ip · GN1073 · 1999-11-10 00:00:00 — Interpellation 1999/2000:73 av () till finansminister om valutastabilitet När medlemsländernas kvalifikationer för deltagande i den gemensamma valutan bedömdes inom EU , fick underkänt på en punkt, nämligen kravet på valutastabilitet. Därför var det överraskande att regeringen, när konvergensprogram omarbetades inför det senaste årsskiftet, ägnade så ringa utrymme och uppmärksamhet åt valutapolitiken. Det främsta motivet för Moderata samlingspartiet att inte ställa sig bakom programmet var att detta inte var tillräckligt problemorienterat och att frågan hur ska nå valutastabilitet borde ha satts i förgrunden. Till skillnad från stabilitetsprogram ska utanförländernas konvergensprogram även ange mål och medel för att uppnå pris- och valutastabilitet. För EU-länder som inte har infört euron och som inte såsom och har medgetts undantag gäller det att klargöra hur de avser att kvalificera sig för deltagande i valutasamarbetet. I det svenska konvergensprogrammet finns dock endast en kort, utslätad skrivning om valutapolitiken. I sitt utlåtande konstaterade kommissionen avsaknaden av besked om när kunde tänkas ansluta sig till ERM2. uttalade därefter att för att kvalificera sig för EMU måste demonstrera sin förmåga att hålla en fast, rimlig kurs mellan kronan och euron över en tillräcklig tidsperiod och utan allvarliga störningar, vilket borde föranleda en svensk anslutning till ERM2. Men i den uppdatering av konvergensprogrammet som regeringen genomfört intar valutapolitiken fortfarande en undanskymd plats. Inledningsvis meddelas det att "i enlighet med stats- och regeringschefernas beslut deltar inte i valutaunionen från start". Detta får anses vara ett utmanande sätt att beskriva det förhållandet att på grund av utebliven valutastabilitet inte bedömdes vara kvalificerat för deltagande @ en ståndpunkt som för övrigt den svenske statsministern ställde sig bakom! I nästa mening heter det: "håller dock dörren öppen för ett senare deltagande". Denna magnifika formulering antyder att i sin välvilja inte slängt igen dörren definitivt utan kan tänka sig att kliva in som man själv väljer. Men i själva verket är det ju övriga EU-länder som avgör när kan anses vara moget att släppas in. I uppdateringen slår regeringen fast att "erfarenheter av den nuvarande penningpolitiska regimen, med inflationsmål och rörlig växelkurs, är goda". Innebörden av detta är något oklar. Syftet skulle kunna tänkas vara att uttala beröm och stöd för (), eftersom den tillämpar en rörlig växelkurs för euron och styr penningpolitiken utifrån bl.a. ett inflationsmål. Men om avsikten är att meddela att avser att fortsatt hålla en rörlig växelkurs gentemot euron, står det i direkt strid med vårt åtagande att eftersträva stabila valutarelationer inom EU. Sannolikheten för den senare tolkningen är dock trots allt stor, eftersom nästa mening lyder: "En knytning av kronan till ERM2 är inte aktuell ". Därmed går uttryckligen på tvärs med de förväntningar och rekommendationer som uttalades av behöriga organ inom EU med anledning av konvergensprogram. Bytet av kan inte väntas föranleda någon ändrad ståndpunkt. klargjorde den nye kommissionären för monetära frågor att kravet deltagande i ERM2 före inträdet i valutaunionen ligger fast. Mot denna bakgrund vill jag fråga finansministern: Vilka åtgärder avser regeringen att vidta för att ska uppnå den valutastabilitet som krävs för eurons införande i vårt land?