnd om de anmäler brottet. I en enkät i en gymnasieskola i uppger 78 av de tillfrågade att de blivit rånade eller bestulna. Detta är en fördubbling jämfört med liknande enkäter gjorda 1995 och 1997. är både förövare och offer tonåringar och det vanligaste bytet är mobiltelefoner. De unga rör sig i olika grupperingar och de kan vara två@fem deltagare som frågar om de kan få låna telefonen och övergår sedan till att hota offret. För utomstående ser det ut som en grupp ungdomar som samlats och det kan vara svårt att upptäcka att det rör sig om ett rån. Vanligen är rånarna beväpnade med kniv men det har också i vissa fall förekommit skjutvapen och tårgas. Detta är mycket allvarligt då så pass grova brott har spridit sig så långt ned i åldrarna @ många av förövarna är inte ens myndiga! En del av ungdomarna är redan tidigare kända hos polisen för mindre brott såsom exempelvis snatterier. Det är av yttersta vikt att samhället snabbt reagerar när brott begås av unga förövare. Ungdomsrån bör därför vara en prioriterad uppgift för hela rättsväsendet att snabbt ta sig an. hinner polisen på vissa håll inte med att utreda alla dessa brott som anmäls utan utredningarna läggs på hög. I har polisen tillsatt en särskild grupp som ska försöka få bort ungdomsrånen i vissa särskilt utsatta områden. Försöket ska utvärderas . Gruppen tillsattes och har fem gärningsmän fått sina domar. Utredningsarbetet är ofta komplicerat med svårigheter att identifiera de skyldiga. Även om offren känner till förövarna så är de rädda för hämnd om de identifierar de som överfallit dem. Att offren inte vågar anmäla brott och vittnen inte vågar vittna i rättegångar är mycket allvarligt och ytterst är det ett hot mot rättssäkerheten. Med anledning av det ovan anförda vill jag ställa följande frågor till justitieministern: Vad avser justitieministern göra för att komma till rätta med den alltmer utbredda förekomsten av brottslighet som begås av unga gärningsmän? Vilka åtgärder avser justitieministern vidta för att förbättra skyddet för vittnen?
ip · GN10139 · 1999-12-10 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:139 av () till statsrådet om garantipension En viktig rättvisefråga är att de sämst ställda pensionärerna får del av välfärden. Pensionärerna fick vara med och dra ett tungt lass när den svenska ekonomin sanerades . När statens budget gick med 240 miljarder i underskott var alla grupper tvungna att bidra. är läget ett annat. Genom en framgångsrik saneringspolitik som medverkade till i samverkan med regeringen är nu den svenska ekonomin på väg upp. Inkomsterna växer nu i samhället. Det är viktigt att alla får del av tillväxten. Men de sämst ställda pensionärerna, fattiga studerande och arbetslösa tycks förlora sin del. Förändringar för pensionärernas ekonomiska villkor har genomförts som genererar högre kostnader i äldrevårdstaxan i ett flertal kommuner. Många äldre, oftast ensamma kvinnor med låg pension, som bor i egna fastigheter får bostadstillägg och högre skatt beroende på fastighetsskattens konstruktion. har föreslagit en höjning av pensionstillskottet i kombination med sänkt skatt för alla genom ett höjt grundavdrag. Regeringen och riksdagsmajoriteten har avvisat den vägen. En ytterligare väg att lyfta de sämst ställda pensionärerna är en garantipension lika för alla. Det nya pensionssystemet skulle nu ha varit i verksamhet. har drivit på för att skapa en reform som innehåller en grundpension. Det ger ökad rättvisa åt de som av olika skäl inte har haft möjligheter att skaffa sig en hög egen pension. Garantipensionen ingår i överenskommelsen om det nya pensionssystemet, och ska utgöra ett grundläggande ekonomiskt stöd till pensionärer. Grunderna för garantipensionen beslutades av 1998 och i samband med det aviserade regeringen att garantipensionen, i enlighet med överenskommelsen, skulle genomföras . Regeringens aviserade förslag har dröjt och stod det klart att uteblivna administrativa åtgärder gjorde det nödvändigt att skjuta upp införandet. Det är inte bara garantipensionen som har försenats utan regeringen har även avvaktat med förslag i andra delar som rör pensionsöverenskommelsen som förändringar av förtidspensionen, efterlevandepensionen och bostadstillägget. Även den möjligheten att lyfta de sämst ställda pensionärerna uteblir nu på kort sikt. Förhalningen av garantipensionen innebär att upp till 700000 äldre får vänta på en pensionshöjning. Det drabbar i synnerhet pensionärer med låg pension, en majoritet av dem är kvinnor. tjänar staten 900 miljoner i ränteinkomster på förseningen. har krävt att pensionärerna kompenseras för förseningarna. Med anledning härav vill jag ställa följande frågor till statsrådet: 1.Anser regeringen att hela pensionärskollektivet ska ha del av standardförbättringen och välfärdsökningen? 2.Vilka åtgärder är regeringen beredd att vidtaga för att påskynda genomförandeprocessen med pensionssystemet i dess helhet? 3.Avser regeringen att kompensera alla de 700000 pensionärer som förlorar på det fördröjda genomförandet av garantipensionen? 4.Vilka åtgärder avser regeringen i så fall att vidtaga?
ip · GN10140 · 1999-12-09 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:140 av () till utbildningsminister om centrum för handikappvetenskap vid Vuxna utvecklingsstörda har en ytterst utsatt situation när det gäller kompetenshöjning. De är funktionshindrade men i de utredningar som arbetat med skola och utbildning har man egentligen inte hanterat deras situation såvida det inte varit förenat med andra handikapp. Varken den s.k. eller har uppfattat sina direktiv som att de omfattade utvecklingsstörda. anser inte att medel för vuxnas gymnasiala utbildning får användas för dem som gått i särskola. De utvecklingsstörda tycks vara en bortglömd grupp ända tills studiestödspropositionen nu kom och man kunde bespara den lilla förmån som denna utsatta grupp har @ timersättning vid studier på särvux. Den människosyn som finns som grund för våra läroplaner innebär att varje människa ska ha stöd att utvecklas utifrån var och ens förutsättningar och behov. De utvecklingsstörda är sena i sin utveckling @ många har lärt läsa och tala först . Deras kompetens måste upprätthållas vilket innebär att de behöver träning kontinuerligt. Kanske 2@4 lektioner behövs för att den under barnaåren mycket mödosamma utvecklade kompetensen ska kvarstå. När de utvecklingsstörda är upphör kommunens ansvar varför många får avbryta sitt systematiska lärande vi denna ålder. Särvux finns men endast för ytterst få. finns många vuxna utvecklingsstörda som inte är delaktiga i samhället just på grund av att de inte fått den rättmätiga chans till förkovran som de borde ha. De hade haft förmågan om samhället hade bjudit dem stöd. Läget kan förklaras med att vårt samhälle brister vad avser kunskap och kompetens när det gäller att se utvecklingsstördas förutsättningar och förmåga att möta deras behov till utveckling. vid är en unik möjlighet i landet att utveckla denna kunskap och erbjuda samhället sina tjänster. Tänker utbildningsministern understödja att de utvecklingsstörda får samma möjligheter utifrån sina förutsättningar till vuxenutbildning som andra medborgare i landet? I så fall krävs det investeringar och omfördelningar i både kunskapsproduktion och nationell utbildningspolicy. Avser utbildningsministern att satsa på en långsiktig utveckling av kunskap och kompetens i form av vid ?
ip · GN10142 · 1999-12-08 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:142 av () till statsrådet om elevers och lärares möjligheter att påverka sin arbetssituation redovisar i rapporten i praktiken resultatet av en utvärdering av skolan 1998 avseende läroplanernas mål. Utvärderingen är inriktad mot en bedömning av några s.k. centrala kompetenser eller kunskapsområden som betonas i läroplanen. Vad gäller speciellt ett av dessa, "att förstå och tillämpa demokrati", finns anledning för en skolpolitiker att vara bekymrad. I rapporten redovisas nämligen att ett genomgående tema i såväl elevers som lärares berättelser handlar om vanmakt och brist på inflytande. Eleverna upplever att de inte kan förverkliga sina önskningar om ett meningsfullt lärande som de själva får vara med och påverka, en känsla av vanmakt som tycks växa med stigande ålder. Lärarna i sin tur tycker att de har små möjligheter att påverka resurser, skolmiljö och gruppstorlekar. De tycks också ha svagt förtroende för den kommunala styrningen av skolan. Utvärderingsgruppen tycker sig se att såväl elever som lärare har en stark önskan om ett "egenaktivt, individualiserat lärande", men att båda grupperna upplever att de saknar möjlighet att förverkliga denna önskan inom skolans ram. Detta är varningssignaler som måste tas på allvar och diskuteras. Slutsatserna kan naturligtvis variera utifrån vilken utgångspunkt man har. har länge förespråkat större makt för den enskilda individen att påverka sin skolgång i form av ett ökat utrymme för individuella inriktningar och val. Det är viktigt att skolan utgår ifrån varje individs egna förutsättningar. Alla elever kan inte lära sig lika mycket, eller i samma takt. Undervisningen måste organiseras så att elever som behöver mer tid för inlärning får det, medan andra elever ska kunna gå vidare i en snabbare takt och kunna fördjupa sig. Det är viktigt att lyssna på lärarna. De är skolans viktigaste resurs, och den utveckling vi har sett , där läraryrket blir mindre och mindre attraktivt, är oroande. Det är väsentligt i sammanhanget att respektera lärarnas professionalism och lyssna på dem vid diskussioner om förändringar i skolan. Alltför många skolreformer har genomförts utan dialog med lärarna. Ytterst handlar ju även lärarnas situation om elevernas arbetsmiljö och framtid. Därför vill jag ställa tre frågor till skolministern: Vad avser skolministern att göra för att ge elever ett mer individualiserat lärande och mer inflytande över sin skolgång? Vad avser skolministern att göra för att ge lärarna mer inflytande över sin arbetssituation och för att uppvärdera läraryrkets status? Vad avser skolministern att göra för att förbättra dialogen med lärarna inför kommande beslut om skolan?