frsrdg · GM04JO1 · 1999-01-01 00:00:00 — Av journalanteckningarna framgår inte om handläggaren talade direkt med advokaten eller med dennes sekreterare. Som ett resultat av konsultationen har dock i akten antecknats att inte kunde tvinga M. att flytta hem och att man skulle söka ett familjehem för M. har i sitt yttrande till JO anfört att nämnden har familjehemsplacerat M. Att M. varit familjehemsplacerad kommer även till uttryck i vissa andra sammanhang. Jag kan hänvisa till bl.a. förvaltningens intyg till angående M:s studie-bidrag. Det råder emellertid osäkerhet om vem som fattade beslut om familje-hems-placering av M. och när beslutet fattades. har i sitt yttrande till JO hänvisat till ett beslut av nämndens sociala utskott . Enligt yttrandet godkände då utskottet en jourhemsplacering av M. (jfr en journalanteckning enligt vilken nämnden godkände kostnad för jourplacering). Jag har begärt att få ta del av utskottets beslut . Med anledning av min begäran har utredningsassistenten vid kommundelsförvaltningen upplyst att det inte fattats något beslut . I utskottets protokoll från sammanträdet (§ 73) sägs följande. Rapport i pågående barn- och ungdomsärende. Rapport och diskussion kring inkommen anmälan. Socialsekreterare och föredrog ärendet. Sociala utskottet lade rapporten med godkännande till handlingarna. I anslutning till att JO begärde att få ta del av kommundelsförvaltningens akt rörande M. gjorde socialtjänstchefen en sammanfattande journalanteckning. Den berör vad som förekom vid utskottets sammanträde . Enligt anteckningen var det fråga om en preliminär utredning och förvaltningen hade därför valt att inte namnge vilken familj saken gällde. I nämndens yttrande till JO har inte lämnats någon förklaring till varför förvaltningen föredrog ärendet "anonymt" i utskottet. Inte heller har angetts hur det kommer sig att utskottet godtog förfarandet. Med hänsyn till det ansvar som nämnden har haft för M. och ärendets handläggning vill jag uttrycka min förvåning över att nämnden inte tycks ha satt sig in i ärendet. Oavsett de synpunkter man kan anföra på nämndens handlande kan utskottet inte anses ha beslutat att M. skulle familjehems- eller jourhemsplaceras hos S.K. och F.T. Jag har från nämnden erhållit kopia av vissa underrättelser till kommun-dels-nämnden beträffande delegationsbeslut som fattats. I en sådan under-rättelse daterad har socialtjänstchefen angett att ett beslut om familjhemsplacering av M. hade fattats . Att något beslut fattats den dagen är uppenbarligen inte korrekt. Det råder således stor oklarhet i frågan huruvida det fattats något formellt beslut att M. skulle beviljas en placering hos S.K. och F.T. Nämnden anser uppenbarligen att ett beslut har fattats. Det är inte sannolikt att det går att skapa ytterligare klarhet i saken. Det är anmärkningsvärt att det av akten inte går att utläsa vem som fattat beslutet och att nämnden inte heller förmått lämna en tillfredsställande redogörelse för handläggningen. Förutsättningarna för att familjehemsplacera M. Såvitt framgår av utredningen här hade föräldrarna lämnat ett mer eller mindre uttryckligt godkännande till M:s boende hos S.K. och F.T. Med hänsyn härtill anser jag inte att det finns skäl för mig att rikta någon kritik mot att ersättning utgick till S.K. och F.T. fortsatte även att betala ersättning till S.K. och F.T. för M:s placering. Fråga uppkommer om detta varit tillåtet. En socialnämnd, eller den nämnd som fullgör socialnämndens uppgifter, skall enligt 12 § SoL verka för att barn och ungdom växer upp under trygga och goda förhållanden. Nämnden skall i nära samarbete med hemmen sörja för att barn och ungdom som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd de behöver och, om hänsynen till den unges bästa motiverar det, vård och fostran utanför det egna hemmet. insatser skall utformas och genomföras tillsammans med den enskilde. För underåriga är det vårdnadshavarna - oftast föräldrarna - som har den juridiska betämmanderätten och som t.ex. avgör var barnet skall vistas. En vårdnadshavares rätt kan fråntas denne endast genom beslut av domstol eller tillfälligt inskränkas i de fall barnet omhändertas eller bereds vård med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Vid utövandet av bestämmanderätten skall dock, i relation till barnets ålder och mognad, hänsyn tas till barnets egen uppfattning. En placering av ett barn enligt bestämmelserna i socialtjänstlagen förut-sätter att den unges vårdnadshavare har godtagit placeringen (se bl.a. Regeringsrättens dom RÅ 1983 2:18 och JO:s ämbetsberättelse 1992/93 s. 305). I vart fall måste det ha stått klart för nämnden att föräldrarna motsatte sig att M. skulle få bo kvar hos S.K. och F.T. Nämnden har därför inte formlöst kunnat fortsätta betala ut ersättning till familje-hemmet. har utan laga stöd låtit den "frivilliga" familjehemsplaceringen bestå trots att M:s vårdnadshavare uppen-barligen motsatte sig M:s vistelse i familjehemmet. Detta är ett allvarligt fel från nämndens sida. I den situation som förelåg borde nämnden ha tagit ställning till om M. skulle omhändertas enligt 6 § LVU. Beträffande möjligheten att besluta om tillfälligt flyttningsförbud hänvisar jag till 27 § LVU. Nämnden har i sitt yttrande anfört att det inte förelåg skäl för ett omhändertagande enligt LVU av M. Såvitt framgår av utredningen gjordes detta ställningstagande inte av nämnden utan av förvaltningens tjänstemän. Eftersom förutsättningarna för en frivillig placering av M. hade fallit och handläggarna uppenbarligen ansåg att det inte var förenligt med M:s bästa att behöva flytta hem, borde förvaltningen ha underrättat nämnden så att den hade haft möjlighet att fatta beslut om ärendets fortsatta handläggning. Nämndens skyldighet att inleda en utredning enligt 50 § SoL Enligt 50 § SoL är en socialnämnd skyldig att utan dröjsmål inleda en utredning av vad som genom en ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. Såvitt framgår av de förda journalanteckningarna kom nämndens hand-lägg-ning att mer eller mindre stanna av . fram /97 har kommundelsförvaltningens hand-läggning i huvudsak begränsats till vissa praktiska frågor rörande M:s förhållanden, t.ex. att bevilja henne bistånd till glasögon. Åtminstone , när det stod klart att M. inte ville flytta hem och föräldrarna motsatte sig att M. bodde kvar hos S.K. och F.T., var nämnden skyldig att enligt 50 § SoL inleda en formell utredning för att klarlägga behovet av insatser beträffande M. Det är egendomligt att någon utredning inte inleddes för att allsidigt få M:s situation belyst. besökte M:s fader på eget initiativ kommundelsförvaltningen (såvitt framgår av journalanteckningarna hade förvaltningen inte haft någon kontakt med föräldrarna ). Vid mötet förklarade fadern att han ville att M. skulle placeras i ett familjehem men att hon inte skulle placeras i . Inte heller efter samtalet med honom inleddes någon utredning för att nämnden skulle kunna ta ställning till en placering av M. Nämndens underlåtenhet att göra en utredning är minst sagt förvånande. Nämnden har i sitt yttrande till JO anfört att det inte förelåg förutsättningar för ett ingripande enligt LVU. Eftersom nämnden aldrig gjort en fullständig utredning är det svårt för mig att ha någon uppfattning i saken. Jag vill dock rent allmänt påpeka att det kan finnas förutsättningar för att bereda en ung person vård enligt LVU på grund av djupa motsättningar mellan den unge och föräldrarna (se bl.a. RÅ 1990:97). I det aktuella ärendet har det dessutom funnits uppgifter om att M. hade misshandlats i hemmet och att föräldrarna "kastat ut" henne. Uppgifterna var dock motstridiga. Likväl har det inte gjorts någon utredning för att klarlägga förhållandet mellan M. och hennes föräldrar eller vad som förevarit mellan dem. Med hänsyn till det ansvar som kommundelsnämnden haft för M. är detta självfallet mycket otillfredsställ-ande. Utredningen behövdes inte bara för att nämnden skulle kunna ta ställning till om vård enligt LVU kunde bli aktuell utan även för att bedöma om det t.ex. var motiverat att utse en ny vårdnadshavare för M. eller att förordna en god man för henne. Nämndens medgivande enligt 25 § SoL Vid faderns besök på förvaltningen hade M. bott i familjehemmet utan att kommundelsnämnden hade tagit ställning till hennes vistelse. Några planer på att M. inom överskådlig tid skulle flytta fanns tydligen inte. Jag vill därför erinra nämnden om innehållet i 25 § SoL. Enligt 25 § SoL får en underårig inte utan socialnämndens medgivande tas emot för stadigvarande vård och fostran i ett enskilt hem som inte tillhör någon av den unges föräldrar eller någon annan som har vårdnaden om den unge. Som ett medgivande anses därvid socialnämndens beslut att bereda den unge vård i ett visst familjehem. Enligt paragrafens andra stycke får social-nämnden inte lämna medgivande utan att förhållandena i det enskilda hemmet och förutsättningarna för vård i hemmet är utredda. Avgöranden av ärenden enligt 25 § SoL får inte delegeras till en enskild tjänsteman. Bestämmelserna i 25 § socialtjänstlagen tar sikte på stadigvarande vistelser. En tillfällig placering, t.ex. en frivillig jourhemsplacering, kan alltså ske genom beslut av socialsekreterare efter delegation. En förutsättning härför är att placeringen är så kortvarig att den inte kan anses som stadigvarande. En sådan placering kan t.ex. användas under en kortare utredningstid under vilken förutsättningarna för en stadigvarande placering utreds. Åtminstone vid tiden för faderns besök på kommundelsförvaltningen kan man inte längre tala om att M. bodde tillfälligt hos S.K. och F.T. Hon får anses ha tagits emot av dem för stadigvarande vård och fostran. Hon har därför inte ägt bo där med mindre än att kommundelsnämnden lämnat med-givande till hennes vistelse hos just den familjen (se bl.a. JO 1995/96 s. 279 f.). Ett beslut om ett medgivande enligt 25 § SoL skall som framgår av det sagda fattas av socialnämnden. Såvitt framgår av utredningen har aldrig kommundelsnämnden eller nämndens sociala utskott fattat något beslut som innebar att M. skulle bo hos S.K. och F.T. Enligt vad jag har inhämtat har kommundelsnämndens sociala utskott först fattat ett beslut som får anses innefatta ett medgivande enligt 25 § SoL. Nämndens beslut om medgivande förutsätter att det görs en utredning rörande förutsättningarna för att den unge skall få god vård i det aktuella hemmet. Någon sådan utredning hade inte gjorts eller ens påbörjats när nämnden yttrade sig till JO. Föreskrifterna om medgivande i 25 § SoL har till syfte att skydda barn och ungdomar. Det är därför anmärkningsvärt att nämnden inte behandlat saken. Utöver det nu anförda vill jag påpeka att det enligt 28 § SoL har ankommit på nämnden att minst en gång var sjätte månad överväga behovet av fortsatt vård för M. i annat hem än det egna. Först har ett sådant övervägande gjorts. Ett beslut om bistånd till barn som går emot vårdnadshavaren får över-klagas av denne. Av utredningen framgår dock inte att M:s föräldrar underrättats om att något beslut om familjehemsplacering har fattats eller om sin möjlighet att överklaga ett sådant beslut. Underlåtenhet att besvara brev Makarna . har anfört att kommundelsförvaltningen underlåtit att besvara ett brev från deras advokat med frågor angående bl.a. beslutet om familjehemsplaceringen. Nämnden har i sitt yttrande inte närmare berört denna fråga. Föredra-ganden har dock per telefon inhämtat upplysningar från kommundels-förvaltningen. Därvid har klagandens uppgifter bekräftats. Jag har mot bak-grund härav inte funnit skäl inhämta något kompletterande yttrande från nämnden. Förvaltningen har medgett att man inte besvarat brevet från makarna H:s advokat. Enligt min mening har kommundelsförvaltningen härigenom gjort sig skyldig till ett allvarligt fel. Det ligger i sakens natur att ett brev från ett ombud i ett ärende av denna karaktär skall besvaras skyndsamt. Makarna . har också anfört att kommundelsförvaltningen inte har efterkommit deras begäran om att få kopior på de journalhandlingar som förts i ärendet. Nämnden har i sitt yttrande inte närmare berört denna fråga. Före-draganden har även i denna sak inhämtat upplysningar per telefon från kommun-delsförvaltningen. Därvid har klagandens uppgifter bekräftats. Grundläggande regler för handlingars offentlighet finns i 2 kap. tryck-frihetsförordningen (TF), vilken även primärt reglerar frågan om utlämnande av allmänna handlingar. Enligt 2 kap. 12 § TF skall en allmän handling som får lämnas ut - dvs. inte omfattas av någon sekretess-bestämmelse - på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhanda-hållas den som önskar ta del därav. Av 2 kap. 13 § TF framgår att den som önskar ta del av en allmän handling har rätt att mot fastställd avgift få en kopia av handlingen till den del den får lämnas ut. I samma bestämmelse stadgas att en begäran att få kopia av allmän handling skall behandlas skyndsamt. En myndighet har dock rätt till skäligt rådrum för prövning av frågan om sekretess utgör hinder mot utlämnande av handlingen. En fram-ställan om att få ta del av en allmän handling skall enligt 15 kap. 6 § sekre-tess-lagen (1980:100) i första hand prövas av den befattningshavare som svarar för vården av handlingen. I tveksamma fall skall han hänskjuta frågan till myndigheten om det kan ske utan omgång. Vägrar han att lämna ut handlingen skall han, om sökanden begär det, hänskjuta frågan till myndigheten. Vidare skall sökanden underrättas om att han kan begära detta och att beslut av myndigheten krävs för att ett avgörande skall kunna överklagas. Jag finner det högst klandervärt att kommundelsnämnden helt underlåtit att ta ställning till makarna H:s begäran om att få ta del av de aktuella journal-anteckningarna. Man får nästan ett intryck av att nämnden velat undanhålla M:s föräldrar möjlighet till insyn i ärendet. I ärendet har framkommit att nämnden har begått fel på flera punkter vid handläggningen av ärendet rörande M. Felen rör delvis grundläggande regler. Jag avser då bl.a. stadgandet i 50 § SoL om skyldighet att inleda utredning, bestämmelsen om dokumentation (51 §) och de regler som rör placering av barn och ungdomar i familjehem. Sammantaget visar felen på en bristande förtrogenhet med det regelsystem som gäller för nämndens verksamhet. Jag sänder därför en kopia av detta beslut och vissa handlingar i ärendet till i län som är ordinarie tillsynsmyndighet för i länet. Jag utgår från att på lämpligt sätt följer upp frågor om kommundelsnämndens dokumentation, handläggning av utredningar i ärenden som rör barn och ungdomar och de andra centrala frågor som jag har tagit upp i detta beslut. Fråga om en socialnämnds ansvar för att tillhandahålla social service genom social jour eller annan därmed jämförlig verksamhet (Dnr 4253-1996) En socialsekreterare, R.E., vid socialjouren i klagade i en anmälan till JO på i kommun. Han an-förde att social-nämnden på ett felaktigt sätt begränsat befogenheterna hos den soci-ala be-redska-pen inom kommun. Som exem-pel uppgav han att kommu-nens sociala beredskap utanför kontorstid endast befattar sig med ärenden som gäller barnfa-miljer. Detta förhål-lande har bl.a. lett till att de hjälpbehövande som är hem-mahö-rande i kom-mun, antingen på egen hand eller genom polisens för-sorg, sökt sig till socialjouren i . Anmälan remitterades till i för utredning och ytt-rande. inhämtade i sin tur yttrande av i kommun i vilket anfördes följande. Inom individ- och familjeomsorg finns jour och beredskap till samt till . Fr.o.m har en fast jourgrupp etablerats, som består av 13 socialsek-reterare med erfarenhet av barn- och familjearbete och med personlig lämp-lighet. Dessa personer ingår i den ordinarie personalstyrkan inom avdel-ningen. Syftet var att få en fast struktur samt öka den samlade kompetensen för jourarbetet. Antalet personer som ingår i jourgruppen baserar sig på den nu-varande omfattningen på jouren. De kvällar och nätter som saknar bered-skap är det socialnämndens individutskotts ordförande och vice ordförande som blir engagerade i den mån det behövs. fick i uppdrag av socialnämnden att utreda möjligheterna att utöka beredskapen med ytterligare , som skulle avslutas . Utredningen kom fram till att denna utökning skulle påverka den befintliga verksamheten inom familje-sektionen negativt samt att kostnaderna skulle öka och påverka avdelningens kostnader. Ändring av inriktning av jouren Även frågan om inriktning av jouren till att omfatta vuxna är utredd i sam-band med utökning av jourtiden. Det skulle innebära en stor förändring av jourarbetet med ett massivt problemområde med psykiskt störda, misshand-lade, bostadslösa missbrukare och personer utan pengar som en jourhavande socialsekreterare skulle arbeta med från sitt hem utan tillgång till administ-rativa hjälpmedel. Vad beträffar den kritik som riktas mot kommuns sätt att begränsa den sociala jourens befogenheter så vill förvaltningen beklaga om det upp-stått diskussioner om vistelsebegreppet under jourtid. Självklart räcker det med att vederbörande får respengar till sin hemkommun om man befinner sig i . Vad beträffar polisens bedömning av vilka ären-den som ska vidare till socialjouren, så beror den naturligtvis på att polisen har anvisningar om att socialjouren i bara handlägger barn- och ungdomsärenden. Vad gäller misshandlade kvinnor så har en väl-fungerande kvinnojour och en jourlägenhet som finns tillgänglig för ända-målet. Övriga ärenden hänvisas antingen för handläggning hos polisen eller för kontakt med politiker i socialnämnden. Servicenivån på jour och beredskap i kommun efter kontorstid är låg och anpassad till den personalstyrka som finns inom förvaltningen. Ef-terfrågan på en högre nivå finns men går inte att genomföra utifrån befintliga ramar för verksamheten. En utökning och ärenden skulle få stora kon-sekvenser för den dagliga verksamheten inom individ- och familjeomsorgs-avdelningen. Jour till skulle innebära att en till två personer alltid var borta från arbetet för att få den avtalsenliga vilan. En utökning skulle innebära en annan organisation och personalstyrka som är i tjänst hela jourtiden och placerad lokalmässigt hos polisen. Förvaltningens uppfattning är att en förändring av jouren inte är möjlig att genomföra inom befintliga ramar. anförde för egen del i sitt yttrande till JO följande (bilagan har här uteläm-nats). Det framgår av 10 § socialtjänstlagen (1980:620), SoL, att socialnämnden bör ha social jour eller annan därmed jämförlig verksamhet. I förarbetena (prop 1979/80:1 sid 178 f) framhåller departementschefen värdet av en väl ut-byggd socialjour och att det är viktigt att den integreras i det sociala arbe-tet vid socialbyråerna och att det finns tillgängliga resurser som jouren kan an-vända sig av, dock att den närmare utformningen måste bli beroende av de lokala förhållandena. har i sina allmänna råd om socialbi-drag, 1992:4, understrukit att det måste finnas en beredskap att omgående ta emot akuta ansökningar om socialbidrag (sid 116). får besluta att den som är skall om-händertas om vissa villkor i 6 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) är uppfyllda. Om socialnämndens beslut om om-händertagande inte kan avvaktas får nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden förordnat besluta om omhändertagandet. Av 13 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM) fram-går att socialnämnden, eller om beslutet inte kan avvaktas, dess ordförande eller någon annan ledamot som nämnden förordnat, får besluta att under vissa omständigheter omhänderta en missbrukare. En socialnämnd är således tvungen att alltid ha någon person i beredskap för att utreda och/eller fatta brådskande beslut enligt LVU eller LVM. I en stor-stadskommun med komplex social problematik måste det vidare härutöver anses nödvändigt att det finns möjlighet att snabbt ge socialbidrag. I sitt yttrande uppger nämnden att ärenden som inte rör barn och ungdomar hänvisas till polisen eller för kontakt med politiker i socialnämnden. I och för sig delar nämndens bedömning att barn- och ung-domsärenden i princip har högre prioritet än övriga ärenden, men det kan dock finnas andra ärenden som måste få en omedelbar lösning. Enligt bedömning kan inte en kontakt med polisen ersätta det yttersta ansvar som följer av 3 § SoL. Polisen måste ha kännedom om var ansvarig politiker eller tjänsteman kan nås för att kunna vi-dareförmedla ett akut socialt ärende. har ingen anledning att ha synpunkter på om det är politiker eller tjänstemän som hanterar jouren. Det väsentliga är att om en enskild hamnar i ett akut nödläge så ska han ha möjlighet att utan hinder snabbt komma i kontakt med någon inom som har delegation att fatta beslut på nämndens vägnar. anser att inte har tillräcklig beredskap för att hjälpa enskilda i akuta nödsituationer. JO inhämtade därefter yttrande från över frågan i vilken om-fatt-ning en kommun bör tillhandahålla socialjour. anförde i ett remi-svar följande. bör enligt 10 § socialtjänstlagen (1980:620), SoL, tillhanda-hålla sociala tjänster genom rådgivningsbyråer, socialcentraler eller lik-nande, social jour eller annan därmed jämförlig verksamhet. I förarbetena (prop. 1979/80:1 s. 178) framhålls värdet av en väl utbyggd social jour. Där anges att den närmare utformningen av jourverksamheten måste bli beroen-de av de lokala förhållandena. I mindre kommuner torde behovet kunna till-godoses genom samarbete genom flera kommuner. Någon ändring av lag-stiftningen i detta avseende gjordes inte i samband med den översyn av so-cialtjänstlagen som socialutredningen gjorde (SOU 1994:139). Både samhället och de sociala problembilderna har förändrats sedan social-tjänstlagens tillkomst bl.a. genom att kommunerna fått ökat ansvar för nya grupper av personer med annan än traditionell social problematik. Detta ställer i sin tur ökade krav på att finnas tillgänglig även utan-för ordinarie kontorstid. Det måste finnas uppgifter hos polis och andra institutioner till vem man inom kommunen kan vända sig i akuta situationer i de fall en socialnämnd inte har en reguljär social jour. Om det är tjänsteman eller politiker har So-cialstyrelsen ingen anledning att ha synpunkter på men det måste vara en person som har behörighet eller delegation på att fatta erforderliga beslut enligt socialtjänstlagen, LVU eller LVM. Detta kräver åtminstone i de två sistnämnda fallen tillgång till en politiker. I övrigt instämmer i bedömning. yttrade sig över vad i kommun och anfört i sina remissvar. Han bereddes dessutom tillfälle att yttra sig över vad anfört. i kommun gavs tillfälle att yttra sig över länssty-relsens och yttranden. I ett beslut anförde Stf JO följande. bör enligt 10 § andra stycket SoL tillhandahålla sociala tjänster genom social jour eller annan därmed jämförlig verksamhet. Med det sistnämnda torde förstås social beredskap dvs. sådan verksamhet som kan utföras från hem-met. Vid tillkomsten av socialtjänstlagen anförde före-dragande statsrådet (prop. 1979/80:1 s. 178) - som har framhållits i remis-svaren till JO - att det var värdefullt med en väl utbyggd social jour och att detta var motiverat inte minst ur förebyg-gande synpunkt. Han betonade också att det var viktigt att jouren integrerades i det sociala arbetet vid socialbyråerna och att det fanns tillgängliga resurser som jouren kunde använda sig av. Två grupper hjälpsökande nämndes i sammanhanget för vilka det var särskilt angeläget att kunna få kontakt med även och och det var ensamstående i olika åldrar samt barn och ungdom. Det framhölls dock att behoven kunde utfalla olika i t.ex. tätbefolkade urbaniserade kommuner och i glesbygdskommuner. Den närmare utformningen av jouverksamheten måste därför bli beroende av de lokala förhållandena. Frågan kunde också lösas genom samarbete mellan flera kommuner.