frsrdg · GM04JO1 · 1999-01-01 00:00:00 — Vidare ansåg han att verket genom att verkställa avlivningen hade föregripit resultatet av att hade överklagat avlivningsbeslutet till regeringen. I en annan anmälan ifrågasatte varför sköldpaddorna inte omgående sändes tillbaka, oavsett eventuell lagstiftning i frågan. Han menade att eftersom det var fråga om utrotningshotade djur borde de till varje pris ha räddats. Det var enligt honom fel att avliva sköld-paddorna, eftersom Världsnaturfonden hade lovat att bekosta återtransport och att se till att djuren omhändertogs vid framkomsten. har avgivit yttranden i anledning av de olika anmälningarna. Här återges först yttrandet över anmälan, och därefter yttrandet över och anmälningar (bilagorna är här uteslutna). Införsel av reptiler regleras av två olika lagrum dels genom veterinärmedi-cinska bestämmelser i förordningen (1994:1830) om införsel av levande djur m.m., dels genom artskyddsbestämmelser i lagen (1994:1818) och förord-ningen (1994:2027) om åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter. Sistnämnda författningar utgör ramlagstiftning för Europe-iska gemenskapernas införlivning av konvention om reglering av handeln med vissa utrotningshotade djur och växter ("" eller "CITES"). Enligt de veterinära bestämmelserna i förordningen (1994:1830) om införsel av levande djur m.m. och närmare genom 27 § Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1996:24) om införsel av djur, sperma, ägg och embryon krävs vid införsel av reptiler från tredje land bland annat att djuren är uppfödda i och har hållits i fångenskap sedan födelsen. Av 2 § Statens jord-bruksverks föreskrifter (SJVFS 1996:24) om införsel av djur, sperma, ägg och embryon framgår att med reptiler avses "ormar, sköldpaddor och ödlor". Detta införselvillkor har fått ta del av dels genom ett muntligt besked från (handläggaren(, dels genom att Statens jordbruksverks föreskrifter sändes till sökanden vid ansökan om registrering som importör av sköldpaddor, se bilaga 2. Att har läst dokumentation framgår av sid 3 sista stycket i dennes skrivelse till JO. Som framgår av remissvar av [detta remissvar återges alltså här nedan, JO:s anm] fanns det skäl att ifrågasätta om de aktuella djuren kunde uppfylla de veterinära kraven för inför-seln. sökte information dels från inhemsk och utländsk ex-pertis, dels från de ryska Citesmyndigheterna om djurens status, d v s huru-vida djuren var vildfångade eller var födda och uppfödda i fångenskap. Av den exportlicens som hade utfärdats av de ryska myndigheterna för utförseln av djuren framkom endast att djuren hade beslagtagits vid ett tidigare till-fälle. Denna uppgift hade inte kompletterats med angivande huruvida djuren var vildfångade eller uppfödda i fångenskap, vilket rätteligen borde ha gjorts. Efter att de ryska Citesmyndigheterna avkrävts ett besked i frågan lämnades följande besked. "It is impossible to define the origin of the con-fiscated reptiles inspite of efforts done", se bilaga 3. Enligt besked från den expertis som hade konsulterats var djuren med allra största sannolikhet vildfångade. Först hade en tillfredsställande skriftlig dokumentation som utvisade att en för-säkran om att djuren var födda och uppfödda i fångenskap omöjligen kunde lämnas. Vad beträffar kravet på reglering av införseln av sköldpaddor ur artskyddssynpunkt enligt Washingtonkonventionen finns de närmare EG-bestämmel-serna i rådets förordning (EEG) nr 3626/82 av om ge-nomförande i gemenskapen av konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter. Enligt rådsförordningen kan arter särbehandlas av gemenskapen. I en bilaga C till rådsförordningen för-tecknas dessa arter. I bilaga C del 1 förtecknas de arter som skall likställas med arter som är förtecknade i konventionens bilaga I och i bilaga C del 2 förtecknas de arter där Europeiska unionen (EU) kräver importtillstånd i en-lighet med rådsförordningen artikel 10 (1) b. Den aktuella arten Testudo horsfeldii finns förtecknad i bilaga C del 2, d v s vid införsel till EU från tredje land krävs att importtillstånd uppvisas. prö-var Europeiska gemenskapernas kommission att införseln av de arter som finns förtecknade i bilaga C del 2 är i överensstämmelse med kriterierna för införsel enligt artikel 10 (1) b första till fjärde strecksatserna. De beslut som fattar i form av importförbud, kvoter m.m. redovisas i en databas, den s.k. EU/CITES/ C2-databasen. Enl uppgifter i C2-databasen är den aktuella införseln av arten Testudo horsfeldii för kommersiell försälj-ning generellt förbjuden. Dessa uppgifter grundas på be-slut 16/03/88. Olyckligtvis fanns i C2-databasen ingen specifikation för , varför en muntlig förfrågan ställdes till kommissionen huruvida särskilda villkor för ifrågavarande art gällde vid införsel till EU från detta land. Kommissio-nen bekräftade att ovan angivna generella bestämmelser gäller även vid in-försel från . Kommissionen uppgav vidare att en komplettering med skulle göras i listan över ursprungsländer. Vad gäller uppgifter om kontakten med (handläggaren( kan det finnas skäl att redogöra för Smittskyddsenhetens handläggningsrutiner be-träffande ärenden om införsel av djur. Då en ansökan inkommer till bereds ärendet av en assistent, d v s assistenten ansvarar för att samtliga handlingar finns i ärendet som är av betydelse för dess avgörande. Efter beredningsstadiet överlämnas ärendet till en handläggare som utarbetar ett förslag till beslutshandling. Ärendet avgörs sedan efter föredragning. Det förekommer dock att assistenter med lång erfarenhet har befogenhet att be-sluta om tillstånd för införsel av djur i vissa fall, vilket inte var fallet vad gäller ärende. anser det vara klarlagt - vad gäller kontakt med (handläggaren( - att (denna( har uppgett att handlingarna i ärendet har inkommit till och att dessa var i sin ordning. Detta innebär inte att hon uttalat att tillstånd för införsel skulle meddelas utan att handläggningen var avslutad. Verkets uppfattning är vidare att ett sådant uttal-ande inte heller kan tolkas som ett tillstånd för införsel. Enligt artikel 12 kommissionens förordning (EEG) nr 3418/83 av skall importören eller dennes representant uppvisa ett im-porttillstånd i original och den dokumentation som erhållits från det exporte-rande landet för tullmyndigheten. skall importören försäkra bland annat att djuren är födda och uppfödda i fångenskap. Vid tiden för ankomst med djuren till kunde inte något av ovan angivna villkor för införseln uppfyllas. Det bör beaktas att enligt på kunde djuren inte tas i beslag eftersom försök till smuggling av djuren inte hade skett. Djurägaren hade förfogande över och även ansvar för djurens skötsel och utfodring. informerade - från den tidpunkten denne meddelade att han hade anlänt med djuren till - att importtillstånd inte kunde meddelas för ifrågavarande djur. meddelades vidare att återutförsel av djuren måste ske efter det att djuren hade veterinärbesiktigats. meddelade att han hade undersökt möjligheterna att vägledes transitera djuren via till . Gränskontrollveterinären och herpetologisk exper-tis kunde inte tillstyrka transitering vägledes av djuren på grund av djur-skyddsskäl, se bilaga 5 till verkets remissvar av . Händelseförloppet som ledde till beslut om avlivning av djuren finns beskrivet i verkets remissvar av . ställdes inför den svåra uppgiften att väga olika lagrum och syften mot varandra - artskydd mot djurskydd och i viss mån smittskydd. Som framgår av bilaga 7 (sid 70-71) till verkets remissvar av kan avlivning - även av Cites-listade arter - vara berättigad och kan till och med vara den "enklaste och mest humana metoden som finns att tillgå". Den aktuella arten är inte heller klassad som direkt utrotningshotad utan arten har förtecknats i den lista (konventionens bilaga II), av vilken kontroll skall ske av de arter som kan bli hotade om handeln ökar på ett på-tagligt sätt. för förtecknandet av arten i bilaga II var det pri-märt på grund av "look-alike"-principen, d v s djuren liknade andra mer ut-rotningshotade arter och dessa arter var svåra att särskilja. Avlivningsbeslutet baserades således på att djurskyddsaspekten skulle gå före artskyddsaspekten, vilket grundas på den veterinära lagstiftningen och inte direkt på Cites-lagstiftningen, trots att även denna omöjliggjorde själva införseln. Ur de bifogade handlingarna skall här återges följande. I ett telefax från , Generaldirektorat XI, anfördes att sköldpaddor av denna art var föremål för importrestriktioner . Det var enligt meddelandet på grund av antalet uppenbart att djuren var avsedda för husdjursmarknaden, vilket var ett otillåtet ändamål. Utfärdandet av ett importtillstånd för försändelsen skulle stå i strid med regleringen, varför inget undantag kunde göras. I ett meddelande från tullmyndigheten till ankom 20 kolli med Aeroflot. De togs in på tillfälliga lager. Kollina uppgavs innehålla 1 000 levande sköldpaddor. När importören kom till tullen meddelades han av tulltjänstemannen och per telefon från att sköldpaddorna inte fick importeras utan tillstånd och att sådant inte kunde påräknas då sköldpaddorna omfattades av Washingtonkonventionen. De skulle därför återutföras. "Importören försvann därefter från tullen. Någon an-mälan till tullklarering har inte lämnats av importören." I en resolution från ett i i rekommenderas de administrativa myndigheterna att, innan de fattar beslut om hur de skall förfara med konfiskerade levande djur, konsultera sin vetenskapliga myndighet och, om möjligt, exportlandet och andra relevanta experter. Den vetenskapliga myndigheten rekommenderas att inför sin rådgivning beakta riktlinjerna i bilaga 1 till resolutionen. Dessa innebär att för konfiskerade djur kan väljas fort-satt fångenskap, återutsättande i naturen eller avlivning. I remissvar av , som avgavs i anledning av och anmälningar, anförde verket bl.a. följande. Vid sköldpaddornas ankomst till kontaktades /- - -/, , av importören . Denne befann sig på och meddelade per telefon att djuren hade kommit till . (Tjänstemannen( meddelade att införseltillstånd inte hade meddelats för djuren och att på grund därav skulle återutföra djuren. Därefter kontaktade (tjänstemannen( tullmyndigheten på för att med-dela att sköldpaddorna hade kommit till landet och för att djuren skulle ve-terinärbesiktigas av en gränskontrollveterinär, se bilaga 2 - faxmeddelande av från tullmyndigheten på . (Tjänstemannen( var även i kontakt med tullmyndigheten med hemställan om veterinärbesiktning av djuren. kontaktade ånyo (tjänstemannen( , vilken meddelade att denne inte kunde föra in sköld-paddorna till eftersom införseltillstånd saknades för ifrågavarande djur. (Tjänstemannen( uppgav att införseltillstånd förmodligen inte kunde meddelas eftersom varken Europeiska gemenskapernas CITES-bestämmel-ser eller de nationella införselbestämmelserna var uppfyllda. meddelades vidare att återutförsel av djuren måste ske efter att djuren hade veterinärbesiktigats av en gränskontrollveterinär. uppgav att han inte visste om återutförsel av djuren kunde ske eftersom han inte kunde finansiera en återresa med flyg till . (Tjänstemannen( tog kontakt med de ryska CITES-myndigheterna och meddelade att stäppsköldpaddorna skulle återutföras till såvida djurskyddsförhållandena så medgav. Gränskontrollveterinären gjorde en okulär besiktning av djuren , varvid hon beslutade att sköldpaddorna skulle undersökas . Vid undersökningen skulle en av utsedd reptilexpert, , medverka. Gränskontrollveterinären meddelade att det vid undersökningen framkom att djuren inte var i sådant skick att återutförsel kunde ske, se bilaga 3 - rapport till . (Tjänstemannen hos ( tog kontakt med zoologen , ordförande i . gör alltid förfrågningar hos om djur tillfälligt kan omhän-dertas i avvaktan på beslut om förverkande till statsverket; se bilaga 4 - beredskap vad gäller rescue centers (Europeiska gemenskapernas C2 databas). meddelade att djurparkerna inte kunde ta emot några av de ifrågavarande stäpps-köld-paddorna. , Världsnaturfonden, meddelade att fonden inte ville stå för kostnaderna för djurens transport till eftersom fonden hade fått vetskap om att djurens ägare fortfarande var . Världsnaturfonden kunde dock ställa medel till förfogande för inköp av fo-der. ansökte hos Europeiska gemenskapernas kommission om att få ett medgivande av undantag från gällande införselbestämmelser. Kommissionen biföll inte ansökan, se bilaga 1 sista sidan. meddelade att han hade undersökt möjligheterna att vägledes transitera djuren till . (tjänsteman( medde-lade denne att det krävs att tullmyndigheten skall ha tillstyrkt ett sådant för-farande och att gränskontrollveterinären skall ha godkänt en sådan transport från djurskyddssynpunkt. Gränskontrollveterinären meddelade per fax daterat - feldatering har dock skett; datumet skall rätteligen vara - att djuren matvägrade på grund av stress och att de måste avlivas . Efter en förnyad och omfattande kontroll av djuren meddelade gränskontrollveterinären vid och den av utsedde specialisten för artkontroll av reptiler, , att återutförsel inte kunde ske av cirka 1 000 ryska stäppsköldpaddor på grund av djurskyddsskäl, se bilaga 5. beslutade om avlivning av cirka 1 000 stycken stäppsköldpaddor, se bilaga 6. En ideell sköldpaddsorganisation i meddelade att organisationen var beredd att ställa medel till förfogande för att ta hand om sköldpaddorna. Djuren var dock i sådant skick att det var omöjligt att transportera djuren och av djurskyddsskäl - enligt gränskontroll-veterinärerns hälsoundersökning - återstod inget annat än avlivning. har i sin skrivelse till JO anfört att djuren till synes var i god kondition, att de kunde återutföras till och att de kunde återutplanteras alternativt tas om hand i djurparker och slutligen att avlivningen skulle vara i strid med konvention om reglering av handeln med vissa ut-rotningshotade djur och växter (CITES). vill anföra följande med anledning av dessa påståenden. Djuren var redan vid ankomsten till - enligt reptilexpert - i dåligt skick på grund av att djuren efter att de med till visshet gränsande sannolikhet, se bilaga 1 sid 2, tagits från sina naturliga habitat, d v s från och därefter genomgått ett konditionsberövande beslagsförfarande av de ryska myndigheterna. Enligt uppskattning vägde djuren endast hälften av vad de normalt skulle ha vägt. Förhållandena under transporten från till var inte i överensstämmelse med () Live Animals Regulations. Såväl veterinärmedicinsk som zoologisk expertis fann att djuren var i sådant skick att de inte kunde transporteras och att de måste avlivas på grund av djurskyddsskäl. Av ovanstående framgår också att det var en omöjlighet att på ett lagligt sätt transportera djuren till eller någon annanstans. Enligt samstämmiga uppgifter från experter, bl a zoologen vid , var det direkt olämpligt att återutplantera djuren i naturen på grund av deras allmänna kondition och på grund av risken att sprida smittsamma sjukdomar i de naturliga populationerna, se även bifogad bilaga 7. , den svenska vetenskapliga , har också kontaktats och meddelat att återutförsel och utplantering ej bidrar på ett betydande sätt till fortbestånd. Ett antal djur obducerades efter avlivningen vid (). Obduktionen visade att djuren hade salmonellainfektion i samtliga fall och att vissa hade minst två olika typer. I det skick som djuren var är också smittspridningsrisken till människor som har hand om dem mycket större än för djur i gott allmäntillstånd. Även av detta skäl - utöver det rena införselförbudet således - är det omöjligt att gå med på att sköldpaddorna fördelas bland allmänheten för att tas om hand och räddas från avlivning. Som ovan har angetts undersökte huruvida djurparkerna hade möjlighet att temporärt ta hand om sköldpaddorna i avvaktan på en mera definitiv lösning av den uppkomna situationen. Djurparkerna - som har accepterat att fungera som räddningsinstitut (rescue centre) enligt Citeskonventionen - meddelade att ett omhändertagande av sköldpaddorna inte kunde ske. Slutligen följer en kort redovisning om de handlingsprogram som finns enligt Cites i de fall beslagtagna djur skall tas om hand. I detta ärende kompli-cerades situationen ytterligare genom att djuren inte var tagna i beslag av tullmyndigheten. I konventionstexten finns inga närmare bestämmelser om hur beslagtagna djur skall tas om hand. Parterna har dock vid en partskonfe-rens ingående behandlat problematiken. I en resolution Conf 9:11 års partskonferens i , se bilaga 7, har problematiken belysts mycket ingående. Resolutioner är inte bindande utan är av kategorien "Soft laws". Av dessa resolutioner framgår tre alternativ om hur beslagtagna djur skall tas om hand. Att ta hand om djuren i s k räddningsinstitut (rescue centres) eller andra inrättningar alternativt försäljning av exemplaret. Djuren återutförs till det vilda i ursprungslandet, vilket i praktiken kan göras endast i mycket få undantagsfall. Avlivning kan och bör enligt Conf 9:11 vara ett både enkelt och för djuren humant alternativ. I tillämpas när det gäller det först uppräknade alternativet enbart att djuren tas om hand av och deponeras i djurparker som får agera "rescue centres" och att statsverket blir ägare till djuren om beslaget förverkas. Dju-ren kan ej lämnas över till andra institutioner, t ex vetenskapliga institutioner, eller försäljas. och har lämnats tillfälle att kommentera remissvar, men inte hörts av. Det upplystes under JO:s utredning av ärendena att till Jönkö-pings tingsrätt inlämnat en stämningsansökan mot staten genom . yrkade i denna skadestånd under påstående att han lidit skada som vållats av genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i verksam-het som ansvarade för. gjorde i målet gällande att han erhållit muntligt tillstånd av att importera sköldpaddorna till eller, i vart fall, att han erhållit ett muntligt positivt förhandsbesked att tillstånd till import av sköldpaddorna skulle ges. anförde vidare bl.a. att genom sitt agerande orsakat att sköldpaddorna fick avlivas. Sålunda hade verket underlåtit att meddela gränskontrollstationen om införseln och i övrigt underlåtit att vidta erforderliga åtgärder för sköldpaddornas välbefinnande. Enligt hade den av anvisade införselorten bristfäl-liga lokaler samt faciliteter för förvaring av sköldpaddorna. JO Lavin anförde i beslut följande. stämningsansökan mot grundas på samma omständigheter som dem han tar upp i sitt klagomål till JO. Det är inte avsett att en granskning av JO skall ersätta eller ske som en prövning av samma sak i domstol. Jag tar därför inte upp till bedömning frågan om genom bemötandet från företrädare haft anledning att tro att han hade rätt att genomföra importen av sköldpaddorna. Inte heller tar jag upp frågan om borde ha meddelats införseltillstånd för dessa. Jag tar till utgångspunkt för min fortsatta bedömning i ärendet den omständigheten, att inte fick införseltillstånd för sköld-paddorna, men jag uttalar mig alltså inte i frågan om detta i sig var rätt eller fel. har klagat på att genomförde avlivningen utan att avvakta regeringens ställningstagande till att hos denna överklagat avlivningsbeslutet. Av klagomål framgår inte att denne skulle ha haft rätt att klaga över beslutet. Vidare visar handlingarna i ärendet att avlivningen skedde medan sände sin överklagandeskrift till regeringen dagen därefter. Med hänsyn till det nu anförda saknar jag anledning att göra något uttalande i denna del. Till bedömning återstår därmed de frågor som i övrigt får anses ha hänskjutits till JO genom och anmälningar, nämligen om sköldpaddorna, sedan kommit till den slutsatsen att de inte fick föras in, borde ha sänts tillbaka till för återutsättning i naturen eller om de borde ha tagits om hand på annat sätt i stället för att avlivas. Av utredningen i ärendet framgår att sköldpaddorna ursprungligen inte kom ifrån . Vidare framgår givetvis att de ryska myndigheterna, sköldpaddorna befann sig i deras förvar, underlät att sätta ut dem i naturen eller för detta ändamål sända dem tillbaka till . har anfört att i och "" hade beslutat att sköldpaddorna inte kunde sättas ut i naturen, eftersom man inte visste exakt vilket område de kom ifrån, eller ens om de var infångade eller uppfödda. Enligt de handlingar som ingett i ärendet här bedömde det ryska företag som handhade affären med sköldpaddorna, ZOOLEX, att det var för sent att sätta ut sköldpaddorna i naturen och att de säkert skulle avlida. att såväl veterinärmedicinsk som zoologisk expertis fann att djuren var i sådant skick att de inte kunde transporteras och att de måste avlivas av djurskyddsskäl. Härav följer enligt verket att det också var en omöjlighet att på ett lagligt sätt transportera djuren till eller någon annanstans. Vidare har verket anfört att det enligt samstämmiga uppgifter från experter, bl a zoologen vid , var direkt olämpligt att utplantera djuren i naturen på grund av deras allmänna kondition och på grund av risken att sprida smittsamma sjukdomar i de naturliga populationerna. JO brukar normalt inte uttala sig i rena bedömningsfrågor så länge myndigheternas ställningstaganden inte står i strid med tillämpliga författningsbestämmelser eller annars är uppenbart oriktiga. Det som har kommit fram i ärendet här och som jag i korthet återgett ovan ger mig inte anledning att kritisera verket för att detta slutligen kom fram till ståndpunkten att sköldpaddorna inte skulle återföras till Ryss-land. Den frågan återstår då, om det var godtagbart att sköldpaddorna avlivades i stället för att tas om hand på annat sätt. I första hand måste därvid undersökas om över huvud taget äger kompetens att besluta om avlivning. I andra hand måste undersökas om avlivandet av sköld-paddorna stått i strid med någon för bindande artskydds-föreskrift. Slutligen måste undersökas om handläggning av ärendet skett i enlighet med gällande föreskrifter. Om denna formella granskning inte ger upphov till någon kritik utgör ställningstagan-det till om avlivningen var det bästa alternativet eller ej en bedömningsfråga av det slag som JO enligt det ovan sagda normalt inte uttalar sig i. För att skydda vilt levande djur- och växtarter får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, i den mån det behövs för att uppfylla internationella åtaganden på området eller av andra skäl, meddela föreskrifter angående bl.a. in- och utförsel avseende djur och växter (1 § lagen, 1994:1818, om åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter). Regeringen har meddelat föreskrifter enligt den lagen i förordningen (1994:2027) om åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter. I 17 § förordningen stadgas att har rätt att meddela ytterligare föreskrifter för verkställighet av bl.a. den förordningen. Sådana föreskrifter har meddelat i SJVFS 1995:48: Statens jordbruksverks föreskrifter om åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter. I 6 § stadgas att om en vara som inte får föras in på grund av vissa författningar inte återutförs, så "skall med varan förfaras på sätt som beslutar i varje särskilt fall". I 11 § förordningen (1994:1830) om införsel av levande djur föreskrivs vidare: "Om införsel inte är tillåten på grund av meddelade förbud eller därför att villkoren för införseln inte är uppfyllda, skall bestämma vad som skall göras med godset." Jag kan alltså konstatera att tillämpliga författningsbestämmelser ger en rätt att besluta vad som skall ske med bl.a. levande djur i en situation då en påbörjad införsel inte medges men djuren heller inte återutförs. Frågan om formella kompetens att fatta avlivningsbeslutet är därmed besva-rad. Någon författning, som gäller inom och som förhindrar att exemplar av hotade djurarter avlivas i en situation som den här aktuella, föreligger inte. har i detta avseende pekat på tillämpnings-resolutionen till Washing-tonkonventionen (CITES). Resolutionen anger avlivning som ett godtagbart alter-nativ, vilket dessutom framhålls ha flera klara fördelar framför andra alternativ.