frsrdg · GM04JO1 · 1999-01-01 00:00:00 — Enligt 19 kap. 13 § skall det för varje beslut av en över-förmyndare eller en överförmyndarnämnd i ett ärende enligt finnas en handling av vilken det framgår vem som har fattat beslutet, vem som har varit föredragande samt beslutets dag och dess innehåll. Mot bakgrund av denna bestämmelse kunde protokollet varit tydligare i fråga om vem som fattat beslutet och vem som varit föredragande. Jag finner dock inte tillräcklig anledning till någon ytterligare åtgärd i denna del. Vad som framkommit i övrigt motiverar inte någon åtgärd eller något uttalande från min sida. Uttalanden om skyldigheten för förordnade förmyndare, gode män och förvaltare att avge redovisning på heder och samvete (Dnr 4287-1997) Vid JO Pennlövs inspektion av i antecknades i protokollet under rubriken på heder och samvete enligt 14 kap. 15 § följande. I flertalet fall konstaterades att redovisningar avseende förvaltad egendom hade avgetts utan påteckning om att detta skett på heder och samvete. I 14 kap. 15 § första stycket föreskrivs följande. Förordnade för-myndare, gode män och förvaltare skall före i en årsräkning till överförmyndaren redogöra för förvaltningen under föregående år av egendom som har stått under ställföreträdarens förvaltning. Årsräk-ningen skall avges på heder och samvete. Motsvarande gäller förteckningar enligt 14 kap. 1 § och 13 kap. 3 § för-äldra-balken. JO förklarade att ifrågavarande iakttagelse hade gjorts vid inspektioner hos andra överförmyndare och överförmyndarnämnder. JO underströk att det ovan angivna kravet på avgivande på heder och samvete är ovillkorligt samt att årsräkningar eller förteckningar som saknar föreskriven påskrift inte får godkännas, eftersom handlingarna i det skicket inte kan anses utgöra några förteckningar eller årsräkningar i mening. De som lämnar osanna uppgifter skall kunna träffas av straffansvar enligt 15 kap. 10 § . Påteckningen "på heder och samvete" har därmed också en viktig pedagogisk funktion genom att uppmärksamma uppgiftslämnaren på vikten av att lämna korrekta uppgifter. Årsräkningar och andra handlingar vilka enligt skall avges på heder och samvete skall därför återsändas till ingivaren för komplettering om före-skriven påteckning saknas. Det skulle underlätta för landets överförmyndare och överförmyndar-nämnder om det från t.ex. sida kunde tas ett initiativ för att utarbeta en blankett där den lagstadgade påteckningen - att uppgifterna avgetts på heder och samvete - fanns förtryckt, lämpligen tillsammans med en erinran om straffansvaret enligt 15 kap. 10 § . Fråga om en nämnds handläggning av ärenden om tillstånd för automatspel; bl.a. fråga om nämnden medvetet tillämpat en författningsbestämmelse felaktigt och sålunda uppträtt illojalt mot tillståndssökande (Dnr 3911-1997) I ett tidigare ärende (dnr 3671-1995) begärde som ombud för att JO skulle utreda om i medvetet handlade i strid med gällande lagar och regler vid handläggning av ärenden om tillstånd för automatspel. Av anmälan och övriga handlingar i ärendet framgick bl.a. följande. sociala utskott beslutade att avslå en ansökan för om tillstånd för två automatspel på i . Som motivering anfördes följande: är en förort till som har den största sociala belastningen, den kommersiella servicen är minimal. Ungdomarna samlas i stora grupper vid . Många av de boende i området är rädda för att ta sig ut på grund av överfallsrisk. tillsammans med hyresvärdar i har ett brett samarbete för att komma till rätta med de ungdomsproblem som finns i stadsdelen. En koncentration av ungdomarna på de ställen där dessa automater är föreslagna skulle motarbeta våra intentioner att ge ungdomarna en aktiv fritid. Vi anser att spelautomater bidrar till stora samlingar av ungdomar som ingen tar ansvar för när näringsställen stängs. I andra områden där dessa spel är etablerade har det förekommit rån och överfall för att finansiera ungdomarnas spelbegäran. Denna miljö vill vi inte ha i . Sedan beslutet överklagats upphävde i beslutet och återförvisade ärendet till stadsdels-nämnden. Läns-styrelsen uttalade i sin motivering bl.a. att några allvarliga ordningsproblem i spellokalen eller i dess närhet inte hade redovisats i ärendet och inte heller hade visats att lokalen var en olämplig ungdomsmiljö. Förutsättningar saknades därför, enligt , att vägra det begärda tillståndet. Nämnden överklagade beslutet hos Kammarrätten i , som fastställde beslutet. sökte prövningstillstånd, vilket vägrades av Regeringsrätten . I ett beslut avslog stadsdelsnämnden, sociala utskottet, en ansökan från om tillstånd för två automatspel av typ skicklighetsspel. Nämnden anförde samma motivering som i ärendet rörande . Efter överklagande upphävde även detta beslut. motivering var densamma som i det tidigare ärendet. beslut hade följande lydelse: "upphäver stadsdelsnämndens i sociala utskotts beslut och visar ärendet åter till stadsdels-nämndens sociala utskott som har att meddela tillstånd till två automatspel av typ skicklighetsspel." överklagade be-slutet genom en skrivelse , varefter kammarrätten genom dom fastställde beslut. be-sluta-de vid sammanträde att överklaga kammar-rättens dom. beslutade i ett tredje ärende, rörande , att inte medge tillstånd för ett automatspel av typ skicklighetsspel. Motiveringen var densamma som i de två tidigare ärendena. Se-dan bolaget överklagat meddelade följande be-slut: "upphäver stadsdelsnämndens i beslut och visar ären-det åter till stadsdelsnämnden som har att meddela tillstånd för ett automatspel av typ skicklighetsspel. Placeringen av spelet skall bestämmas av stads-delsnämnden." Nämnden överklagade även detta beslut. Mot bakgrund av att såväl kammarrättens dom rörande som beslut rörande var föremål för överprövning i högre instans fann JO inte skäl att vidta någon åtgärd med anledning av den då förevarande anmälan. Ärendet skrevs av genom beslut . framförde i en förnyad anmälan följande: Sedan JO:s beslut har Regeringsrätten avgjort även tillståndsansökningar från och . Regeringsrätten har således i beslut i mål 5664-1995 avslagit ansökan om prövningstillstånd i ärendet . I beslut i mål 1678-1996 har Regeringsrätten av-slagit ansökan om prövningstillstånd i ärendet . har således i minst tre ärenden - förmodligen många fler - avslagit ansökningar om tillstånd för automatspelsverksamhet med en generell motivering, vilken genom regeringsrättens beslut i mål 1743-1994 klarlagts ej vara lagligt grundad. har även till skada för enskilda sökanden efter regeringsrättens beslut fortsatt att överklaga överinstanserna och kammarrättens beslut trots att de insett att utgången måste ha varit given. handlande har inneburit en helt onödig tidsutdräkt. uppgav i en tilläggsanmälan att stadsdelsnämnden, såvitt han kände till, trots lagakraftvunna beslut res-pektive , inte meddelat tillståndsbeslut för och . Han upplyste beträffande att rörelsen bytt ägare och att det därför inte var aktuellt med något tillstånd. Anmälan och tilläggsanmälan remitterades till stadsdelsnämnden . Nämnden uttalade i remissvar respektive följande: har vid avslagsbeslut avseende automatspel i använt en generell motivering eftersom förhållandena är likartade på grund av den sociala strukturen i . I skrivelsen framkommer att ej meddelat och Kometens Frukt & Konfektyr tillstånd för automatspel trots att Regeringsrätten respektive avslagit stadsdels-nämndens begäran om prövningstillstånd och avgöranden om att bevilja tillstånd därmed vunnit laga kraft. Handläggningen av automatspelsärenden sker kommungemensamt vid Centrum. Vid inspektionsbesök av handläggaren vid hos och Kometens Frukt & Konfektyr har framkommit att på båda ställena har automatspel varit uppställda varför handläggaren vid tagit för givet att Centrum utfärdat tillstånd för automatspel. Så har tydligen ej varit fallet. Det är att beklaga att ett missförstånd har uppstått. finner det dock anmärkningsvärt att automatspel varit uppställda hos både och Kometens Frukt & Konfektyr trots att formellt tillståndsbevis saknats. Tillståndsenheten vid Centrum är informerad i ärendet. Bestämmelser om uppställning av mekaniska eller elektroniska spelautomater i lokaler eller på platser till vilka allmänheten har tillträde finns i lagen (1982:636) om anordnande av visst automatspel. Enligt 2 § nämnda lag skall den som anordnar automatspel svara för att spelautomaten inte används för annat ändamål än den är avsedd för, att god ordning råder inom den lokal eller på den plats där spelet bedrivs samt att barn eller ungdom inte otillbörligen lockas att delta i spelet. Tillstånd krävs för att anordna automatspel eller ställa upp en spelautomat. Frågan om tillstånd prövas av socialnämnden. Tillstånd får inte meddelas utan att polismyndigheten hörts i ärendet (3 §). Vid prövning av tillstånd skall socialnämnden bedöma risken för att en spelautomat används för annat ändamål än som avses med ansökan eller för att verksamheten kan komma att äga rum i strid mot bestämmelserna i 2 § eller bedrivas i en miljö som är olämplig för barn eller ungdom. Vid prövningen skall särskilt beaktas sö-kandens lämplighet, antalet spelautomater för vilka tillstånd söks, spelens beskaf-fenhet samt lokalens eller platsens ändamålsenlighet och belägenhet (4 §). Till-stånd att anordna automatspel får förenas med föreskrifter om lägsta ålder för till-träde och tider när spelverksamheten får bedrivas samt andra föreskrifter som be-hövs för att motverka att spelverksamheten förorsakar bristande ordning eller be-drivs i en miljö som är olämplig för barn eller ungdom. Om det efter tillståndsbe-slutet uppkommer missförhållanden till följd av spelverksamheten, får social-nämnden meddela nya eller ändrade föreskrifter (5 §). får återkalla ett tillstånd, om automatspel har anordnats i strid mot bestämmelserna i 2 § eller mot föreskrifter som har meddelats med stöd av 5 § eller om spelautomaten an-vänts för annat ändamål än tillståndet avser eller om annars förutsättningar för tillstånd inte längre föreligger (6 §). utövar tillsyn över efterlev-naden av lagen och av de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen (7 §). Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet anordnar automatspel eller låter ställa upp en spelautomat i strid mot 3 § eller bryter mot föreskrifter som har meddelats med stöd av 5 § döms, om gärningen inte är ringa, till böter eller fängelse (9 §). JO Lavin anförde i ett beslut följande. beslut i ärendet vann laga kraft . Trots detta beslutade stadsdelsnämnden , på samma grunder som i detta ärende, att avslå ansökan från och att, sedan upphävt beslutet, överklaga hos såväl kammarrätten som Regeringsrätten. beslutade vidare att överklaga kammarrättens dom rörande . har naturligtvis varit formellt bunden av lagakraftvunna beslut endast vad gällt den part som respektive beslut avsett. Redan ur beslut rörande har nämnden dock kunnat utläsa hur 4 § lagen om anordnande av visst automatspel borde tillämpas. Åtminstone senast när detta beslut vann laga kraft, borde det således ha fallit sig naturligt, att nämnden vid sin prövning av senare likartade fall lagt bedömning till grund för sina beslut. Så skedde emellertid inte trots att stadsdelsnämnden, att döma av de identiska motiveringarna i de senare besluten och uttalandet i remissvaret hit, uppenbarligen ansåg att omständigheterna i dessa ärenden var likartade. Jag kan därför inte freda mig från misstanken att stadsdelsnämnden, såsom hävdat i sin anmälan, mer eller mindre medvetet har tillämpat den ifrågava-rande bestämmelsen felaktigt och således uppträtt illojalt mot tillståndssökande. Jag vill tillägga att jag finner det svårt att förstå att nämnden vid överklagande av senare beslut trodde sig kunna vinna framgång hos domstolarna. När det gäller stadsdelsnämndens underlåtenhet att vidta åtgärder med anledning av lagakraftvunna beslut att upphäva nämndens avslagsbeslut och återförvisa ärendena till nämnden, gör jag följande bedömning. hade i de beslut som här är i fråga ålagt stadsdelsnämnden att meddela tillstånd för angivet antal automatspel av en viss typ. I och med att Regerings-rätten beslutade att inte meddela prövningstillstånd vann besluten laga kraft. Det har då ålegat stadsdelsnämnden att verkställa respektive be-slut genom att utfärda tillstånd för sökanden enligt de anvisningar som angetts i beslut. Jag noterar att det hade varit till gagn för sökandena om meddelat tillstånd direkt i sina beslut i stället för att återförvisa ärendena till stadsdelsnämnden. I detta avseende erinras om att enligt allmänna förvalt-ningsrättsliga principer överprövande myndighet härvid har samma befogenheter som den i första instans beslutande myndigheten (jfr , Allmän förvaltningsrätt, 18 u. 1997, s. Av utredningen framgår att någon åtgärd över huvud taget inte vidtogs med an-ledning av de lagakraftvunna besluten. Ett sådant förfarande är helt oacceptabelt. Nämnden har i remissvaret som förklaring uppgett att handläggningen av automatspelsärenden övertagits av Centrum och att ett missförstånd beträffande utfärdandet av tillstånd uppstått till följd av denna organisationsändring. Jag vill här uttala följande. Kommunstyrelsen har uppsikt över de övriga nämndernas verksamhet (6 kap. 1 § kommunallagen 1991:900) och skall således tillse att nämndorganisationen fungerar tillfredsställande och att respektive nämnd full-gör sina i lag föreskrivna skyldigheter. Sedan varje kommun fått frihet att bestämma sin nämndorganisation, har kommun-styrelsens uppsikt över nämnderna fått ökad betydelse. Slutligen vill jag klargöra att behörig stadsdelsnämnd varit skyldig att meddela de ifrågavarande tillstånden, även om nämnden skulle ha funnit att förutsättningarna för meddelande av tillstånd numera ändrats väsentligt i ett fall och detta kan antas ha varit okänt för de högre instanserna. En annan sak är att sedan ett tillstånd väl meddelats nämnden äger återkalla detta därför att förutsättningarna härför inte längre skulle föreligga (6 § lagen om anordnande av visst automatspel). Med den allvarliga kritik som innefattas i det ovan sagda avslutas ärendet här. Offentlighet och sekretess samt yttrande- och tryckfrihet Socialtjänst samt hälso- och sjukvård Sjukhus har tillåtit ett TV-bolag att filma verksamheten vid akutmottagningen. Fråga bl.a. om patienternas integritet trätts för när genom inspelningarna (Dnr 4495-1996) I en anmälan till JO riktade . kritik mot att ett privatägt produktions- och TV-bolag () tillåtits att genomföra filminspelning på akutmottagningen vid . Han ifrågasatte bl.a. patienternas integritetsskydd vid en sådan inspelning och begärde granskning av sjukhusets och agerande i ärendet. Anmälan remitterades till direktören vid sjukhusstyrelsens stab i för utredning och yttrande. JO inhämtade också yttrande från . Sjukhusstyrelsen hänvisade i sitt remissvar till ett yttrande av chefläkaren vid , . Denne anförde bl.a. följande. tog kontakt med för att efterhöra intresset av att ev deltaga i en dokumentär filminspelning utgående från en akutmottagning på ett större sjukhus. Flera möten hölls mellan , klinikledningen på akuten, informationsavdelningen samt divisionschefen () för att belysa olika aspekter av ett ev samarbete. Ett förslag till avtal upprättades. De olika etiska frågeställningar som kunde tänkas uppstå vid denna typ av inspelningsverksamhet diskuterades ingående med utöver ovan nämnda också chefläkaren. Innan beslut att starta filminspelningarna fattades diskuterades ärendet också i sjukhusledningen. Efter det att inspelningarna påbörjats kom ett par artiklar i , som ytterligare aktualiserade etiska frågeställningar framför allt frågor hur överenskommelsen med och sjukhuset tillgodosåg patienternas krav på integritet. När dessa frågor ånyo uppkom beslöts att stoppa inspelningsverksamheten och chefläkaren tog kontakt med generaldirektör och jurist för information och diskussion kring det träffade avtalet. Vid denna diskussion klargjordes att en absolut förutsättning för inspelning av detta slag är att patienterna ger sitt samtycke redan innan filmning får påbörjas. Efter diskussion på sjukhuset och med producenten gjordes vissa förändringar i det ursprungliga avtalet, förändringar som bl a innebar ett ovillkorligt krav på patientens medgivande innan filmning får påbörjas. Efter dessa justeringar i avtalet konstaterade att avtalet tillgodosåg önskemålen med hänsyn till patienternas integritet. Som framgår av ovan given redogörelse har patientens rätt till integritetsskydd och respektfullt bemötande inte åsidosatts. Att det skulle finnas andra motiv för sjukhusets eller dess personals medverkan i filmningen än att medverka till saklig information om verksamheten på en akutmottagning med fokus mot vad som händer patienter vid besök där, avvisas bestämt. anförde i sitt remissvar, beslutat av ställföreträdande generaldirektören , bl.a. följande. i en artikel uppmärksammat att det planerades TV-inspelningar vid akutmottagningen på , tog generaldirektör på eget initiativ kontakt med ledningen för sjukhuset för att informera sig om huruvida den planerade verksamheten överensstämde med gällande sekretessbestämmelser och om patienternas integritet i tillräcklig utsträckning var skyddad. Ett sammanträffande ägde därefter rum i varvid dels chefläkare , , dels och chefsjurist närvarade. Redan det förhållande att man utan samtycke från patienten tillåter ett TV-team att i en undersökningssituation träffa en patient och påbörja en in-spel-ning kan innebära ett åsidosättande av sekretessen (jfr JO 1995/96 s. 437). Vid nyssnämnda sammanträffande framhölls från sida att det med hänsyn till den stränga sjukvårdssekretessen är absolut nödvändigt att patienterna till ansvarig sjukvårdspersonal lämnar sitt tillstånd till att medverka i inspelning innan denna överhuvudtaget påbörjas. Det framhölls också att patientens medgivande måste ges på ett sådant sätt att det står klart för sjukvårdspersonalen att medgivandet är allvarligt menat och inte en följd av det beroendeförhållande till sjukvården som råder till följd av patient-situationen. Vidare påpekades att överenskommelsen om granskningsrätt i efterhand sannolikt inte kan hindra TV-företagets möjligheter att sända det filmade materialet. Med anledning av dessa synpunkter avsåg sjukhus-ledningen att ompröva utformningen och uppläggningen av den planerade filmningen och att träffa ett nytt avtal med filmbolaget. Patienten skulle också erhålla skriftlig information om inspelningen före det samtycke inhämtades. Vidare skulle från inspelning uteslutas mycket svårt sjuka och mycket svårt skadade personer. Det sagda redovisades också i ett brevsvar från till personalen vid akutmottagningen på . fick ta del av ett utkast till nytt avtal mellan och det aktuella TV-bolaget. tog då telefonkontakt med och framförde ånyo att ett absolut villkor för inspelning måste vara att det alltid finns ett samtycke från patienten i förväg och att filmning överhuvudtaget inte får ske om sådant samtycke inte har kunnat inhämtas. Vid samtalet påpekade dessutom att det med hänsyn till regleringen i yttrandefrihetsgrundlagen var ytterst tveksamt att - som föreslagits i avtalet - lova patienten en rätt att sedan inspelning gjorts återta sitt samtycke. TV-bolaget kan knappast med stöd av ett sådant avtalsvillkor hindras från att sända redan inspelade delar. Avtalsvillkoret skulle otvivelaktigt inge patienten den felaktiga föreställ-ningen att sändning skulle kunna förhindras om patienten i ett senare skede skulle ångra sig. Som sagts fanns ingen garanti härför. När det gäller det avtalsvillkor som återfinns under p. 6 "sekretess" i avtalet vill framhålla följande. Det ifrågavarande avtalsvillkoret har tydligen haft till syfte att "återskapa" sekretess eller tystnadsplikt beträffande efter samtycke utlämnade uppgifter. Detta är dock inte möjligt. Vid telefonsamtal med ifrågasattes också denna avtalspunkt av . Det bör framhållas att inte i något skede har godkänt avtalet mellan och , vilket för övrigt inte är uppgift. Kontakterna med innebar endast att styrelsen lämnade synpunkter på avtalet för att förhindra att sekretess-lagens bestämmelser skulle åsidosättas i samband med inspelningarna. Eftersom det vid dessa kontakter tydligt framhölls att det ankom på sjukhuset att pröva förutsättningarna för avtalet, kan man från sjukhusets sida knappast ha uppfattat att inspelningarna skedde med godkännande. kontakter med sjukhuset utesluter givetvis inte heller senare tillsynsåtgärder med anledning av avtalet eller vad som förekommit vid inspelningarna. . yttrade sig över remissvaren. Efter att ha tagit del av det aktuella avtalet mellan och anförde stf JO i beslut följande. De aktuella klagomålen rör den principiella frågan huruvida en TV-inspel-ning på en akutmottagning under medverkan av bl.a. patienter kan sägas komma i konflikt med patienternas krav på skydd för den personliga integriteten under en vistelse på sjukhus. Utanför JO:s prövning i detta ärende faller däremot hur integritetsfrågorna i praktiken kommit att handläggas av då inspelningarna genomfördes. I det avseendet föreligger för övrigt inte någon utredning. Då frågorna rörande integritet endast allmänt berörs i avtalet mellan sjukhuset och TV-bolaget och då sjukhuset haft att självständigt bedöma dessa frågor under själva inspelningen finner jag inte heller skäl att i detalj uttala mig om innehållet i avtalet. I svensk rätt har inte utvecklats någon egentlig personlighetsrätt. Det finns därför inte någon legaldefinition av begreppet personlig integritet. Däremot finns det bestämmelser till skydd för den personliga integriteten i skilda lagar och förordningar på olika rättsområden. Den personliga integriteten handlar ytterst om en allmänmänsklig rätt att den enskilde - i vad man kan kalla hennes privata inre sfär - skall lämnas i fred. I vid bemärkelse kan denna rätt omfatta i stort sett alla uppgifter om den enskildes personliga förhållanden. Att frågor som hänför sig till den enskildes hälsa hör hit är uppenbart. Av rätten till personlig integritet inom hälso- och sjukvårdens område följer att den enskilde med beaktande av sina individuella särdrag skall bli bemött med respekt. Han skall ha rätt att bli undersökt och behandlad under diskreta förhållanden och med tystnadsplikt för den vårdande personalen. Patientens egen åsikt skall efterfrågas, respe-k-te-ras och beaktas. För att kunna utöva sin självbestämmanderätt över den egna kroppen vid vård och behandling måste patienten vara väl informerad. Först därigenom kan han bedöma de olika behandlings-alternativens förutsättningar och konsekvenser. En kontakt med hälso- och sjukvården innebär i och för sig alltid ett visst mått av intrång i den enskildes personliga integritet, t.ex. vid själva den medicinska undersökningen och vid hanteringen av uppgifter om den enskilde som har framkommit genom undersökningen. Detta intrång sker dock efter samtycke av den enskilde. Integritetsbestämmelser som tar sikte på vård- och behandlingssituationen finns i hälso- och sjukvårdslagstiftningen. I hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) som reglerar samhällets ansvar för befolkningens hälso- och sjukvård föreskrivs bl.a. att vården skall bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet (2 a §). I lagen (1994:953) om åligganden för personal inom hälso- och sjuk-vården, som tar sikte på personalens skyldigheter gentemot patienten, före-skrivs i 2 § bl.a. att vården så långt möjligt skall utformas och genom-föras i samråd med patienten och att denne skall visas omtanke och respekt. Bestämmelser som rör sekretesskydd för uppgifter avseende enskilda personer inom hälso- och sjukvården finns i sekretesslagen (1980:100), SekrL. I 7 kap. 1 § första stycket anges följande. Sekretess gäller - - - inom hälso- och sjukvården för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men.