frsrdg · GM04JO1 · 1999-01-01 00:00:00 — I det här aktuella fallet blev resultatet att oskyldiga personer utsattes för långtgående kränkningar av grundlagsskyddade fri- och rättigheter. Det inträffade tyder på att det finns ett be-hov av utbildningsinsatser vad gäller användningen av straffprocessuella tvångs-medel och förundersöknings-för-farandet i övrigt. Uppgiften att föranstalta om så-dana insatser ankommer i första hand på Riksåklagaren och . Inhämtande av uppgifter med stöd av 27 § telelagen (1993:597) bör alltid underställas förundersökningsledarens ställningstagande (Dnr 2628-1996) I en anmälan till JO kritiserades en kriminalinspektör vid i med anledning av att denne under en utredning från teleföretag hade hämtat in uppgifter om klagandens telefonabonnemang. Efter granskning av handlingarna i de aktuella ärendena infordrades upplysningar och yttrande från i . Genom utredningen framkom att upplysningar om telefonsamtal bl.a. till och från klagandens telefonabonnemang hade inhämtats. Enligt kriminal-inspektören rörde utredningen misstanke om mord och möjligheter att inhämta aktuella uppgifter förelåg därför. Han uppgav att uppgifterna rörande berörda telefonnummer var ett led i kontrollen av en persons trovärdighet och således en kontroll av dennes muntligen lämnade uppgifter. Utredningen befann sig i ett spaningsskede. Trovärdighet bedömdes vara av stor betydelse för den fortsatta utredningen och på vilket sätt denna skulle kunna bedrivas. Kriminalinspektören uppgav vidare att det var i enlighet med gällande praxis att uppgifter från teleföretag inhämtades utan att samråd med förundersökningsledaren ägde rum. Denna metod hade tillämpats när det gällde utredningar av grova brott. Denna praxis var väl känd och utvecklad av polispersonal och inte ifrågasatt av vare sig åklagare eller högre polisbefäl. Förfaringssättet hade befunnits vara praktiskt och ofta den enda till buds stående möjligheten. Enligt polismyndighetens delegationsordning är en inspektör behörig att inhämta uppgifter från ett teleföretag under en pågående förundersökning. I ett beslut anförde chefsJO bl.a. följande. Undersökningsledaren har ansvar för förundersökningen i dess helhet. Han skall ta till vara den enskildes rättssäkerhetsintressen och se till att utredningen bedrivs effektivt (1 a § andra stycket förundersökningskungörelsen 1947:948 [FUK]). I telelagen (1993:597) finns bestämmelser om tystnadsplikt samt om skyldighet för teleföretag att lämna ut uppgifter till bl.a. polis och åklagare. Tystnadsplikt gäller i televerksamhet för uppgifter om teleabonnemang, för innehållet i ett telemeddelande samt för andra uppgifter som angår ett särskilt telemeddelande (25 § första stycket). Den som driver televerksamhet är skyldig att på begäran utan hinder av tystnadsplikten i vissa fall lämna ut uppgifter som angår misstanke om brott till åklagarmyndighet, polismyndighet eller någon annan myndighet som skall ingripa mot brottet. Uppgifter om teleabonnemang skall lämnas ut om fängelse är föreskrivet för brottet och detta enligt myndighetens bedömning kan föranleda annan påföljd än böter (27 § 2). Skyldighet att lämna andra uppgifter om ett särskilt telemeddelande än om dettas innehåll - t.ex. om mellan vilka abonnemang som ett telefonsamtal har förmedlats - inträder om det för brottet inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse (27 § 3). Uppgifter om innehållet i ett telemeddelande får däremot aldrig lämnas ut. Prövningen av om en skyddad uppgift skall lämnas ut skall göras av den begärande myndigheten vilket innebär att det är den myndigheten som svarar för att begäran är rättsenlig (prop. 1992/93:200 s. 163 f. och 310 f.). Hemlig teleövervakning innebär att uppgifter i hemlighet hämtas in om telemeddelanden som har expedierats eller beställts till eller från en viss tele-adress eller att sådana meddelanden hindras från att nå fram (27 kap. 19 § första stycket RB). Med viss teleadress avses ett telefonnummer, en kod eller annan teleadress. Hemlig teleövervakning får användas vid förundersökning om det för brottet inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , om det är fråga om ett brott enligt 1 § narkotikastrafflagen eller ett sådant brott enligt 1 § lagen om straff för varusmuggling som avser narkotika eller om förundersökningen avser försök, förberedelse eller stämpling till ett brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , om sådan gärning är belagd med straff ( 27 kap. 19 § andra stycket RB). För tillstånd till teleövervakning krävs - utöver att någon är skäligen misstänkt för brott av viss svårhetsgrad - att åtgärden är av synnerlig vikt för utredningen. Vidare får åtgärden endast avse en teleadress (tidigare telefonapparat eller annan teleanläggning) som innehas eller annars kan antas komma att användas av den misstänkte (27 kap. 20 § RB). Frågor om hemlig teleövervakning prövas av rätten på ansökan av åklagaren. I beslutet skall anges vilken teleadress och tillståndet gäller. Tiden, som inte får bestämmas längre än nödvändigt, får inte överstiga en månad för beslutet (27 kap. 21 § RB). En polismyndighet får under de förutsättningar som har angetts i det föregående inhämta uppgifter med stöd av telelagen. Enligt polismyndighetens i delegationsordning är en inspektör behörig att inhämta sådana uppgifter. Kommissarierna . och S. har uppgett att kriminalinspektören fick utred-ningen för genomläsning samt att de inte underrättades om att han hade vidtagit utredningsåtgärder i ärendet. Mot detta står kriminalinspektörens uppgifter att utredningen rörde misstanke om mord och att det var i enlighet med gällande praxis att i ett sådant fall inhämta uppgifter från ett teleföretag utan att samråda med förundersökningsledaren. Om man tar fasta på kriminalinspektörens uppgifter att utredningen gällde mord kan följande konstateras. En begäran enligt 27 § 3 telelagen kan enligt lagtexten göras av en åklagar- eller polismyndighet. Förundersökningsledaren har, som tidigare nämnts, ansvaret för förundersökningen i dess helhet och har att se till att den enskildes rättssäkerhetsintressen tas till vara. Det ligger därför i sakens natur att frågan skall underställas förundersökningsledaren, innan uppgifter enligt 27 § 2 eller 3 telelagen inhämtas av en enskild polisman, även om denne i formellt hänseende är behörig att vidta åtgärden. Att förunder-sök-ningsledarens tillstånd inhämtas framstår också som naturligt när man jämför bestämmelserna i telelagen med reglerna om hemlig telefonövervakning, vilka kräver domstols tillstånd. Med undantag för att bestämmelserna i telelagen, i motsats till reglerna om hemlig teleövervakning, avser historiska uppgifter är de uppgifter som avses med de två regelsystemen av samma art. Jag vill i sammanhanget särskilt peka på att bestämmelsen i telelagen inte innehåller några begränsningar av innebörd exempelvis att endast uppgifter hänförliga till misstänkta personer kan komma i fråga. En begäran om uppgifter förutsätter därför mycket grannlaga bedömningar vad gäller frågan om skälen för att inhämta uppgiften uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den enskilde. Vad kriminalinspektören har anfört om skälen för åtgärden att begära uppgifter med stöd av telelagen är svårförståeligt. Utredningen i detta ärende har i själva verket inte kunnat kasta något som helst ljus över frågan i vilket avseende den aktuella brottsutredningen skulle ha kunnat föras framåt genom kriminalinspektörens begäran. Detta konstaterande belyser ytterligare vikten av att åtgärder av det aktuella slaget underställs förundersökningsledaren. Vad som framkommit i övrigt ger mig inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande. De iakttagelser som jag har gjort i detta ärende är av den arten att jag finner skäl att för kännedom överlämna exemplar av detta beslut till Riks-polisstyrelsen och Riksåklagaren. Vid förhör under en förundersökning skall den som hörs få förhörsutsagan uppläst eller få möjlighet att granska den vid varje förhörstillfälle även om ytterligare förhör om samma gärning äger rum senare (Dnr 3334-1996) I en anmälan kritiserade . befattningshavare vid Polismyn-digheten i och i . Under en förundersökning om grovt vapenbrott hade flera förhör hållits med honom varvid krimi-nalinspektören var förhörsledare. . kritise-rade att han inte hade fått sin förhörsutsaga uppläst och att han inte heller på annat sätt fått möjlig-het att granska uppteckningarna av förhören innan dessa hade avslutats. Utredningen i ärendet visade bl.a. följande. företogs en husrannsakan i lägenhet vid Billeplatsen i . Vid husrannsakan togs bl.a. en kulsprutepistol med ljuddämpare och en studsare i beslag. . häktades av . Under förundersökningen, som även omfattade misstankar om andra brott, än grovt vapenbrott, hölls flera förhör med . Kriminalinspektören var förhörsledare och upprättade även förundersök-ningsprotokollet. påbörjades ett förhör med . om "grovt vapenbrott". Advokaten var närvarande vid förhöret som nedtecknades i dialogform och omfattade samman-lagt sex sidor. Enligt förhörsprotokollet hade förhöret avslutats eftersom offentlige försvarare inte kunde närvara på grund av annat uppdrag. Ett fortsatt förhör om grovt vapenbrott hölls . var förhörsledare och advokaten var när-var-ande vid förhöret som påbörjades och avslutades . Förhö-ret som omfattade två sidor var nedtecknat i dialogform. höll yt-terligare ett förhör med . angående det beslag av bl.a. vapen som gjorts i hans lägenhet. Advokaten var när-varande vid förhöret som påbör-jades och avslutades . Förhöret som omfattade två och en halv sida var nedtecknat i dialogform. De två för-hörsprotokollen lik-som protokollet över för-höret saknade upp-gift om att förhörsut-sagorna var upp-lästa eller att tillfälle på något annat sätt hade läm-nats . att granska uppteck-ningarna. I ett brev som ankomststämplats vid Åklagarkammaren i Helsing-borg anförde . bl.a. följande. "Efter att ha tagit del av utskrifterna av förhör som ägde rum respektive skall följande synpunkter framföras. . och hans försvarare har uttryckt synpunkter på att förhörs-protokollen borde ha skrivits ut löpande efter varje förhör, men ansåg förhörsledaren att samtliga protokoll kunde skrivas ut i efterhand. Detta förfaringssätt medför en ökad risk för att felaktigheter uppkommer i för-hörsprotokollet. Generellt sett förekommer i protokollet att frågor från förhörsledaren inte är ut-skrivna, utan att flera svar från . sammanställts såsom varande svar på en enda fråga. Svar på frågor är ej heller alltid antecknade i det sammanhang de lämnades. Det förekommer också att uttalanden och förklaringar från . saknas i protokollet samt att ord som inte uttalats av . utan av förhörsledaren antecknats såsom varande ord. Det är inte möjligt att i efterhand minnas och påpeka samtliga felaktigheter i protokollet i förhållande till vad som i själva verket uttalades vid förhörstillfällena. . har därför begärt att förhören med honom görs om, varvid förhören i dess helhet skall bandas och skrivas ut ordagrant. Då åklagaren inte velat tillmötesgå . på denna punkt är denna skrivelse upprättad i syfte att i görligaste mån lyfta fram de felaktigheter som enligt . föreligger i förhörs-protokollen". I brevet som var på fyra sidor framförde . synpunkter på och erinringar mot förhörsprotokollen av . Brevet togs in i för-un-dersökningsprotokollet. åtalades . för bl.a. grovt vapenbrott. Under huvudförhandlingen i tingsrätten hördes som vittne. I tings-rättens dom antecknades bl.a. följande uppgifter från förhöret med honom. "- - - sammanträffade i förevarande ärende med B. - - -. Dagarna före förhöret gick igenom det material som fanns. Förundersökningsle-da-ren hade också överlämnat en lista med ett flertal frågor, som denne önskade få belysta. skrev på eget papper ned de frågor, som han avsåg att ställa till B. Dessa var rätt många. På samma papper lämnade han utrymme för de svar, som han räknade med att B. skulle lämna. Om det uppkom någon följdfråga antecknade även denna och svaret. Förhöret togs inte upp på band. Han valde inte det förfarandet, eftersom han i samtal med kollegor fått den upp-fattningen att B. inte skulle säga så mycket om förhöret togs upp på band. uppfat-tade det som att B. ville svara på frågorna så gott han kunde. - - -. Förundersökningsledaren gav direktiv om att utsagan avseende förhöret skulle delges B. först sedan förhöret avslutats i "vapendelen". vet inte varför förundersökningsledaren hade den åsikten. B. delgavs de förhör, som hållits med honom först . B:s reaktion kom först genom ett telefaxmeddelande från Refthammar till åklagaren. Förundersökningsledaren förklarade då att B:s synpunkter skulle tas in i förundersökningsprotokollet - - -." Ärendet remitterades till i . Överåklagaren kom in med ett yttrande till vilket fogats yttranden från chefsåklagaren vid Åklagarkammaren i , , och kammaråklagaren . Undertecknad var undersökningsledare i målet mot . fram . Därefter påbörjade jag min semester och hade därefter inte mer med målet att göra. När jag gick på semester övertogs målet av kammaråklagaren . . hade deklarerat att han deltog i förhör endast tillsammans med sin offentlige försvarare . Förhörsledaren hade efter överenskommelse med Refthammar bestämt tid för förhör med B. till 960711. hade av mig erhållit direk-tiv över vilka frågeställningar som jag önskade få belysta vid förhöret med B. Dessa direk-tiv var indelade i olika undergrupper såsom hyreskontraktet, sopsäckarna (avseende i lägenheten påträf-fade vapen), pengarna (i lägenheten påträffade falska sedlar), kamouflagekläderna och övrigt. Ungefär 960711 fick jag av besked om att förhöret avbrutits eftersom Refthammar plötsligt och oväntat meddelat att han inte hade tid att närvara ytterligare vid förhöret på grund av att han bokat in ett rättsmöte i . meddelade mig att han höll på att skriva rent förhöret från sina anteck-ningar och skulle därefter överlämna en kopia av detsamma till mig. Så skedde också senare . Efter att ha läst igenom förhöret kunde jag konstatera att anteckning saknades om att förhöret delgetts B. på sätt anges i RB 23:21 2 st. Jag fann utformningen av förhöret vara bra då det upp-ställts i frågor-svarform samt förhörsledaren bemödat sig om att få med exakta orda-lydelser i vissa fall, vilka angetts i citatform. Jag diskuterade med om hur B. till följd av Refthammars agerande skulle delges förhöret. För mig stod det klart med hänsyn till förhö-rets innehåll och till att B. vägrat del-taga i förhör utan närvaro av sin offentlige försvarare att B. ej skulle kunna delges förhöret och ge synpunkter på dettas innehåll utan närvaro av Refthammar. Förhöret hade hastigt avbrutits av Refthammar utan att den viktigaste delen av förhö-ret, vapendelen, slutförts. Jag ansåg därför att det skulle vara till men för utredningen att lämna över förhöret till B. och Refthammar (jfr RB 23:18) innan förhöret i vapendelen avslutats. Jag meddelade därför det direktivet att förhöret 960711 med B. skulle delges honom vid nästa förhörstillfälle vid vilket Refthammar skulle närvara i samband med att förhöret i vapendelen avslutades. Av protokollet framgår att fortsatt förhör i vapendelen påbörjades 960715 kl. 9.20 (efter det jag påbörjat min semester). Det framgår av protokollet att förhöret i denna del avslutades kl. 9.55. Uppgift saknas om att för-höret och förhöret från 960711 delgetts B. i samband härmed. Av protokollet framgår emellertid vidare att förhöret utformats på samma sätt som förhöret 960711 och att ytterligare förhör hållits med B. 960715 avseende de andra frågeställningarna jag velat få belysta. Förhören denna dag har enligt protokollet fortgått i ett sammanhang fram endast med avbrott orsakat av B. själv då denne vägrade deltaga i förhör och därför lämnade förhörslokalen samt i samband därmed avbrott för lunch. Vad jag förstår har för-hören sedan renskrivits av och delgetts B. och Refthammar 960716 i renskrivet och slutgiltigt utformat skick. B:s erinran mot förhörens innehåll har sedan upptagits och influtit i proto-kollet. Jag anser därför att B. inte har lidit någon rättsförlust. - - - Det aktuella förhöret har uppenbarligen delats upp i två avsnitt beroende på att den offentlige för-svararen fick avbryta sitt deltagande vid förhöret - - -. Förhöret har fortsatt med den offentlige försvararen närva-rande. Det saknas anteckningar om att det ned-tecknade god-känts eller motsva-rande av den hörde vid något av tillfällena. har förhören i utskrivet skick delgivits den hörde för godkännande eller erinringar. Enligt 23 kap 21 § RB skall den hörde innan förhöret avslutats få del av vad som antecknats. Så synes inte ha skett. Ordalydelsen i sagda lagrum tyder närmast på att regeln skulle vara tvingande, ett förhållande som skulle kunna komma i strid med innehållet i 23 kap 18 § RB såvitt gäller stad-gandet om att fortlöpande delge den misstänkte vad som framkommer under förundersökningen om det kan ske utan men för utredningen. Rent praktiskt tillkommer frågan om när ett förhör skall anses avslutat. I detta ärende har någon presentation av det antecknade inte ens ägt rum. Det är den senaste tidpunkten för åtgärden. Delgivning av förhörsanteckningar kan vara en mycket omfattande och grannlaga uppgift. Materia-let kan vara omfattande, komplicerat eller svåröverskådligt. Inte sällan måste man därför i prakti-ken avsätta för att den hörde skulle få möjlighet att överblicka vad som antecknats. I mycket omfattande fall förekommer t o m att förhöret tillställes den hörde för att bereda denna en rimlig möjlighet att överväga förhörets utformning och innehåll. Detta gäller inte minst i ekomål. I förevarande fall var situationen komplicerad och irriterad av handlingarna att döma. Mot denna bakgrund anser jag för egen del att det får anses försvarligt att delgivningen av förhörsprotokollet fick anstå till och att regeln i 23 kap 21 § RB hade givits en utformning som bättre lämnade utrymme för en i vart fall blygsam anpassning till de praktiska behoven att skriva ut och delge förhörsutsa-gan. Avslutningsvis får jag framhålla att det genom stadgandet om slut-delgivning av hela förundersök-ningen i 23 kap 18 § RB inte förelegat risk för rättsförlust. Det bör också framhållas, att erinringar tagits in i för-undersökningsprotokollet och att något syfte att träda rätt för när inte kan antas ha förelegat. - - - Enligt 23 kap 21 § 2 st skall - sedan utsaga av misstänkt eller annan uppteck-nats och innan förhöret avslutas - utsagan uppläsas eller tillfälle på annat sätt lämnas att granska upp-teckningen samt den hörde tillfrågas om han har något att erinra mot innehållet. Erinran, som ej föranleder ändring, skall anteck-nas. Därefter må uppteckningen ej ändras. Fråga uppkommer till att börja med vad som i detta sammanhang menas med för-höret och med uttrycket tillfälle på annat sätt lämnas att granska uppteck-ningen. Genomgångna lagkommen-tarer har inte givit någon egentlig ledning i dessa frågor. Då återstår att bedöma vad som kan anses vara en rimlig tolkning av bestämmelsen och om det aktuella ärendet har hanterats i enlighet här-med. Förhör hölls i "vapendelen" med . . Förhöret följde av under-sökningsledaren givna direktiv över vilka fråge-ställningar, som han önskade få belysta. P g a att B:s offentlige försvarare bokat in ett annat möte fick förhöret avbrytas utan att "vapendelen" kunnat slutbe-handlas. Förhöret i denna del fortsatte , då den offentlige försvara-ren var närvarande. Med hänsyn till att förhöret var en ren fortsätt-ning av det förhör, som påbörjats i "vapendelen" och till att förhören hållits med samme förhörsledare utan något långt tidsuppehåll, anser jag att det finns fog för uppfattningen att förhöret i det aktuella fallet kan anses avslutat i "vapendelen" först . Det har därför funnits fog för att, som skett, ge förhörsledaren direktivet att förhöret skulle delges . vid förhörstillfället , då den offentlige försvararen skulle närvara. Av intresse är här också att . vägrat deltaga i förhör utan närvaro av sin offentlige försvarare och att han därför inte kunde förväntas ge synpunkter på uppteckningen av den givna utsagan utan närvaro av försvararen. Vad härefter angår frågan om tillfälle för . och hans offentlige försvarare till granskning av utsagan i "vapendelen", såsom skett, kunde få anstå till , skall främst följande beaktas. Enligt ordalydelsen i 23 kap 21 § 2 st skulle - innan förhöret avslutades - utsagan ha upplästs för . eller tillfälle på annat sätt ha lämnats honom att granska uppteckningen. Vidare skulle . ha tillfrågats om han hade något att erinra mot innehållet. . har i sin anmälan till Jus-titieombudsman-nen uppgivit att såväl han som hans offentlige försvarare vid för-hörets avslutande i "vapendelen" bett att få läsa igenom förhörsproto-kollet, vilket de förnekats med motivering att samt-liga förhör skulle vara avslutade innan de fick möjlighet att läsa igenom protokollen. Enligt min mening bör orda-lydelsen i den angivna paragrafen ges den meningen att den hörde inte kan för-vägras att få ta del av uppteckningen av förhöret innan detta avslutas. En annan fråga är att över-enskommelse kan träffas att den hörde skall få ta del av sin utsaga, t.ex. så snart den föreligger i utskrivet skick. I det aktuella fallet har det inte förelegat någon skyldighet att i samband med förhörets avslu-tande till . utlämna ett utskrivet för-hörsprotokoll. Däremot har han då inte kunnat förvägras att få ta del av uppteckningen av utsa-gan, därest han framställt krav på detta. Hur saken förhållit sig i detta avseende har jag inte kunnat ut-läsa ur handlingarna. I detta sammanhang har jag endast noterat att förhöret avslutas med följande anteckning: "Advokaten har inga frågor". Avslutningsvis vill jag framhålla följande. Förhöret med . har så snart förhöret renskrivits delgivits såväl honom själv som hans offentlige försva-rare . Slutdel-givning av hela förundersökningen har skett på före-skrivet sätt. Erinringar har också intagits i för-undersöknings-protokollet. Jag kan inte finna att . har lidit någon som helst rätts-förlust. därför har inte heller förelegat. I ett beslut anförde chefsJO följande. Sedan en utsaga av en misstänkt eller annan upptecknats, skall, innan förhöret avslu-tas, utsagan läsas upp eller tillfälle på annat sätt lämnas att granska uppteck-ningen samt den hörde tillfrågas om han har något att erinra mot innehållet. En erinran som inte föranleder ändring, skall antecknas. Därefter får upp-teckningen inte ändras. Har utsagan först efter gransk-ning antecknats i protokollet, skall upp-teckningen biläg-gas handlingarna (23 kap. 21 § andra stycket rättegångs-balken [RB]). Bestämmelserna i 23 kap. 21 § RB överensstämmer i huvudsak med dem som en-ligt 6 kap. 8 § andra stycket RB gäller i fråga om sådana utsagor som skall anteck-nas i rättens protokoll. Sistnämnda bestämmelse gäller i tillämp-liga delar även berättelser som tagits upp genom stenografi och sådana sammanfattningar av be-rät-telser som tagits upp på fonetisk väg (6 kap. 9 § andra stycket RB). Enligt 6 kap. 9 § andra stycket krävs således alltid granskning av en direktupptagning när upptagningen sker genom stenograf. Granskningen sker naturli-gen så att upp-teck-ningen läses upp för den hörde ur stenogrammet, om inte om-ständighe-terna är sådana att stenogrammet genast kan återges i vanlig skrift och läsas av den hörde. Även en på fonetisk väg upptagen sammanfattning av en ut-saga måste kontrolleras av den hörde. Anmärkningar kan ju riktas mot själva sam-manfatt-ningen. Kontrol-len kan i detta fall ske genom att sammanfattningen dikte-ras i den hördes närvaro. Vid fullständig upptagning på fonetisk väg är däremot kontroll från den hördes sida obehövlig. Vid kontroll av stenografisk upptagning samt av fonetiskt uppta-gen sammanfattning skall den hörde i vanlig ordning tillfrå-gas om han har något att invända mot upptagningen (Fitger, del 1 s. 6:20).