frsrdg · GM04RFK3 · 1999-01-01 00:00:00 — Stortingsledamöternas ersättning sågs över 1995 av en arbetsgrupp tillsatt av presidentskap. Uppdraget var att så långt möjligt inkorporera olika ersättningar i det fasta arvodet samt att utforma ersättnings-bestäm-melserna så att ledamöter från och övriga landet likställdes. Beräkningar visade att framför allt statsråden men också stortings-leda-möterna hade haft en sämre reallöneutveckling än anställda i industrin. Arbetsgruppen redovisade sitt förslag och föreslog bl.a. inrättandet av en permanent lönekommission. Arbetsgruppens arbete resulterade i att det fasta arvodet uppgick till (32 800 sv kr ). I det fasta arvodet räknades in de tidigare kostnadsersättningarna "avistillskudd" och "representanttillskudd" motsvarande en arvodeshöjning på (46 800 sv kr) . Den del av traktamentet (dagpengene) som motsvarade lön, ca (36 400 sv kr) , dvs. den del som översteg de skatte-mässiga avdragsmöjligheterna för kostnader, räknades också in i det fasta arvodet. Traktamentet sänktes och motsvarar gällande avdragsberättigade "pendlersatser". (57 sv kr) för ledamöter som bor inom från och med (152 sv kr) för övriga ledamöter. beslutade om en oavhängig lönekommission som skall bestämma stortingsledamöternas och statsrådens arvoden. Kommis-sionen består av tre ledamöter som hämtats från olika delar av samhällslivet. Kommissionen skall en gång efter fri värdering överväga om arvodena behöver ändras och rapportera sitt beslut till president-skap. Beslutet behöver inte motiveras. beslutar därefter om arvodena efter presidentskapets förslag. Kommissionens första beslut resulterade i att beslutade höja arvoden från till . Arvodena höjdes sedermera även till . Det motsvarade 34 600 respektive . De i svenska kronor angivna beloppen avser valutakurs . År Stortingsledamot 95 (25 200 sv kr) 35 600 (37 000) 38 100 (40 000) 96 10 33 300 (34 600) 45 800 (48 000) 54 200 (56 000) 97 10 34 200 (35 600) 47 500 (49 400) 58 300 (61 000) Den holländska konstitutionen föreskriver i artikel 63 att lagstiftning som rör ekonomisk ersättning (arvode och kostnadsersättning) till parlamentets ledamöter skall beslutas med två tredjedels majoritet av de röstande i parlamentets båda kamrar. Föreskriften inbegriper också den lagstiftning som föreskriver att ledamotsarvodet automatiskt följer förändringar av lönerna för statstjänstemän. En parlamentsledamots grundarvode uppgår till 13 341 floriner , (). Arvodet reduceras om ledamoten har andra inkomster (rörelse eller tjänst) som överstiger 19 211 floriner (). Reduktion görs med hälften av det som överstiger nämnda belopp dock högst 56 032 floriner (). En ledamot är genom reduktionsbegränsningen garanterad ett minimi-arvode på 104 059 floriner eller 8 700 floriner (). En ledamot skall före anmäla vilka sidoinkomster han förväntar sig eller underteckna en försäkran om att dessa inkomster inte kommer att överstiga det fria beloppet. Om någon anmälan inte sker får ledamoten minimiarvodet. Partigruppernas ledare får ett extra arvode på 1 822 floriner () samt 547 floriner () för varje gruppmedlem. Arvodet är maximerat till 18 232 floriner (). Talmannen får förutom ledamotsarvodet ett arvode på 54 648 floriner (). Förste vice talman erhåller 5 465 floriner () och andre vice talman 3 643 floriner (). Alla ersättningar som är hänförliga till grundarvode är skattepliktiga. Vid sidan av grundarvode får ledamöterna en reseersättning med 10 500 floriner (). Därtill kommer frikort på allmänna transportmedel för resor från bostaden till eller ersättning på högst 3 240 floriner (). Reseersättningen skall täcka alla inrikes resor. Särskild kostnadsersätt-ning lämnas för resor utomlands. Traktamente betalas med 8 895-26 530 floriner () beroende på bostadsort. Kostnadsersättning lämnas med 4 200 floriner (). Reseersättning, traktamente och kostnadsersättning är skattefria och höjs i takt med motsvarande förmåner för statsanställda. En ledamot kan få högst 4 130 floriner () för att betala en personlig assistent. Ersättningen är skattefri för ledamoten och motsvarar lönen till en assistent. Partigrupperna får statligt stöd för sekreterar- och kontorskostnader. Stödet fastställs i lag. Alla kostnader för telefonsamtal och porton från parlamentet betalas av parlamentet. Samtal från hemmet betalas av ledamoten. En ledamot som saknar telefon hemma kan få en installerad på parlamentets bekostnad. En ledamot får ersättning för hälso- och sjukvårdskostnader vars storlek är beroende av familjesituationen. Ledamoten betalar själv avgift till det statliga pensionssystemet och har vid avgång från parlamentet rätt till förmåner motsvarande den svenska inkomstgarantin. Härutöver omfattas ledamoten av statliga invaliditets-, egenpensions- och familjepensionsförmåner. Sammantaget får, efter skatt och sociala avgifter, en gift ledamot utan andra inkomster med barn och bosatt i ut 100 000 floriner () i ersättning (exklusive assistentersättning). Arvode (högst) . Arvode (lägst) 13 341 floriner (51 000 sv kr) 8 700 floriner (33 200 sv kr) ses de engelska parlamentsledamöternas arvoden och pensioner regelbundet över av en särskild lönekommission (The Top Salaries Review Body, TSRB). Uppdraget övertogs av en ny kommission (Review Body on , SSRB). Beslutanderätten i frågan ligger hos parlamentet. Frågan om att knyta ledamöternas arvoden till statstjänstemännens löner har ofta aktualiserats i parlamentet. väcktes en motion i frågan som antogs av parlamentet men som då aldrig verkställdes av regeringen eftersom beslutet endast innebar en åsiktsyttring. beslöt parlamentet att TSRB skulle se över ledamöternas arvoden med vissa intervall och att höjningarna skulle grundas på löneutvecklingen för statstjänstemän, lärare, läkare och tandläkare. Höjningen av arvodena skulle inte ske med automatik och det förbehölls regeringen rätt att ingripa i vissa situationer ("to respond flexibly to exceptional circumstances"). TSRB föreslog 1983 att ledamöternas arvoden skulle höjas till , en ökning . Regeringen accepterade inte detta och föreslog å sin sida en höjning . Parlamentet antog en kompromiss som innebar en omedelbar höjning och årliga höjningar , varefter arvodet skulle uppgå till . Parlamentet beslutade vid samma tillfälle dessutom att knyta arvodet till lönen för högre statstjänstemän. skulle det årliga ledamotsarvodet motsvara av nivå 6 () i löne-planen för statstjänstemän. Parlamentet beslutade att tillfälligt avvika från den nämnda lönekopplingen, och arvodena var oförändrade . Kopplingen återupptogs genom de arvodeshöjningar som skedde . Ordningen för arvodeshöjningar var på nytt föremål för debatt och beslut i parlamentet. Parlamentet bekräftade att arvodesnivå skulle höjas med "a relevant percentage" och att de kommande årliga arvodena skulle motsvara de gångna årens arvoden höjda med "a relevant percentage". Ledamotsarvodet uppgick till . Förutom arvode har ledamöterna rätt till en kostnadsersättning (members office cost allowance, OCA) som uppgick till maximalt . OCA skall täcka allmänna kontorskostnader, anlitande av sekreterare och utredningsassistenter samt resor för sådan personal (max 9 resor) mellan och valkretsen. kan en ledamot få ersättning för att täcka kostnader för pensionsförsäkring och liknande åt personal anställd av ledamoten. Summan är maximerad till av lönen till varje anställd och högst av OCA. Det högsta beloppet var . När ledamotens sekreterare eller utredningsassistent är frånvarande på grund av sjukdom och uppbär lön från ledamoten via OCA, lämnas ersättning för tillfällig sekreterarhjälp, om OCA inte räcker för att täcka den tillfälliga kostnaden. Ersättning kan maximalt lämnas och högst . Vid sidan av OCA betalas en tilläggsersättning till ledamot som representerar vissa valkretsar i innerstadsdelarna av (supplementary allowance, SLA) med . Vidare betalas kompletterande kostnadsersättning (additional costs allowance, ACA) till ledamöter som representerar valkretsar utanför innerstadsdelarna av . Ersättningen uppgår /98 till maximalt . Ersättning utgår för kostnader i samband med övernattning utanför tjänstestället. Ledamöterna får därvid välja om de vill att arbets-platsen i eller i valkretsen skall betraktas som tjänsteställe. Milersättning lämnas vid resa med egen bil. Dessutom förses ledamöterna med resekuponger som kan lösas mot biljetter vid resa med tåg, båt eller flyg under uppdraget i triangeln hemmet, valkretsen, . Särskilda resekuponger finns att tillgå för ledamotens hustru och barn. Användande av telefon för samtal inom landet är gratis i parlamentet, likaså porto. SLA ACA max. (48 400 sv kr) (52 500 sv kr) (1 498 sv kr) (13 600 sv kr) En ledamot som lämnar parlamentet kan få ett bidrag (resettlement grant) för att anpassa sig till "non-parliamentary life". Bidraget grundar sig på ålder och tid i parlamentet och varierar mellan och av arvodet vid tiden för avgången. Ledamöterna omfattas även av pensionsförmåner. Slutligen kan ersättning lämnas i form av ett avslutningsbidrag (winding up allowance) för att täcka kostnader för parlamentsrelaterat arbete som utförs på en avliden, utslagen eller avgången ledamots vägnar efter det att ledamotskapet upphört. Det maximala beloppet är relaterat till OCA och uppgår /98 till . Den tyska förbundsdagen beslutar om arvode och andra ersättningar till förbundsdagsledamöterna. I artikel 48 i den tyska grundlagen sägs att en ledamot av förbundsdagen är berättigad till en ersättning som garanterar hennes eller hans självständighet. Ersättningen skall vara lika för alla. Ledamöterna skall ha fri tillgång till statliga transportmedel. De närmare föreskrifterna skall, enligt artikeln, bestämmas genom federal lag. Enligt lag (Abgeordnetegesetz) skall en ledamot av förbundsdagen erhålla ett skattepliktigt arvode motsvarande lönen till domare vid högsta domstolen (Bundesgerichtshof) samt kommunalt för-tro-en-devalda tjänstemän. Undantag görs med verkan från då ledamotsarvodet är 11 300 mark (), från då arvodet är 11 825 mark (), från då arvodet är 12 350 mark () och från då arvodet är 12 875 mark () . Ledamöterna erhåller en skattefri kostnadsersättning som uppgår till 6 344 mark (). Ersättningen skall bl.a. täcka kostnader för valkretskontor utanför förbundsdagen (inklusive hyra, inventarier, kontorsmateriel, litteratur, porto och telefon), utgifter för uppdraget vid förbundsdagen (bostad, måltider, vissa inrikes resor och representation m.m.). Kostnadsersättning 12 875 mark () 6 344 mark () Kostnadsersättningen reduceras med fasta belopp vid viss frånvaro. Ersättningen anpassas till den allmänna prisutvecklingen. Förbundsdagen betalar ersättning med högst 14 235 mark () för att ledamöterna skall kunna anställa medarbetare som behövs för att biträda i det parlamentariska arbetet. Ledamöterna reser gratis på de tyska järnvägarna och kan fritt använda tjänstebil i Bonnområdet. Ersättning utgår för inrikes resor med flyg och för sovvagn. Resor i tjänsten måste godkännas av talmannen. Särskilda regler gäller för färdkostnadsersättning, dagtraktamente och logikostnadsersättning. Förbundsdagsledamöterna har kostnadsfritt tillgång till ett möblerat, fullt utrustat kontor i . Ledamöterna har också tillgång till gratis telefon och telex i förbundsdagen. Telefonkostnader som hänför sig till valkretskontoret får betalas från kostnadsersättningen. Förbundsdagen tillhandahåller också datautrustning för kontoret i och annat valfritt ställe, vanligen valkretskontoret. Förbundsdagsledamöterna är slutligen berättigade till motsvarande inkomstgaranti, egenpensionsförmåner och familjepensionsförmåner. Enligt den amerikanska konstitutionen, artikel 1 § 6, åligger det kongressen att bestämma ledamöternas arvoden. har kongressen använt sig av tre olika metoder för att fastställa arvodena. bestämde kongressen arvodena genom s.k. stand-alone-lagstiftning. Metoden kan fortfarande användas och utnyttjades , 1983, 1989 och 1991. Den andra metoden, enligt vilken årliga arvodeshöjningar träder i kraft automatiskt såvida inte kongressen röstar mot, infördes . baserade sig höjningarna på de lönehöjningar som vissa federala tjänstemän fick (General federal employees). Dessa höjningar baserade sig i sin tur på undersökningar av lönerna för motsvarande arbeten i den privata sektorn. Metoden förändrades genom lagstiftning 1989 (The 1989 Ethics Act) då de årliga justeringarna i stället skulle baseras på vissa lönekostnadsindex. Genom den förändrade metoden godtog kongressen arvodeshöjningar 1991, 1992, 1993 och 1998. Kongressen avslog höjningar 1994, 1995, 1996 och 1997. Ethics Act föreskriver att kongressledamöternas arvoden skall motsvara lönen för en domare i U.S. District Court och domare i U.S. Court of International Trade (nivå 2 av The Executive Schedule). För det andra kräver lagen att samma arvode som till kongressledamöter skall utgå till två andra kategorier. För det första skall talmannen, vice president och justitieministern (of the ) erhålla samma arvode. För det andra skall bl.a. senatens och representanthusets majoritets- respektive minoritetsledare erhålla samma arvode. Den tredje metoden för att ändra kongressledamöternas arvoden infördes och byggde på de rekommendationer som lämnades av en särskild lönekommission (Commission on Executive, Legislative and Judicial Salaries) som sammanträdde för att bestämma lönerna för de högsta federala tjänstemännen inklusive kongressledamöterna. Kommissio-nens rekommendation lämnades till presidenten som kunde ändra förslaget innan det underställdes kongressen. Om kongressen vill avslå ett förslag från presidenten om arvodeshöjning måste det enligt en ordning som infördes ske genom en s.k. joint resolution från representanthuset och senaten. En joint resolution kan i sin tur bli föremål för presidentens veto. kunde ett avslag från endera senaten eller representanthuset förhindra en arvodeshöjning. domstolen fann i ett utslag att ett s.k. One-House-veto stred mot konstitutionen (mål INS v. Chada). , 1977 och 1987 höjdes arvodena enligt den nu nämnda tredje ordningen. Vid tre andra tillfällen skedde inga höjningar. lönekommission rekommenderade att arvodeshöjningar skulle skjutas till dess kongressen kunde uppfylla de krav som ställdes genom högsta domstolens utslag i målet INS v. Chada. Genom särskilda lönekommission höjdes arvodena till . I samband med Ethics Act upphörde lönekommissionen. Dess mandat övertogs av en medborgarkommission (Citizens Commission on ). Kommissionen skulle ha sammanträtt första gången men så skedde inte. Kommissionen har heller inte sammanträtt därefter och det finns inga planer på att använda denna metod för att ändra ledamotsarvodet. har arvodena för representanthusledamöter höjts från till . Senatorernas arvoden har höjts från till . Arvode till ledamot av representanthus och senat . (, ) () Som jämförelse var månadslönen 1997 för en domare i , för chefsdomaren i högsta domstolen , för borgmästaren i , för skolinspektören i (FL) , för sheriffen i County (CA) och slutligen för brandchefen i County . Ledamotsarvodet i några länder i tabellform. Land Ledamotsarvode i kr (brutto, dec. 1997) 53 800, 59 700 (ber. av valkretsstorl.) 44 000 33 900 23 500, 30 000 () 52 600 21 900 33 700 42 300 31 300 33 400 51 000, 33 200 vid max. ink.avdrag 34 200 32 400 25 000 33 200 5 300 (jämte sin anställningsink.) 46 600 29 500 53 200 89 600 40 000, 51 200 5 Som beskrivits ovan i kapitel 2 beslöt att fr.o.m. inrätta två nämnder under som skulle besluta om arvoden till riksdagsledamöter respektive statsråd. Nämnderna benämndes respektive (1993/94:KU11, rskr. 62, SFS 1993:1426, 1427). redovisade följande överväganden i skrivelsen till (dnr 220-230-92/93) i samband med förslaget att inrätta en arvoden. Arvodet bör ligga på en nivå som möjliggör att personer inom olika samhällssektorer kan åta sig uppdraget som riksdagsledamot. Riksdags-ledamoten skall vidare inte behöva vara beroende av sidoinkomster med hänsyn till vikten av att ledamöterna har en oberoende ställning. skall ledamöterna självfallet arvoderas på ett sätt som framstår som rimligt i förhållande till andra grupper i samhället och vinner accept i samhället. Det kan konstateras att ersättningslagens regel att ledamöternas arvoden skall motsvara vissa domargruppers löner inte har kunnat tillämpas på det sätt som var tänkt. En ordning som innebär att en nämnd med utomstående personer bestämmer nivån på ledamöternas arvoden kan därför vara värd att pröva. Nämnden bör arbeta fortlöpande och följa löneutvecklingen i samhället. Nämndens beslut rapporteras direkt till förvaltnings-kontor som svarar för att de nya arvodena betalas ut. Den föreslagna nämnden bör ha tre ledamöter, varav en är ordförande och sammankallande. Det är uppenbart att uppdraget är grannlaga och ställer stora krav på ledamöterna. Dessa måste därför ha stor integritet, betydande erfarenhet av samhällslivet och goda insikter i lönebildningen i . Nämndens ledamöter bör kunna utses av förvaltningsstyrelsen för en period av . Nämnden bör utses och kunna börja sin verksamhet . (KU11) delade förvaltningskontorets mening om att inrätta en arvodesnämnd och skrivelsen fogades som bilaga till utskottets betänkande. Några motioner väcktes inte med anledning av förvaltningskontorets förslag. Vid utskottets behandling av frågan förelåg dels en motion 1992/93:K28 av (-) som väckts med anledning av regeringens skrivelse rörande betänkande, dels tre motioner från den allmänna motionstiden . De senare motionerna var 1992/93:K317 yrkande 1 (v), 1992/93:K327 yrkande 2 (c) och 1992/93:K329 yrkande 1 (kds). I motion K28 ansåg motionären att uppgiften att fastställa statsrådens arvoden borde ligga på finansutskottet. I de under den allmänna motionstiden väckta motionerna K327 och K329 föreslogs en översyn av riksdagsarvodena respektive ordningen för att fastställa arvodena. I motion K317 förespråkades ett nytt system för ett bestämmande av arvodena. Enligt motionen borde en förändring av riksdagsledamöternas arvoden inte automatiskt resultera i höjda arvoden för statsråden. (KU11) ansåg att syftena med motionerna i allt väsentligt var tillgodosedda med utskottets ställningstagande. Några reservationer förekom inte i ärendet. följde utskottet (rskr. Utredningen sammanträffade med , varvid nämnden beskrev sin hittillsvarande verksamhet med utgångspunkt i nedanstående fyra tabeller till belysande av utvecklingen av riksdagsledamöternas arvoden i relation till den tidigare jämförelsegruppen och till vissa andra grupper. Nämnden vägleds i sin verksamhet av de inledningsvis redovisade uttalan-de-na av förvaltningskontoret som intagits i betänkan-de 1993/94:KU11 i samband med beslut om att inrätta nämnden. Arvodets nivå bör i enlighet med dessa uttalanden: möjliggöra att personer inom olika samhällssektorer kan åta sig upp-draget att vara ledamot framstå som rimligt i förhållande till andra grupper och vinna accept i samhället. Enligt nämndens mening är det inte möjligt att nå en arvodesnivå där varje medborgare skulle vara beredd att bli riksdagsledamot. att arvodet skall vara så rejält tilltaget att ledamöterna inte skall behöva sidoinkomster och att det skall vara rimligt i förhållande till andra grupper och kan accepteras av flertalet medborgare. Nämnden har beslutat att inte motivera sina ställningstaganden. Kriteriet att arvodet skall möjliggöra för personer från olika samhälls-sektorer att åta sig ledamotskap bedöms uppfyllt vid ett arvode som ungefär motsvarar genomsnittslönen för de domare som ingick i den tidigare jäm-förelsegruppen. Nämnden har hållit sig underrättad om löneutvecklingen på domarområdet liksom om löneutvecklingen i allmänhet i samhället. Domarna har haft en i förhållande till andra grupper gynnsam löneutveckling såväl före som efter arvodesnämndens inrättande. De av initierade stabiliseringsavtalen ledde till att beslöt att den höjning av ledamöternas arvoden som erfordrades för att ta igen eftersläpningen i förhållande till domargruppen inte skulle ske. Vid en återgång till en ordning med jämförelsegrupp riskerar man att åter hamna i motsvarande svårigheter. Det går relativt lätt att få fram uppgifter om resultatet av domargruppens löneavtal eftersom det är en väl avgränsad grupp. En viss eftersläpning är ofrånkomlig eftersom det tar till dess att lokala avtal har träffats. Uppgifter om domarnas avtal hämtas från som redovisar den aktuella gruppens löner i fyra undergrupper. Det är ganska stora skillnader mellan undergrupperna, och lönen varierar mellan ca och (före avtalet för domarna ). Nämnden väger in antalet personer i varje undergrupp och vid beräkningen av domarnas genomsnittslön "viktas" undergruppernas löner med hänsyn härtill. Nämnden har vidare undersökt möjligheten att hitta andra yrkesgrupper, vilkas arbetsuppgifter liknar riksdagsledamöternas mer än domarnas gör. Man har på det statliga området inte funnit någon lämplig grupp. Tanken att använda kommunalråden som riktmärke har övergivits eftersom deras arvo-den har alltför stor spännvidd och ändras på ett ryckigt och svåröver-skådligt sätt. När man använder sig av andra grupper på arbetsmarknaden än domarna för jämförelsen uppkommer problem genom att tillgänglig statistik inte är tillräckligt aktuell. SCB:s lönestatistik avsåg sålunda . Nämnden har också övervägt frågan om differentierade arvoden men inte funnit någon bra väg att gå. En viss differentiering förekommer genom de arvoderade sidouppdragen i . Nämnden har vidare informerat sig om ledamöternas kostnadsersättningar och storleken på arvodena till parlamentariker i andra länder. Nämndens beslut har lett till reaktioner från enskilda medborgare och sammanslutningar som, inte minst mot bakgrund av nu rådande samhällsekonomiska läge, ansett att höjningarna av riksdagsledamöternas arvoden har varit för höga i jämförelse med andra grupper i samhället. Antalet sådana reaktioner har dock varit förhållandevis begränsat. Före 1.1 1994 1.1 1994 1.10 1994 1.1 1996 1.1 1997 1.1 1998 23 425 25 000 26 500 27 500 29 500 30 300 Nämnden höll sitt första sammanträde . Man träffades igen varvid nämnden beslöt att höja arvodet till . Det innebar en viss återhämtning av den eftersläpning i förhållande till domargruppen som avvikelselagarna hade medfört. Nämnden övervägde att genom en engångsinsats återställa ledamotsarvodet i förhållande till domargruppen men bedömde att en sådan höjning inte vore rimlig i förhållande till andra grupper. Vid sammanträde var lokala förhandlingar för domarna klara, och nämnden beslöt att höja arvodet till fr.o.m. . Nämnden avvaktade lönerörelse och sammanträdde . Vid sammanträde höjdes arvodet till fr.o.m. . höll nämnden flera sammanträden. Man avvaktade bl.a. utfallet av de lokala förhandlingarna. Resultatet blev att arvodet vid sam-manträde höjdes till fr.o.m. . övervägde nämnden hur man skulle förfara med hänsyn till att ett stort antal kollektivavtal löpte ut /98. Nämnden fäste avseende vid vilken effekt dess ställningstagande skulle få på avtalsrörelsen. I budgetpropositionen förutsatte regeringen att de sammanlagda löne-ökning-arna inklusive löneglidning och kostnader för eventuella arbetstids-för-kort-ningar skulle begränsas till . Nämnden beslöt att avvakta utgången av avtalsförhandlingar . Vid sammanträde genomgicks läget i förhandlingarna. Bl.a. konstaterades att träffat avtal inom pappersindustrin innebar en löne-ökning (inkl. prognosticerad löneglidning) som låg . Det visade sig att den avtalade nivån blev riktmärke för flertalet kommande avtal. Signaler från företrädare från regeringen talade också om denna nivå som mer förenlig med förhållandena i omvärlden. beslöt nämnden om en höjning på , motsvarande , och arvodet fastställdes till fr.o.m. . arvoden i förhållande till den tidigare jämförelsegruppen Före 1.1 1994 1.1. = 28 330 + = 28 330 + = 30 646 + = 32 850 - = 32 850 Riksd. = 25 000 + = 26 500 + = 27 500 + 7, = 29 500 + = 30 300 Dif. kr 4 305 3 330 1 830 3 146 3 350 2 550 Dif. % En jämförelse mellan månadslön/timlön 1985 och 1996 för vissa yrkesgrupper