frsrdg · GM04JO1 · 1999-01-01 00:00:00 — Det finns inget krav på hur en anmälan skall utformas men JO har i tidigare beslut (se JO:s ämbetsberättelse 1992/93 s. 341, särskilt s. 383) anfört att normalt bör en anmälan enligt 71 § socialtjänstlagen vara skriftlig. Görs anmälan muntligt bör den kompletteras med en skriftlig anmälan. Kravet på skriftlighet får anses motiverat med hänsyn till de ingripande åtgärder av socialnämnden som en anmälan kan föranleda. Stadgandet i 71 § socialtjänst-lagen föreskriver att anmälan skall göras genast. I förevarande fall skulle skolan, då det misslyckades att nå socialnämnden per telefon, omgående ha gjort en skriftlig anmälan. kom anmälan att göras först . Ett sådant dröjsmål strider mot bestämmelsen om skyndsamhet och är följaktligen inte godtagbart. Inte heller när denna anmälan gjordes underrättade skolan socialnämnden om H:s graviditet, något som givetvis borde ha skett. har i sina påminnelser anfört att skolsköterskan hävdat att hon har tystnadsplikt gentemot H:s mor. Jag vill i anledning härav framhålla att sekretess gentemot vårdnadshavaren endast föreligger om barnet skulle riskera att utsättas för allvarligt men om uppgiften röjdes. En sådan bedömning kan själv-fallet inte göras slentrianmässigt utan kräver ingående överväganden i det en-skilda fallet, där utgångspunkten alltid måste vara vårdnadshavarens ansvar för barnet. Av vad som framkommit har sådana överväganden knappast gjorts här. Utredningen här har inte visat att sådana särskilda omständigheter förelegat som motiverat sekretess för uppgifterna gentemot vårdnadshavaren. Mot denna bakgrund uppstår frågan om det ålegat skolsköterskan att själv-mant informera H:s mor om graviditeten och den planerade aborten. Huvudregeln när det gäller förhållandet mellan en underårig och hans vårdnadsha-vare är enligt 6 kap. 11 § att vårdnadshavaren har rätt och skyldig-het att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. Vårdnadsha-varen skall dock enligt stadgandet i takt med barnets stigande ålder och utveckling ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål. När det gäller vård och behandling finns i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) bestämmelser om att vård och behandling så långt det är möjligt skall utformas och genomföras i samråd med patienten. När det gäller små barn skall ett sådant samråd ske med vårdnads-havaren. När det gäller äldre barn kan det mot bakgrund av be-stämmelse knappast antas att det föreligger en ovillkorlig skyldighet för hälso- och sjukvårdspersonalen att informera vårdnadshavaren i allt som rör den underårige patienten. Detta beror på vad frågan gäller och barnets mognadsgrad. I vissa frågor får äldre barn rätt att själva fatta beslut (jfr JO:s ämbetsberättelse 1992/93 s. 439, särskilt s. 441). I detta ärende har H. vid drygt blivit gravid och genomgått en abort. Det är självklart att ett barn i denna ålder inte har tillräcklig mognad för att själv överväga konsekvenserna av en abort. H:s vårdnadshavare borde därför ha infor-merats innan ingreppet gjordes. Skolsköterskan har inte utfört någon egentlig vård- eller behand-lingsåtgärd avseende H. Av utredningen framkommer emellertid att hon har in-tagit en så aktiv roll att hon lämpligen borde ha underrättat H:s vård-nadshavare om graviditeten och det planerade ingreppet. Denna bedömning ligger också i linje med läroplanens riktlinjer angående en nära samverkan mellan sko-lans personal och elevernas vård-nads-havare. Frågan är dock av underordnad bety-delse med hänsyn till att skolans åliggande i första hand varit att jämlikt 71 § so-cialtjänstlagen underrätta socialnämnden. Hade så skett hade frågan om informa-tionen till vårdnadshavaren kunnat överlämnas till socialnämnden. Handläggningen inom hälso- och sjukvården har i sitt yttrande hit redovisat sin syn på handläggningen. Jag har för egen del inget att tillägga i sak utan kan i allt väsentligt biträda den uppfattning givit uttryck för. Jag finner det heller inte påkallat med någon vi-dare åtgärd för egen del med anledning av det inträffade utan låter den kritik jag tidigare uttalat mot handläggningen i skolan även omfatta hälso- och sjukvårdens underlåtenhet att göra en anmälan enligt 71 § SoL. Abort på en 11-årig flicka får anses vara en utomordentligt ovanlig hän-delse i . Som framhållit är det straffbart att ha sexuellt um-gänge med barn (BrB 6 kap. 4 §). Bestämmelsen skall ses som ett skydd mot att barn utsetts för de risker som sexuellt umgänge kan medföra såväl fysiskt som psykiskt. Straffbarheten omfattar även helt frivilliga förbindelser. Enligt abortlagen (1974:595) är det den gravida kvinnan själv som bestämmer om eventuell abort. Någon åldersgräns eller annan begränsning i denna bestämmande-rätt anger inte lagen. Frånvaron av åldersregler kan dock inte anses innebära att myndigheterna får bortse från kvinnans ålder. Vägledning i frågan om underårigas bestämmanderätt i detta hänseende får i stället hämtas från annan lagstiftning an-gående ungas rättskapacitet. Åldersgränser som reglerar barn och ungdomars ställning finns på en rad områden. Det kan finnas anledning att peka på några sådana gränser som lagstiftaren infört, antingen för att den unge inte uppnått tillräcklig mognad för att ta ställning till en viss fråga eller för att utgöra ett skydd med hänsyn till den unges särskilda behov eller utsatthet. Som exempel härpå kan nämnas att samtycke till adoption inte be-höver inhämtas från barn (4 kap. 5 § FB). Inom socialtjänstlagstift-ningen gäller på olika områden en åldersgräns . För val av kontaktperson gäller att sådan får utses endast om barnets vårdnadshavare begärt eller medgivit det när det gäller barn och för barn som fyllt endast om barnet självt begärt eller samtyckt därtill (10 § SoL). För frivilliga insatser enligt SoL krävs samtycke från barn som fyllt (1 § andra stycket LVU). Barn som fyllt har också rätt att själva föra sin talan i LVU-mål (36 § LVU). Jag vill slut-ligen peka på en be-stämmelse i 27 § socialtjänstförordningen (1981:750) enligt vilken läkare skynd-samt skall yttra sig beträffande vissa åtgärder som vidtas be-träffande intagen på hem för särskild tillsyn och som är . Bestämmel-serna visar att lagstif-taren ansett att barn som ej uppnått den i respektive fall före-skrivna åldern allmänt sett inte har nått en sådan mognad att deras uppfattning skall tillmätas någon betydelse när ärendet avgörs. Den praxis kring ungdomsaborter som utvecklats har av naturliga skäl främst tagit sikte på flickor i åldern kring och uppåt. Det finns anledning anta att inblandade myndigheter och enskilda tjänstemän handlagt detta ärende enligt samma praxis. Det synsätt som kommit att gälla beträffande dessa äldre flickors självständighet i för-hållande till vårdnads-havare har härigenom tillämpats på den betydligt yngre H. Det skydd lagstiftaren avsett skall gälla för ett elvaårigt barn har härigenom kommit att sättas ur spel med bl.a. till följd att vårdnadshava-ren förhindrats utöva sina i föreskrivna rättigheter och skyldigheter. Det får enligt min mening anses helt uteslutet att regler i abortlagen om kvinnans självbestämmanderätt i abortfrågor skulle vara tillämplig på flickor i den åldern som H. var. Jag delar också i övrigt den uppfattning Socialsty-relsen här redovisat. Social-styrelsen har i sitt yttrande hit förklarat att man skall utreda ansvarsfrågan vidare och att man skyndsamt skall se över de allmänna rå-den på området. Jag förutsätter att de allmänna råden kommer att innehålla ett klargörande i enlighet med vad här uttalat. Ytterligare åtgärder från min sida är därför inte påkal-lade. Jag överlämnar en kopia av be-slutet till och för kännedom. Handläggning av ett ärende rörande disputation för doktors-examen; fråga bl.a. om handledares närvarorätt vid betygs-nämnds-sammanträde (Dnr 468-1997) beslutade betygsnämnden att ge en av M.L.S. vid en disputation framlagd doktorsavhandling inom ämnesområdet konstvetenskap vid betyget underkänd. , som var handledare för , tillskrev Historisk-filosofiska fakultetsrådet vid samma universitet och ifrågasatte handläggningen av ärendet och betygssättningen av avhandlingen. beslutade , efter hörande av betygsnämnden, att det inte fanns skäl att vidta någon åtgärd i ärendet. I en skrivelse till Styrelsen för daterad begärde att styrelsen skulle ogiltigförklara M.L.S. överlämnade skrivelsen till kansliet för humaniora och teologi som i sin tur sände skrivelsen till Historisk-filosofiska fakultetsrådet. beslutade att vidhålla sitt tidigare beslut. I en anmälan till JO riktade kritik i olika avseenden mot angående handläggningen av ärendet rörande M.L.S. avläggande av doktorsexamen. Han framförde bl.a. att ifrågavarande doktorsavhandlingen varit felaktigt sammansatt och att betygsnämnden felaktigt avvisat honom jämte opponenten från nämndens överläggningar efter disputationen. Han hade vidare synpunkter på hantering av hans skrivelse . Anmälan remitterades till Rektor vid för utredning och yttrande såvitt avsåg handledares närvarorätt vid betygsnämndssammanträde. Rektor anförde i sitt remissvar bl.a. följande. Med anledning av en skrivelse från ang betygssättningen av M.L. S:s avhandling anförde historisk-filosofiska fakultetsrådet följande angående handledares närvarorätt vid betygsnämndssammanträde i beslut . Enligt fakultetsrådets uppfattning är andemeningen i högskole-för-ord-ningens bestämmelser om betygsnämndssammanträden att handledare och opponent skall ges möjlighet att lämna de upplysningar och förklaringar som kan vara av vikt för betygsnämndens ställningstagande men däremot inte agera i själva betygssättningsdiskussionen. Praxis torde vara att handledare och opponent är närvarande även vid betygsnämndens besluts-fattande. anser dock att bestämmelsen rymmer möjligheten att handledare och opponent lämnar sammanträdet inför beslutet. Vilket alternativ som väljs är en lämplighetsfråga som avgörs av resp betygsnämnd. finner därför inget skäl att vidta någon åtgärd i ärendet. Sedan klagat på fakultetsrådets beslut uttalade rådet vid sammanträde att det inte fann skäl att ändra sin tidigare redovisade ståndpunkt i fråga om handledares och opponentens närvarorätt vid betygsnämndens sammanträde. Uppgifter har inhämtats från övriga fakultetsnämnder om handledares närvaro vid betygsnämndssammanträden. Härvid har framkommit att hand-le-daren regelmässigt är närvarande under hela sammanträdet. Inom det medicinska området har fakultetsstyrelsen utfärdat interna rekommendationer om att handledare skall närvara under hela sammanträdet. I 9 kap 18 § högskoleförordningen stadgas att handledaren, om handledaren inte är ledamot, har rätt att vara närvarande vid sammanträden med betygsnämnden och att delta i överläggningarna men inte i besluten. Enligt uppfattning innebär bestämmelsen att handledaren har rätt att vara närvarande vid hela sammanträdet med betygsnämnden och således under den del av sammanträdet då nämnden fattar beslut om betyget. Handledaren har dock enligt stadgandet inte rätt att delta i själva beslutet. Han kan frivilligt lämna sammanträdet när han önskar men han kan inte tvingas att lämna detta. Med anledning av vad ånyo anfört i sin påminnelseskrift rörande universitetsstyrelsens hantering av hans överklagande av historisk-filosofiska fakultetsrådets beslut inhämtade JO från Styrelsen för utredning och yttrande vad gällde frågan om styrelsens egen formella handläggning av skrivelse . I remissvar anförde rektor följande. har ifrågasatt hur hans skrivelse till styrelsen för av handlagts inom universitet, dels med avseende på att skrivelsen låg utan diarieföring i , dels att den, utan behandling, hänsköts till historisk-filosofiska fakultetsrådet, den instans mot vars domslut han besvärade sig. ifrågasätter därvid beslutsförhållandena vid . skrivelse är daterad . Den är diarieförd vid kansliet för historisk-filosofiska fakulteten , dvs efter datering. Det har inte kunnat utrönas när och till vem skrivelsen ankommit. Enligt 15 kap. 1 § sekretesslagen skall en allmän handling som kommit in till en myndighet registeras utan dröjsmål. Det har inte kunnat utrönas i vilken mån skrivelse legat oregistrerad hos myndigheten. Det kan dock inte uteslutas att den legat oregistrerad . I skrivelsen av har hemställt att universitets-styrelsen ogiltigförklarar ett betyg avseende en underkänd doktors-avhandling, för vilken han varit handledare. Enligt 13 kap. högskole-för-ordningen kan ett sådant beslut inte överklagas. beslut kan dock omprövas under de förutsättningar som anges i 27 § förvaltningslagen. Omprövningen sker av den instans som fattat beslutet. Med hänvisning till att fakultetsrådet vid historisk-filosofiska fakulteten utsett disputation, har denna att handlägga förnyade framställning i ärendet. Någon möjlighet för styrelsen för att ompröva betygsnämnds beslut föreligger således ej. Ärendet har anmälts vid universitetsstyrelsens sammanträde . yttrade sig över remissvaret. Föredraganden har per telefon inhämtat vissa uppgifter från och från Ht-(Humaniora-teologi) kansliet vid samt vissa kompletterande upplysningar från akademiombudsmannen vid . JO tog vidare del av vissa av universitetsförvaltningens handlingar i ärendet. I beslut anförde stf JO följande. JO:s huvuduppgift är att granska att myndigheter och andra som står under JO:s tillsyn följer lagar och författningar i sin verksamhet. Syftet med denna granskning är i första hand att undersöka om myndigheterna handlat enligt de formella regler för förfarandet som gäller för dem. JO brukar inte överpröva sakliga överväganden i enskilda ärenden. JO kan inte ändra eller upphäva ett beslut som myndighet har fattat. Inte heller brukar JO ta ställning till om ett beslut är riktigt i sak. JO tar upp en sådan fråga till utredning bara, när ett beslut direkt strider mot lag eller förordning eller annars framstår som uppenbart felaktigt. Enligt 9 kap. 16 § högskoleförordningen (1993:100), HF, skall betyg för doktorsavhandling bestämmas av en betygsnämnd som utses särskilt för varje avhandling. Av 17 § framgår att antalet ledamöter i betygsnämnden - tre eller fem - skall bestämmas av fakultetsnämnden som också utser ledamöterna. Vilka vetenskaper ledamöterna skall representera anges inte. Däremot föreskrivs att minst en bör utses bland lärare inom annan fakultet eller vid en annan högskola. Några kompletterande föreskrifter, centrala eller lokala, om hur en betygsnämnd skall sammansättas finns inte. Detta innebär att det har överlämnats till fakultetsnämnden att självständigt besluta i frågan vilka personer som skall ingå i betygsnämnden - låt vara att en av ledamöterna bör hämtas från en annan fakultet eller högskola. Det sistnämnda har beaktats i förevarande fall. Hur urvalet av ledamöterna i betygsnämnden i övrigt skett grundas på bedömningar som JO normalt inte uttalar sig om. Jag finner inte skäl att göra avsteg från den principen i detta ärende och lämnar därför klagomålen i den delen utan någon ytterligare kommentar. Enligt 18 § i samma kapitel har handledaren och fakultetsopponenten rätt att vara närvarande vid betygsnämndens sammanträden och delta i över-lägg-ningarna men inte i besluten. Denna bestämmelse måste ges samma innebörd här som inom förvaltningsrätten i övrigt, nämligen en rätt för handledaren och opponenten att närvara vid hela sammanträdet och att delta i nämndens alla överläggningar. Även om de inte får delta i själva beslutet, kan handledaren och opponenten således inte mot sin vilja avvisas från samman-trädet när nämnden övergår från överläggning till att fatta beslut. Som Rektor vid angett i sitt remissyttrande kan handledaren däremot frivilligt lämna sammanträdet när han själv så önskar. Jag vill i sammanhanget dock påpeka att ordföranden i en betygsnämnd ansvarar för ordningen vid nämndens sammanträden och därför torde ha möjlighet att från dess sammanträden avvisa den som genom sitt beteende eller sina yttranden omöjliggör eller försvårar sammanträdets genomförande. Av handlingarna i ärendet framgår att och opponenten vid det aktuella tillfället efter en viss tids överläggning i nämnden ombetts av ordföranden att lämna sammanträdet. Det har inte framkommit att nämndens ordförande skulle ha agerat på detta sätt för att upprätthålla ordningen vid sammanträdet. Utredningen ger inte heller vid handen att och opponenten på eget initiativ avträtt från sammanträdet. Som framgår av ovanstående har handledaren och opponenten en ovillkor-lig rätt att närvara under hela sammanträdet med betygsnämnden. Denna närvarorätt är således inte avhängig någon oskriven förutsättning att hand-ledaren eller opponenten skall stå till nämndens förfogande för att på begäran lämna kompletterande uppgifter till nämndens ledamöter. har därför inte haft någon rätt att ifrågasätta och opponentens närvaro under den avslutande delen av sammanträdet på sätt som skett. har också gjort gällande att det inte kan uteslutas att hans och opponentens utevaro kan ha haft betydelse för beslutet att underkänna avhandlingen. Av betygsnämndens yttrande till Historisk-filosofiska fakultetsrådet framgår att efter det att och opponenten lämnat sammanträdet "vidtog röstförklaringar och beslut med beslutsmotivering" vilket "innebar en noggrann genomgång och granskning av argumenten för bedömningen av avhandlingen samt en rätt tidskrävande utformning av motiveringen för beslutet". Detta yttrande synes närmast ge vid handen att de reella överläggningarna i nämnden hade avslutats. har i sitt yttrande också angett att "även om handledare och opponent varit med under hela sammanträdet hade detta ej påverkat betygsnämndens beslut". Jag finner inte skäl att ifrågasätta detta uttalande av nämnden och utgår därför från att och opponentens utevaro inte har haft betydelse för nämndens ställningstagande i betygsfrågan. Det inträffade ger emellertid anledning till kritik från min sida. Den aktuella rätten för handledare och opponent att närvara under betygs-nämndssammanträdet och delta i dess överläggningar utgör en garanti för att betygsfrågan hanteras på ett sakligt och opartiskt sätt. Detta gäller i synnerhet då skäl kan finnas att ge avhandlingen betyget underkänd. Jag finner det anmärkningsvärt att en av betygsnämnder inte rätt kan tillämpa en grundläggande regel om formen för nämndsammanträdet. Jag förutsätter att med beaktande av vad som i förevarande fall har förekommit tillser att betygsnämnderna framöver blir uppmärksammade på vad som gäller om närvarorätt. Enligt 15 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100), SekrL, skall en handling, när den kommit in till eller upprättats hos en myndighet, registreras utan dröjsmål, om det inte är uppenbart att den är av ringa betydelse för myndighetens verksamhet. I fråga om allmänna handlingar, för vilka sekretess inte gäller, får dock registrering underlåtas om handlingarna hålls så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om handling kommit in eller upprättats. SekrL ställer inte särskilt höga krav på hur registreringen skall ordnas utan ger myndigheterna en betydande frihet att ordna registreringen efter vad som är lämpligast för den enskilda myndigheten. Något krav på central registrering finns inte. Syftet med den nämnda bestämmelsen i SekrL är att garantera allmän-he-tens rätt att få kännedom om allmänna handlingar. För att offentlighets-principen skall fungera på det sätt som är avsett i tryckfrihetsförordningen har det ansetts nödvändigt att myndigheterna håller sina handlingar registrerade eller i vart fall så ordnade att det går att konstatera vilka handlingar som finns. Av utredningen i ärendet har framkommit att i en skrivelse daterad och ställd till Styrelsen för begärt ogiltigförklaring av M.L.S. Utredningen har inte till fullo kunnat klarlägga när skrivelsen inkommit till och hur den hanterats av . Det mesta talar för att skrivelsen handlagts av rektors kansli som handhar universitetsstyrelsens diarium. I remissvaret har angetts att det inte kan uteslutas att skrivelsen legat oregistrerad . Uppenbarligen har kansliet ansett att skrivelsen skulle handläggas av Historisk-filosofiska fakultetsrådet som ett omprövningsärende enligt förvaltningslagen (1986:223), varför skrivelse överlämnats till kansliet för humaniora-teologi där registrering skett . Den aktuella skrivelsen från var ställd till styrelse. Enligt min mening har det därför ankommit på rektors kansli att omgående när skrivelsen inkommit dit registrera den såsom inkommen till styrelsen eller i vart fall sortera den i enlighet med undantagsregeln i 15 kap. 1 § SekrL. Som skrivelsen nu hanterats är det svårt att se att handlingen alls kommit in till styrelsen och i övrigt att få en klar bild av var handlingen förvarats under åtskilliga dagar. Jag menar att detta inte står i överensstäm-melse med vad SekrL föreskriver. skrivelse har av rektors kansli bedömts inte innehålla någon fråga för styrelsen och därför lämnats vidare till kansliet för humaniora-teologi för omprövning hos fakultetsrådet enligt förvaltnings-lagen. Rent allmänt bör påpekas att den enskilde inte kan styra på vilken nivå ett ärende skall handläggas hos en myndighet. Detta följer i stället av gällande författningar eller instruktion för myndigheten i fråga. Av 2 kap. 2 § HF framgår vilka uppgifter som universitetsstyrelsen har. Såvitt jag kan bedöma skulle styrelsen endast om framställan ansetts vara av "principiell vikt" ha bort pröva denna (enligt dåvarande lydelse av 2 kap. 2 § första stycket punkten 7 HF). Huruvida framställan uppfyllde denna för-ut-sätt-ning är ytterst en bedömningsfråga. JO brukar som ovan nämnts inte överpröva myndigheters bedömningar i enskilda ärenden. Jag har inte funnit skäl att i ärendet frångå denna princip. Rektorskansliets åtgärd att vidare-sända skrivelse för prövning i annan ordning föranleder därför ingen kommentar från min sida. Vad har anfört i övrigt föranleder inget uttalande från min sida. Med den kritik som uttalas ovan avslutas ärendet. Initiativärende: Rektor vid en skola i kommun har polisanmält en sjuårig elev (Dnr 352-1998) Av en artikel i framgick att rektor vid en skola i hade polisanmält en sjuårig elev. Under en lektion skulle eleven ha slagit och sparkat mot en lärare och därigenom ha orsakat en fraktur på lärarens tumme. Det angavs att rektors beslut att polisanmäla händelsen grundade sig på bestämmelserna i ett av kommunfullmäktige antaget reglemente. Mot bakgrund av innehållet i artikeln beslutade JO (stf ombudsmannen ) att inleda en utredning avseende rektors åtgärd att polisanmäla eleven. Från Barn-, ungdoms- och utbildningsnämnden i kommun (BUN) infordrades utredning och yttrande i frågan. Nämnden fogade till sitt remissvar ett yttrande av ifrågavarande rektor. Av rektors yttrande framgick bl.a. att kommunfullmäktige antog ett tillägg till nämndens reglemente, nämligen att brottslig verksamhet inom nämndens verksamhetsområde skall polisanmälas. Av yttrandet fram-gick vidare att nämndens arbetsutskott, med hänvisning till reglementet, tagit ställning för att en skriftlig polisanmälan skulle göras av rektor i det aktuella fallet. Nämnden anförde i sitt eget yttrande bl.a. att kommunstyrelsens ord-förande låtit förstå att han anser att reglementet kan behöva omarbetas för att inte uppfattas ultimativt. Något förslag till ändring hade dock inte förelagts kommunfullmäktige för remissvarets avlämnande. Jag tog även del av utdrag ur BUN:s protokoll , § 50, kommun-styrelsens i kommun arbetsutskotts samman-trädes-proto-koll , Au § 130, och kommunstyrelsens i kommun sammanträdesprotokoll , Ks § 116, samt utdrag ur protokoll fört vid kommunfullmäktiges i kommun sammanträde , § 88. Av det sistnämnda protokollsutdraget framgick att kommun-fullmäktige i kommun antagit ett tillägg till reglementet för BUN med följande lydelse. "Brottslig handling inom nämndens verksamhetsområde skall anmälas till polismyndigheten." Rektors polisanmälan till polismyndigheten i innehöll bl.a. följande. Eleven - - - har under en lektion i skolan sparkat sin lärare - - - att en fraktur uppstått.