frsrdg · GM04RB1 · 1999-01-01 00:00:00 — Årsredovisning för riksbank för m.m. 1998/99 RB1 Enligt 10 kap. 3 § lagen (1988:1385) om riksbank avger Riksban-kens direktion bifogade redovisning av verksamhet . Vissa beslut, som fullmäktige fattat , presenteras i årsredovis-ningen. att fastställer resultat- och balansräkning enligt för-slaget. På direktionens vägnar: I beslutet har deltagit (ordförande), (förste vice ordförande), (andre vice ordförande), , och . Föredragande har varit . 1 1998/99. Penning- och valutapolitik 6 Stabil inhemsk konjunktur 9 Försvagad internationell konjunkturbild 11 Reporäntan sänktes fyra gånger 12 Ekonomiskt samarbete inom IMF, GlO och EU 26 Arbetet inom och GlO 26 Ekonomiskt samarbete inom EU 30 Förvaltningsåtgärder Kontanter i samhället och kontanthanteringen 41 Balans- och resultaträkning 45 Bilaga 1: Kalendarium 59 Bilaga 2: i ekonomisk vetenskap till är en myndighet under . Enligt 9 kap. 12 § regeringsformen är rikets centralbank med ansvar för penningpolitiken. Målet för verksamhet skall vara att upprätthålla ett fast penningvärde. skall också främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. Enligt 9 kap. 13 § regeringsformen har endast rätt att ge ut sedlar och mynt. Fullmäktige bestämmer enligt riksbankslagen utformningen av de sedlar och mynt som ger ut. får, i enlighet med riksbankslagen, 1 penningpolitiskt syfte ge-nom beslut i enskilda fall uppställa kassakrav gentemot finansinstitut. får vidare, i enlighet med riksbanksiagen. utfärda föreskrifter om skyldighet att lämna de uppgifter till som behövs för . bedriver verksamhet vid huvudkontoret i . Betalningsmedelsförsörjningen sker förutom vid huvudkontoret vid tio riks-bankskontor och åtta depåer. förvaltades fram av åtta fullmäktige; sju val-des av och en, chef, valdes av de övriga fullmäktige. De sju riksdagsvalda fullmäktige valde inom sig ordförande. Fram till hade fullmäktige i följande ordina-rie ledamöter: , ordförande, , vice ordfö-rande, riksbankschef, , , . Suppleanter var , , . , , , saint vice riksbankscheferna . valde den nytillträdda följande sju ledamöter riksbaniksfullmäktige: , , . Johans-son, , , och . Riksbankschefen kvarstod i enlighet med sin mandatperiod. Till suppleanter valdes , Stcphan , , , , , samt vice riksbankscheferna . Vid ett konstituerande sammanträde valde fullmäktige till ordförande och till vice ordförande. Ny lagstiftning från den 1januari 1999 beslutade om ny lagstiftning rörande Riks-banken, vilket innebär att från och med den 1januari1999 leds av en direktion som utsetts av fullmäktige. Fullmäktige består av elva ledamöter, med lika många suppleanter, vilka valts av . Fullmäktige väljer inom sig en ordförande och en vice ordförande. Fullmäktige beslutar om val och avskilj ande av ledamöter i direktionen. Enligt regeringsformen får fullmäktige skilja en ledamot av direktionen från hans/hennes anställning om han/hon inte längre uppfyller de krav som ställs för att han/hon skall kunna utföra sina uppgifter eller om han/hon gjort sig skyldig till allvarlig försummelse. Fullmäktige beslutar också om direktionsledamöternas löne- och övriga anställningsvillkor samt medgivande om kortare karenstid än för avgående direktionsledamot. Fullmäktige leder verksamheten vid revisionsenheten samt lämnar förslag till disposition av vinst till och revisorer. Fullmäktige beslutar också om arbetsordningen i . Fullmäktige får lämna remissyttranden inom sitt verksamhetsområde och väcka frågor om författningsändringar eller andra åtgärder från statens sida inom sitt ansvarsområde till och regeringen. Fullmäktige väljer för av sex heltidsanställda ledamöter som kommer att ingå i direktionen. Fullmäktige utser ordförande i direktionen, som skall vara chef för , samt minst en vice riksbanks-chef. Direktionen leder och beslutar i alla penningpolitiska frå-gor. Ledamöterna får inte söka eller ta emot instruktioner när de fullgör penningpolitiska uppgifter. Inför viktiga penningpolitiska beslut skall Riks-banken informera det statsråd som regeringen utser. Fullmäktiges ordförande samt vice ordförande får närvara vid direktionens sammanträden med yttran-derätt men utan förslags- och rösträtt. Ärenden som inte avgörs av fullmäktige avgörs av direktionen. Direktionen kan dock besluta att ärenden får avgöras av riksbankschefen eller någon annan tjänsteman i . Direktionen fastställer enligt den nya riksbankslagen budget och lämnar den till , revisorer och fullmäktige för kännedom. Direktionen avger också till dessa instanser redovisning för det föregående räkenskapsåret. Direktionen lämnar dessutom minst en skriftlig redogörelse till om penningpolitiken. Nytt fullmäktige från den 1januari 1999 I enlighet med övergångsbestämmelserna till den nya riksbankslagen valde elva fullmäktige i och elva suppleanter för fullmäktige i . Till fullmäktigeledamöter utsågs , , , , , , , , , och . Till suppleanter utsågs , , , , , , , , , . och . Vid ett konstituerande fullmäktigesammanträde utsågs till ordförande i det fullmäktige som tillträdde . Till vice ordförande utsågs . utsåg fullmäktige sex ledamöter av direktion. Nuvarande riksbankschefen utsågs till ordförande i direktionen och riksbankschef med en mandatperiod . Nuvarande vice riksbankschef utsågs till förste vice ordförande och vice riksbankschef med en mandatperiod . Heikensten ansvarar för beredningen av penning- och valutapolitiken och har därutöver internationella uppdrag som ledamot av EU:s ekonomiska och finansiella kommitté och som riksbankschefens ställföreträdare i , och . , med en mandatperiod , utsågs till andre vice ordfö-rande och vice riksbankschef. Srejber ansvarar för beredningen och samord-ningen av internationella frågor, samordningen av den finansiella sektorns EMU-förberedelser samt intern och extem information. Srej ber är riksbanks-chefens ställföreträdare i och har även uppdrag inom den . , med en man-datperi od , är vice riksbankschef och ansvarar för forsknings- och statistikfrågor. , med en mandatperiod , är vice riks-bankschef och ansvarar för betalningsmedelsfrågor, intern revision och intern riskkontroll. Hessius ansvarar även för arbete med att samordna den finansiella sektorns förberedelser inför . , med en mandatperiod , är vice riksbankschef och ansvarar för bered-ning av betalningssystemfrågor, bolag och remissfrågor. har även internationella uppdrag med inriktning på tillsynsfrågor Målet för penningpolitiken är prisstabilitet. formulerade riksbanksfullmäktige detta mål som trädde i kraft . Inflationen, mätt som konsumentprisindex (KPI), skall begränsas till i årlig förändringstakt med ett toleransintervallpå . Inflationsmålet utvärderas i ett årligt perspektiv. som gått, 1995-1998, sedan inflationsmålet blev op erationellt har KPI ökat . Det innebär att målet underskridits, men att KPI i genomsnitt ändå hållit sig inom tolerans-intervallet. I takt med att inflationen avtagit och förtroendet för inflations-mölet befästs har räntorna fallit. De lägre räntorna har i sill tur bidragit till att dämpa prisstegringstakten och utgör en viktig förklaring till att inflationen blivit lägre än målet under dessa år. Den underliggande inflationen har legat nära inflationsmålet, IJND1X ökade och UNDINHX i genomsnitt. Även var den genomsnittliga inflationstakten mätt med KPJ låg, . Trenden har varit fallande . var inflationstakten, mätt med tolvmånaders tal, medan den i decem-ber hade sjunkit till -0,. Det harmoniserade konsumentprisindexet, HIKP, visade även det en fal-lande trend . hade den näst högsta inflation--en inom EU. Endast hade högre inflation. har inflationen i fallit snabbt och var den lägsta inom EU mätt med tolvmånaderstal. Den relativt sett snabbare nedgången i den svenska inflationen berodde delvis på betydande sänkningar av indirekta skatter, men också på lägre underliggande inflation. I genomsnitt ökade HIKP 1998 i . En av huvudförklaringarna till den låga inflationstakten i är att Asienkrisen fått större effekter på världsekonomin än vad som tidigare anta-gits. Det har medfört att importpriserna utvecklats svagare än väntat trots att honan varit i genomsnitt svagare 1998 än 1997. Till viss del be-rodde detta på fallande råvarupriser, men också på att priserna på bearbetade varor steg långsamt. hade importpriserna minskat på årsbasis, vilket gav en negativ effekt på konsumentprisutvecklingen med knappt en halv procentenhet. Till detta kommer en rad tillfälliga effekter på inflationstakten som penningpolitiken varken kan eller bör motverka, i varje fall inte så länge som inflationsförväntningarna förblir oförändrade. Hushållens räntekostnader för egna hem fortsatte att minska , vilket hade en starkt dämpande effekt på KPJ. var effekten -0,. genomfördes också betydande förändringar i indirekta skatter och sub-ventioner. Den sammantagna nettoeffekten på inflationen var -0,. Tillsammans med effekten från hushållens räntekostnader innebar detta att tillfälliga effekter höll tillbaka inflationen, mätt med KPI, . Också den inhemskt genererade inflationen och de kortsiktiga inflations- förväntningarna blev lägre än väntat. Den underliggande inflationen var i ge-nomsnitt mätt med UNDIX och mätt med UNDINHX. Det var framför allt prisökningar på tjänster och administrativt prissalta varor som bidrog till den högre inhemska underliggande inflationen. KPI och underliggande inflation, årlig procentuellförändring Konsumentprisindex (KPI) = Genomsnittlig prisutveckling för den privata inhem-ska konsumtionen. Underliggande inflation (UNDiX) = KPI exklusive ändrade räntekostnader och di-rekta effekter av ändrade indirekta skatter. Beräknas av Statistiska central-byrån. Inhemsk underliggande inflation (UNDINHX) = UNDX exklusive importpris-förändringar och direkta effekter av ändrade inhemska indirekta skatter Beräknas må-nadsvis av . Harmoniserat konsumentprisindex (HIKP) = KPI exklusive räntekostnader för egna hem, bostadsrättsavgifter, viss hälso- och sjukvård, fastighetsskatt egna hem, avskrivningar egna hem, del av reparationer egna hem, lotteri, tips och toto, försäk-ringar egna hem samt tomträttsavgäld egna hem. Målvariabeln KPI påverkas av effekter på prisema av indirekta skatter och subventio-ner samt av priser på importerade varor. För att kunna göra en bedönming av inflationstrycket i ekonomin är det viktigt att beräkna hur stor andel av inflations-trycket som härrör från sådana faktorer publicerar därför flera olika mått på s.k. underliggande inflation i sina inflationsrapporter, exempelvis UNDiX och UNDINHX. HIKP är ett mellan EU:s medlemsländer (samt och ) jämför-bart mått på prisstabilitet. Måttet används även som målvarmabel inom EMU. På uppdrag av har SCB börjat beräkna mått på underliggande inflation. SCB har utgått från definitioner av underiiggande inflation, UNDi och UNDINH, men beräkningsmetoderna överensstämmer inte exakt. Skillna-derna är dock relativt små. SCB har valt att kalla sina mått för UND IX och UNDINHX. Diagram 2 Faktisk inflation (KPI) samt hushällens och industrins inflationsförväntningar; årlig procentuell förändring Kurvorna har förskjutits framåt för att motsvara den tidpunkt som inflationsförvantningarna avser. Av central betydelse för inflationsprocessen är utvecklingen av inflations-förväntningarna. Förväntningar om hög inflation kan leda till in-flationsdrivande pris- och löneökningar, eftersom ekonomins aktörer strävar efter att bibehålla eller öka sina inkomster i reala termer. Inflationsförväntningarna hos hushållen och i industrin uppgick till . Enkäter till de största svenska och utländska aktörerna på obligationsmarknaden visade att deras inflationsförväntningar låg strax medan de på Årliga inflationsförvänrningar hos placerare på obligationsmarknaden de närmaste två respektive fem åren, procent Sammantaget indikerade inflationsförvänt-ningarna, som de kom till uttryck i enkäter och finansiella priser, mycket låg inflation på kort sikt och på en inflation i linje med inflati onsmål. i en ekonomi där förtroendet för prisstabilitet är etablerat kan f6rväntningama åtminstone på kort sikt till viss del komma att variera av olika orsaker. Det kan till exempel bero på förändringar i den aktuella inflationen som varken kan eller bör reagera på. Den återhämtning i den svenska ekonomin som inleddes och som sedan fortsatte förstärktes ytterligare . Det förtro-ende som uppnåtts efter konsolideringen av de offentliga finanserna har i hög grad bidragit till lägre räntor vilket i sin tur lagt en grund för den inhemska sektorns återhämtning. Nettoexporten, som givit ett starkt bidrag till BNP-tillväxten, har utvecklats svagare än väntat bland annat till följd av Asienkrisen. Tillväxten i beräknas ha blivit 1998. Privat konsumtion har visat en uppåtgående trend och ökningen 1998 beräknas ha uppgått till . 1 huvudsak be-rodde uppgången på ökad efterfrågan på varaktiga varor men även vissa typer av tjänster som underhållning och nöje, restaurang, teletjänster och utlandsresor ökade. Det är flera faktorer som bidrar till att förklara konsumtionsuppgången; hushållens förmögenhet, framtidsförväntoingar och inkomstutveckling har alla utvecklats positivt . Stockholmsbörsen föll visserligen kraftigt men återhämtade sig relativt snabbt. Sammantaget steg börsen . Priserna på småhus har ökat . Även nedgången i räntorna har bidragit till att stimulera konsumtionen. Bruttoinvesteringarna har efter en tillfällig svacka återhämtat sig. Ett högt kapacitetsutnyttjande har lett till en kraftig ökning av framför allt näringslivsinvesteringarna. Även de offentliga investeringarna har ökat av nedgång. Den förbättrade konjunkturen har bidragit till att de offentliga finanserna förbättrats i snabb takt. En viss del av överskottet har gått till ökade utgifter, framför allt har bidragen till kommunerna ökat. Utrikeshandeln har ökat kraftigt. Exporten av varor och tjänster motsvarar av BNP medan importen motsvarar . Asienkrisen och den svagare ekonomiska ut-veciklingen i omvärlden har inneburit att tillväxten i varu- och tjänsteexporten beräknas ha fallit från 1998. På grund av stark inhemsk efterfrågan bedöms importen ha stigit 1998. Nettoexporten väntas därmed ha givit ett negativt bidrag till BNP-tillväxten . Den högre aktiviteten i ekonomin har medfört att efterfrågan på arbetskraft ökade . Antalet sysselsatta ökade med 57 000 personer varav 38 000 sysselsattes i den privata tjänstesektorn. Sysselsättningsfallet i den of-fentliga sektorn upphörde och antalet sysselsatta ökade med 15 000 personer. Den öppna arbetslösheten föll med 1,5 procentenheterjämfört med och var . Nedgången i arbetslösheten förklaras till största delen av den goda sysselsättningsutvecklingen. Tillväxten i penningmängden MO, mätt som allmänhetens innehav av sed-lar och mynt, var 1998. Penningmängden M3, där även allmänhetens inlåning i bank samt bankcertifikat ingår, ökade . En bidragande orsak till den lägre ökningstakten för M3 var en minskning hushållsinlåningen . Den sammanlagda kreditgivningen från banker och bostadsinstitut till hushållen ökade på års-basis. Tillväxten och dess sammansättning, procent (BNP) respektive procentenheter Den finansiella krisen på tillväxtmarknaderna i intensifierades och drabbade även och delar av . Det innebar att den sammantagna BNP-tillväxten i världen dämpades mer än vad som förut-sågs . Tillväxten i världsekonomin beräknas ha sjunkit från 1998. Krisen medförde också ökad osäkerhet på de finansiella marknaderna runt om i världen som yttrade sig i tvära kast aktiekurserna. Asienkrisen har bidragit till att signaler om en konjunkturavmattning blivit något mer tydliga i , även om den inhemska efterfrågan bar utvecklats väl. Den privata konsumtionen beräknas ha ökat och bruttoinvesteringarna . Förväntningar om försämrade tillväxtmöjligheter föranledde den amerikanska att i tre steg sänka styrräntan med sammanlagt till . De försäm-rade tillväxtutsikterna berodde både på finansiell oro som begränsade förut-sättningarna för den inhemska efterfrågan och minskade exportmöjligheter. Mer ån hälften av exportmarknad utgörs av regioner där efterfrågan förväntas utvecklas mycket ogynnsamt 1999 (, och ). Tillväxten inom euroområdet har varit god , även om Asien-krisen och dess vidare konsekvenser dämpat konjunkturuppgången. Den in-hemnha privata konsumtionen och investeringarna har utvecklats speciellt väl jämfört med . Inflationstakten, mätt med HIKP, föll i och till den lägsta inom euroområdet . De högsta inflationstalen hade och . 1 genomsnitt har inflationen inom euroområdet varit , vilket är väl i linje med ECB:s mål för inflationsutvecklingen. ECB annonserade att det primära målet för penningpolitiken är prisstabilitet definierat som en årlig ökning av priserna i euroområdet mätt med HIKP på högst . Detta mål skall uppnås på medeifristig sikt. Till följd av EMU-starten har styrräntorna inom euroområdet konvergerat . Differensen i styrräntor mel-lan flera länder var ändå förhållandevis stora fortfarande . Till exempel var styrräntan i och i medan den i och var . Trots en viss konvergens bestod i stort sett differenserna ända till . I en gemensarn aktion sänkte då euroområdets centralbanker sina styrräntor till (med undantag av som sänkte till ). Den gemensamma aktionen innebar en lättnad av penningpolitiken som skall ses mot bakgrund av den finansiella krisen i världsekonomin som bland annat förväntas medföra en starkt minskad exporttillväxt från euroområdet. Den japanska ekonomin har fortsatt att utvecklas svagt och visar få tecken på att komma ur sin långvariga svacka. Ett positivt tecken är dock att bättre förutsättningar skapats för att lösa bankkrisen i och med att lagen om det ja- panska bankstödet antagits. Den inhemska efterfrågan har varit fortsatt svag , framför allt till följd av minskade investeringar men också på grund av att privat konsumtion har minskat. Till detta kommer att exporten till fallit kraftigt när efterfrågan sviktat i framförallt . Det kraftiga fallet i industriproduktionen som inträffade har dock bromsats. Men utvecklingen av industriproduktionen är fortfarande kraftigt negativ och förväntas bli -7,1998. Den finansiella krisen i som uppenbarades har utvecklats till en djup recession med fallande produktion samtliga ursprungliga krisländer (, och ). En effekt av krisen har varit att bytesbalansen förbättrats kraftigt i regionen. Ornsvängningen har skett genom att importen fallit kraftigt som exporten har stagnerat. Den svaga exportutvecklingen beror på inhemska fi-nansiella problem och en svag efterfrågan från länder i regionen. Tillväxten , och är dock fortfarande stark och det har medfört att BNP i (exklusive ) inte beräknas minska utan endast stagnera un-der 1998. I har den finansiella krisen framför allt påverkat . BNP förväntas ha ökat med och prognoser pekar på en recession med följdverkningar i övriga . Mot denna bakgrund slöts ett avtal om ett stödpaket samord-nat av , , på . I paketet ingår även en åtstramning av finanspolitiken. Situationen i förvärrades delvis till följd av den finansiella krisen. BNP förvän-tas sjunka med . Reporantan sänktes fyra gånger I den inflationsrapport som presenterades bedömde Riks-banken att inflationen skulle överstiga inflationsmålet på . Utgångspunkten för den bedömningen var att ekonomin skulle nå fullt kapacitetsutnyttjande och att lönerna skulle öka 1998-1999. Detta föranledde en höjning av reporäntan till . Beslutet trädde kraft . I rapporten konstaterade dock att infla-tionsbilden inte var entydig. Den begynnande Asienkrisen skulle kunna leda till en kraftigare försvagning av den internationella konjunkturen och därmed lägre inflationsutsikter. framstod inflationsutsikterna som mer dämpade än i huvud-scenariot i den föregående inflationsrapporten. En av orsakerna var att Asien-krisen nu bedömdes bli mer utdragen och allvarlig. En annan orsak var att olje- och råvarupriserna fallit kraftigt samt att de löneavtal som slutits indikerade något lägre ökningstakt än tidigare förutsetts, i storleks-ordningen 3,under 1998-2000. Den inhemska konjunktur-bilden var emellertid i stora drag oförändrad och ekonomin som helhet vänta-des nå fullt kapacitetsutnyttjande . I inflationsrapportens huvudscenario förutsågs att inflationen marginellt skulle överskrida Detta talade för en viss skärpning av penningpolitiken. 1998199:RB 1 gick det dock inte att utesluta att Asienkrisen kunde förvärras ytterligare. lämnade därför reporäntan oförändrad tills vidare. Prisutvecklingen var därefter mer dämpad än vad Riksban-ken väntat. Speciellt var prisutvecklingen på varor som importeras eller ut-sätts för importkonkurrens svag. Detta berodde dels på att olje- och råvaru-priserna fortsatte att minska, dels på att den svaga tillväxten i nu börjat sprida sig till andra delar av väridsekonomin. ledde de låga inflationsförväntningarna till en fortsatt återhållsamhet i de löneavtal som slöts . konjunktursyn var i stort sett oförändrad, dock indikerade den starka produktivitetsutvecklingen att det skulle finnas en viss överkapacitet även . Sammantaget framstod därför inflationsutsikterna som mer dämpade . 1 huvudscenariot i som publicerades bedömdes inflationen bli lägre än målet på . Osäkerhetsbedömningen, som förelå.g med en risk för en betydande internationell konjunkturnedgång, un-derstödde bilden av en mer dämpad inflationsutveckling. Mot denna bak-grund beslutade att sänka reporäntan till . Beslutet trädde i kraft den 10juni. I inflationsrapporten som publicerades bedömde att inflationen skulle bli något lägre än målet. Vid slutet av prognosperioden förväntades dock inflationen bli och därmed överensstämma med målet. Det var framför allt två mot varandra verkande faktorer som ansåg skulle bli avgörande för inflations-utsikterna och penningpolitikens fortsatta uppläggning. Å ena sidan kunde den internationella konjunkturen utvecklas svagare än vad som förutsattes huvudscenariot, vilket skulle leda till lägre inflation. Å andra sidan hade osä-kerheten kring kronkursen förstärkts och en mer varaktigt svag krona skulle kunna leda till ett ökat inflationstryck. Till bilden hörde också att den finansiella oron i världen och i gjorde den framtida utvecklingen ytterst svårbedömd. avstod därför från att ändra reporäntan. tilltog turbulensen på de internationella finansiella markna-derna. Den finansiella krisen bidrog till att kronan snabbt deprecierade och nådde sin svagaste nivå . Med tanke på de ekonomiska grundförut-sättniingarna med god tillväxt, låg inflation och växande överskott i de offentliga finanserna föreföll den snabba och kraftiga kronförsvagningen dock omotiverad. För att understryka denna uppfattning intervenerade på valutamarknaden och köpte kronor mot utländsk valuta. Under förutsättning att inflationsmålet inte är i farozonen kan det vara mo-tiverat för att verka för en stabil växelkurs utveckling. Det pri-mära för penningpolitikens uppläggning är hur inflationsutsikterna förhåller sig till målet och växelkursen är en av flera indikatorer som är av betydelse för inflationsbedömning. är växelkursen viktig för den realekonomiska utvecklingen. En volatil växellcurs med tvära kast kan störa resursfördelningen i ekonomin. Allt eftersom den internationella finansiella krisen förvärrades stod det klart att den kunde antas få större reala konsekvenser än tidigare förutsett. Framför allt bidrog betalningsinställelsen i till detta, men också kollapsen för den amerikanska hedgefonden Long Term Capital Man-agement. Ny statistik från och föranledde ytterligare ned-justeringar av tillväxt- och inflationsprognosema för OECD-området. De ef-fekter detta i sin tur skulle kunna få på svensk tillväxt och inflation bedömdes motverka den stimulerande effekten av kronförsvagningen. Mot bakgrund av detta beslutade att säaka reporäntan från till . Sänkningen av reporäntan följdes av ett beslut att sänka in- och utlåningsräntorna i räntekorridoren . De nya in- och utlåningsräntorna sattes till . Beslutet trädde i kraft . Nominell effektiv växelkurs (TCW-vägd), index: 18 november 1992= 100