frsrdg · GM04JO1 · 1999-01-01 00:00:00 — Anstalten får med anledning av denna anmärkning anföra följande: M.S:s § 10-utdrag utdelades av en nyanställd vårdare som ej hade fått information om att handlingar av detta slag skall utlämnas till den intagne personligen i ett förslutet kuvert som den intagne delges det beslut där anhållan om att få ta del av § 10-utdraget bifalles. Den nyanställde vårdaren frågade personal med längre erfarenhet av arbete inom kriminalvården vilket rumsnummer M.S. Den nyanställde vårdaren fick då en felaktig uppgift. På grundval av denna felaktiga uppgift lämnade den nyanställde vårdaren ut § 10-utdraget vilket således föranledde att § 10-utdra-get utläm-nades till fel rum. Tilläggas kan att den nyanställde vårdaren ej informerades om vilken känslig information som han ålagts att lämna ut. Anstalten har med anledning av denna olyckliga incident haft en genomgång med all personal som i sitt arbete kommer i kontakt med denna typ av arbets-upp-gifter. I övrigt kan sägas att rutinerna kring delgivningar och utdelningar av § 10-utdrag och behandlingsjournaler kontinuerligt kommer att upp-märk-sam-mas och följas upp. När det gäller kopian av behandlingsjournalen har M.S. anmärkt på att anstalten har strukit över vissa uppgifter i den kopia av behandlingsjournalen som M.S. har fått tagit del av. Anstalten får med anledning av denna anmärkning anföra följande: Av ARK 1988:5 5 stycket framgår att anteckningar om att någon skall under-rättas skall föras i behandlingsjournalen. Dessa uppgifter kan sekretess-beläggas gentemot den intagne. Av KVVFS 1995:3 16 § framgår att om det i behand-lingsjournalen införs en sådan känslig uppgift som det finns anledning att sekretessbelägga även gentemot klienten, görs en särskild notering härom i journalen. Av naturliga skäl har kva ej möjlighet att göra noteringar i de anteckningar i journalen som har upprättats vid kva Hällby. Mot bakgrund av ovan citerade bestämmelse har kva gentemot M.S. sekretessbelagt de uppgifter som kva Hällby i behandlings-journalen antecknat angående brottsofferinformation. I sin skrivelse anför M.S. att när han läste kopian av behandlingsjournalen så uppmärksammade han att vissa uppgifter hade strukits för honom. ställer därefter frågan om han inte har rätt att ta del av alla uppgifter i § 10-utskriften eftersom detta finns reglerat i grundlagen (Data-la-gen). Anstalten kan i denna del anföra dels att Datalagen ej utgör någon grundlag, dels att M.S. har sammanblandat begreppen behandlings-journal och § 10-utdrag. Anstalten konstaterar att M.S. har fått ta del av alla uppgifter i § 10-utdraget men att anstalten har strukit de uppgifter som rör brottsofferinformationen i kopian av journalen. begär rättelse genom att få ta del av hela § 10-utskriften. Anstalten kan därför sammanfattningsvis endast konstatera att M.S. redan har fått läsa hela § 10-utskriften och att det är i kopian av behandlingsjournalen som vissa begränsningar gjorts med stöd av gällande regler. har beretts tillfälle att kommentera remissvaret men har inte hörts av. Utdraget enligt 10 § datalagen Anstalten har vitsordat att utdraget lämnades i fel bostadsrum. Med hänsyn främst till den känsliga information om M.S:s förhållanden som utdraget torde ha innehållit kan anstalten inte undgå kritik. Någon ytterligare åtgärd från min sida är emellertid inte påkallad. 2 kap. tryckfrihetsförordningen (TF) innehåller grundläggande bestämmelser om allmänna handlingars offentlighet. Kapitlet reglerar även frågan utlämnande av allmän handling. Enligt 2 kap. 12 § TF skall en allmän handling som får lämnas ut (dvs. som inte innehåller uppgifter som omfattas av någon sekretessbestämmelse) på begäran genast och utan avgift tillhandahållas den som önskar ta del av den. Av 2 kap. 13 § TF framgår att den som önskar ta del av en allmän handling även har rätt att mot fastställd avgift få en avskrift eller kopia av handlingen till den del den får lämnas ut. En sådan begäran skall behandlas skyndsamt. Frågan om utlämnande av en allmän handling prövas enligt 2 kap. 14 § TF av den myndighet som förvarar handlingen. Svarar viss befattningshavare vid myndigheten enligt arbetsordning eller särskilt beslut för vården av handlingen, ankommer det enligt 15 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen (1980:100) - SekrL - på honom att i första hand pröva frågan om handlingens utlämnande. I tveksamma fall skall han hänskjuta frågan till myndigheten, om det kan ske utan omgång. Vägrar han att lämna ut en handling skall han på sökandens begäran hänskjuta frågan till myndigheten. Sökanden skall underrättas om detta och att ett beslut av myndigheten krävs för att ett avgörande skall kunna överklagas. Beslut varigenom myndigheten avslagit en enskilds begäran att få del av en handling eller lämnat ut en handling med förbehåll får enligt 15 kap. 7 § första stycket överklagas av sökanden. Av utredningen framgår inte vem som har gjort överstrykningarna i den kopia av behandlingsjournalen som M.S. fick del av eller hur handlägg-ningen i övrigt skett. Jag anser inte att det finns skäl för mig att utreda den frågan. Jag nöjer mig därför med att framhålla att en korrekt handläggning av M.S:s framställning borde ha gått till på så sätt att den tjänsteman på anstalten som hade vården om behandlingsjournalen först skulle ha tagit ställ-ning i utlämnandefrågan. Detta ställningstagande skulle, om det innebar ett avslag (helt eller delvis), ha innehållit en underrättelse till M.S. om dennes möjlighet att på begäran få frågan hänskjuten till myndigheten. Om en sådan begäran sedan framställdes, skulle myndigheten ha fattat ett formellt beslut i utlämnandefrågan. Av det anförda följer att det således inte är tillräckligt, om man på anstalten finner att en behandlingsjournal inte kan lämnas ut i sin helhet till den intagne, att kopior av journalen med de "känsliga" uppgifterna över-strukna lämnas ut. Vad som i övrigt förekommit föranleder inte någon kommentar från min sida. Ifrågasatt inskränkning av rättigheter enligt yttrande-frihets-grundlagen för intagna i kriminalvårdsanstalt (Dnr 662-1997) I ett beslut anförde JO Pennlöv följande. Journalisten har ifrågasatt om inte kriminalvården genom beslut om granskning av brev, bevakade besök och avlyssning av telefonsamtal för in-tagna på specialavdelning upphäver den yttrandefrihet och det meddelarskydd som alla medborgare har enligt yttrandefrihetsgrundlagen. Han har gjort gällande att sådana beslut som har fattats av Kri-mi-nal-vårds-an-stal-ten beträffande en intagen på anstaltens specialavdelning inskränker hans rätt och möjlighet att skydda sina källor och den intagnes möjlighet att anonymt lämna information till en journalist. Enligt hans uppfattning råder det vidare ett godtycke i fråga om vilka intagna som tillåts obevakade besök. Ärendet har remitterats till Kri-mi-nal-vårds-sty-rel-sen för yttrande. Kri-mi-nal-vårds-sty-rel-sen, överdirektören , har till remissvaret fogat ett yttrande från anstaltschefen på . har i sitt yttrande bl.a. redogjort för de personliga förhållandena gällande den intagne som avses i anmälan. Hon har vidare anfört att anstaltsledningen mycket noggrant prövar vilken säkerhetsgrad som skall gälla var och en av de intagna på säkerhetsavdelningen. Den individuella prövning som sker kan leda till olika bedömningar beträffande motiverad säkerhetsgrad. Enligt är det således inte fråga om något godtycke, utan resultat av en mycket omsorgsfull säkerhetsprövning från fall till fall. Kri-mi-nal-vårds-sty-rel-sen har i remissvaret redogjort för de regler i lagen (1974:203) om kri-mi-nal-vård i an-stalt, KvaL, som medger brevgranskning, avlyssning av telefonsamtal och bevakning av besök beträffande bl.a. intagna på specialavdelning. Styrelsen har därvid konstaterat att granskning av samtliga brev och försändelser till och från intagna på specialavdelningarna följer direkt av ett åliggande i KvaL och att anstalten har laglig rätt att, om det är påkallat av säkerhetsskäl, besluta om bevakning och avlyssning vid besök av eller samtal med en journalist. Sammanfattningsvis har Kri-mi-nal-vårds-sty-rel-sen anfört att inte annat framkommit än att anstalten korrekt tillämpar reglerna i KvaL. Enligt styrelsen framgår det inte heller att de säkerhetsåtgärder som vidtagits med anledning av kontakter med de intagna på specialavdelningen i anstalten skulle vara oförenliga med bestämmelserna i yttrandefrihetsgrundlagen. har kommenterat remissvaret. Anmälan är ställd till chefsjustitieombudsmannen , men har överlämnats till mig, eftersom kriminalvården tillhör mitt tillsynsområde. Enligt 20 § KvaL får intagen som har dömts till fängelse i lägst och är placerad i sluten anstalt hållas avskild från andra intagna, om det kan befaras att han planlägger rymning eller att annan planlägger fritagnings-försök och avskildheten är nödvändig för att hindra att sådan plan sätts i verket samt det med hänsyn till den intagnes brottslighet eller annars kan befaras att han är särskilt benägen att fortsätta en brottslig verksamhet av allvarligt slag. Finns det i sådana fall anledning att anta att dessa för-hållanden kommer att bestå , får den intagne, enligt 20 a § KvaL, placeras på en specialavdelning. Av denna regels andra stycke framgår att en sådan placering också får ske, om det finns särskild anledning anta att det är påkallat för att hindra honom från brottslig verksamhet av allvarligt slag under vistelsen i anstalt. Som Kri-mi-nal-vårds-sty-rel-sen har konstaterat finns det stöd i KvaL för att besluta om brevgranskning beträffande intagna i specialavdelning och avlyss-ning av telefonsamtal och bevakning av besök, om det behövs med hänsyn till säkerheten (26, 29 och 30 §§ KvaL). I Fri- och rättighetsutred-ningens betänkande (SOU 1975:75) Medborgerliga fri- och rättigheter har visserligen anförts att de särskilda reglerna om kontroll över en intagens korrespondens utgör en begränsning av dennes yttrandefrihet enligt regeringsformen, RF (s. 122, 292). Stöd för sådana begränsningar finns dock i RF 2:12 och 13. Där stadgas att de fri- och rättigheter som avses i bl.a. 2 kap. 1 § 1 (yttrandefrihet) får begränsas genom lag. En sådan be-gränsning får, enligt RF 2 kap. 13 §, göras med hänsyn till bl.a. allmän ordning och säkerhet eller förebyggandet och beivrandet av brott. Eftersom frågan i detta ärende inte i första hand är om anstalten med stöd av KvaL kan besluta om nämnda åtgärder, utan om åtgärderna strider mot vissa bestämmelser i yttrandefrihetsgrundlagen, YGL, bör anstaltens hand-lan-de bedömas enligt vad som stadgas i denna lag. I RF 2 kap. 1 § andra stycket anges nämligen att beträffande tryckfriheten och motsvarande frihet att yttra sig i ljudradio, television och vissa liknande överföringar, filmer, videogram och andra upptagningar av rörliga bilder samt ljudupptagningar gäller vad som är föreskrivet i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihets-grundlagen. I /Ragnemalms kommentar grundlagar (utgiven , före ikraftträdandet av YGL) s. 47, anges att normgivningen i tryckfri-hets-för-ord-ningen genom hänvisningen i detta andra stycke ges giltighet framför bestämmelserna i 2 kap. RF. Enligt 1 kap. 2 § YGL är varje svensk medborgare tillförsäkrad rätt att till författare och andra upphovsmän samt till utgivare, redaktioner, nyhetsbyråer och företag för framställning av filmer eller ljudupptagningar lämna upp-gifter i vilket ämne som helst för offentliggörande i radioprogram, filmer och ljudupptagningar. Av 2 kap. 1 § samma lag framgår att upphovsmannen till ett radioprogram, en film eller en ljudupptagning inte är skyldig att röja sin identitet, och det-samma gäller den som har framträtt i en sådan framställning och den som har lämnat en uppgift enligt 1 kap. 2 § YGL. Ingen myndighet eller annat allmänt organ får, enligt 2 kap. 4 § YGL, efterforska bl.a. upphovsmannen till en framställning som har offentliggjorts eller varit avsedd att offentliggöras i ett radioprogram, en film eller en ljudupptagning eller den som har framträtt i en sådan framställning, eller den som lämnat uppgifter enligt 1 kap. 2 § samma lag. - Enligt proposition 1990/91:64 om yttrandefrihetsgrundlag m.m. motsvarar dessa regler 1 kap. 1 § tredje och fjärde styckena, 3 kap. 1 § respektive 3 kap. 4 § tryckfrihets-för-ordningen, TF (s. 108, 114 och 115). JO har i ett tidigare beslut (se JO:s ämbetsberättelse 1969 s. 209) behandlat frågan om den brevcensur som förekom på fångvårdsanstalterna i vissa fall innebar en åsiktscensur. I detta ärende hade en intagen uppgett att han velat sända ett brev till en tidnings insändarspalt, men att brevet stoppats av anstaltens styresman. JO redogjorde i sitt avgörande först för 34 § i den gällande lagen (1964:541) om behandling i fångvårdsanstalt (behandlings-lagen). I denna regel stadgades bl.a. att intagen icke utan tillstånd fick avsända eller motta brev eller annat skriftligt meddelande. Vidare angavs att intagen inte fick vägras att till svensk myndighet avsända skrift, som ej var anstötlig till avfattning eller att eljest avsända eller motta brev som icke var anstötligt eller med hänsyn till behandlingens syfte eller av annan särskild anledning olämpligt. JO anförde vidare bl.a. följande. Enligt 1 kap. 1 § tryck-fri-hets-för-ord-ning-en (TF) står det envar fritt att i alla de fall då ej annat är i TF föreskrivet, meddela uppgifter och underrättelser i vad ämne som helst för offentliggörande i tryckt skrift till dess författare eller utgivare. Utan hinder av vad sålunda stadgats i TF har bestämmelserna i behandlingslagen ansetts gälla även brev till tidningsredaktioner. De lagstiftande myndigheterna intog redan vid lagstiftning i början av detta sekel (se NJA II 1909 art. 2) den ståndpunkten att en reglering - i form av granskning och tillståndstvång - beträffande intagens rätt att avsända skrifter icke stod i strid mot TF. Bl.a. framhölls att den intagne ej på TF kunde grunda något krav på att anstaltspersonal skulle lämna sitt biträde till undanröjande av det faktiska hinder för skrifters offentliggörande, som följde av frihetsberövandet. Ett rättsfall i överensstämmelse med denna ståndpunkt återfinnes också i RÅ 1946 not JU 1, där fråga var om tillämpning av 34 § första stycket verkställighetslag beträffande en för offentliggörande avsedd skrift. tryckfrihetsförordning blev den s.k. meddelelsefriheten klart fastslagen och meddelare bereddes ökat skydd. Någon ändring i nu förevarande hänseende torde de nya bestämmelserna dock ej ha medfört (jämför bl.a. Fahlbeck, Tryckfrihetsrätt, 2 uppl. s. 34 not 1; SOU 1947:60 s. 49-50). Vid införandet av nu gällande behandlingslag förklarade veder-börande departementschef (prop. 1964:76 s. 35-36) att gällande TF ej kunde anses utgöra hinder för att fråga om intagens rätt till brevväxling över huvud reglerades i behandlingslagen. Därvid framhölls att det dock torde vara olämpligt att intagens brev granskades med utgångspunkt från huruvida det vore avsett att publiceras eller ej. Det aktuella stadgandet i TF kan sålunda ej uppfattas så att den principiella friheten att meddela uppgifter skulle upphäva sådana begränsningar i rörelse- och handlingsfrihet som ålagts någon av andra skäl än tryckfrihetsrättsliga. Dylika begränsningar förekommer för övrigt ej endast beträffande brevs avsändande utan även beträffande rätten att använda telefon eller mottaga besök för att icke tala om hindren för intagna att själva inställa sig å en tidningsredaktion för att lämna upplysningar. I proposition 1990/91:64 om yttrandefrihetsgrundlag har påpekats att ett skydd i grundlag för friheten att ta till orda inte står i någon motsättning till att det saknas garanti för att var och en har en verklig möjlighet att komma till tals genom massmedier (s. 30). Kriminalvårdens befogenheter att vidta åtgärder för att upprätthålla ordning och säkerhet i anstalterna innebär inte att intagna är fråntagna sina rättigheter enligt tryckfrihets- och yttrandefrihetslagstiftningen. Däremot kan frihetsberövandet medföra att de i praktiken kan ha svårt att utnyttja dessa rättigheter. Så länge de hinder för utövandet som ställs upp inte är föranledda av tryckfrihets- eller yttrandefrihetsrättsliga skäl utan av hänsyn till ordning och säkerhet, är det således endast de faktiska omständigheterna som gör att den intagne kan ha svårt att göra bruk av sin rätt till tryck- och yttrandefrihet. Mot bakgrund av det anförda kan jag inte finna att befogenheten att besluta om brevgranskning, avlyssning av telefonsamtal och bevakning av besök står i strid mot vad som stadgas i yttrandefrihetsgrundlagen. Det har inte heller framkommit annat än att anstaltens ställningstaganden beträffande lämpliga säkerhetsåtgärder för olika intagna varit resultatet av en prövning av omständigheterna i varje enskilt fall. Eftersom JO inte brukar ta ställning till myndigheters ställningstaganden i de sakfrågor som det ankommer på dem att avgöra, detta gäller i synnerhet när ställningstagandena bygger på lämplighets- eller säkerhetsöverväganden, kommenterar jag inte de beslut som Kri-mi-nal-vårds-an-stal-ten fattat i fråga om rätt till obevakade besök. Anstaltens beslut i en sådan fråga kan överklagas i därför föreskriven ordning. Det som i övrigt anfört föranleder ingen kommentar från min sida. Allvarlig kritik mot en i handläggningen av en begäran om att få ta del av handlingar (Dnr 3422-1997) inkom till JO med en anmälan (dnr 4278-1996) mot i . Anmälan rörde bl.a. hur hans begäran om att få ta del av handlingar hos miljöskyddskontoret handlagts. I beslut redogjorde JO Lavin för tryckfrihetsförordningens (TF) och sekretesslagens (1980:100) regler om allmänna handlingars offentlighet och för hur en begäran om att få ta del av handlingar hos en myndighet skall behandlas. Bl.a. anfördes följande: Om en framställning om att få ta del av en handling inte kan tillgodoses fullt ut - uppgifter i handlingen kanske omfattas av sekretess eller handlingen kanske inte är allmän (den finns t.ex. inte hos myndigheten) - skall den som begär att utfå handlingen underrättas härom. Han skall också enligt 15 kap. 6 § sekretesslagen underrättas om att han kan begära att frågan hänskjuts till myndigheten och att ett beslut av myndigheten krävs för att avgörandet skall kunna överklagas. Ett sådant beslut kan inom en fattas endast av nämnden eller av någon till vilken sådan beslutanderätt delegerats enligt kommunallagen. Mot myndighetens avslagsbeslut får sökanden enligt 2 kap. 15 § TF och 15 kap. 7 § sekretesslagen föra talan hos kammarrätt. Att beslut som går att överklaga skall förses med fullföljdshänvisning följer av 21 § förvaltningslagen (1986:223). Härefter konstaterades att handläggningen av begäran om handlingar hos miljökontoret hade innehållit vissa brister. Vidare förutsattes bl.a. att nämnden omgående skulle erbjuda ett beslut rörande de delar av hans framställningar som inte hade bifallits. inkom, för JO:s kännedom, ett protokoll från miljöskyddsnämndens sammanträde . Av protokollet framgick bl.a. att nämnden hade beslutat att "meddela att några andra allmänna handlingar än de som har översänts, kompletterat enligt b) ovan, inte finns i ärendet". inkom med, som saken får förstås, en förnyad anmälan till JO. Han anförde bl.a. att han ännu inte erhållit kopior av dels en viss ansökan inlämnad av , Värmanshult 1:12, dels handlingar rörande vissa vattenprover. Av anmälan får anses framgå att varken erhållit eller fått ett erbjudande om ett formligt avslagsbeslut i utlämnandefrågan. framförde även kritiska synpunkter rörande nämndens handläggning av hans vatten- och avloppsärende. Yttrande inhämtades från miljöskyddsnämnden. Av yttrandet skulle framgå vilka åtgärder som efter det att nämnden fått del av JO:s beslut vidtagits med anledning av begäran om utfående av handlingar. /- - -/ och har i skrivelse som inkom (daterad ) påmin[n]t om utlämnandet av kopior på handlingar som JO förutsatte att omgående skulle översändas. , som har handlagt ifrågavarande ärende på miljö-skyddskontoret, har inkommit med skrivelse där bl a närmare berörs turerna kring ifrågavarande situationsplan och minnesanteckningarna från de inledande kontakterna i ärendet. Eftersom sedermera även den omtalade skissen har hittats i gamla minnesanteckningar som inte har varit av sådan art att de har utgjort allmän handling, har även detta tillförts ärendet och naturligtvis delgivits såväl som vad gäller behandlingen av överklagningsärendet. har i beslut under § 90/1997 även tillfört ärendet de tidigare minnesanteckningarna med skiss , som har överlämnats av . Därigenom får anses formellt delgiven tillgängliga handlingar. Vad gäller begärd "handling 1" har alltså dels genom brev till och dels genom miljöskyddsnämndens ovannämnda beslut, kompletterades med kopia av ifrågavarande situationsplan med minnes-anteckningar . Detta material har även översänts till med kopior av vattenanalyssvar från provtagningar . / - - -/ Vad gäller begärd "handling 2" har miljöskyddsnämnden aldrig uttagit eller låtit uttaga några vattenprov för analys avseende olja i nämnda rörborror. Undersökningarna har utförts av det försäkringsbolag som handlade den tidigare oljeskadan på fd skolfastigheten. Konsultfirman har utfört en geohydrologisk bedömning på uppdrag av försäkrings-bolaget, där undersökningarna har ingått som bedömnings-underlag. Nämnda undersökningar utgör alltså försäkringsbolagets egendom och är inte någon allmän handling hos miljöskyddsnämnden. De har därför inte kunnat överlämnas till honom, vilket han även muntligen under hand har upplysts om! /- - -/ /- - -/ har så snart det kunnat ske översänts begärda handlingar i ärendet, såväl vad gäller grannfastighetens avloppsanläggning och nämndens behandling av detta ärende, som analysresultaten av den omfattande provtagning som nämnden har låtit utföra på fastighet. /- - -/ Nämnden meddelade även genom beslut under § 90/1997 att några andra allmänna handlingar än de som har översänts, kompletterat med senare framkomna minnesanteckningar, inte finns i ärendet. Detta beslut översändes även till JO för kännedom. Justitieombudsmannen har i remiss från miljöskyddsnämnden infordrat yttrande enligt promemoria med samma datum. har inkommit till JO med skriftlig information, daterad , vilken av JO tolkas som en förnyad anmälan. har ånyo anfört att han ännu inte har erhållit kopior av dels en ansökan inlämnad av , Värmanshult 1:12, dels handlingar rörande vissa vattenprover. JO tolkar skrivelsen som att varken erhållit eller erbjudits ett formligt avslagsbeslut i utlämningsfrågan. Av begärt yttrande skall framgå vilka åtgärder som vidtagits till bemötande av begäran efter det att nämnden fått del av JOs beslut . Någon ytterligare argumentation i sakfrågan erfordras inte för JOs behandling av ärendet. /- - -/ beslutar bevilja utlämnande av anmälan daterad från , Värmanshult 1:12, om ändring av enskild avloppsanläggning med bifogad situationsplan. Denna handling har tidigare överlämnats till , senast genom § 90/1997. beslutade under § 128 lägga inlämnad relationsritning med anmälan om ändring av avloppsanläggning inom fastigheten 1:12 till handlingarna med tillägget att någon slutbesiktning av avloppsanläggningen före igenfyllnad av uppgrävda jordmassor har inte skett. beslutar däremot att avslå fram-ställning om delfående av annan ansökan i samma avloppsärende, eftersom någon sådan ansökan eller anmälan inte finns hos miljö-skydds-nämnden och naturligtvis då inte heller kan lämnas ut. Däremot har ärendet tillförts minnesanteckningar med enkel skiss från tidpunkten för avlopps-grävningen, vilket delgivits senast genom § 90/1997. beslutar vidare avslå framställning om kopior av vattenprov på olja från rörborror i samband med sanering efter oljeskada på grannfastigheten 1:12, eftersom några sådana analyser inte finns hos miljöskyddsnämnden eller är kända. Detta har även tidigare upplysts om. Borrören torde härröra från den geohydrologiska bedömning som fastighetsägarens försäkringsbolag lät utföra i samband med sanering av tidigare oljeskada.