frsrdg · GM04JO1 · 1999-01-01 00:00:00 — Det finns således inte någon grund för att ta riktlinjer till intäkt för att det skulle vara möjligt att förbjuda en medlem av en extrem motorcykelorganisation att bära en väst som visar hans föreningstillhörighet när han uppträder som åhörare vid en rättegång. Åtal mot en kommissarie för tjänstefel har ogillats då han inte ansetts ha förfarit oaktsamt (reell husrannsakan i en restaurang på grundval av ett anonymt tips) (Dnr 443-1995) ChefsJO väckte åtal för tjänstefel vid mot kommissarien , i , enligt följande gärningsbeskrivning. Kriminalkommissarien vid i Södra Älvs-borg har i efter föredragning av kriminal-in-spektören beslutat att husrannsakan skulle företas i Restaurang i med anledning av misstanke om olovlig försäljning och olovlig tillverkning av alkoholhaltiga drycker. har vid sin myndighetsutövning av oaktsamhet åsidosatt vad som gällt för uppgiften genom att besluta om husrannsakan trots att lagliga förutsättningar för åtgärden inte förelegat, eftersom det inte förekom sådana omständigheter som kunde utgöra grund för skälig misstanke om brott gentemot någon enskild person och det heller inte förekom synnerlig anledning att det genom rannsakningen skulle anträffas föremål underkastade beslag eller annan utredning om brottet vinnas. Lagrum: 20 kap. 1 § I en dom ogillade tingsrätten åtalet. I domskälen anteck-nades bl.a. följande. Av handlingar som i målet åberopats av åklagaren framgår särskilt följande: Det av fattade beslutet om husrannsakan är skrivet på ett tryckt formulär, på vilket har antecknats Güls namn och personnummer, att han var "misstänkt", att brottet var olovlig försäljning av alkoholdrycker, att det var fråga om husrannsakan å restaurang , samt att skulle hämtas till förhör "vid resultat av husrannsakan". Till grund för föredragning av ärendet inför låg en promemoria och en handling med rubriken "NARKOTIKA-TIPS ". I promemorian angavs "Restau-rang, , " samt telefonnummer och under "Sak" hembränning av sprit, försäljning av hembränt och försäljning av narkotika. Promemorian lyder under rubriken : "Anmälaren säger att restaurangen drivs av tre turkar. Två av dem bor i , och den tredje i . Vem av dem som äger restaurangen är okänt. En av männen är förälskad i anmälaren och har anförtrott sig till henne. Han har visat henne tre stycken hembränningsapparater som står i källaren. Anmälaren säger att de säljer både till privatpersoner och restauranger, både i och , dessutom sker försäljning från restaurangen. Hon kan inte säga någon volym på försäljningen. Dessutom sker försäljning av narkotika från restaurangen. Anmälaren uppger att hon själv sett detta men hon kan inte säga vad för typ av narkotika det gäller, eller hur den var förpackad. Det hela har pågått . Anmälaren säger att en utav männen alltid sover över i restaurangen. Hon uppger att hon hört att det den skulle komma folk dit för att handla hembränt. Hon kan dock inte förklara närmare hur hon fått reda på detta, eller varifrån köparna skulle komma." Promemorian är undertecknad av , och under hennes namn finns följande tillägg: "Anmälaren och hennes var hos polisen och berättade om den aktuella narkotikaförsäljningen". Den som narkotikatips tecknade handlingen är undertecknad av polis-assistenten och har följande lydelse: "Två kvinnor kom in på polisstationen och berättade att de hade varit på en fest i den 16/12-94 tillsammans med och . och driver i . Kvinnorna berättade att frågat om de ville röka hasch som han visade att han hade hasch med sig. Men eftersom dom inte var intresserade stoppade han ner det i fickan igen. De tror även att de båda männen säljer hasch för såg de en liten kille komma in i restaurangen och hämta ett litet paket. pappa är missbrukare enligt de båda kvinnorna. Pappan kallas för Bullen och heter Rissanen i efternamn. Troligtvis kommer de båda männen stänga restaurangen den 25/12-94. " har förnekat gärningen - - - samt uppgivit: Han har tjänstgjort vid polisen i , mestadels såsom kriminalpolis. är han ställföreträdande chef för kriminalavdelningen och är i denna egenskap förundersökningsledare i ärenden av enkel beskaffenhet. I sådana kan han då fatta beslut om tvångsmedel. Han har ofta föredragit ärenden om husrannsakan och själv fattat ett antal beslut om dylik åtgärd, varför han hade god erfarenhet av hithörande regelverk. blev han uppsökt av , som berättade att han fått en promemoria med vissa uppgifter och även hittat en handling med narkotikatips. Det är fråga om de ovan refererade två handlingarna, vilkas innehåll han redogjorde för, och han berättade också att han fått in allmänna uppgifter om spritförsäljning i . Det hade bl a sagts att ungdomar hanterade alkohol, och det kretsade kring restaurang . Uppgifterna enligt de två aktuella handlingarna var anonyma, men fick den uppfattningen att uppgifterna lämnats vid två personliga besök hos polisen. Han noterade att det var fråga om detaljrika uppgifter, att en av uppgiftslämnarna sades ha en personlig relation till en av restauranginnehavarna, att hon sett apparaterna och att det var fråga om försäljning bl a till ungdomar. Rangstrand berättade att han efter kontakt med gjort bedömningen att kvinnornas uppgifter var tillförlitliga. Ehuru inte visste vilka uppgiftslämnarna var ansåg han att de ganska lätt kunde identifieras, vilket dock skulle ta . Han ansåg inte att uppgifterna var anonyma i vanlig bemärkelse, och han fann det naturligt att kvinnorna i den rådande situationen inte ville framträda. Han ansåg det vara osannolikt att de skulle tala osanning då de lätt kunde bli igenkända. studerade belastningsregistret på , som av Rangstrand angavs vara restaurangens innehavare, och diskuterade med Rangstrand ingående vilka möjligheter det fanns att ingripa mot restaurangen. De kom fram till att spaning inte kunde bedrivas inne i restaurangen utan att polismännen skulle bli avslöjade. Spaning från utsidan bedömdes inte kunna ge något resultat. Eftersom , som har stor vana att bedöma uppgifters trovärdighet, ansåg att de lämnade uppgifterna var sanningsenliga och att det var fara i dröjsmål, beslutade han med stöd av 28 kap 1 § 1 st att husrannsakan skulle ske i restaurangen. Anledning förekom enligt hans uppfattning att brott förövats, och det krävdes såvitt han förstod inte att någon var skäligen misstänkt för brott. Någon bedömning enligt andra stycket i nämnda lagrum gjorde han inte. åsikt var att ett ingripande var angeläget med hänsyn särskilt till att ungdomar använder hembränd sprit i allt större utsträckning och till att i stort sett alla våldsbrott har en alkoholrelation. För att husrannsakan skulle orsaka minsta möjliga uppmärksamhet bestämde han att åtgärden skulle vidtas efter lunchtid. Det visade sig också att åtgärden inte väckte någon uppmärksamhet. Ingenting intressant påträffades i restaurangen, och senare nedlades ärendet. är benägen att anse att det fanns personer som var skäligen misstänkta för brott samt att det även fanns synnerlig anledning till husrannsakan enligt 28 kap 1 § 2 st . anser sig inte ha av oaktsamhet åsidosatt vad han haft att iaktta, men skulle oaktsamhet befinnas föreligga bör hans gärning bedömas som ringa och inte föranleda ansvar. Vittnesförhör har hållits på åklagarens begäran med kriminalinspektören och på begäran med , och kriminalinspektören . Enligt 28 kap 1 § första stycket får i utredningssyfte husrannsakan företas om anledning förekommer att brott förövats varå fängelse kan följa. Hos annan än den som skäligen kan misstänkas för brottet får enligt andra stycket i samma lagrum husrannsakan dock endast företas om brottet förövats hos honom eller den misstänkte gripits där eller eljest synnerlig anledning förekommer att genom husrannsakan föremål som är underkastat beslag skall anträffas eller annan utredning om brottet vinnas. Övervägande skäl talar för att nämnda lagrum bör, på grundval av lydelsen av dess första och andra stycken, tolkas så att det, om inte någon av undantagssituationerna enligt andra stycket föreligger, för att husrannsakan skall få företas hos någon krävs att denne är skäligen misstänkt för brott som kan föranleda fängelse. Denna tolkning är dock inte oomstridd, och tingsrätten återkommer till frågan hur bort tolka lagrummet. har grundat sitt beslut om husrannsakan - som enligt vad han antecknat föranletts av misstanke om olovlig försäljning av alkohol-drycker men även måste anses ha gällt olovlig tillverkning av spritdrycker - på Rangstrands redogörelse av innehållet i promemorian av och på uppgifter denne i övrigt lämnat framför allt om alkoholförsäljning i . Utredningen ger vid handen att det var fråga endast om anonyma uppgifter, och hade inte fog för att betrakta någon person såsom skäligen misstänkt för aktuella brott. Hans åtgärd att besluta om husrannsakan har därför varit objektivt sett felaktig. Uppgifterna i nämnda promemoria får dock i förening med vad som i övrigt framkommit vid Rangstrands föredragning av ärendet anses ha varit sådana att, såsom sägs i 28 kap 1 § första stycket , anledning förekommit att brott förövats. Frågan är då om varit oaktsam då han beslutat om husrannsakan utan att därjämte varit skäligen misstänkt för brott. Den innebörd som enligt vad ovan uttalats bör ges 28 kap 1 § första och andra styckena kan inte sägas entydigt framgå av vare sig lagrummets lydelse eller en jämförelse med andra bestämmelser, t ex 11 § i samma kapitel. Inom doktrinen har olika meningar redovisats i frågan huruvida en förutsättning för husrannsakan enligt första stycket i 28 kap 1 § är att den som utsätts för åtgärden skäligen kan misstänkas för brott; vissa författare har besvarat frågan jakande medan andra intagit motsatt ståndpunkt. Med hänsyn till de tolkningssvårigheter som sålunda förelegat kan inte anses ha förfarit oaktsamt genom att besluta om husrannsakan på grundval av en oriktig tolkning av lagrummet i aktuellt avseende. Åtalet skall därför ogillas. ChefsJO överklagade domen till Hovrätten för och yrkade att åtalet skulle bifallas. I en dom fastställde hovrätten tingsrättens dom. ChefsJO överklagade inte domen. Med anledning av att domstolarna konstaterade att bestämmelsen i 28 kap. 1 § är svår att tolka beslutade ChefsJO att skicka domarna till för kännedom. Handläggningen av en förundersökning där oskyldiga personer sanningslöst utpekats som delaktiga i ett mord på en polisman (Dnr 3468-1994 och 4328-1994) I ett beslut anförde chefsJO följande. I anmälningar till JO begärde , . och att JO skulle granska bl.a. polisens och åklagarnas handläggning av en viss förundersökning och i ärendet vidtagna straffprocessuella tvångsåtgärder. Till en början infordrades skriftligt material från i Stock-holms län (ingår de dåvarande polismyn-dig-heterna i och i i samma polismyndighet) samt från i Stock-holm. Av handlingarna framgick bl.a. följande. anhölls och häktades polisassistenten , polisaspiran-terna . och samt chauffören på grund av misstankar om delaktighet i ett rån i i vid vilket polismannen sköts till döds. I ett beslut konstaterade extra åklagaren vid Regionåklagarmyndighe-ten i att de misstänkta var oskyldiga. Därefter inhämtades upplysningar från kriminalkommissarien vid i samt från kriminal-kom-missarien och kriminalinspektören , de två sistnämnda vid Polismyn-digheten i Sala. På grundval av vad som dittills hade framkommit beslutade jag att anmälningarna skulle tas upp till utredning. Upplysningar inhämtades vidare från statsåklagaren vid i , kriminalinspektören vid i (tidigare i ) och f.d. polis-mästaren vid i , numera polisöverintendenten vid , samt från chefsåklagaren vid i . Vad som hade framkommit under utredningen föranledde mig att inleda förundersökning rörande tjänstefel. Jag uppdrog åt överåklagaren vid dåvarande Regionåklagar-myndighe-ten i att verkställa utredningen. Under förundersökningen hölls förhör med rådmannen vid samt med statsåklagaren , distrikts-åklagaren och extra åklagaren , samtliga vid i . De angivna tjänsteställningarna hänför sig alla till tiden för de i ären-det aktuella händelserna. Vidare hördes kriminalkommissarien och kriminalinspektören , som båda under den i ärendet aktuella tidsperioden tjänstgjorde vid i . Förhör hölls också med kriminalinspektören , som hade tjänstgjort i den s.k. Ösmo-gruppen (se nedan), och med . biträdande riksåklagaren , som var överåklagare vid i , lämnade uppgifter i form av en promemoria. Vidare inhämtades skriftligt material. Förundersökningsmaterialet redovisades dels fortlöpande under hand, dels i form av ett förundersökningsprotokoll. Vidtagna utredningsåtgärder och utredningens resultat redovisades i en vid JO-expeditionen upprättad promemoria. Vad som framkommit föranledde mig att lägga ned förundersökningen med hänvisning till att det inte kunde hävdas att någon befattningshavare som stod under min tillsyn hade gjort sig skyldig till tjänstefel. Härefter ägde nya förhör rum med och , och ett yttrande infordrades från Riksåklagaren. , , akter i ärendena 793-13/94, 793-16/94 och 793-17/94 genomgicks. förövades ett inbrott i ett vapenförråd i , , varvid vapen tillgreps. Rån mot ägde rum i , i och den 13 ja-nuari 1992 i Svedmyra. utfördes ett rån mot en värdetrans-port i . I samband med detta sköts polis-mannen till döds. utfördes ett rån mot en bank i i Sala polis-distrikt. efter rånet påbörjades ett utrednings-arbete vid våldsroteln vid i . inträdde chefsåklaga-ren som förundersökningsledare. fick kriminal-kom-missarien uppdraget att leda den s.k. polismordutredningen. Sammanlagt 13 personer arbetade med utredningen. Utredningar pågick vid Polismyndigheterna i , och Stock-holm med anledning av de övriga rån- och tillgreppsbrott som har nämnts i det föregående. be-stämdes att , biträdd av , skulle vara sammanhållande åklagare i fråga om dessa utredningar utan att vara förundersökningsledare. Utrednings-män från olika polismyndigheter flyttades till en grupp i Handen, som överflyttades till . Gruppen, som benämndes Ösmogruppen, leddes av . Enligt fördelades alla arbetsuppgifter inom gruppen via och redovisning lämnades till honom. hade det förekommit försök till grov utpressning med anknytning till vapenstölden. Utredningen i denna del handhades först av Hud-dingepolisen men övergick senare till . Samarbetet mellan Regionåklagarmyndigheterna i och Rånet i och med anledning därav vidtagna åtgärder grep personal från Salapolisen , , . samt ytterligare en person som misstänkta för rånet i . De gripna fördes till polisstationen i . , som tjänst-gjorde som jouråkla-gare, beslutade att de gripna skulle anhållas. Han beslutade också att husrannsakan skulle företas vid , , , dit hade anknytning. hade i radio hört att det hade för-övats ett rån i Sala och att automatvapen hade använts vid detta. Han kontaktade med anledning härav Salapolisen per telefon för att höra efter om det rörde sig om vapen som kunde hänföras till inbrottet i . beslutade att husrannsakan skulle utföras i bostad på i . vid i Sala kontaktade i Stock-holm för att be om hjälp med verkställigheten av beslutet. Han blev i anslutning härtill uppringd av . Vid telefonsamtalet frågade om kunde hjälpa till vid husrannsakningen. tog med sig några polismän och några tekniker från och utförde hus-rannsakningen tillsammans med uniformerad personal från i Stock-holm. I ett vindsförråd påträffades vapen som kunde knytas till inbrottet i . Dess-utom fann man en förlaga till en videofilm som kunde härledas till det försök till utpressning som hade förekommit . Under husrannsakan inställde sig som hade tillkallats av . utförde personal från Huddingepolisen en husrannsa-kan i bostad i . blev uppringd av . Som upp-fattade samtalet sökte samarbete. Polismästaren vid i Sala och Ste-fan enades om att det vore lämpligt att sammanträffa med personal från Huddinge-polisen för att diskutera uppläggningen av förundersök-ningen. begav sig , och till häktet i för att "tala" med . Enligt vad har uppgett hade haft kontakt med i saken. for , , och till där de sammanträffade med cirka tio befattningshavare vid . Från Huddingepolisens sida ville man ha fortsatta kontakter med Sa-lapolisen, och fann det naturligt att perso-nal från Hud-dingepolisen fick närvara vid de förhör som hölls av förhörsledarna . Förhörsgrupper bildades och det bestämdes att och skulle förhöra och . påbörjades den av beslutade husrannsakningen vid . Huddingepolisens sökande efter vapen vid Enligt ett protokoll över beslag i brottmål påbörjade personal från Hud-dingepo-lisen sökande efter vapen vid "Surssa gård, från fastighe-ten in i skogen". I protokollet anges som skäligen misstänkt för grov stöld. En-ligt protokollet hade åtgärden beslutats av . Vapen påträffades och togs i beslag. har berättat att den Securitasvakt som över-vakade området vid , med anledning av att den av honom beslutade husrannsakningen inte var avslutad, ringde till polisen i när personalen från Huddingepolisen anlände. Polispersonal från och ryckte ut. Varken vakten eller nå-gon annan hade underrättats om Huddingepolisens förrättning. Någon av de tillkallade polismännen kände emellertid igen en kollega från varför situationen klarades ut. Relationen mellan Regionåklagarmyndigheterna i och Av berättelse framgår att han var förundersökningsledare i fråga om de brott som hade begåtts inom i område. var förundersökningsledare beträffande rånet i . har uppgett att han, förmodligen , vid ett telefonsamtal med begärde att de beslag som hade gjorts under husrannsakningen vid skulle redovisas till honom. var emellertid inte villig att lämna ifrån sig beslagsprotokollen utan att först samråda med . och kom överens om att beslaget skulle redovisas till . meddelade emellertid att han ansåg att han borde administrera beslaget eftersom det enligt hans mening skulle vara fråga om någon form av hittegods och inte om stulet gods. har emellertid förnekat att han skulle ha påstått att de beslagtagna vapnen kunde utgöra hittegods. Efter en genomgång med Köpingspolisen fann att det material som fanns där beträffande ett rån i var otillräckligt ur bevissynpunkt. Det ma-terialet sammanställt med vad . hade berättat under utredningen föran-ledde honom emellertid att överväga att anhålla vissa personer eller fatta beslut om att de skulle hämtas till förhör. Först skulle emellertid personal avdelas vid . När berättade för kommissarien vid om sina planer, fick han svaret att han fick skynda sig eftersom det var något på gång i . ringde då till och fick beskedet att hade anhållit de aktuella personerna i deras ute-varo med verkan två eller från beslutsdagen. tyckte att samarbetet med bl.a. fungerade dåligt. Han tog upp förhållandet med överåklagaren och framförde som sin upp-fattning att överåklagarna borde klara ut missförhållandena. Kontakt togs därför med Sol-veig Riberdahl. Vid ett möte bestämdes att skulle avsluta utredningen be-träffande rånet i och att ärendet där-efter skulle överlämnas till i . I nu aktuell del anförde Riksåklagaren (riksåklagaren ) följande. Enligt är en åklagare - som är allmän åklagare - i förhållande till domstolen behörig att föra talan i hela riket. En annan sak är att reglerna för forum i brottmål tillämpas analogt i förundersökningar (jfr 19 kap. 12 § RB). Överförda på åklagarverksamheten och förundersökningsledningen innebär dessa regler i allmänhet att förundersökningen leds av åklagare vid den åklagarmyndighet och den åklagarkammare som enligt åklagarförordningen är knuten till den domstol som är behörig på grund av forumreglerna i . En särställning intas av för speciella mål, som handlägger de mål som Riksåklagaren bestämmer (9 och 10 §§ åklagarförordningen). En åklagare får enligt åklagarförordningen utföra åklagaruppgifter i hela åklagardistriktet. I anslutning härtill kan tilläggas att det saknas författ-ningsregler på statsmaktsnivå som utpekar vilken åklagare inom åklagar-myndigheten som skall bära förundersökningsansvaret i ett visst ärende. Allmänt kan sägas att alla åklagare med en viss tjänstgöringstid är formellt behöriga att enligt åklagarförordningen handlägga nästan alla sorters mål. I vissa mål är dock Riksåklagaren ensam behörig (se 7 kap. 4 § RB). Ett annat undantag är mål som rör brott av polisman och andra tjänstemän inom polisväsendet i samband med tjänsten (17 § åklagarförordningen). Fördelningen av mål inom en åklagarmyndighet bestäms av myndighetens chef. Det saknas uttryckliga regler för fördelningen av ärenden i de fall när åklagare vid flera åklagarmyndigheter är behöriga att handlägga en och samma förundersökning. Jag bortser då från för speciella mål. I stället är principen - som närmare utvecklas nedan - att frågan får lösas i samråd mellan de behöriga myndigheterna. Avgörande för fördelningen torde vara rent praktiska överväganden såsom t.ex. omfatt-ningen av den aktuella brottsligheten inom resp. distrikt, arbetsbelastning vid de olika myndigheterna m.m. I de fall forumreglerna i får till resultat att åklagare vid fler än en åklagarmyndighet är behöriga att leda förundersökningen i ett och samma ärende, bör i första hand de inblandade åklagarna samråda om vem av dem som bör fullgöra åklagaruppgiften. Om dessa inte kan enas, får handläggningsfrågan hänskjutas till berörda överåklagare. I sista hand får frågan om överflyttande avgöras av Riksåklagaren i egenskap av rikets högste åklagare. En uttrycklig regel av detta innehåll fanns i 39 § åklagarinstruktionen (1974:910). Även om motsvarande regel saknas såväl i åklagarförordningen (1989:848) som i den nu gällande åklagarförordningen gäller fortfarande samma princip (jfr m.fl. I, 7:12) och har stöd i att överåklagare i egenskap av statsåklagare under Riksåklagaren har ansvaret för ledningen av åklagarväsendet inom sitt distrikt och att de alltid kan överta uppgifter från lägre åklagare (7 kap. 2 och 5 §§ RB samt 4 § åklagar-förordningen). Det är enligt min mening självklart att sådana situationer bör undvikas så långt det är möjligt. Det är också mot bakgrund härav som de tidigare beskrivna samråds- och överflyttningsreglerna skall ses. kan det naturligtvis förekomma fall där sambandet mellan de olika utredningarna inte genast framgår tillräckligt tydligt och där förutsatt samråd därför inte kommer till stånd så snabbt som annars hade varit önskvärt. Undantagsvis kan det också förekomma att det krävs en sådan skyndsam handläggning att något samråd inte hinner komma till stånd. förhördes på häktet i av och om Hebyrånet. Ray-mond Ullgren har uppgett att under en rökpaus frågade om han skulle förhöras om . De närmare omständigheterna i denna del och vad som därefter ägde rum har redovisats i ett brev från till advokaten . I brevet anfördes bl.a. föl-jande. hördes på häktet i av och . Förhöret avsåg ett rån inom Sala polisdistrikt. Såväl som är inbitna rökare. var raka motsatsen. Förhöret ägde rum i en lokal, där rökning var förbjuden. gjordes därför avbrott i förhöret för att och skulle få röka. De gick då till cell, där det var tillåtet att röka. var de borta . Under en av dessa rökpauser frågade , om han skulle bli pressad om . kunde vid tillfället ej förstå, vad menade, varför han bad denne att förklara sig. svarade, att han avsåg rånet i , då en polisman blev dödad. uppgav då, att naturligtvis skulle höras i ärendet. Vid aktuellt tillfälle be-rördes ej händelsen i vidare. Samtalet dokumenterades icke. mellan och var till häk-tet i för att höra i anledning av militärligans brottsliga verksamhet. Ray-mond Ullgren kan ej minnas datum. Något regelrätt förhör kom aldrig till stånd. Besöket fick mera en social karaktär. Under samtalet kom att fråga vidare beträffande uttalande om och . menade då, att skulle titta på personer som hade gjort sin militärtjänstgöring tillsammans med honom och tillsammans med . Ray-mond Ullgren skulle sedan undersöka, vilka av dessa personer, som hade genomgått polisskolan. Samtalet dokumenterades icke. Enligt vad har uppgett berättade var man kunde finna tre vapengömmor.