frsrdg · GM04JO1 · 1999-01-01 00:00:00 — Det har dessutom kommit fram att polismyndigheten - trots UN:s katego-riska uttalande om E.I:s rätt till asyl gentemot - försökte verkställa avvis-ningen dit. Av polismyndighetens promemoria över verkställighetsärendet går inte att utläsa när E.I. egentligen togs hem från . prome-moria stämmer inte heller med den version av händelseförloppet som E.I. Mot bakgrund av det anförda ifrågasatte A.M. (1) om polismyndigheten hade upprättat en promemoria som inte återgav det verkliga händelseför-loppet, (2) om polismyndigheten hade försökt verkställa avvisningen av E.I. till trots UN:s beslut, (3) om E.I. hade "dumpats" i och hämtats först när polis-myndigheten förstod att den saken hade uppmärksammats, och (4) om UN borde ha hörsammat E.I:s begäran om utredning av polis-myndighetens agerande innan UN beslutade att häva verkställigheten . ifrågasatte dessutom om inte den svenska polis-myndigheten hade brutit mot sekretessen enligt 7 kap. 14 § sekretess-lagen (1980:100) genom att de medföljande polismännen - i samband med försöken att verkställa avvisningen till - hade disku-terat E.I:s ärende med turkisk polis. betonade därvidlag att E.I. JO granskade polismyndighetens verkställighetsakt samt remitterade anmälan till myndigheten för upplysningar och yttrande. , polisintendenten vid rättsenheten, hänvisade till upplysningar lämnade av inspektören . Dessa hade följande innehåll. Undertecknad samt , transporttjänsten, , medföljde som eskort vid denna verkställighet i avvisningsärende. Undertecknad hänvisar till den promemoria som upprättats över omständig-heter vid verkställigheten. har då även upprättat en bevak-ningspromemoria över utlandstransport. I förtydligande syfte kan anges, att denna verkställighet till , har miss-lyckats helt beroende på den förpassades (E.I.) inställning och uppträdande i . angav vid återresan till , att han fått "tips" av kamrater i hur han skulle uppträda för att förhindra ett mottagande i . Här-vid framkom, att E.I. visste att inte har någon förbindelse med och att han därför inte kan sändas därifrån till . Han kunde därför kräva att få åka till sitt hemland . Iranska myndigheter skulle därvid inte kunna ta emot honom då han så kategoriskt krävde att få åka till sitt hemland . Han bedyrade inför immigration-police, att han inte hade något att frukta vid återvändande till . Han lyckades även genom detta kraftfulla agerande övertyga de inblandade om detta. förnekade även att han hade några anhöriga i och var helt oför-stående till varför valt att sända honom dit då han var irakisk med-borgare. Han förnekade även att han hade något bagage, trots att han med-förde en resväska incheckat bagage. Han hade inte heller några pengar, vil-ket även var felaktigt, då han medförde . Allt detta i syfte att förhindra ett mottagande i . Med hänsyn till att han tidigare haft uppehållstillstånd i så var man där positivt inställda till hans återvändande och då beredda att låta honom stanna i landet. Kort innan vårt flyg skulle återvända till , så meddelar immigration-police, att de inte kan tvinga E.I. att stanna i . Man har heller ingen möj-lighet att då kontrollera om hans anhöriga fanns i eller hade återvänt till som E.I. Det kan här anges att ankomst till skedde kl. 0320 och återresa skedde med vändande flyg kl. 0520. Vi tillfrågade , då iranska immigration-police var närvarande, om hans utspel endast avsåg att tvinga sig tillbaka till . intygade då på det bestämdaste att han inte hade något att frukta i och att han krävde att få återvända till sitt hemland. Vi kom då överens om att han skulle medfölja åter till för att vi skulle kunna få ett nytt verkställighetsbeslut från . I under-söktes vilka möjligheter som fanns för resa till . Det fanns då ingen möjlighet att med flyg ta sig till . Enda möjligheten var att via i ta sig landvägen till gräns. insåg att vi kontrollerade dessa möjligheter bytte han helt åsikt i sin redovisade inställning. Han sa då att han ville åter till och att hans tidigare agerande varit i detta syfte. Han ville inte frivilligt åka till och motsatte sig därför avvisning till hemlandet. I detta skede framgick klart, att beslut, att "verkställighet skall ske till om sökanden inte visar att mottagande kan ske i ett annat land", medförde att E.I. skulle återföras till . efter ankomst till , kontaktades därför trans-porttjänsten i , vilka ordnade med returbiljett för E.I. på samma flyg som eskorten redan var inbokade. Detta flyg gick från dagen efter ankomst. Turkiska immigration-police hade då lovat att E.I. skulle få över-natta på flygplatsen. Resan hade då pågått i , varför samtliga var i behov av vila. Undertecknad ringde till polismyndigheten i och informerade om händelseutvecklingen samt att vi skulle återvända till med E.I. Jag fick information från , att E.I. skulle återföras till SIV-förläggningen i då vi återvände. var även väl informerad om att han skulle återvända till . Han var närvarande då flyget bokats om samt då undertecknad ringde till polis-myndigheten i . Vi var även helt överens om att han skulle få över-natta på flygplatsen och han fick pengar för att kunna äta på flygplatsrestau-rangen. Han fick röra sig fritt innanför passkontrollen på flygplatsen och hade tillgång till sovrum. Turkiska polisen var mycket hjälpsamma och trevliga mot såväl eskort som E.I. Det kan här påpekas, att det aldrig fanns en tanke på att E.I. skulle lämnas i . Vi har ett mycket fint samarbete med immigration-police på flygplatsen i . Detta förutsätter att vi sköter dessa transporter på ett bra sätt. Då det ofta förekommer transitför-passningar via är det synnerligen angeläget att dessa sköts enligt gällande överenskommelser. Det är därför helt absurt att som i detta fall på-stå att E.I. skulle ha "dumpats" i . Eskortpersonalen övernattade utanför flygplatsen, tillgängliga, där turkiska immigration-police kunde nå oss vid ev. behov. och immigration-police, hade helt klart för sig med vilket flyg vi skulle återvända till . Eskorten var åter på flygplatsen i mycket god tid före flygets avgång och E.I. återfördes till SIV-förläggningen i via flyg Istanbul-Köpenhamn-Örebro. hade då inget att erinra mot sin övernattning på flygplatsen, där han hade blivit väl bemött och även fått erforderlig vila före återresan till . nämnde inte heller att han ringt till . Det verkar på undertecknad även underligt att omständigheterna för denna verkställighet nu tagits upp av E.I. då mycket förflutit. Den inlaga om granskning som inlämnats till ombudsmän synes för under-tecknad vara mer ämnad för annat ändamål än att klarlägga omständigheter i ärendet. Resplan med aktuella flygtider bifogas (här utesluten, min anm.). lade till följande. Upplysningar har inhämtats från den befattningshavare hos polisen i som, förutom representant från transporttjänsten, eskorterat E.I. i samband med genomförandet av verkställigheten. Vad som sålunda fram-kommit ger enligt polismyndighetens bedömning ej skäl till antagande att något otillbörligt förekommit eller att fel eller försummelse i övrigt kan läg-gas någon till last. kommenterade remissvaret varvid han anförde bl.a. att polismyndighetens uppgift att den eskorterande personalen återvände till med E.I. i avsikt att få ett nytt verkställighetsbeslut inte överensstämde med promemorian över verkställigheten, eftersom det i promemorian inte nämndes något om ett nytt verkställighetsbeslut. Han ifrågasatte vidare om det över huvud taget fanns lagliga möjligheter att meddela ett nytt verkställighetsbeslut medan resan pågick. Dessutom an-fördes att E.I. enligt polismyndighetens promemoria - men inte enligt remissvaret - redan på flygplanet mot sade att han inte ville åka till . I beslut anförde JO Lavin följande. Enligt 8 kap. 11 § utlänningslagen (1989:529), UtlL, skall - i ett fall som det nu aktuella - ett beslut om avvisning verkställas av polismyndigheten. Vad som i det följande sägs om de omständigheter som genom anmälan gjorts till föremål för min utredning har därför ansetts kunna avse endast polismyndigheten. Av remissvaret och övriga uppgifter, bl.a. den resplan som upprättats av Kriminalvårdens transporttjänst, framgår följande. Flyget från i till (varifrån resan skulle fortsätta till ) avgick . Den eskorterande bevakningspersonalen - in-spektör från polismyndigheten och från Kriminal-vårdens transporttjänst - övernattade i . och bevakningspersonalen återkom till . Vis-serligen förefaller det som om E.I. kvarlämnats på flygplatsområdet (troligen till följd av att han saknat tillstånd att passera den turkiska gränsen) och övernattat i något rum där, under det att eskortpersonalen övernattat på annat håll. Denna situation uppstod dock tydligen som en följd av att verkställigheten av avvisningsbeslutet inte kunde ske till . Det hade alltså inte förutsetts att E.I. skulle medfölja på återresan. Jag finner inte skäl att anlägga några synpunkter på frågan om arrangemangen avseende inkvar-te-ring m.m. under vistelsen i borde ha lösts på något annat sätt. Såvitt kommit fram har den svenska polismyndigheten inte heller överlämnat nå-gon förvaltningsuppgift avseende myndighetsut-övning till den turkiska polisen. Vad beträffar de sekretessfrågor som aktualiserats hänvisas till det följande. När det gäller övriga genom anmälan aktualiserade frågor kan jag, i likhet med anmälaren, konstatera att polismyndighetens verkstäl-lighetspromemoria i vissa avseenden avviker från vad som uttalats i remissvaret. Oavsett anledningen till de ifrågavarande skillnaderna mellan uppgifterna i promemorian och remissvaret kan det slås fast att polismyndigheten vidtagit åtgärder syftande till att verkställa avvisningen till trots att i avvisningsbeslutet uttalat att verkställigheten "skall ske till " och att E.I. har asylskäl gentemot . Det saknar därvid betydelse vad () i det till UN överklagade beslutet anfört i denna fråga, eftersom UN:s beslut har ersatt SIV:s. UN har såle-des i beslutsskälen uttalat att E.I. "är medborgare i och har, med hänsyn till sin etniska bakgrund, sannolikt inga möjligheter att återvända till hemlan-det", dvs. har därmed inte ägt rätt att försöka verkställa avvis-ningen till något annat land. Jag anser alltså att polismyndigheten har förfarit felaktigt genom att över-väga eller i vart fall genom att vidta åtgärder för att åstadkomma verkställig-het till i strid mot UN:s förordnande. Det saknar betydelse vad E.I. själv kan ha gett uttryck för under resans gång. Med hänsyn till vad som kan stå på spel för en utlänning i en situation som den förevarande är felaktigheter av det här slaget typiskt sett av allvarlig beskaffenhet. Frågan om polismyndigheten brutit mot 7 kap. 14 § sekretesslagen (1980:100) genom att diskutera E.I:s ärende med turkisk polis får bedömas mot bakgrund av den villfarelse som bevakningspersonalen tydligen svävat i såvitt avsåg deras befogenhet att verkställa avvisningen till annat land än det av UN anvisade. Naturligtvis har personalen med beaktande av det anförda inte haft någon objektivt sett godtagbar grund för att med turkisk polis diskutera möjligheterna att ordna inresa för E.I. Jag har dock inte funnit skäl att göra något ytterligare uttalande i detta hänseende. För tydlighetens skull vill jag tillfoga att jag inte kan gå in på frågan huruvida E.I. har tillräckligt tungt vägande skäl för att få stanna i . Inte heller har jag funnit skäl att vidta någon åtgärd med avseende på vad som i anmälan anförts om UN:s handläggning. Med den allvarliga kritik som uttalats mot polismyndigheten avslutas ärendet. Jag sänder en kopia av denna anmälan till . Kritik mot en polismyndighet för utformningen av skrivelser till enskilda personer i utlänningsärenden (Dnr 3579-1996) I en anmälan till JO ifrågasatte B.G. utformningen av i , polisområde , närpolisen i , skriftliga kallelser till två utlänningar vilka enligt lagakraftvunna beslut skulle avvisas från . Den ena skrivelsen hade följande lydelse. Mr [L]. Can you come to the policestation in Tuesday at 9.30 am. for a discussion about your future. Den andra skrivelsen var ställd till en annan person, O., men hade i övrigt samma lydelse som skrivelsen till L. B.G. anförde i huvudsak följande i sin JO-anmälan. Breven får antas angå en fråga om myndighetsutövning. Vid kontakt med polisinspektör , som undertecknat de aktuella skrivelserna, har denne uppgett att båda breven sänts i polismyndighetens kuvert men att han inte var "inkopplad på nätet" varför breven saknar polismyndighetens adress, tjänsteställe, telefonnummer, diarienummer m.m. Brevens innehåll är vilseledande eftersom de saknar sedvanlig myndighetsprägel med "polislogo" m.m. Innehållet i breven stämmer inte med de faktiska förhållandena eftersom i vart fall O. togs i förvar enligt beslut av som han hörsammade brevet och infann sig på polisstationen i tron att hans framtid skulle diskuteras. i avser att förpassa O. till . I remissvar hänvisade i , länspolismästaren , till ett yttrande av polismästaren . vid polisområde samt till redogörelser som hade upprättats av polisinspektören och kriminalassistenten , båda vid närpolisområde . redogörelse innehöll följande. kontaktades jag av personal från utlän-ningsenheten i angående två utländska medborgare, och L, vilka hade anmälningsskyldighet hos polisen i . Frågan gällde att polispersonal från /avsåg att ha ett samtal med dem angående deras framtida vistelse i och jag ombads att kalla dem för detta - datum för besöket skulle han återkomma med. Jag förklarade mig villig att medverka till att kallelse sändes ut och att lokal fanns tillgänglig. Personal från skulle själv sköta om kontakten med O och L. Den kom personal från Kristianstadpolisen till polisstationen i . Det beslöts att sammanträffandet skulle äga rum tisdagen den . Jag uppdrog åt att skriva ut kallelsen. den inkom O till polisstationen i för att anmäla sig och bad om att få tala med mig. O hade erhållit kallelsen och ville veta vad den gällde. Han fick svaret att det var personal från som ville tala med honom och att jag ej kunde ge honom ytter-ligare uppgifter. O berättade då, att han vistats i och att försök att utvisa honom hade gjorts tidigare. Jag kommenterade detta med: Det är kanske detta de vill tala med dig om, så här kan det ju inte fort-sätta. Ytterligare samtal förekom inte mellan O och mig. Den , senare delen av förmiddagen, kontaktades jag per telefon av jur kand B.G. Han presenterade sig som varande O:s och L:s om-bud och frågade om vi hade något beslut om att ta O i förvar. Jag sva-rade, att vi ej hade något sådant beslut samt att vi ej heller hade tagit någon i förvar. Han upplystes vidare om att ärendet handlades av polisen i och att förvarstagandet av O hade gjorts av /kollegor. B.G. erhöll hjälp med att kontakta dessa. Undertecknad vikarierade som näpo C i tiden mitten juli-mitten . uppmärksammade jag att O och L kom till polisstationen i och anmälde sig. Vid ett av dessa tillfällen bad jag att få tala med dem vilket dom accepte-rade. Jag frågade om vi skulle samtala på engelska eller svenska språket och dom föredrog engelska för att kunskaperna i svenska ansågs mycket begrän-sade för deras del. Vi var således överens om att all konversation skulle ske på engelska språket. O berättade för mig att han varit i , . Jag fann detta anmärkningsvärt och sade att jag skulle kontrollera vilka beslut som fanns. Det visade sig då att handläggande myndighet var polis-myndigheten i . Det visade sig även att O fått flera avslag på sin ansökan om uppehållstillstånd och att man tidigare försökt verkställa en avvisning men att detta misslyckats. Myndigheterna i vägrade ta emot O och L. Efter detta återkom O till mig och ville prata om hur framti-den kunde tänkas bli. Då ärendet handlades i kunde jag inte an-nat än hänvisa dit för mer exakta besked. Vi var dock, som jag uppfattade det, överens om att något besked måste komma angående framtiden. Den artonde sep kom personal från utlänningsroteln i till , Bo Ingelsberg m.fl. och det beslutades att O och L skulle kallas till polisstationen i den . I anledning av att jag hade en överenskommelse om att konversationen skulle ske på engelska erbjöd jag mig att författa en kallelse på detta språk. Detta skedde på ett vitt papper utan myndighetsstämpel. Både O och L känner både mig och näpo C varför det inte borde vara i tvivel om handlingens riktighet. Kallelsen skickades i myndighetens ordi-narie brev med logo och adress. Innan kallelsen skickades underställdes denna både näpo C som skrev under i egenskap av chef och Bo Ingelsberg från utl. Ingen av oss reflekterade över att något formellt fel begåtts då det fanns en överenskommelse om att konver-sera på engelska. Således anser jag inte att vare sig O eller L blivit vilse-ledda vad gäller handlingarnas utformning. Avsikten med textens utformning var att i lugn och ro tala om för O och L vilka beslut som fattats. Båda var efter tidigare samtal medvetna om att ett besked kunde förväntas. den 24:e sep inställde sig O på polisstationen i . Även hans flickvän var med . Jag underrättades om ankomsten och gick då och tog emot O. Bad honom följa med in i ett kontorsrum, vilket han accepterade. Jag förkla-rade att beslut hade fattats att han skulle avvisas och vi talade lite kring detta innan personal från utl. enheten i verkställde förvarstagandet. Min personliga uppfattning är den att jag anser det inte tillfyllest att en människa ska gå i ovisshet längre än absolut nödvändigt. Jag uppfattade det också så att vi var överens om detta och att alla våra kontakter skedde på ett sätt som inte kunde tolkas som kränkande av någon. yttrande innehåller följande. Verkställigheten av de bägge aktuella utlänningsärendena har åvilat i . O och L har på grund av sin bosättning haft skyldighet att anmäla sig på polisstationen i enligt direktiv från verkställighetsmyndigheten. Informationen om anmälningsskyldighet har sänts direkt till närpolisen i . Närpolisområdeschefen har efter framställningen från polis i och från polisens utlänningsenhet i åtagit sig att kalla de bägge utlänningarna till po-lisstationen på en viss bestämd dag och klockslag - närmare bestämt . Avsikten med kallelsen var sannolikt att kunna genomföra en planerad verkställighetsresa som mot bakgrund av att den enligt uppgift tidigare hade misslyckats och fått avbrytas bedömdes angelägen. Bakom denna planering stod självklart den polismyndighet som hade att verkställa utvisningsbeslu-tet. Det faktum att kallelsen inte kom att "bära myndighets prägel" - frånsett att skrivelsen skickades i tjänstekuvert - har haft sin grund i att man använt sig av utskrift via PC och att man därvid förbisett att även kallelsehandlingen borde antingen skrivits ut på polismyndighetens papper eller vara för-sedd med motsvarande stämpel. Information om kravet på att samtliga skrivelser m m som utgår från /Polisområdet skall innehålla alla de uppgifter som krävs för att skapa den officiella myndighetspräglingen har genomförts inom polisområ-det och därmed torde för framtiden finnas erforderliga administrativa rutiner för att förhindra ett upprepande av de i klagomålen påtalade bristfällighe-terna. Genom en organisationsförändring per sammanslogs de tidigare tre polismyndigheterna i länet till en gemensam myndighet - i - och alla rutiner som sammanhänger med denna förändring har väl först funnit sina slutliga former. Detta förhållande i förening med av flertalet handlingar har framför allt bidragit till den bristfälliga kallelsen. Alltsedan begäran inkom från i om att de aktuella utlänningarna skulle få möjlighet att anmäla sig enligt meddelat beslut om uppsikt på polisstationen i har det i receptionen funnits en särskild liggare vari deras be-sök på polisstationen antecknats enligt sedvanliga rutiner. I normalfallet skall en sådan framställning från annan polismyndighet som den aktuella diarieföras vid kansliet (det allmänna diariet i ) och detta gäller både före och efter myndighetssammanslagningen , numera benämnt Polisområde . Så har inte skett i detta fall och har helt klart sin grund i ett förbiseende från den eller de tjänstemän som tagit emot handlingen. Detta förbiseende har dock inte på-verkat ärendets handläggning i den del det avser fullgörandet av den rutin-mässiga anmälningsplikten. Med åberopande av vad ovan anförts och vad däri framförts om vissa mindre bristfälligheter i handläggningen av ärendet och de ändrade rutiner som redan ändrats överlämnas ärendet för Länspolismästarens och bedömning. tillfogade att i bedömde att polismännen hade avgett en nöjaktig förklaring till kallelsernas formulering samt att det, såvitt avser det förhållandet att skrivelserna saknade uppgift om utfärdande myndighet, stod helt klart att myndighetsskrivelser skall utformas så att det inte råder minsta tvekan om deras ursprung. förklarade att speciellt hade informerat sin personal om det nyssnämnda förhållandet samt att polismyndigheten i ytterligare skulle informera personalen i detta avseende. I beslut anförde JO Lavin följande. Jag delar i uppfattning att det av de ifrågavarande kallelserna borde ha framgått vem som var avsändare. Angivande av myndighetens namn och adress på utgående skrivelser är att betrakta som ett så pass grundläggande krav att jag inte finner anledning att kommentera detta närmare. har numera också vidtagit åtgärder för att söka förhindra ett upprepande av det inträffade. har lämnat en förklaring till att kallelserna utformades på sätt som skedde. För en utomstående som inte känner till bakgrunden kan tonen i kallelsen lätt framstå som nonchalant eller till och med vilseledande. I ljuset av de bakgrundsuppgifter som polismyndigheten lämnat i remissvaret får kallelserna en annan karaktär och språket i dem framstår då möjligen mera som ett naturligt led i en dialog mellan den enskilde och myndigheten. Kanske borde myndigheten ändå ha uttryckt sig på ett sätt som inte hade kunnat missförstås. Det leder dock för långt om jag skall ange närmare riktlinjer för hur polismyndigheterna, eller myndigheter över huvud taget, skall utforma sina skrivelser. Jag anser mig i princip inte heller kunna kräva att en tjänsteman skall behärska nyanserna i det engelska språket. Allmänt kan dock framhållas att allt myndighetsarbete självfallet skall präglas av saklighet och objektivitet samt att myndigheternas representanter skall avhålla sig från negativa omdömen där sådana inte är sakligt moti-ve-rade och alltid vinnlägga sig om självbehärskning och distans. I 5 kap. 1 § polisförordningen (1984:730) föreskrivs också att en polisman i sitt arbete skall uppträda på ett sätt som inger förtroende och aktning samt att han skall uppträda hövligt och hänsynsfullt och med fasthet samt iaktta själv-behärskning och undvika vad som kan uppfattas som utslag av ovänlighet eller småaktighet. Såvitt framkommit har polismyndigheten inte brutit mot dessa principer. Med den kritik som ligger i det som sagts angående användande av brev-papper utan myndighetens namn och adress m.m. avslutas ärendet. På JO:s initiativ upptagen fråga om Försvarsmaktens medverkan vid en TV-inspelning (Dnr 3480-1997) I ett beslut anförde JO Pennlöv följande. Enligt uppgifter i en artikel i hade militär - bl.a. fyra Viggenplan - medverkat vid en inspelning av program . Mot bakgrund av reglerna i förordningen (1986:1111) om militär medverkan i civil verksamhet beslutade jag att inleda en utredning i saken. Efter remiss anförde Försvarsmakten följande. Vid den aktuella TV-inspelningen deltog Försvarsmakten genom flygflottilj, F 16, med totalt tre flygplan. Två av flygplanen, en rote JA 37 , utförde den överenskomna flyginsatsen - identifieringen av ett civilt flygplan - medan det tredje, en SK 37 , medförde en TV-fotograf som filmade händelsen. Viggenplanen mötte det civila flygplanet ovanför västra och lämnade det sedan efter slutförd insats ovanför östra .