frsrdg · GM04NR1 · 1999-01-01 00:00:00 — Den konservativa gruppen fann det viktigt att diskutera reformer av den internationella kapitalismen, inte minst i tider då det inte fanns några alternativ, men utan att hemfalla åt orealistiska drömmar om en avgift enligt Tobins modell eller dylikt. EU var det mest omfattande experimentet att försöka möta de helt fria kapitalrörelserna med en politisk motvikt. Utanför den regionala nivån fanns det skäl att stödja initiativ från G7-länderna gentemot den internationella valutafonden IMF, som bör komma in och få mer att säga till om, innan kriser uppstår. Marknadsekonomin behöver ramar, lagstiftning och regler liksom även bättre varningssystem och system för kontroll av nationella och internationella finansinstitutioner. framhöll att den konservativa gruppen i huvudsak ställde sig bakom de prioriteringar i budgeten som presidiet föreslagit, även om dess betänkande var en kompromiss. Budgeten var det viktigaste politiska dokumentet i rådets arbete, och det var självklart att parlamentarikerna också framöver skulle ha en avgörande roll när det gällde de politiska prioriteringarna. Flera institutioner hade redan varit föremål för utvärdering enligt utgångspunkten "Nordisk nytta", och varken existerande uppgifter eller nya förslag skulle fredas från frågan om det var en uppgift för det nordiska samarbetet eller om det sköttes bättre av andra eller t.o.m. hade gjort sitt. Vad gällde de politiska prioriteringarna ville den konservativa gruppen särskilt lyfta fram närområdena, barn och ungdom och stöd till den frivilliga sektorn, men även språksamarbetet, ett av de mest centrala områdena i det nordiska samarbetet. Den konservativa gruppen hade gärna sett ytterligare satsningar på närområdet och hade därför föreslagit ytterligare inte bara genom att medel togs ur reserven utan också genom besparingar på andra områden. Särskilt hade man föreslagit resurser för ökade insatser för barn och ungdomar samt bekämpning av kriminalitet och narkotikamissbruk i och i de baltiska länderna. För att få fram nödvändiga besparingar hade man yrkat avslag på ytterligare resurser till området livsmedel, till projekt att koordinera mansforskningen och till bygg- och bostadsområdet samt en ytterligare besparing inom med . Den vänstersocialistiska gruppens talesman . Sigfúson såg miljökonferensen i som rådets kanske största arrangemang . Men man borde i stället satsa på dialog i mindre forum om mer konkreta och klart avgränsade ämnen, framför allt med närområdena. Då skulle resultaten bli mer påtagliga och deltagarna mer motiverade att ta ansvar för att något verkligen sker. Rådets arbetsgrupper om barnens situation och om kriminaliteten var positiva exempel, och man borde i det nordiska samarbetet kunna ge garanti för att det man beslutade att göra också skulle leda till resultat. Inom hade det råa våldet mellan t.o.m. små barn tvingat vuxna till eftertanke. Det var kanske tid att tänka på konsekvenserna av det råa våld som via TV, filmer, Internet, leksaker osv. fyllde barns och ungdomars dagliga liv. Detta var också en del av globaliseringens negativa konsekvenser. Hade vi alltför mycket trott på att materiell välfärd räckte till för att göra människor lyckliga ? Vi måste inse att andliga värden som medmänsklighet, tolerans, humanism och positiva upplevelser utgjorde grunden för ett riktigt välfärdssamhälle. Det måste hållas i minnet när vi överför våra idéer till unga stater i närområdena som söker efter nya samhällsmodeller. Det viktigaste är att ge de unga en känsla av delaktighet, framtidstro och trygghet. Det nordiska projektet för mansforskningen kunde bidra till att stärka faderns roll i familjen och minska de allvarliga problemen bland barn och unga. borde satsa på de stora viktiga frågorna, som bärkraftiga energilösningar, skydd av och de känsliga arktiska områdena, koordineringen av EU-samarbetet, globaliseringens konsekvenser och den snabba utvecklingen inom genteknologin. Då blir EU:s ordförandeland finns det stora chanser att ge begreppet EU:s nordliga dimension ett mer konkret innehåll, och hela borde delta i detta arbete. Slutligen hänvisade han till vänstersocialistiska gruppens förslag om utvidgat förmanskap i alla utskott, så att alla fyra partigrupperna kan vara med i planeringen. I sitt anförande om budgeten påpekade att mycken tid gått åt till att klargöra hur systemet fungerade, tid som borde ha använts för att diskutera politiska prioriteringar. Partigrupperna borde utstaka de politiska linjerna också i fråga om budgeten. Vänstersocialistiska gruppen hade satt sig emot de nedskärningar den nordiska budgeten genomgått under och var därför inte helt tillfreds med föreliggande förslag men ansåg att det gick i rätt riktning och kunde gott leva med det. Vad gällde konkreta budgetposter hade gruppen inte tagit ställning för en utfasning av men stödde en analys av dess verksamhetsförutsättningar. Likaså stödde man anslag till bygg- och bostadssektorn med inriktning på de svagaste samhällsgrupperna, bärkraftiga byggnadsmaterial samt närområdena, men ansåg att den föreslagna summan var otillräcklig. Även summorna för Hus i och var för små mot bakgrund av behovet av omfattande renoveringsarbeten. Höjningen för narkotikasamarbetet föreföll liten då problemen ökade. Slutligen välkomnade han det förnyade mandatet för Nordisk Kommitté för Bioteknik. Genteknologin kunde vara till stor nytta, bara man inte lät girigheten ta över. Det sades att dumheten alltför ofta segrade över förnuftet, vilket berodde på att förnuftet var begränsat, medan dumheten inte kände några gränser. Därför fanns skäl att noga övervaka det som skedde inom genteknologin och satsa mer på koordinering av bl.a. forskning. Debatten i sin helhet återfinns i det tryckta protokollet från sessionen. 5.5 Utrikes- och säkerhetspolitisk debatt Presidiets huvudtalesman gav en historisk återblick på tidigare och nuvarande hantering av utrikes- och säkerhetspolitiska frågor och erinrade om presidiets uttalande där man noterat med tillfredsställelse att de nordiska länderna utvecklat ett omfattande och konstruktivt samarbete om internationella fredsoperationer, där insatserna i Bosnien och var exempel på praktiskt nordiskt samarbete, som gav resultat. Han framförde ett stort tack till de många tusen kvinnor och män som arbetat för fred, frihet och demokrati, ofta med livet som insats och i många fall långt hemifrån. Utrikesminister berörde tre utrikespolitiska utmaningar där ett nordiskt samarbete är viktigt. Utvidgningen av EU var den enskilt allra viktigaste insats man kunde göra för att öka samarbetet och därmed säkerheten i hela . Tekniska problem under processen fick inte överskugga den politiska kraften och idén med utvidgningen - att ena ett delat . Det var glädjande att gjort en så positiv utvärdering av utvecklingen i och att med allra största sannolikhet skulle kunna börja förhandla . måste man försöka bevaka att gräns inte blev en skarp gräns utan försöka involvera så mycket som möjligt. Det andra exemplet var att internationellt även kunna agera i det som i vissa fall ansågs vara interna angelägenheter, som det ofta saknades bra internationella instrument. Hon pekade på den ännu ej ratificerade konventionen om en ny internationell brottmålsdomstol, som t.ex. hade gjort det mycket lättare att få åtalad. Det tredje exemplet var katastrofen i . kommer att satsa på återuppbyggnad och stå som värd för en konferens om återuppbyggnaden. Men sådana katastrofer måste kunna förebyggas. Även om ingen kunde säga att orkanen var resultatet av klimateffekt eller miljöförstöring kunde man säga att om inte växthuseffekten stoppades fick man se många sådana väderkatastrofer . Miljöfrågor kunde sålunda vara viktiga utrikespolitiska frågor, som att få ett bra resultat av det pågående klimatmötet i och att stärka de globala miljökonventionerna. utrikesminister lade vikt vid två centrala frågor : utvidgningen av EU och utvidgningen av Nato. För var det viktigt att hålla fast vid att länderna i utvidgningsprocessen bedömdes på samma grundval som användes senaste år. Målstolparna fick inte flyttas. skulle arbeta för att EU utsände klara signaler om att och om möjligt också kunde sätta sig vid förhandlingsbordet . Det noterades att kommissionens rapport gav ett sådant perspektiv. Vad gällde Natos utvidgning konstaterade han att , och skulle tas in senast vid toppmötet . Vid toppmötet tas också upp den s.k. trekronemodellen - Triple Crown - dvs. idén att säkerheten i bygger på EU, Nato och och ett nära och smidigt samarbete mellan dessa organisationer. var positivt härtill och såg inte minst möjligheten att stärka den direkta samverkan mellan när det gällde krishantering. En andra förhandlingsrunda kunde komma till stånd , och från dansk sida fäste man avseende vid att de baltiska länderna behandlas på lika fot med andra ansökarländer. utrikesminister noterade att det nordiska utrikespolitiska samarbetet skapade möjligheter för icke-medlemmar i till insyn i EU:s beslutsprocesser och arbetssätt. och hade dessutom fått möjlighet att delta i utformningen av gemensamma europeiska ståndpunkter i internationella forum. Särskilt lovordade han den nordiska sam manhållningen i Schengenproblematiken och ansåg att utan de nordiska ländernas stöd hade den nordiska passunionen redan varit historia. förslag om en nordlig dimension i EU var en viktig nordisk angelägenhet; det gällde att få en egen nordpolitik i unionen som ett motstycke till dess Medelhavspolitik och därmed en balans som tillgodosåg olika regioner i . Närområdessamarbetet var en uppgift av gemensamt nordiskt intresse, och dessutom borde man överväga att utvidga samarbetet med de nordliga områdena i och . Det skulle vidare vara intressant att knyta närmare kontakter med , och . I hade intresset för ett närmare samarbete med ökat, och samtal hade inletts om ett frihandelsavtal mellan och . utrikesminister tog upp tre centrala utmaningar för utrikes- och säkerhetspolitiken i alla nordiska länder, nämligen närområdena, krisen på och användningen av för konfliktförebyggande. Vad gällde närområdena ingav situationen i bekymmer och landet torde framöver bli mer inåtvänt och mindre upptaget av integration västerut. Som ordförande i pekade utrikesminister på förmedlande och förtroendeskapande roll i en svår tid för . Barents regionalråd kunde också ge erfarenheter för utvecklingen av ett norskt initiativ om gränsregionalt samarbete mellan , och . Under sitt ordförandeskap i 1999-2000 skulle lägga vikt vid energisamarbete som uppföljning av statsministrarnas initiativ i , civil säkerhet, bekämpande av organiserad brottslighet samt ekonomiskt och socialt samarbete. fick direkta konsekvenser för politik i närområdena, då den innebär att och de baltiska länderna blir parter i . Detta innebar både utmaningar och möjligheter, men det viktigaste var att nya demokratier blev indragna i det förpliktande politiska och ekonomiska samarbetet i vår del av världen. Efter en genomgång av läget i Kosovo gav han syn på arbetet i inför sitt ordförandeskap 1999 och betonade vikten av prioritering, då inte kunde vara lika starkt engagerat i alla konflikter som det kunde vara önskvärt att hantera. Den första prioriteringen var att bygga upp konsensus och samla alla medlemsländer kring politiska och praktiska åtgärder i konkreta situationer. För det andra önskade förstärka mänskliga dimension, vilket innebar att demokratisering, mänskliga rättigheter och etablering av en rättsstat i samhällen där de demokratiska värdena ännu inte stod fast, måste stå centralt. För det tredje önskade man förstärka samverkan med de andra aktörerna i den euroatlantiska säkerhetsarkitekturen. Och för det fjärde ville man stärka förmåga att möta operativa behov, bl.a. genom att se till att medlemsländerna följde upp politiska beslut med tillförsel av nödvändiga resurser och att personalen fick tillfredsställande utbildning. försvarsminister gjorde en bred genomgång av de nordiska ländernas deltagande i internationellt säkerhets- och försvarspolitiskt samarbete inklusive olika fredsskapande insatser i FN:s regi. Utmaningar i närområdet måste fortsatt mötas med deltagande av de amerikanska allierade och andra länder i och utanför regionen, inklusive , och . De nordiska länderna hade tillsammans med andra väst länder djupt engagerat sig i att bistå sina baltiska vänner i deras strävan att bli integrerade i de västliga strukturerna och i uppbyggnad av en egen försvarskapacitet inklusive en multinationell kapacitet att delta aktivt i fredsbevarande operationer. Detta samarbete med de baltiska länderna är obestridligen av avgörande betydelse för uppfyllandet av dessa länders säkerhetspolitiska mål. har införlivat avdelningar från vart och ett av de baltiska länderna i den danska bataljon som ingår i den nordisk-polska brigaden i Bosnien. Den baltiska kontingenten består av 200 man tagna ur BALTBAT. Förutom BALTBAT pekade han på den maritima enheten BALTRON, den baltiska försvarsakademin Baltdefcol och luftövervakningssamarbetet BALTNET som exempel på att den gemensamma insatsen börjat ge resultat. Särskilt hade balternas egna framsteg varit anmärkningsvärda. Men det var också viktigt att man inom det nordiska samarbetet försökte engagera i dialog och samarbete. Den ryske försvarsministern hade deltagit i delar av ett nordiskt försvarsministermöte och hade inbjudits till ett sådant möte . försvarsminister tog upp det försvarspolitiska samarbetet med som även om det fortfarande var blygsamt var stabilt och fruktbart. En åtgärdsplan för bilateralt försvarsrelaterat samarbete mellan och hade undertecknats i innebärande en vidareföring av det samarbete som inrättades genom ett ramavtal 1995. Den ekonomiska och politiska turbulens som utmärkte inre förhållanden hade fått märkbara konsekvenser i norr, och , och hade fått vädjanden om humanitärt bistånd från guvernören i . De väpnade styrkorna föreföll ha drabbats ännu hårdare än civilbefolkningen, vilket lett till sviktande moral och enstaka desperata aktioner. Mycket tydde på att militär i stigande grad var inblandad i kriminell verksamhet som kunde få vidsträckta konsekvenser. Humanitärt bistånd från de nordiska länderna till utsatta grupper kunde bidra till att skapa trygghet och stabilitet i norr. planerade att 1999 igångsätta ett pilotprojekt för omskolning av ryska officerare på som blivit arbetslösa och man sökte dra nytta av svenska erfarenheter från liknande projekt för civila. En annan målsättning var att integrera i det vidare europeiska säkerhetssamarbetet, även om det föreföll finnas en viss skepsis i till samarbete genom Partnerskap för fred och ( ). hade upprepade gånger inbjudit att delta i övningen Barents Peace "in the spirit of the PFP" och ännu ej givit upp hoppet om ryskt deltagande. Möjligen behövde de ryska styrkorna ekonomisk kompensation för de merutgifter övningar utomlands medförde. och hade redan dragit konsekvenserna av detta förhållande vid ryskt deltagande i 1998. Den socialdemokratiska partigruppens talesman inledde med allmänna betraktelser över globaliseringen, den ekonomiska krisen i , , konventionen om mänskliga rättigheter, avskaffande av dödsstraff, och kvinnokonventionen. Inom var den största uppgiften när det gällde mänskliga rättigheter att arbeta hårt mot främlingsfientlighet. Genom samarbete kunde de nordiska länderna stärka sitt inflytande i ett utvidgat EU. Förslaget om en nordlig dimension i EU byggde på ömsesidiga intressen hos EU, och samt på nödvändigheten att dra närmare EU. Den socialdemokratiska gruppen gladde sig åt kommissionens positiva värdering av och och uppmanade de nordiska länderna att samordna sina insatser att hjälpa de baltiska länderna att kvalificera sig för medlemskap på ungefär . Vad gällde säkerhetspolitiken nämnde hon särskilt och dess roll i Kosovo men instämde också i statsministrarnas uttalande om vikten av att man i byggde upp regional kompetens för att trygga fred, mänskliga rättigheter och konfliktförebyggande. Ett av de stora hoten mot säkerheten var de enorma mängderna kärnavfall och kärnreaktorer i dåligt skick i närområdena. Stora mängder klyvbart material var på avvägar och utom kontroll. De kunde med god förtjänst smugglas till länder som rustade, och i händerna på totalitära regimer och terrorister kunde detta klyvbara material bli ett fruktansvärt hot mot allas säkerhet. Detta underströk att säkerhetspolitik också måste omfatta frågor som miljö, konfliktförebyggande, demokrati och mänskliga rättigheter. En lösning på miljöproblemen, inklusive stöd till arbete att göra deras produktion miljövänlig och bärkraftig, var en förutsättning för uppbyggande av demokratiska samhällen, välfungerande näringsliv och ett livsdugligt världssamfund. Den konservativa partigruppens talesman noterade att medan säkerhetspolitiken för sedan var bannlyst i var redogörelsen från försvarsministrarna nu den fylligaste och mest framåtsyftande av de redogörelser som regeringarna lämnade. Försvarssamarbetet, det som varit förbjuden frukt, hade blivit det nordiska samarbetets nya favoritkost. Bl.a. underströk han utrikesministrarnas uttalande att det från nordiskt perspektiv var "av största vikt" att Nato i samband med sitt toppmöte i "på ett trovärdigt sätt" höll dörren öppen för flera nya medlemmar längre fram. Nato iklädde sig en ny roll, inte främst avskräckningen längs en linje - den fanns där fortfarande - men integrationen över gamla linjer, en centralpunkt i fredsbevarande och fredsframtvingande operationer, som en allt viktigare också politisk organisation för säkerheten i olika delar. EU:s utvidgningsförhandlingar som just påbörjats för bl.a. , var en central process, också för säkerheten, och den skulle vi ge vårt stöd med all den kraft vi kunde. Han berörde också , och kommande ordförandeskap i EU, vars möjligheter man inte skulle överskatta men inte heller försumma. EU:s nordliga dimension var en viktig uppgift under hela den första delen av det kommande decenniet. Det handlade inte minst om relationen till . Det rödbruna stoppet för reformpolitiken hade lett till en situation som alltmer blev ekonomiskt fall, politisk systemkris och social katastrof också för människor i vår omedelbara närhet. Vi måste göra allt vi kan för att stödja en reformkurs och de reformkrafter som fanns i - inte subventionera med skattepengar en politik som aldrig kunde lyckas, men vara beredda till humanitära insatser när vintern kom. Diskussionen om den framväxande europeiska gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken måste vi vara beredda att ge en positiv nordlig dimension . Detta skulle komma att ställa krav: politisk öppenhet för det nya som kommer; ett allt närmare inte bara försvarsre laterat, utan också ett försvarssamarbete; en allt tydligare nordlig dimension i det samlade europeiska och atlantiska freds- och säkerhetssamarbetet. inleddes ett internationellt engagemang, som kom att bli längre och djupare än vad som diskuterats och som bara hade förutsättningar att lyckas om det kunde sättas in i ett större sammanhang, där den europeiska rollen måste vara tydlig, trovärdig och långsiktig. Mittengruppens talesman tackade statsministrarna för deras uttalade engagemang i frågan om FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna men ansåg att det inte räckte till. Han såg gärna att de nordiska länderna i större utsträckning gav uttryck för sin hållning i fråga om mänskliga rättigheter t.ex. genom att gemensamt vidta åtgärder för att inställa u-landsbiståndet till länder som grovt överträdde FN:s människorättsdeklaration. Han noterade att skulle vara Natomedlem och skulle , och föhoppningsvis också och vara medlemmar av EU. Det var viktigt att det nordiska samarbetet fann sin naturliga plats i denna utveckling, och en betydelsefull roll för de nordiska länderna var att vara demokratiska brobyggare i . Det var viktigt att ha med och i samarbetet. Det motsatta skulle innebära en risk för permanent instabilitet i området. Vidare framhävde han initiativ om en nordlig dimension i EU och uttalade sin tillfredsställelse över att presidiet beslutat inleda sina första kontakter med . Dock poängterade han som avslutning att hur viktigt man än fann samarbetet kring och med de arktiska områdena fick detta samarbete inte ske på bekostnad av Västnorden och de nordiska intressena i . Den vänstersocialistiska gruppens talesman erinrade om dess medlemsförslag om kärnvapenfria zoner, vilket uppenbarligen inte föreföll särskilt trendigt i dagens läge. och vänsterdrivna regeringar såg ut att tro mer på nya och kreativa lösningar än , och i det tyska regeringsprogrammet fanns en passus om att regeringen ville stödja insatser för att skapa kärnvapenfria områden. Vidare erinrade han om en gemensam artikel på av ordförandena för och riksdagars utrikesutskott, som menade att de båda ländernas säkerhetspolitik utgick från nordiska erfarenheter. Deras oavhängighet gav dem samma möjligheter att påverka säkerheten i som militäralliansens medlemsländer. Denna ståndpunkt var välkommen. Alltför länge hade neutrala länder betraktats som andra klassens aktörer. En sådan uppfattning underminerade den samnordiska målsättningen. Globaliseringen var både en möjlighet och en hotbild. En möjlighet till växelverkan, kommunikation och samförstånd mellan olika kulturer. Hotbilden bestod av en enda dominerande ordning som alla blev alltmer beroende av. Den ekonomiska globaliseringen, som innebar världsomspännande avreglering av ekonomin, skapade ojämlikhet både mellan och inom staterna. hade på ett ypperligt sätt avslöjat vad en ekonomisk globalisering i värsta fall kunde leda till, om man inte noga övervägde vems rättigheter det gällde. Trots att den globala ekonomin hade ett klart övertag var det glädjande att konstatera att också medborgarrörelserna tack vare bl.a. datatekniken och Internet globaliserats, något som inte minst märkts i aktionerna mot . gaste för framtiden var att de nordiska regeringarna strängt försvarade miljön, arbetstagarnas rättigheter och rätten till en egen kultur. Debatten i sin helhet återfinns i de tryckta protokollen från sessionen. 5.6 Frågestund med samarbetsministrarna Vid 50:e sessionen fortsattes den praxis som grundlagts vid 48:e sessionen med spontana frågor enligt förebild från riksdag. Frågorna besvarades av samarbetsministrarna, för svensk del av . följde upp sin fråga vid den 49:e sessionen om de höga kostnaderna för visum från till de nordiska länderna och påpekade att infört avgiftsfria visum för ungdomar upp till och även ett gruppvisum som innebar lägre visumkostnader. samarbetsminister svarade att man infört förenklingar, infört familjevisum och gruppvisum och gratisvisum för ungdomar som kommit på läger i och . Saken var ganska långt reglerad genom där länderna ålade sig att uppbära en avgift. Samarbetsminister förklarade sig villig att delge de erfarenheter gjort av de gratisviseringar som införts för hela världen. Till kommande års session kanske man från alla länder kunde åstadkomma ungefär samma lösning, om det djärva experimentet föll väl ut. På en fråga om en presentation av nordiskt samarbete i Mercosurområdet (frihandelsområde omfattande , , och ) mot bakgrund av en framställning av de nordiska ambassadörerna i svarade att han skulle ta upp frågan vid sitt besök i för att få mer konkretion i insatserna. I anslutning till en fråga vad ministerrådet gjorde för att integrera med och där den finske samarbetsministern bl.a. hänvisat till de nordiska informationskontorens verksamhet framhöll att det var viktigt att man tillämpade en politik för ekonomiskt samarbete med innebärande att vi accepterar att köpa de varor som man där förmår tillverka, t.ex. om medborgarna så önskar, ryska köttbullar. Man var litet för njugg mot den typen av öppningar mot den gryende marknadsekonomin i även vad gällde samarbete i andra handelsrelaterade frågor av typen tullar, skatteuppbörd och annat som inte alls fungerade i .