bet · GM01KU25 · 1999-05-06 00:00:00 — Det vartroligen som tog kontakt om mötet med Elmér.Ingvar poängterade att han aldrig varitansluten till eller haft uppgifter åtorganisationen. Han hade som departementschef aldrighaft ansvar för organisationen eftersom han varitutbildningsminister och bostadsminister.Enligt FUN underströk att han intehaft någon uppfattning om hur arbetet bedrevs inomorganisationen.Ingvar uppgav att det var att grotesktmisstolka när det påstås att han sagt att 22000 arbetsplatsombud skulle ha varit engagerade iverksamheten.Enligt byggde Socialdemokraternaupp en arbetsplatsorganisation efter metallstrejken1945. Pragkuppen var en illustration till vadsom skulle kunna hända. Man hade långt före IB:stillkomst inrättat sig för att föra kampen påarbetsplatserna. kände till detta. De somengagerades ställde upp för demokratin. De såg dettasom en plikt. IB ville dra nytta av vad enskildasocialdemokrater visste.Vidare uppgav att påståendet att IBlämnat uppgifter till SSU om vilka som var medlemmari Clarté, för att dessa sedan skulle kunna uteslutasur SSU, var direkt felaktigt.Ingvar hade fått som förklaring till attIB lydde under militären att säkerhetspolisen intevar lämpad för denna uppgift. De kunde inte röra sigpå arbetsplatserna. Försvaret hade kontakt medsocialdemokraterna på arbetsplatserna.Enligt nämnden uppgav vidare påfråga att han inte visste varför IB uppstått 1957.Vid denna tid studerade han i Lund.Det var enligt helt otänkbart attSocialdemokratiska partiet skulle ha tagit emotpengar av försvaret för verksamheten.Därutöver sa sig inte ha haft någonkunskap om att IB:s verksamhet hade fortsatt efterdet att beslut hade fattats om att denskulle upphöra. var hanutbildningsminister och bostadsminister. Han hardock i efterhand förstått att verksamheten fortsatt.Enligt nämnden svarade vidare atthan inte mindes varför han en gång träffat BirgerElmér. Det hade skett vid en middag. Det kan ha rörtsig om internationella frågor. Sådana frågor var avintresse för SSU.FUN:s bedömning av uppgifter som lämnats tillnämnden om kontakter med Socialdemokratiska partiet,regeringen, borgerliga företrädare m.fl.FUN har i sin granskning ägnat särskilduppmärksamhet åt i vilken utsträckninginformationsutbyte har skett mellan B-kontoret/IBoch det socialdemokratiska partiet.Enligt FUN var det främst försvarets behov avkartläggning av säkerhetsrisker inom industrin m.m.som ledde till inrikesverksamheten i den militäraunderrättelsetjänsten. Informationen till IB ochdess föregångare lämnades bl.a. avarbetsplatsombuden. Dessa var medlemmar i detsocialdemokratiska partiet.FUN konstaterar att det i den allmänna debattenrunt IB och dess föregångare har förekommituppgifter om att information också lämnats från B-kontoret/IB till det socialdemokratiska partiet.Flertalet av dem som framträtt inför FUN har bestämtförnekat att det socialdemokratiska partiet ficknågon information från IB. Bland dessa kan enligtnämnden nämnas f.d. IB-chefen ,generaldirektören och f.d. statsrådetSten . Före detta departementsrådet har sagt sig komma ihåg endast två fall därdet förekommit (inbjudan av ochKirunastrejken). , f.d. IB-tjänsteman,har uppgett att han lämnat pärmar tillnuvarande ambassadören då denneinnehade befattningen som internationell sekreterarei det socialdemokratiska partiet, att det materialhan sett omfattade internationella frågor ochinnehöll personuppgifter samt att sådantuppgiftslämnande skedde regelbundet. Enligt nämndenhar sagt att han såvitt han vet intehar träffat före IB-affären. FUNanser sig inte kunna dra några säkra slutsatser avdessa uppgifter.FUN har inte funnit att information lämnats från IBoch dess föregångare till det socialdemokratiskapartiet i vidare omfattning än vad som nuredovisats.Enligt FUN:s bedömning var det inomregeringskretsen i första hand försvarsminister som hade kunskap om underrättelsetjänstensverksamhet. Kunskap om verksamheten torde också ivarierande grad , , , och (somförsvarsminister) ha haft. synes enligtnämnden ha varit den som från Statsrådsberedningenssida själv skött kontakterna i militäraunderrättelsefrågor. Statssekreteraren iStatsrådsberedningen var således inte inblandad.FUN bedömer vidare att på statssekreterarsidan harAnders Thunborg, främst ,haft insikt i verksamheten. ochSven-Göran Olhede syns också ha haft viss insyn iden.Inom de borgerliga partierna har enligt nämndenförsvarets inriksverksamhet varit känd av GunnarSvärd och . Vissa personer ipartiledarkretsen har också inför FUN uppgetts haviss kunskap om verksamheten. Inom LO och SAF harinrikesverksamheten varit känd av ochBertil Kugelberg.Kommission för granskning av de svenskasäkerhetstjänsternas författningsskyddandeverksamhetRegeringen beslutade att tillkallaen kommission med uppgift att kartlägga och granskaden författningsskyddande verksamhet som de svenskasäkerhetstjänsterna bedrivit när det gäller hot somhärrör ur inrikes förhållanden (dir. 1999:26). Medförfattningsskyddande verksamhet avsessäkerhetstjänsternas arbete med att kartlägga sådanasvenska politiska ytterlighetsorganisationer ochgrupperingar som har bedömts utgöra eller kan kommaatt utgöra ett hot mot rikets säkerhet. Kommissionenskall beskriva i vilken omfattning de personer harövervakats som haft anknytning till sådanaorganisationer.Kommissionen skall också kartlägga och analyseradet inbördes förhållandet mellan de organ sombedrivit den författningsskyddande verksamheten samti vilken utsträckning det har funnits kopplingarmellan säkerhetstjänsterna och andra myndighetereller organisationer och politiska partier.Enligt direktiven skall kommissionen även imöjligaste mån redovisa och värdera de avvägningarsom gjorts av den politiska, polisiära och militäraledningen . En viktiguppgift för kommissionen är bl.a. att värdera dehotbildsanalyser som legat till grund förregeringarnas och säkerhetstjänsternasställningstaganden.Kommissionens arbete skall avse tiden från detandra världskrigets slut fram till desskommissionens arbete är slutfört.Uppdraget är enligt direktiven avsett att resulterai ett samlat, uttömmande och defintivt klarläggandeav säkerhetstjänsternas inrikes verksamhet. För attuppnå detta syfte bör kommissionen ges särskildabefogenheter. Regeringen avser därför att överlämnaen proposition till med förslag tillsärskild lagstiftning för att ge kommissionen debefogenheter som den behöver för att kunna fullgörasitt uppdrag på ett effektivt och rättssäkert sätt.Utredningsarbetet skall redovisas till regeringensenast den 31 augusti 2001.Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att regeringen har beslutatatt tillkalla en kommission som enligt direktivenhar till uppgift att klarlägga och granska denförfattningsskyddande verksamhet som de svenskasäkerhetstjänsterna bedrivit när det gäller hot somhärrör ur inrikes förhållanden. Kommissionensuppdrag är avsett att resultera i ett samlat,uttömmande och definitivt klarläggande avsäkerhetstjänsternas inrikes verksamhet under tidenfrån det slut till desskommissionens arbete är slutfört. I uppdraget ingårbl.a. att i möjligaste mån redovisa och värdera deavvägningar som gjorts av den politiska, polisiäraoch militära ledningen.Enligt utskottets mening saknas under nämndaförhållande anledning för utskottet att nu gå vidaremed sin granskning. I den mån resultatet avkommissionens arbete ger anledning till det kanutskottet givetvis få orsak att granska frågor omstatsråds konstitutionella ansvar.2 Handläggningen av vissaregeringsärenden m.m.2.1 Regeringens agerande vidEuropadomstolens prövning av målet mellanTorgny och svenska statenÄrendetI en granskningsanmälan, bilaga A 2.1.1, somlämnades in hemställs attkonstitutionsutskottet skall granska regeringensagerande vid prövning av måletmellan och svenska staten.Anmälaren menar att det finns orsak för utskottetatt granska huruvida regeringen införEuropadomstolen agerat med den noggrannhet ochrespekt för fakta och allmänna intressen somdomstolen har anledning att vänta sig av enregering.I avvaktan på prövningen av en ansökan om resningi målet i bordladekonstitutionsutskottet ärendet och våren1998.Anmälan avser regeringens agerande införEuropadomstolen. För att frågorna skall få sin fullabelysning har utskottet emellertid funnit detvärdefullt att i sin granskning även beröra tidigareskeden av förfarandet, dvs. regeringens handläggningav ärendet inför Europakommissionen.Underlaget för utskottets granskning utgörs bl.a.av en promemoria från , upprättadinom samt en promemoria frånLO-TCO Rättsskydd AB rörande anpassadehängavtalsförbindelser. Vidare har utfrågningarhållits med förre statsministern ,hovrättsrådet ,justitieministern , riksdagsledamotenGun , landshövdingen ,förbunds-juristen samtstatssekreteraren . Utskottet har ävenhaft tillgång till Utrikesdepartementetsfullständiga akt i ärendet motsvenska staten. Till utfrågning har även inbjuditsdet tidigare statsrådet . Hon har dockavböjt att komma.BakgrundSammanfattning av målet mellan ochsvenska statenTorgny drev en restaurangrörelse påGotland. vägrade han att tecknakollektivavtal med den fackliga organisationenHotell- och (). Tillföljd av detta sattes hans rörelse i blockad av HRF.Sympatiåtgärder vidtogs även av vissa andra LO-förbund.I juli 1989 anförde klagomål tillEuropakommissionen för de mänskliga rättigheterna(kommissionen). Han gjorde där gällande att defackliga stridsåtgärderna, som syftade till att fåhonom att teckna kollek-tivavtal eller s.k.hängavtal, innebar en kränkning av bl.a. hansnegativa föreningsfrihet. Han menade även att hansrättigheter kränkts då det svenska rättssystemetinte gett honom ett effektivt skydd motstridsåtgärderna. I sin slutrapport i januari 1995fann kommissionen att skyddet för föreningsfrihetenkränkts samt att kravet på ett effektivt rättsmedelinte uppfyllts. I övrigt ansåg kommissionen inte attnågot konventionsbrott ägt rum.Målet hänsköts till . Inför ochunder förhandlingarna i redovisaderegeringen uppgifter till stöd för attfackföreningarnas stridsåtgärder kunde anses havarit befogade. I dom fanndomstolen att något konventionsbrott inte ägt rum.I oktober 1996 begärde resninghos . Han menade att domstolen heltmissförstått innebörden av s.k. hängavtal samt attdomstolen förlitat sig på den ,enligt honom, osanna uppgifter. I oktober 1997beslutade en avdelning inom domstolen att självaresningsansökan skulle prövas. beslutadedomstolen - i princip i den sammansättning somtidigare dömt i målet - att resning inte skullebeviljas. Domstolen anförde bl.a. att den integodtagit de uppgifter som regeringen lämnat omanställningsvillkoren i klagandens rörelse somostridiga. De omständigheter som skulle inte ha haft något avgörandeinflytande på domstolens ursprungliga dom i april1996.Promemoria upprättad inom beslutade den 11 februari1999 att genom en skrivelse till Regeringskanslietbegära en redogörelse för handläggningen av måletmellan och svenska staten.Redogörelsen skulle i första hand belysa frågan omde uppgifter till som påståtts havarit oriktiga. Av redogörelsen borde vidare framgåvilka statsråd som varit ansvariga för ellermedverkat i handläggningen. Dessutom lämnadestillfälle att lämna de upplysningar och anföra dekommentarer som granskningsanmälningen kunde geanledning till.Den 9 mars 1999 inkom tillutskottet med en inom upprättadpromemoria, bilaga A 2.1.2. I promemorian anförsbl.a. följande:Processföringen i målet sköttes av dåvarandedepartementsrådet ,. Detta skedde i nära samråd medberörda departement, ochArbetsmarknadsdepartementet.Den 1 april 1993 bestred den dåvarande borgerligaregeringen i en inlaga till kommissionen att TorgnyGustafssons negativa föreningsfrihet hade påverkatsav konflikten. Regeringen menade att den relevantaartikeln i den europeiska konventionen angåendeskydd för de mänskliga rättigheterna och degrundläggande friheterna () -artikel 11 - därför inte var tillämplig i målet. Fördet fall artikeln skulle befinnas vara tillämpligmedgav regeringen att de fackliga stridsåtgärdernainte varit befogade. I promemorian anförs attRegeringskansliet inte gjorde någon närmareundersökning av konfliktens orsaker och att det inteheller togs någon kontakt med HRF eller LO.Bakgrunden till detta var att det handlade om entvist mellan två enskilda parter och att ett sådantagerande därför bedömdes vara olämpligt.I promemoria anförs attregeringen i sin inlaga till kommissionen framhöllatt den enda information om de faktiskaomständigheterna som fanns tillgänglig förregeringen var egna påståenden,tidningsuppgifter och liknande. I mål enligtEuropakonventionen har regeringen normalt tillgångtill ärendejournaler eller akter hos myndigheterrespektive domstolar. I promemorian anförs vidareatt det svenska ombudet vid den muntligaförhandlingen inför kommissionen den 8 april 1994framhöll att eftersom klagomålen avsåg sådanaförhållanden som svenska myndigheter inte varitdirekt inblandade i, så var det inte möjligt förregeringen att fastställa vad som faktiskt inträffati konflikten mellan HRF och och dess myndigheter saknade enligtgrundlagsbestämmelser behörighet för att intervenerai en sådan huvudsakligen civilrättslig tvist. Ipromemorian anförs också: "Regeringens ombudframhöll avslutningsvis att regeringen inte sågnågon anledning att försvara detta mål i denmeningen att den stödde eller associerade sig med deåtgärder som vidtagits av fackföreningen mot TorgnyGustafsson. Regeringen försvarade målet endast i denutsträckning den ansåg det nödvändigt för att få ettavgörande från domstolen om i vad mån de handlingarklagomålet avsåg kunde betraktas som brott motkonventionen. "I sin slutrapport fannkommissionen att konventionsbrott ägt rum enligt tvåartiklar (skyddet för föreningsfriheten samt kravetpå ett effektivt rättsmedel). Därefter informeradesdet nya statsrådet . EnligtRegeringskansliets promemoria ansåg regeringen attfackföreningens bevekelsegrunder för att startakonflikten måste redovisas för domstolen, attkonventionsbrott måste bestridas ochstridsåtgärderna försvaras.Den 13 juni 1995 begärde regeringens ombud av en redovisning av de överväganden somlegat till grund för HRF:s stridsåtgärder mot TorgnyGustafsson och varför dessa stridsåtgärder ansettsnödvändiga. svarade den 30 juli1995 bl.a. att vägrat teckna s.k.AMF-försäkringar för sina anställda och att hantillämpat sämre anställningsvillkor änkollektivavtalets. skulle inte habetalat ut semesterersättning och inte hellerbetalat lön vid dåligt väder.I promemoria anförs attregeringen i sin inlaga till den 12september 1995 redovisade uppgifter till stöd föratt fackföreningen fick anses ha haft fog förstridsåtgärder. I promemorian påpekas dock attregeringen framhöll att det är svårt att fastställaostridiga fakta i detta mål, särskilt med avseendepå arbetsförhållandena i klagandens affärsrörelse.Regeringen påpekade också att målet hade sittursprung i en tvist mellan två enskilda parter, entvist som inte prövats av svensk domstol elleroffentlig myndighet. Enligt Regeringskanslietspromemoria innebar inlagan att det gjordes klart attde ytterligare uppgifter som lämnats om deomständigheter som föranledde de åtgärder somfackförbundet vidtog framför allt grundades påupplysningar som lämnats till regeringen från HRF.Vidare redogjorde regeringen för uppgifterna frånHRF. Bland annat framhölls att enligt HRF hade en avTorgny anställda, som var ansluten tillHRF, tagit kontakt med HRF ochbeklagat sig över att hon inte hade fåttsemesterersättning. HRF hade också informerats omatt de anställda permitterades utan lön under dagarsom vädret var dåligt. I inlagan tillEuropadomstolen framhöll regeringen avslutningsvisatt regeringen i avvaktan på klagandensställningstagande till de tillkommandeomständigheterna förbehöll sig rätten att senarebegära att vittnen skulle höras för att klargöravarför fackförbundet tillgripit stridsåtgärder.Den 17 oktober 1995 begärde regeringen attdomstolen skulle höra tre personer som vittnen föratt kunna ge domstolen upplysningar om bakgrundentill konflikten mellan HRF och promemoria ägde ettsammanträde med fyra fackliga representanter rum påUtrikesdepartementets rättsavdelning den 23 oktober1995. begränsade regeringen sinbegäran om vittnesförhör inför tilltvå av dem. meddeladeEuropadomstolen att den inte önskade höra vittnen.I promemoria anförs rörandeförhandlingarna inför den 22november 1995:"Av intresse i detta sammanhang är vadsom framfördes av ombudet när det gällde de s.k. nyauppgifterna. Som framgår av protokollet på sidorna27-28 framhöll ombudet bl.a. att uppgifternahärstammade från fackföreningen. "gjorde i enresningsansökan gällande att regeringen tillEuropadomstolen lämnat missvisande eller felaktigauppgifter. I promemoria anförsatt regeringen i ett yttrande till domstolen,avgivet , underströk att det äruppenbart att en stat inte kan garantera riktighetenav all information som inhämtats från privatarättssubjekt i ett mål som det förevarande därstaten riskerar att ställas till svars, inte föregna myndigheters agerande, utan för att inte haskyddat en parts rättigheter i en tvist om den andrapartens rättsenliga åtgärder inom ramen för dennatvist. Vidare hade regeringen, då den var medvetenom att en del information kunde komma attifrågasättas, vid den ursprungliga rättegångenbegärt att få höra vittnen, något som domstolenbeslutat att inte göra.Efter det att en avdelning inom domstolen den 13oktober 1997 beslutat att hänskjuta resningsansökantill domstolen i plenum framhöll regeringen i eninlaga till domstolen attregeringen inte hade tillgång till säkra uppgifterom de arbetsförhållanden som för sina anställda. Vidare anförderegeringen att det för att fastställa detberättigade i stridsåtgärderna inte var avgörande omuppgifterna var objektivt riktiga eller hurfackföreningen inhämtat uppgifterna. Det avgörandevar i stället om fackföreningen uppfattade att deanställdas arbetsvillkor inte var i överensstämmelsemed gällande kollektivavtal. Vidare påpekaderegeringen att det är möjligt att skulle kunna visa att lönevillkor ochsemesterersättning motsvarade gällandekollektivavtal. Detta var emellertid inte uppenbartför vare sig fackföreningen när den vidtog åtgärdereller för regeringen när målet behandlades vidkommissionen och i domstolen. Vidare anförderegeringen att påståendet att de anställda inte ficklön vid dåligt väder härrörde från , vilket han också vid en radiointervju den 31juli 1987 själv bekräftat.I sin inlaga framhöll regeringen vidare att om deav regeringen vidarebefordrade uppgifterna omlönevillkoren var oriktiga, måste detta stått klartför när uppgifterna tillfördesmålet . Genom att hävda attuppgifterna var oriktiga kunde enkelt ha bestridit dem och därigenom, enligtregeringens inlaga, ha lagt bevisbördan påregeringen.Den 30 juli 1998 beslutade att intebevilja omprövning. IRegeringskansliets promemoria anförs att idomstolens motivering konstaterades att de uppgiftersom regeringen lämnat om anställningsvillkoren iTorgny rörelse inte hade godtagits somostridiga.Av promemoria framgår attstatsrådet , ,tog aktiv del i beredningen av regeringens talaninför kommissionen, samt att arbetsmarknadsministerBörje informerades om ärendet. Efter detatt kommissionens rapport avgivits i januari 1995informerades statsrådet . Vidareinformerades justitieminister om ärendet. Justitieministern deltog iberedningen av själva rättsfrågorna i målet samtlämnade synpunkter i samband med beredningen avsvaromålet i resningsärendet.I ett annat sammanhang (1997/98:KU25 s. 152) harkonstitutionsutskottet understrukit vad ett avregeringens tidigare ombud, , framhållittill , nämligen att regeringenalltid måste sträva efter att se till attkonventionsorganen får fullständig och korrektinformation, även när denna information talar emotden ståndpunkt som regeringen intagit i processen. IRegeringskansliets promemoria kommenteras dettauttalande som gjordes i ett ärende hosJustitiekanslern (se publikationen JK-beslut ,E1 s. 172).Ärendet rörde uppgifter som begärts från en svenskmyndighet (). Justitiekanslernkonstaterade att det är ofrånkomligt att ombudet fårförlita sig på att det är ett fullständigt ochkorrekt underlag som lämnas från myndigheterna inomlandet. Det är dock, menade ,ombudet självt - och bakom denne regeringen - somsvarar för den redogörelse som lämnaskonventionsorganen. I promemoriaanförs att regeringen i fallet har, och inte heller har kunnat, gå i god förfackföreningens uppgifter som sådana. "Men hade deuppgifter som framfördes från fackföreningen bedömtsvara direkt oriktiga hade de", enligtRegeringskansliets promemoria, "naturligtvis intevidarebefordrats under sken av att vara korrekta." Ipromemorian anförs vidare att målet TorgnyGustafsson, till skillnad från det ärende somberördes i Justitiekanslerns beslut, handlade om enprivaträttslig tvist. Enligt promemorian haderegeringens ombud, i såväl inlagan tillEuropadomstolen som under den muntligaförhandlingen, gjort klart för domstolen att devidarebefordrade uppgifterna härstammade frånfackföreningen och dess representanter. Med hänsyntill kommissionens bedömning kunde det, enligtpromemorian, vara av betydelse för statens ansvarenligt om de av HRF vidtagnastridsåtgärderna hade ett försvarligt syfte. Det vardärför enligt regeringens uppfattning i detta lägemotiverat att vidarebefordra uppgifterna frånfackföreningen.Promemoria upprättad av LO-TCO Rättsskydd ABUnder utfrågningen med förbundsjuristen från utskottet önskemål om exempel på tillföretag individuellt avpassadehängavtalsförbindelser. inkom tillutskottet en av upprättad promemoria iämnet, bilaga A 2.1.3.I promemorian anförs att hängavtal tecknas med enarbetsgivare som inte är med i enarbetsgivarorganisation. Vidare anförs att det iavtalen ofta finns möjligheter till lokalaanpassningar genom överenskommelser mellanarbetsgivaren och den fackliga organisationen. Detär ytterst sällan som andra avtalsförändringarmedges till företag som är medlemmar i enarbetsgivarorganisation. För förändringar i avtalensbestämmelser som inte är tillåtna för lokalaöverenskommelser krävs, för företag som är med iarbetsgivarorganisation, samtycke av de centralaparterna.I promemorian anges vidare att även förhängavtalsbundna företag är det ytterst sällan somannat än lokala anpassningar medges. Skälet tilldetta är att den arbetsgivarorganisation som tecknatden centrala överenskommelsen skulle se det somillojalt handlande att bevilja hängavtalsbundnaföretag avsteg som inte beviljas företag som ärmedlemmar i arbetsgivarorganisation. Vidare skulleden fackliga organisationen komma i en sämreförhandlingsposition, eftersomarbetsgivarorganisationen skulle komma att kräva ensådan anpassning även till andra arbetsgivare.Till promemorian fogades som bilagor ett antalexempel på till företag anpassade hängavtal, bilagaA 2.1.3.UtfrågningarUtfrågning med , har hållit utfrågning medhovrättsrådet , tidigaredepartementsråd och regeringens ombud vidförhandlingarna i målet mellan ochsvenska staten, LO:s förbundsjurist justitieministern , bilaga B 3.Carl inledde med att beskrivaombudsfunktionen. Enligt honom är detUtrikesdepartementets rättschef som är huvudombud ialla mål som förekommer inför ochEuropadomstolen. Rättschefen har emellertidmöjlighet att delegera uppgiften till andra juristerinom Utrikesdepartementet.Handläggningen av ett ärende går till så att närett mål kommer in undersöks vilket rättsområde somär tillämpligt. Därefter kontaktas det departementsom är ansvarigt för det aktuella regelsystemet.Ombudet arbetar sedan med rättssekretariaten inomrespektive fackdepartement. Det ankommer pårättschefen att bedöma huruvida ett mål är av dendigniteten att den politiska ledningen omedelbartskall informeras.Enligt förs på detta stadiumen underhandsdiskussion om huruvida en talan skallmedges, om en talan skall bestridas eller om försökskall göras att träffa en förlikning. Då en talanskall bestridas ankommer det på ombudet att utarbetaett förslag till yttrande. Detta förslag granskassedan på det berörda fackdepartementet.