bet · GN01KU10 · 1999-12-15 00:00:00 — I eninledning redovisas under skilda rubrikernäringsrättsliga regler, EG:s försäkringsdirektiv,behovet av översyn från ekonomisk synpunkt,oreglerad marknad och effektivitetsproblemen.Promemorian Ny smugglingslag innehåller delsförslag till en ny lag om straff för smuggling m.m.,dels förslag till ändringar i nio andra lagar ochdels förslag till ändringar i tvåregeringsförfattningar. I promemorian upplyses attdet inom har gjorts en översynav lagen om straff för varusmuggling och attrepresentanter för ochGeneraltullstyrelsen medverkat i arbetet. Någotuppdrag anges inte. I en inledning redogörsemellertid för översynens syfte.Promemorian Små företag och konkurrenslageninnehåller förslag till ändringar i två lagar ochtill två förordningar. I en inledning redovisas attregeringen uppdragit åt en interdepartementalarbetsgrupp att utreda vissa frågor påkonkurrenslagens område, bl.a. frågan om lagensutformning avseende samverkan mellan små företag.Även bakgrunden till uppdraget redovisas. Uppgifterges också om arbetsgruppens sammansättning. Igruppen har ingått företrädare för Närings- ochhandelsdepartementet, ,, ,, ochKonkurrensverket. Ordförande i arbetsgruppen harvarit rättschefen i Närings- ochhandelsdepartementet, vilken också nämnts med namn.Vidare finns uppgift om tre namngivna experter samtom en referensgrupp med - icke namngivna -företrädare för berörda branscher. Arbetsgruppen ärockså redovisad i kommittéberättelsen som organunder (N:8). Gruppen och dessuppdrag redovisas där på sedvanligt sätt.Promemorian Digital marksänd TV - lagändringarinnehåller ett förslag till ändringar i radio- ochTV-lagen. Uppdrag och författare anges inte. Avpromemorian framgår att de föreslagna lagändringarnaär avsedda att underlätta införandet av digitala TV-sändningar.Promemorian Ändrade skatteregler vid överföring avperiodiseringsfond och skatteutjämningsreserv vidombildning till aktiebolag innehåller förslag tilländringar i tre lagar. Uppdrag och författare angesinte. Bakgrunden och syftet redovisas inte hellerdirekt.Promemorian Skattefrågor och investerarskyddinnehåller förslag till en ny lag och till ändringari två lagar. Uppdrag och författare anges inte. Enredovisning för bakgrunden till förslagen lämnasdock.Promemorian Myndigheters öppethållande på s.k.klämdagar innehåller ett förslag till ändring iförvaltningslagen. Uppdrag och författare angesinte, men bakgrunden framgår klart av inledningen,där JO-beslut om myndigheters öppethållande isamband med s.k. klämdagar redovisas.Vissa promemorior innehåller i ett förord uppgifterom uppdrag till namngivna personer. Det gäller bl.a.promemoriorna (Ds 1998:42) Effektivare omprövning avförvaltningsbeslut och (Ds 1998:44)Kreditupplysningslagen - anpassning tilldataskyddsdirektivet. Beträffande den förstnämndahar uppdraget lämnats av departementschefen,beträffande den andra framgår inte vem som lämnatuppdraget. Båda uppdragen har gällt personer utanförRegeringskansliet.Vissa andra promemorior rör tillträde tillinternationella konventioner. Som exempel kan nämnas(Ds 1998:1) tillträde tillbedrägerikonventionen, (Ds 1998:19) Förbud motantipersonella minor - tillträde tillkonventionen om förbud mot användning, lagring,produktion och överföring av antipersonella minor(truppminor) samt om deras förstöring och (Ds1998:29) Korruption - Svenskt tillträde till vissainternationella konventioner m.m. I ingen av dessaanges explicit uppdrag eller författare.Andra promemorior i lagstiftningsärendenNågon undersökning om promemorior som upprättatsinom utan publicering i Ds harinte gjorts i detta ärende. Från utskottetsberedning av allmänna ärenden under det senaste åretkan dock nämnas tre sådana icke Ds-publiceradepromemorior. Två rör staten och trossamfunden. Denena gäller personal och relations-ändringen (se prop. 1998/99:38), den andra följd-ändringar i lagstiftningen med anledning avstat-kyrka-reformen (se prop. 1998/99:124). Bådadessa promemorior har försetts med uppgift omansvarig enhet inom och omhandläggare. Den tredje promemorian gäller förhörm.m. hos kommissionen för granskning av de svenskasäkerhetstjänsternas författningsskyddandeverksamhet (se prop. 1998/99:140). Den promemorianhar uppgift om ansvarig enhet inomJustitiedepartementet. I sedvanlig ordning finnsdärutöver i remisskrivelsen upplysning omhandläggare i departementet.Uppgifter från RegeringskanslietRegeringskansliet har i svar på frågor av utskottetom promemorior som publicerats i Ds, bilaga 4.1,påpekat att enligt praxis är reserveradför kommittéväsendet och att utredningstexter somutarbetas inom (t.ex. av enarbetsenhet inom ett departement eller av enarbetsgrupp med företrädare för flera departement)publiceras i Ds. Enligt de riktlinjer förtrycksaksframställning som Regeringskanslietsförvaltningsavdelning gett ut bör trycksakersom är avsedda för extern spridning normalt tas in iDs. Det gäller dock inte publikationer som ingår iSOU eller annan etablerad serie eller småtryck,t.ex. informationsbroschyrer.Regeringskansliet har vidare framhållit att Ds-promemorior med författningsförslag normalt ärresultatet av ett lagarbete där flera personermedverkar på skilda sätt och i växlande omfattning.Arbetet utförs för det mesta eller huvudsakligen avanställda i inom ramen föranställningen. Det styrs naturligtvis, liksom annatarbete i och på andra håll, oftaregenom muntlig arbetsledning än genom skriftligauppdrag till personalen.Promemorior med författningsförslag är, framhållerRegeringskansliet vidare, så gott som alltid avseddaatt skickas på remiss. Det framgår då avremisskrivelsen vem som har beslutat remissen ochvem som är handläggare. Det finns enligtRegeringskansliet knappast något behov avytterligare upplysningar om vem i Regeringskanslietsom läsare kan rikta frågor till.Som typfall där uppdrag och medverkande brukaranges i en Ds-promemoria anges att- en arbetsgrupp i har författatpromemorian efter ett skriftligt beslut avregeringen eller ,- någon utomstående har författat promemorian påuppdrag av finns det gererellt settinte underlag för att göra någon skillnad iauktoritetshänseende mellan SOU-texter och Ds-texter.Utskottets bedömningSom framgår ovan är Ds-promemoriorna av olikakaraktär och omfattning. och remissinstanserna för denenskilda promemorian och dess tillkomsthistoria kanantas variera kraftigt. För många av dem kan detantas vara mycket begränsat. Andra kan vara avintresse både utanför den nämnda kretsen och efterdet att lagstiftningsärendet har avslutats.Mot denna bakgrund finns det enligt utskottetsuppfattning anledning att i större utsträckning angebakgrunden och syftet med promemoriorna samt om vemeller vilka - namngivna medverkande eller enheterinom - som huvudsakligen ansvaratför produkten. Uppgifterna bör lämnas på ettlättillgängligt sätt, exempelvis i ett förord.Utskottets genomgång har i denna omgång endastavsett promemorior i Ds som innehållerförfattningsförslag. Utskottet kan ha anledning atti ett senare sammanhang återkomma till frågan ompublicering av andra promemorior och därvid också taupp principerna för publicering i SOU-serien.6.2 Remissmöten i regeringsformen (RF) skall det finnas ettregeringskansli för beredning av regeringsärenden.Vid beredningen av regeringsärenden skallupplysningar och yttranden inhämtas från berördamyndigheter och i den omfattning som det behövsskall även sammanslutningar och enskilda gestillfälle att yttra sig (RF 7 kap. 1 och 2 §§).Detta system med remissförfarande i regeringsärendenanses sedan gammalt utgöra ett karakteristiskt dragi den svenska förvaltningsverksamheten. Enbestämmelse rörande detta fanns med redan i 1809 årsRF, och vid tillkomsten av nuvarande RF förklaradedepartementschefen att systemet med att inhämtayttranden från myndigheter, organisationer och andraenskilda är ett karakteristiskt och betydelsefulltinslag i svensk politisk beslutsprocess.Av remissyttrandena över Grundlagberedningensförslag (SOU 1972:15) framgår också att man frånolika organisationer lade stor vikt vidremissförfarandet, särskilt i lagstiftningsfrågor.Departementschefen ansåg därför att det varnaturligt att ordningen med remisser från regeringensom ett led i beredningsarbetet även ifortsättningen skulle komma till uttryck i RF (prop.1973:90 s. 286 ff.). KU hade inga synpunkter påförslaget i denna del. Regeringsformens föreskrifterom beredningen av regeringsärenden gäller alla olikaslag av sådana ärenden, dvs. såväl författnings- ochbudgetärenden m.m. som förvaltningsärenden.Varken av RF eller av förarbetena till denna framgårhur ett remissförfarande bör gå till.Statsrådsberedningen har dock utfärdat anvisningarom vad som bör gälla när regeringen skall lämna enproposition eller skrivelse till . (Ds 1997:1) är dettraditionella sättet för regeringen att fåupplysningar och yttranden att skicka ut betänkandenoch promemorior på remiss. Även andra sätt attskaffa information nämns, som t.ex. remissmöteneller underhandssynpunkter. Det framhålls dock attalla komplicerade lagstiftningsärenden skall föregåsav remissbehandling. Remissmöten kan i sådana fallanvändas som en del i beredningsförfarandet omärendet har föregåtts av tidigare utredningar ochremissförfaranden.Det är bara myndigheter under regeringen som ärskyldiga att svara på remisser. Andraremissinstanser som t.ex. kommuner ochorganisationer kan beredas tillfälle att lämnasynpunkter. Alla remissvar skall redovisas i ensärskild remissammanställning.Våren 1997 remitterade revisorer engranskningsrapport angående kommittéväsendets rolloch arbetsformer. Revisorernas granskning jämte deremissvar som den föranledde resulterade i december1997 i en skrivelse till (1997/98:RR3)vari revisorerna bl.a. framhåller att man avråderfrån att använda utfrågningar som ersättning förtraditionell remissbehandling, i synnerhet då detgäller komplexa frågor. Utfrågningar bör i ställetses som ett komplement till reguljärremissbehandling.Revisorernas skrivelse behandlades av KU under våren1998 varvid KU i sitt betänkande 1997/98:KU31förklarade att man ville att regeringen återkom tillriksdagen med en beskrivning av hur man organiseratoch utvecklat remisshanteringen avkommittébetänkandena, vilket skulle kunna ske inomramen för kommittéberättelsen . Riksdagenbeslutade att detta skulle ges regeringen tillkänna. Regeringen har därefter i sin skrivelse1998/99:103 Kommittéberättelse 1999 när det gällerfrågan om remisshanteringen hänvisat till den nyapropositionshandboken som kom ut i december 1997.Synpunkter på beredningen av lagstiftningsärendenhar i vissa fall också framförts av Lagrådet. I sittyttrande över förslagen i proposition 1993/94:44Grovt rattfylleri m.m. anförde Lagrådet beträffandeförslaget om ändring i att "det är attbeklaga att en så principiellt viktig lagändringinte har varit föremål för sedvanligtremissförfarande utan endast beretts genom s.k.hearing i ". I yttrande överförslagen i proposition 1993/94:52 Skärptaåtgärder mot människosmuggling konstaterade någon sedvanlig remissbehandling inte hade ägtrum utan i stället hade en s.k. hearing hållits.Lagrådet anförde därefter följande. "Genom vad somförekommit i ärendet kan föreskrifterna i 7 kap. 2 §regeringsformen i och för sig anses vara uppfyllda.Lagrådet konstaterar emellertid att en sedvanligremissbehandling hade varit av särskilt värde idetta fall eftersom lagförslaget berörstraffrättsliga frågor och dessutom innehåller vissasärlösningar beträffande förverkande. Om en sådanhandläggning valts hade en bättre belysning avförslagets innebörd kunnat komma till stånd. "KU har dessutom i åtskilliga betänkandenuppmärksammat beredningen av olika regeringsärendenoch framhållit utrednings- och remissväsendetsviktiga ställning i den politiska beslutsprocessen(se t.ex. bet. KU 1975:12 s. 20 och KU 1985/86:25 s.7 ff.).Remissmöten under 1998Under lämnade regeringen sammanlagt omkring120 propositioner med förslag till lagstiftning.Under samma tid förekom remissmöten vid beredningenav 9 lagstiftningsärenden. Som en jämförelse kannämnas att remissmöten förekom i 3lagstiftningsärenden och i 4lagstiftningsärenden 1995.I en promemoria till utskottet ,bilaga 4.2, har Statsrådsberedningen lämnatredogörelser från de departement som har varitansvariga för beredningen av lagstiftningsärendendär remissmöten har förekommit. Utskottets kanslihar även tagit del av akterna i dessa ärenden.Departementens redogörelser och en genomgång avlagstiftningsakterna visar att remissmöten ofta haranvänts som ett komplement till ett traditionelltremissförfarande. Till grund för ärendet finns enutredning som remissbehandlats, men på grund avsynpunkter från remissinstanserna eller av andraskäl har man på departementet valt att utformaförslaget på ett annat sätt än som föreslagits avutredningen. Synpunkter på det nya förslaget har dåinhämtats genom ett remissmöte (se prop. 1997/98:99Aktiebolagets organisation, prop. 1997/98:105 Detallmännas skadeståndsansvar och prop. 1998/99:19Ändringar i lagen (1993:768) om åtgärder motpenningtvätt).I något fall har ett betänkande som remissbehandlatspå vanligt sätt föranlett behov av kompletterandeutredningar, vilka därefter diskuterats påremissmöten (se prop. 1997/98:56 Transportpolitikför en hållbar utveckling).I ett fall (prop. 1997/98:117 Framtidsformer)anordnades remissmötet för att ge remissinstansernamöjlighet att i ett "kreativt diskussionsklimatkomplettera och nyansera sina skriftligaremissyttranden".I några fall har remissmöten använts för att enskriftlig remissbehandling skulle ha tagit för långtid och det var angeläget att ärendet blev färdigtföre en viss tidpunkt (se prop. 1997/98:55Kvinnofrid, prop. 1997/98:150 angående frågan omkompletterande regler till EG:s förordningar omstrukturstöd samt prop. 1997/98:159 Genomförande avEuropaparlamentets och rådets direktiv om gemensammaregler för den inre marknaden för el m.m.).I ytterligare några fall har frågan ansetts vara såokontroversiell och enkel att ett skriftligtremissförfarande ansetts onödigt (prop. 1997/98:98Vissa stiftelserättsliga frågor m.m. och prop.1997/98:150 angående frågan om rätt att utfärdavitesföreläggande för ).Vidare framgår det av materialet att de sominbjudits till remissmötena i regel har fått denrapport eller den promemoria som skall diskuteras påmötet tillsammans med inbjudan. Ofta har man ocksåangett ett par frågor som särskilt skall diskuteraspå mötet. inkommer också skriftligasynpunkter till departementet.Utskottets bedömningEtt skriftligt remissförfarande är och bör alltidvara det normala sättet att inhämta synpunkter frånutomstående under beredningen av ett lagförslag.Planeringen av ett ärende bör vara så god att interemissmöten måste tillgripas på grund av bristandetid. Ett remissmöte kan däremot fylla en funktionförst och främst för att komplettera ett skriftligtremissförfarande.En annan fråga är vad som bör gälla när förslaget ien proposition avviker väsentligt från vad somföreslagits i det betänkande som remissbehandlats.Även om ett sådant förslag har diskuterats på ettremissmöte kan det ifrågasättas om beredningskravetkan anses uppfyllt. Utskottet noterar att liknandesynpunkter förekommit vid Lagrådets granskning avett lagförslag (jfr avsnitt 6.3).Ytterligare en aspekt på beredningskravet är hur manväljer ut vilka remissinstanser som skall beredastillfälle att yttra sig över ett förslag. Utskottetkan få anledning att ta upp denna fråga i enkommande granskning.6.3 Lagrådsgranskningen6.3.1 BakgrundEnligt 7 kap. 2 § regeringsformen skall vidberedningen av regeringsärenden behövligaupplysningar och yttranden inhämtas från berördamyndigheter. I den omfattning som behövs skalltillfälle lämnas sammanslutningar och enskilda attyttra sig.Beredningen av lagstiftningsärenden såvitt avserLagrådets verksamhet re-gleras i 8 kap. 18 §regeringsformen. Vissa uppräknade typer av lagar,däribland grundlag om tryckfriheten, civillag, lagsom begränsar någon av de grundläggande fri- ochrättigheterna samt offentligrättslig lag, som gälleråligganden för enskilda eller i övrigt avser ingreppi enskildas personliga eller ekonomiskaförhållanden, bör remitteras till Lagrådet om lagenär viktig för enskilda eller från allmän synpunkt.Vissa undantag föreskrivs och därtill en regel attregeringen skall redovisa skälen när förslag tilllag som tillhör någon av de uppräknade kategoriernaläggs fram för utan föregående remiss tillLagrådet. De undantag som medges gäller de fallLagrådets hörande skulle sakna betydelse på grund avfrågans beskaffenhet eller skulle fördröjalagstiftningsfrågans behandling så avsevärt att menskulle uppkomma.Däremot omfattas inte sådana lagbestämmelser omgrunderna för kommunernas organisation ochverksamhetsformer och för den kommunalabeskattningen eller föreskrifter om kommunernasbefogenheter och åligganden i övrigt som avses i 8kap. 5 § regeringsformen av Lagrådetsgranskningsområde. Enligt förarbetena tillregeringsformen kan regeringen utan lagstöd inomramen för sin restkompetens som villkor förstatsbidrag föreskriva att verksamhet som kommunbedriver med stöd av statsbidrag skall administreraspå visst sätt. Föredragande departementschefförutsatte att regeringen iakttar den återhållsamheti fråga om reglering av den kommunala verksamhetensom påkallas av hänsyn till den kommunalasjälvstyrelsen (prop. 1973:90 s. 306).Lagrådets uppgifter består i att undersöka hur ettlagförslag förhåller sig till grundlagarna och tillrättsordningen i övrigt samt hur förslagetsföreskrifter förhåller sig till varandra och tillrättssäkerhetens krav. Lagrådet skall vidareöverväga om förslaget är så utformat att det kanantas tillgodose angivna syften och vilka problemsom kan uppstå vid tillämpningen.I (Ds1997:1) understryks att regeringen, om dentillämpar någon av undantagsreglerna för attunderlåta lagrådsremiss, måste motivera sittställningstagande i propositionen. Det är intetillräckligt att bara återge den lagtext somåberopas för undantaget. Under den särskildaunderrubriken i avsnittet Ärendet och dessberedning redogörs kortfattat för hur Lagrådetssynpunkter påverkat propositionens innehåll. Detmåste tydligt framgå av propositionen vilkasynpunkter som accepterats. Likaså måste det förasen tydlig argumentation i de delar där Lagrådetssynpunkter inte följs.I vissa lagstiftningsärenden harLagrådet prövat förslagens förenlighet medföreskrifterna i regeringsformen om kommunalsjälvstyrelse och beskattningsrätt. laderegeringen i kompletteringspropositionen fram ettförslag till ett nytt bidrags- och utjämningssystemför kommuner och landsting (prop. 1994/95:150 bil.7). På finansutskottets initiativ lagrådsgranskadesett förslag till lag om utjämning av skatteinkomsteroch kostnader i kommuner och landsting. Lagrådetansåg att den föreslagna lagen inte var förenlig medbestämmelsen om den kommunala beskattningsrätten i 1kap. 7 § andra stycket regeringsformen och avstyrktedärför förslaget. Mot bakgrund därav ansåg riksdagenatt en annan lagstiftningsteknik borde väljas (bet.1994/95:FiU19), och beslutaderegeringen inhämta Lagrådets yttrande överlagförslag som innebar en annan lagtekniskutformning av ett nytt bidrags- ochutjämningssystem. Lagrådet hänvisade till denkonstitutionella praxis som utvecklats och villeinte motsätta sig förslagen. Ett förslag till lag omgenerellt statsbidrag till kommuner och landstinglades fram utan föregåendelagrådsgranskning (prop. 1995/96:64).Våren 1996 lade regeringen fram ett förslag tilllag om minskning i särskilda fall av det generellastatsbidraget till kommuner och landsting åren 1997och 1998 (prop. 1995/96:213). Lagrådet godtogförslaget med hänvisning till tidigarelagrådsyttranden (prop. 1989/90:150, bil. 4.4 s.32-34 och 1991/92:150, bil II:4.1 s. 137) som gälldefrågan huruvida bestämmelser om skattestopp ärförenliga med regeringsformens bestämmelser om denkommunala självstyrelsen, närmast i 1 kap. 7 §.Lagrådet hade då inte ansett sig kunna finna att deföreslagna inskränkningarna i den kommunalasjälvbestämmanderätten gick utöver vad som varacceptabelt från konstitutionell synpunkt.Konstitutionsutskottet har vid ett flertaltillfällen tagit upp frågan om beredningen avlagstiftningsärenden. Utskottet framhöll 1985 (bet.KU 1985/86:5) att det är av stor vikt attriksdagsbeslut i lagstiftningsärenden äromsorgsfullt förberedda. Betydelsen av arbetet ioffentliga utredningar, remissbehandling ochlagrådsgranskning betonades. Utskottet hänvisadetill att lagstiftnings-ärenden hör till de frågorsom utskottet fortlöpande ägnar särskilt intresse,bl.a. i den årliga granskningen av regeringen. Ifråga om utredningsväsendet hänvisade utskottet tillatt det hade understrukit detangelägna i att slå vakt om det värdefulla inslag ibeslutsprocessen som den offentligautredningsverksamheten utgör. Utskottet framhöll ibetänkande 1991/92:KU12 att Lagrådet som rådgivandeorgan till regering och riksdag har en mycket viktigfunktion i lagstiftningsarbetet. Brister i denberedning som föregått en lagrådsremiss har iblandpåpekats av Lagrådet och i vissa fall lett till attregeringen avstått från att lägga frampropositionen. I andra fall har Lagrådets yttrandelett till nödvändiga klarlägganden i propositioneroch utskottsbetänkanden. Utskottet underströk attdet självfallet var angeläget att stor respekt visasför Lagrådets synpunkter.Utskottet har praktiskt taget granskatremitteringen av lagförslag till Lagrådet. Utskottethar därvid vid upprepade tillfällen understrukit attskälen för att underlåta lagrådsremiss måsteredovisas i de fall lagförslagen ligger inom ramenför Lagrådets granskningsområde. Det är enligtutskottet inte tillräckligt att bara återge denlagtext som åberopas för att inte höra Lagrådet. Omregeringen menar att Lagrådets hörande skulle saknabetydelse på grund av frågans beskaffenhet, skallregeringen motivera denna bedömning om den inteframstår som självklar. Vidare har utskottet pekatpå att det inte finns utrymme att avstå frånlagrådsremiss enbart av det skälet att en tilltänktlagstiftning har motsvarighet i tidigarelagstiftning. Allmänna hänvisningar till behovet avskyndsamhet får t.ex. inte urholka tillämpningen avhuvudregeln. Uppgift om vilket men som skulle uppståom lagstiftningen fördröjdes borde enligt utskottetredovisas i propositionen.Med anledning av Lagrådets kritik när det gällerberedningen av ett par lagstiftningsärenden framhöllutskottet i granskningsbetänkande 1997/98:KU10 att det självfallet är angeläget attbestämmelserna om beredningsskyldighet i 7 kap. 2 §regeringsformen inte åsidosätts och även att det avlagrådsremissen kan utläsas hurberedningsskyldigheten uppfyllts.Utskottet konstaterade att regeringen i de flestafall följt Lagrådets synpunkter och där så inteskett motiverat sina ställningstaganden. Utskottetframhöll också med anledning av att Lagrådetavstyrkt vissa förslag, att Lagrådets funktionendast är rådgivande och regeringens beslut att ändålägga fram propositionerna därför inte kundeifrågasättas. Utskottet ville dock rent allmäntunderstryka vikten av att Lagrådets centralaställning i lagstiftningsprocessen inte urholkades.6.3.2 Lagrådssynpunkter på beredningen avlagstiftningsärendenUtskottets granskning har omfattat omkring 200propositioner i lagstiftningsärenden avlämnade underförsta och under /99.Lagrådet har i flera fall under den aktuellaperioden framfört synpunkter som berör beredningenav lagstiftningsärendet. I proposition 1997/98:90Följdlagstiftning till m.m. lades framförslag till ändringar i 51 lagar, varav 50granskats av Lagrådet. Lagrådet framhöll attlagstiftningstekniken skulle komma att medföra vissaproblem vid den praktiska tillämpningen avmiljöbalken parallellt med andra lagar. Relationenmellan lagarna och var inte uttömmandereglerad.