frsrdg · GM04NR1 · 1999-01-01 00:00:00 — Avsikten med konferensen var att fokusera på konsekvenserna av utvidgningen för de nordiska länderna, dels hur de nordiska länderna kan bistå ansökarländerna i deras strävan av leva upp till EU:s krav, dels de handelsmässiga, ekonomiska och politiska konsekvenserna av utvidgningen för de nordiska länderna. I konferensen deltog förutom representanter från även medlemmar av , de nordiska parlamentens EU-organ, i , och parlamentariker från ansökarländerna. Inför konferensen hade en rapport utarbetats "EU´s udvidelse mod øst og - fra prestigepolitik till brobygning? Mot bakgrund av de nordiska ländernas olika anknytningar till EMU, medlem, och med i EU men utanför EMU och och utanför både EU och EMU, anordnade utskottet ett seminarium i . Avsikten med seminariet var att fokusera på de handelsmässiga, ekonomiska och politiska konsekvenserna för de nordiska länderna med anledning av de olika anknytningsformerna till EMU. I seminariet deltog förutom representanter för även medlemmar av de nordiska parlamentens EU-organ, i , och finansutskott. Inför seminariet hade en analys utarbetats "Den ekonomiska och monetära unionens betydelse för och dess länder". Ärenden under 50:e sessionen har behandlat sex medlemsförslag. För lämnade nordiska ministerrådet en sysselsättningsredogörelse till . Redogörelsen lämnades av statsrådet . Han underströk i sitt anförande att mycket hänt i omvärlden sedan sysselsättningsredogörelsen skrevs. Den ekonomiska krisen i och med påföljande turbulens världen över på de finansiella marknaderna har satt sina spår och osäkerheten har ökat markant men han hävdade att de nordiska ländernas ekonomier i grunden är sunda och därför kommer att stå sig relativt väl i turbulensen. I sitt anförande hänvisade han till att det nordiska samarbetet på arbetsmarknadsområdet har pågått länge och bygger på många traditioner och att det i stort sett fungerar väl. Men det finns en del hinder i samarbetet som försvårar vardagslivet för medborgarna och därför sammanställer det svenska ordförandeskapet hinderkataloger som består av konkreta företeelser som hindrar ett smidigt samarbete, t.ex. finns sådana hinder i gränsområdena som , Kvarken och vid norsk-svenska gränsen. Han hänvisade till att 1998 var med den förtida implementeringen av den nya sysselsättningsavdelningen i Amsterdamfördraget och att detta närmast kunde ses som en första försöksperiod där stora framsteg redan gjorts. Dessa riktlinjer ligger i stora stycken väl i linje med sysselsättningspolitiken i de nordiska länderna och har ett stort inslag av de idéer och strategier som karakteriserar arbetsmarknadspolitiken i de nordiska länderna. Han anförde att för att öka sysselsättningen så måste vi se på de strukturella förändringar som sker på de nordiska arbetsmarknaderna och hänvisade till att den tagit intryck av detta genom att bl.a. göra en departemental förändring som stämmer överens med denna utveckling och kopplar samman arbetsmarknadens och näringslivets funktionssätt med frågor om energi och struktur i stort i samhället. Arbetslösheten är i mångt och mycket strukturell och inte enbart konjunkturell och detta innebär att vi måste se över våra institutioner så att de bättre kan möta de strukturella förändringarna och kan stödja näringslivet, människor som behöver ny kompetens och stimulera till nya produkter, varor och tjänster och nya marknader. talesman, , framhöll i sitt inlägg att sysselsättningsredogörelsen förbättrats från föregående år genom att den innehöll information om den aktuella ekonomiska situationen och sysselsättnings-situa-tionen och de initiativ som igångsatts inom ramen för den aktiva sysselsättningspolitik som alla de nordiska länderna för. Han efterlyste dock ett jämförande och värderande element i redogörelsen där effekterna av de olika åtgärderna utvärderas. Detta för att redogörelsen skall fungera som ett redskap för idé- och erfarenhetsutväxling mellan de nordiska länderna, vilket var syftet med initiativ om en årlig sysselsättningsredogörelse. Den socialdemokratiska gruppens talesman, , underströk i sitt anförande att rätten till avlönat arbete tillhör de mänskliga rättigheterna. Hon anförde att ett resultatorienterat och konkret arbete för att skapa jobb kommer att vara avgörande för uppslutningen bakom vidareutvecklingen av EU-samarbetet. hade hoppats att den årliga sysselsättningsredogörelsen kunde bilda ett underlag för de nordiska EU-ländernas arbete med sysselsättningsfrågor och tillförsäkra initiativet. har genom olika konjunkturer och med olika utgångspunkter haft en aktiv arbetsmarknadspolitik, vilket också visar sig i sysselsättningsredogörelsen. Hon underströk betydelsen av utbildning och kunskapsökning som ett aktivt medel för att säkerställa arbetstillfällen och konkurrenskraft. Ökad satsning på vidareutbildning och högre utbildning är också en förebyggande åtgärd för att hindra ungdomsarbetslöshet. Lagstiftad rätt till vidareutbildning och garantier för arbete, utbildning eller arbetskvalificering för ungdom är viktiga åtgärder. I sitt anförande framhävde hon att Luxembourgmötet fäste stor vikt vid strategier för tillväxt i små och medelstora företag. Det är inom dessa områden som tillväxten inom sysselsättningen uppstår. För att öka etableringen av små och medelstora företag krävs bl.a. tillgång till startkapital och ökad satsning på forskning. Hon varnade i sitt inlägg för att pressen mot ökad flexibilitet genom försämrade anställningsvillkor, fler tillfälliga anställningar, flera människor som arbetar deltid och en ökning av inhyrd arbetskraft kan leda till utstötning från arbetsmarknaden och fragmentera det traditionella förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare och undergräva kollektiva löneavtal och därmed stabiliteten i arbetslivet. För att säkra en låg inflation med låga räntor och en kontrollerad löne- och prisutveckling bör de kollektiva avtalens betydelse förstärkas och arbetsgivare, stat och arbetstagare bör ingå i ett förpliktande samarbete som förutsätter att parterna prioriterar den fulla sysselsättningen högst och erkänner betydelsen av en stabil kostnadsnivå. Ett sådant förpliktande samarbete mellan parterna bör kompletteras med klara prioriteringar i statsbudgetarna. Vänstersocialistiska gruppens talesman, , föreslog som ett möjligt sätt att vidareutveckla sysselsättningsredogörelsen att tidigt kunde fastslå vissa teman som man ville fästa speciell Det skulle möjliggöra en koncentration och fördjupning på dessa frågeställningar. Sådana områden kunde t.ex. vara hur miljöomställningen kan skapa sysselsättning, hur arbetstiden under olika skeden av livet kan anpassas till olika behov och hur arbetet med jämställdhet bedrivs. Han hänvisade till att det fortfarande finns en social snedrekrytering till de högre utbildningarna och att den i vissa fall t.o.m. ökar. Få av dem som söker sig till högre utbildning med en s.k. arbetarbakgrund tas in och detta är ett problem som skolan och studierådgivningen ännu inte klarat av att lösa. Han pekade på att flyktingar och invandrare utgör en särskilt utsatt grupp när det gäller arbetslöshet och att deras möjligheter att få en plats i arbetslivet kräver särskilda åtgärder. Han poängterade också att trots att vi lider av en förhållandevis hög arbetslöshet och speciellt en stor långtidsarbetslöshet kommer det i flera nordiska länder att inom en ganska snar framtid råda brist på arbetskraft inom vissa sektorer. Han uttryckte därför tillfredsställelse över att det verkar råda enighet om stora satsningar på utbildning, kompetenshöjning och fortbildning. Med hänvisning till det förslag om delning av arbete och förkortad arbetstid som den vänstersocialistiska gruppen väckt uttryckte han tillfredsställelse över att det i alla fall var enighet om att olika former av delning av arbete kan ha en positiv effekt på arbetslivet, och han välkomnade att utskottet i sitt betänkande över medlemsförslaget kommit fram till att det i sysselsättningsredogörelsen skall redovisas erfarenheter och forskningsresultat om olika flexibilitetsskapande arbetstidsmodeller. Han efterlyste även en beskrivning av konkreta projekt som pågår i de nordiska länderna. Han underströk att man från vänstersocialistiskt håll gärna vill tolka begreppet flexibilitetsskapande arbetstidsmodeller så att det också inbegriper olika former av konkret delning av arbete där arbetstagarnas ställning är starkare. Mittengruppens talesman, , framhöll i inledningen av sitt anförande att grunden för varje välfärdssamhälle är att människor är i arbete. Han anförde att det har uppstått en obalans i arbetsmarknaden i och med att man lämnat de traditionella sysselsättningarna och att det därför är viktigt att få en breddad arbetsmarknad som söker sig in på områden där det saknas arbetskraft eller där man tidigare inte har haft verksamheter. Han hävdade att det är en myt att arbetslösheten beror på arbetsbrist och att den i stället beror på brist på lönsamhet i många företag, brist på pengar inom den offentliga sektorn och brister när det gäller att forma regelsystem och organisera arbetslivet. Han uttryckte tillfredsställelse över att den öppna arbetslösheten minskat i samtliga länder men pekade på problemet med långtidsarbetslösheten som finns i alla de nordiska länderna. Detta är ett stort problem inte bara för att det kostar samhället stora pengar utan för att det även bryter ner individen och gör det svårt för den långtidsarbetslöse att återvända till arbetslivet. Han lyfte fram frågorna om förändring mot lägre skatt på arbetskraft, främjande av nyföretagande och möjligheter för små företag att växa och betydelsen av både den allmänna och den yrkesinriktade utbildningen. Han underströk vikten av en aktiv arbetsmarknadspolitik där yrkesutbildningen prioriteras, en positiv syn på näringslivets roll på arbetsmarknaden där eko nomi och arbetsrättsregler ses över och sanerade och sunda statsfinanser där inflationen hålls nere. Han efterlyste mera konkreta åtgärder för att öka sysselsättningen och mindre verbal strategi. Han framhävde att ministerrådets deklarationer om behovet av att förbättra anställbarheten, utveckla företagarandan, uppmuntra företag och anställda och stärka jämställdheten i arbetslivet måste följas av konkreta förändringar på arbetsmarknadens områden som gör att det anställs flera, att anställda kan gå vidare till mera kvalificerade uppgifter och att det finns en beredskap att byta yrke. Konservativa gruppens talesman, , framhöll i sitt anförande att det inte finns någon global sysselsättningskris. Flera miljoner nya jobb skapas , men de skapas inte i . Hon efterlyste en analys av detta och en vision för framtiden i ministerrådets redogörelse. Hon efterlyste även en analys av den ekonomiska politikens och näringspolitikens betydelse för skapandet av riktiga, varaktiga jobb. Hon hänvisade till Europeiska kommissionens guidelines bl.a. när det gäller vikten av att stimulera entrepenörskap genom att åstadkomma ett klimat där företagen kan blomstra. De flesta nya jobben skapas i små och medelstora företag, varför tillväxten hos just dem måste stimuleras, särskilt inom tjänstesektorn, och hon hänvisade till att kommissionens beskrivning av oförmåga att skapa tillräckligt många nya jobb, otillräckligt utbildad arbetskraft och oförmåga att anpassa sig till nya strukturer gäller i synnerhet. Med hänvisning till riktlinjerna poängterade hon nödvändigheten av att förbättra anställbarheten, utveckla företagarandan, sätta upp mål för att minska den totala skattebördan och undersöka lämpligheten av att sänka momsen på arbetskraftsintensiva tjänster. Hon konstaterade att det i ministerrådets redogörelse sägs att det i alla de nordiska länderna finns program för hur företagandet kan förenklas i syfte att skapa goda förutsättningar och efterlyste konkreta åtgärder som syftade till detta och avslutade med att från den konservativa gruppens sida föreslå att den årliga sysselsättningsredogörelsen bör lämnas som en samlad produkt från arbetsmarknads-, finans-, miljö- och näringsministrarna för att få en heltäckande bild av sysselsättningssituationen. Det är ju inte genom sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitik som man skapar nya jobb och får ner arbetslösheten utan det sker främst genom den ekonomiska politiken och näringspolitiken. Debatten i sin helhet återfinns i de tryckta protokollen från sessionen. har behandlat sex medlemsförslag. I enlighet med ett förslag väckt av den socialdemokratiska gruppen om att upprätta ett nordiskt analys- och antog rådet en rekommendation till (nr 6) att genomföra en utredning av organisation och kompetens hos existerande forsknings- och analysinstitutioner inom arbetsmarknads- och näringslivspolitiken och framlägga förslag om hur man kan etablera ett nordiskt nätverk inom detta område. I enlighet med medlemsförslag väckt av den vänstersocialistiska gruppen om delning av arbete och förkortad arbetstid antog rådet en rekommendation till (nr 7) om att man i sysselsättningsredogörelsen redovisar erfarenheter från och forskningsresultat om olika flexibilitetsskapande arbetstidsmodeller. har även behandlat ett ministerrådsförslag om ändring av överenskommelse om gemensam arbetsmarknad för viss hälso- och sjukvårdspersonal och veterinärer som utmynnade i en rekommendation (nr 8). arbete med livsmedels- och konsumentfrågor har utmynnat i fyra utskottsförslag på detta område. I enlighet med förslaget om att stärka konsumenternas ställning i , EU och WTO antog rådet en rekommendation till de nordiska ländernas regeringar (nr 25) om att arbeta för att krav om konsumentpolitiska hänsyn beaktas i alla sektorer och även i näringslivet. Regeringarna rekommenderas även att samarbeta om att påverka besluten i så att Amsterdamtraktatets nya bestämmelser om konsumentskydd i realiteten inarbetas i alla rättsakter och tolkas generöst med hänsyn till konsumentskydd samt att konsument- och patientorganisationer involveras i arbetet för att säkra konsumenternas intressen och att konsumenternas intressen beaktas i högre grad i nästa förhandlingsrunda i WTO. Rådet antog även en rekommendation till (nr 26) om ekomomiskt stöd för att involvera de nordiska konsumentorganisationerna i förberedelserna av möten inom ramen för EU och WTO. Utskottsförslaget om bättre varudeklarationer och märkning i och EU resulterade i en rekommendation till de nordiska ländernas regeringar (nr 27) att de i och EU arbetar för att alla varor i detaljhandeln förses med fullständiga innehållsdeklarationer och eventuellt med märkning, att deklarations- och märkningssystemen bygger på den högsta informationsnivån och att informationsinsatser genomförs för att sprida kännedom om de olika märkningarna och beteckningarna i varudeklarationer samt att arbeta för att förbättra informationsutväxling och varningssystem om farliga produkter och förbättra kontrollen av livsmedelsproduktionen. Rådet antog även en rekommendation till (nr 28) att fortsätta utvecklingen av antalet produktgrupper som omfattas av Svanenmärkningen. Det tredje utskottsförslaget, om livsmedelslagstiftning i och EU, resulterade i en rekommendation till de nordiska ländernas regeringar (nr 29) att arbeta för att all lagstiftning i EU görs med hänsyn till artikel 152 och 153 i Amsterdamtraktatet och Europeiska rådets förklaring om livsmedelssäkerhet, att de som utgångspunkt motsätter sig att EG:s positivlistor för tillsatser till livsmedel utvidgas men att de godkänner bättre och säkrare tillsatser som ersätter redan godkända men mera ohälsosamma tillsatser samt att de arbetar för att säkra en hälsosam, miljövänlig och etiskt acceptabel produktion av livsmedel. Det fjärde utskottsförslaget, om marknadsföring i IT-samhället, resulterade i en rekommendation till de nordiska ländernas regeringar (nr 30) att i samarbete rikta en framställan till EU om att kommissionen bör utarbeta en analys av betydelsen av handeln via Internet avseende konsumentskydd med syfte att införa ett begrepp om god marknadsföringsetik i EU och globalt. Nordiska ministerrådets statusrapport om samarbetssektorernas arbete med EU/EES-frågor debatterades i plenum. talesman, , framförde i sitt inlägg sin tillfredsställelse över att det skett en rad framsteg när det gällde samordningen inom av EU/EES-relaterade frågor. Han ansåg, liksom övriga talare, att samarbetet inom konsument- och livsmedelssektorn är ett mycket gott exempel på hur samarbetet kan bedrivas på ett effektivt och fruktbart sätt. Han gav också uttryck för att utskottet avser att inte enbart fästa uppmärksamheten vid samordningen inom ministerrådssekretariatet utan även den nordiska koordinering av regeringarnas aktiviteter som sker utanför Nordiska ministerrådets ramar, t.ex. inom ramen för WTO. talesman, samarbetsminister , redovisade de allmänna målsättningar som funnits för att påverka utformningen av den europeiska agendan i frågor där de nordiska länderna har ett gemensamt intresse, nämligen att ta initiativ i sådana frågor, att eftersträva en samstämmig implementering av direktiven från EU och EES samt att fungera som en brobyggare mellan de nordiska länder som är medlemmar av EU och de som ingår i EES-samarbetet. Den socialdemokratiska gruppens talesman, , underströk betydelsen av att de nordiska länderna samarbetar om Europafrågor. Vi kan gå i spetsen i EU när det gäller miljö, sysselsättning, arbetsmiljö, konsumentfrågor och öppenhet. Nordiska synpunkter kan få större genomslagskraft i EU om de nordiska länderna koordinerar sina insatser. I ett framtida utvidgat EU med kanske upp till 30 medlemsländer kommer samarbete att bli en nödvändighet och här är de nordiska länderna varandras naturliga partner på en lång rad områden. Vi har också fördelen att vi med och nordiskt samarbete redan har institutioner och ett samarbete etablerat. Han underströk och viktiga roll för att sätta fokus på de överordnade politiska frågorna och medverka till att formulera gemensamma nordiska prioriteringar. Han tog som exempel det framgångsrika arbete som gjorde vid genom att under hela konferensen hålla kontakt med de nordiska chefsförhandlarna och ministrarna för att säkerställa att samarbete skedde på nordisk grund. Mittengruppens talesman, , underströk vikten av att det finns ett forum där EU- och EES-länderna kan mötas, diskutera och påverka de andra länderna i de frågor där vi är överens. När vi når enighet har vi en förpliktelse mot medborgarna i de nordiska länderna att söka maximalt inflytande. Han hälsade med tillfredsställelse statsministrarnas initiativ inom energisektorn där de tagit kontakt med övriga med anledning av utvecklingen av elektricitets- och gasnätverket och uppmanade ministrarna att aktivt se på andra områden där initiativ till samarbete inom kan tas där ömsesidiga intressen finns, t.ex. miljö-, konsument-, arbetsmarknads-, handels-, närings-, jordbruks- och utbildningspolitik. Han avslutade med att på mittengruppens vägnar uppmana de nordiska ländernas regeringar att tillsammans försöka utveckla närhetsprincipen som, inte minst efter tysk uppmaning, nu finns implementerad i Amsterdamtraktatet. Debatten i sin helhet återfinns i de tryckta protokollen från sessionen. I samband med 50:e session anordnade en utfrågning med utrikesminister och Europaminister om WTO. Avsikten med utfrågningen var att inför få möjlighet att diskutera de möjligheter och svårigheter som kunde förutses vid förhandlingarna. Till utfrågningen hade även inviterats representanter för de nordiska ländernas EU-organ, i . arbetsgrupp för konsumentpolitik avslutade sitt arbete med att lägga fram fyra förslag som utskottet ställde sig bakom. Utskottsförslagen behandlades under 50:e sessionen och utmynnade i sex rekommendationer till de nordiska regeringarna eller (se ovan). Utskottets arbetsgrupp om Nordiska industrifonden har fortsatt sitt arbete. Arbetsgruppens mandat är att göra en politisk värdering av om önskar anmoda att prioritera industriell forskning och utveckling genom att bevara Nordiska industrifonden på budgeten och eventuellt omformulera de politiska målsättningarna eller om vill anmoda att lägga ner Nordiska industrifonden. Svensk medlem och tillika ordförande för kontrollkommitté har varit () som efter valet av ny delegation efterträddes av (). har haft fem möten och i samband med möte i gjort ett studiebesök hos det nybildade i . huvudsakliga uppgift är att utöva den parlamentariska kontrollen över verksamhet som finansieras över Nordiska ministerrådets budget inklusive de nordiska institutionerna, utföra särskilda kontrolluppgifter, kontrollera och godkänna årsredovisningar och revisionsberättelser inom ministerrådets verksamhetsområde samt granska rådets redovisningar och revisionsberättelser. tillsatte de nordiska ländernas riksrevisioner en arbetsgrupp för att göra en översyn i syfte att förbättra och effektivisera revisionen av den verksamhet som finansieras med gemensamma nordiska medel. har följt detta arbete och lämnat ett yttrande till riksrevisionerna över arbetsgruppens förslag. Kommittén har granskat revisionsrapporter rörande , Nordiska ministerrådets och Nordiska kulturfondens verksamheter och räkenskaper. I syfte att följa upp att de nordiska institutionernas verksamhet ligger i linje med de politiska prioriteringar som ligger bakom medelsfördelningen i budgeten för det nordiska samarbetet genomför kommittén studiebesök vid olika nordiska institutioner. har kommittén av tidsskäl endast haft möjlighet att genomföra besök hos i . Kommittén har funnit det lämpligt att komplettera den granskning som genomförs på grundval av inkommen rapportering genom särskilda granskningsprojekt, s.k. kontrolluppgifter. Kontrolluppgiften 1998 har avsett Nordiska ministerrådets insatser för koordinering av de nordiska ländernas bistånd m.m. till länderna i närområde och har avsett huruvida samordningen av insatserna från de nordiska länderna i de tre baltiska staterna och nordvästra är tillfredsställande och vilken roll bör spela i detta sammanhang. har fortsatt arbetet med effektivitetsgranskningen av rådets verksamhet och konstaterat att utskotten och presidiet i ökande grad arbetar med ad hoc-grupper eller rapportörer för olika frågor eller projekt. Detta ökar enligt kommitténs uppfattning behovet av kommunikation inom och mellan rådsorganen. Kommittén avser att överväga erfarenheterna av denna utveckling och hur rådet bäst skall kombinera initiativförmåga och engagemang med den förankring i rådsorganen som är en förutsättning för genomslagskraft i de nordiska parlamenten och i det nordiska samarbetet. Mot bakgrund av att beslutade om vissa principer för den samnordiska verksamheten i närområden och den , som lades fram med rekom mendationer för att få till stånd en samlad nordisk närområdespolitik avsåg kontrolluppgiften Nordiska ministerrådets insatser för koordinering av de nordiska ländernas bistånd m.m. till länderna i närområden. fann det angeläget att undersöka huruvida samordningen av sådana insatser är tillfredsställande och vilken roll bör spela i detta sammanhang. Som underlag för sina bedömningar lät kommittén en konsult genomföra en analys av koordineringen av de multilaterala och bilaterala nordiska insatserna inom sektorerna hälsa och miljö i . Kommittén konstaterade att samordningen av de gemensamma och bilaterala nordiska insatserna i var god, och inom miljösektorn mycket god, men lämnade vissa förslag i syfte att förbättra de nordiska regeringarnas samordning av biståndsinsatser i närområde. Dessa förslag utmynnade i en rekommendation (nr 23) med förslag till de nordiska ländernas regeringar om åtgärder för att förbättra samordningen av insatserna i närområden. Kommittén har granskat revisionsrapporter rörande , Nordiska ministerrådets och Nordiska kulturfondens verksamheter och räkenskaper.