bet · GM01SoU6 · 1999-03-11 00:00:00 — Det sätt som barnet hörs på skall varaförenligt med statens processuella regler.I samband med riksdagsbeslut om vissaändringar i regler om vårdnad ochumgänge behandlades frågor om barns ställning i målom vårdnad och umgänge med anledning avmotionsyrkanden. Utskottet redovisade därvid förslagom barns talerätt m.m., som hade lagts fram år 1987av Utredningen om barnets rätt. Spörsmålet bordeenligt utskottet övervägas ytterligare i lämpligtsammanhang, och det borde ankomma på regeringen attbestämma formerna härför. Vad utskottet sålundaanförde gav regeringen till känna (bet.1990/91:LU13, rskr. 53).I proposition 1994/95:224 tog regeringen upp defrågor som omfattades av tillkännagivandeår 1990. Syftet med propositionen var att skapagarantier för att barn får komma till tals i mål ochärenden i domstolar. Med bifall till propositionenbeslutade om uttryckliga bestämmelser ombarns rätt att komma till tals i mål och ärenden omvårdnad, i mål om umgänge, i adoptionsärenden och inamnärenden. När en domstol skall avgöra vad som ärtill barnets bästa skall domstolen ta hänsyn tillbarnets vilja med beaktande av barnets ålder ochmognad. Reformen innebar vidare att den somverkställer utredning i sådana mål skall, om detinte är olämpligt, söka klarlägga barnetsinställning och redovisa den för rätten. Ilagstiftningsärendet beslutade en regel omsärskild ställföreträdare för barnet i mål ochärenden enligt lagen (1990:52) med särskildabestämmelser om vård av unga. För barn som inte harfyllt skall den som är offentligt biträdeockså vara barnets ställföreträdare i det mål ellerärende som förordnandet avser. Det offentligabiträdet kan därigenom föra barnets talan och t.ex.överklaga ett beslut om vård. De nya reglerna träddei kraft (bet. 1995/96:LU2).I lagstiftningsärendet övervägdes och avvisadestanken på lagändringar för att tillförsäkra barneten rätt att komma till tals i verkställighetsmål. då aktuella propositionen framhölls attverkställighetsmålen som regel har föregåtts av enprocess i allmän domstol och därför kan sägas varaen fortsättning på processen. Någon föreskrift omutredning av barnets vilja även iverkställighetsmålen bedömdes inte vara nödvändig. Iverkställighetsmålen borde dock domstolarna, enligtvad som anfördes i den då aktuella propositionen,vara särskilt uppmärksamma på det faktum att långtid kan ha förflutit mellan avgörandena i de olikadomstolarna och att barnets inställning kan haändrats. Utskottet hade i sitt av godkändabetänkande inga erinringar i fråga om vad somsålunda anfördes i propositionen.I den nu föreliggande propositionen gör regeringenbedömningen att barnets rätt att komma till tals idomstols- och administrativa förfaranden i stortsett är tillgodosett i berörd lagstiftning.Regeringen anser dock att en analys bör göras närdet gäller möjligheter att låtabarnet komma till tals även i situationer närvårdnadshavaren motsätter sig det. De situationersom avses är exempelvis när en förälder nekar ensocialsekreterare att träffa barnet i samband med enutredning av barnets förhållanden för att klarläggabarnets syn på sin situation, men där förhållandenainte är sådana att lagen med särskilda bestämmelserom vård av unga är tillämplig.Utskottet gör för sin del samma bedömning somregeringen och ser inte något behov av lagstiftningnär det gäller barns rätt att komma till tals idomstols- och administrativa förfaranden. Vadsärskilt gäller verkställighetsmålen vill utskotteterinra om att frågan, om det behövs någralagändringar i syfte att tillförsäkra barnets rättatt komma till tals i sådan mål, prövats på nyttvåren 1998 i samband med de då beslutade ändringarnaom vårdnad, boende och umgänge (prop. 1997/98:7,bet. I anledning av en motion uttaladeutskottet i sitt av godkända betänkandeatt det, såvitt utskottet kunde bedöma, inteframkommit sådana omständigheter som motiveradelagändringar för att tillgodose barns rätt att kommatill tals i verkställighetsmål, och utskottetavstyrkte den då aktuella motionen.Vad som anförts innebär inte att utskottetmotsätter sig att en närmare analys kommer tillstånd när det gäller möjligheter attlåta barnet komma till tals även i sådanasituationer när vårdnadshavaren motsätter sig det.Enligt utskottet mening kan inte nog understrykasangelägenheten av att man också i det fortsattalagstiftningsarbetet på familjerättens område, medbarnets bästa för ögonen, vidtar åtgärder i syfteatt ytterligare förverkliga barnkonventionen.Olovligt bortförda barnMed olovligt bortförande av barn avses framför alltdå en förälder utan lov för med sig sitt barn tillett annat land. Hit hör också fall då en förälderolovligen håller kvar barnet i ett annat land efterutgången av en umgängestid eller efter det att endomstol bestämt att den andra föräldern skall havårdnaden om barnet. I båda fallen är ändamålet atthindra den andra föräldern från att ha vårdnaden ombarnet eller utöva umgängesrätt.Barnkonventionen behandlar ifrågavarande spörsmål iartikel 11. Av artikeln framgår attkonventionsstaterna skall vidta lämpliga åtgärderför att bekämpa olovligt bortförande ochkvarhållande av barn i utlandet. För detta ändamålskall staterna främja ingående av bilaterala ellermultilaterala överenskommelser eller anslutning tillbefintliga överenskommelser.I förevarande sammanhang finns anledning attnärmare redovisa det internationella och nationellaarbetet när det gäller olovligt bortförda barn.År 1980 tillkom två konventioner,och , i syfteatt få till stånd ett internationellt samarbete föratt motverka olovliga bortföranden och kvarhållandenav barn i internationella förhållanden. Enligtkonventionerna skall ett beslut om vårdnad i barnetshemland normalt verkställas, och barnet skall enligthuvudregeln flyttas dit. har anslutit sigtill de båda konventionerna, och dessa harinförlivats med svensk rätt genom lagen (1989:14) omerkännande och verkställighet av utländskavårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning avbarn. För del är konventionerna i kraftgentemot ett 40-tal länder.En ny konvention som gäller myndighetersbehörighet, tillämplig lag, erkännande,verkställighet och samarbete i fråga omföräldraansvar och åtgärder till skydd för barnantogs inom förinternationell privaträtt. Den nya Haagkonventionenhar ett vidare tillämpningsområde och skall ses somett komplement till . 1996års konvention är betydelsefull genom att den på etttvingande sätt reglerar myndigheternas behörighetatt ta upp exempelvis vårdnadsfrågor och genom attden behöriga myndighetens beslut skall erkännas ochverkställas i de övriga konventionsstaterna. 1980års däremot inskränker sig till attvara en konvention om överflyttning, dvs. ettinstrument för att i nödsituationer möjligtåterställa läget som det var innan det olovligabortförandet eller kvarhållandet ägde rum. 1996 årsHaagkonvention är också betydelsefull på så sätt attden vill hindra att en person genom att olovligtbortföra eller kvarhålla ett barn skall kunna skapabehörighet för myndigheter i ett annat land än detdär barnet har sin invanda miljö. Enligtkonventionen skall behörigheten i alla åtgärderrörande barn tillkomma myndigheterna i den stat därbarnet har sitt hemvist. Om ett olovligt bortförandeäger rum saknar sålunda den nya statens myndigheterbehörighet att ta upp frågor rörande vårdnad ochumgänge. Först när barnet fått hemvist i den nyastaten och vissa andra i konventionen föreskrivnavillkor är uppfyllda övergår behörigheten tillmyndigheterna i det nya landet. Till dessbehörigheten på föreskrivet sätt har övergått tillden nya statens myndigheter skall man i den statenerkänna och verkställa de beslut som har meddelats ibarnets usprungliga hemviststat.I maj 1998 antog Europeiska unionens råd enkonvention om domstols behörighet och om erkännandeoch verkställighet av domar i äktenskapsmål. Den nyaEU-konventionen innehåller bl.a. regler ommyndigheters behörighet att i samband medäktenskapsmål ta upp vårdnadsfrågor och regler omerkännande och verkställighet av vårdnadsavgörandenmeddelade i samband med ett äktenskapsmål i en EU-stat. Konventionen innehåller en särskildbestämmelse om bortförande av barn enligt vilken debehöriga myndigheterna skall utöva sin behörighetmed beaktande av Haagkonvention.Av propositionen framgår att frågan om Sverigesratificiering av förnärvarande bereds inom . Vidareframgår att det också pågår ett lagstiftningsprojektsom innebär en översyn av regelverket kring deinternationella familjerättsfrågorna varvid ensamlad lagstiftning med allmänt tillämpliga reglerplaneras. I projektet ingår också en översyn avregelsystemet vad gäller olovligt bortförande avbarn. Även frågan om ratificiering av om domstols behörighet och omerkännande och verkställighet av domar iäktenskapsmål är, enligt vad som upplyses ipropositionen, föremål för beredning.Mot bakgrund av vad som redovisats kan utskottetmed tillfredsställelse konstatera att det förnärvarande pågår ett omfattande arbete i syfte attskapa så effektiva regelverk som möjligt både påinternationell och nationell nivå i syfte attbekämpa olovligt bortförande och kvarhållande avbarn. Utskottet kan inte finna annat än attlagstiftningsarbetet ligger väl i linje med deåtaganden som gjort genom barnkonventionen.I likhet med regeringen anser utskottet vidare attdet är angeläget att det införs en möjlighet att fåekonomiskt bidrag ur allmänna medel för attunderlätta återförandet av barn såväl till som frånSverige till en annan stat. Från lagutskottetsutgångspunkter finns således inga erinringar mot attsärskilda medel avsätts i bugetpropositionen för år1999 för att täcka resekostnader för barnetsåterförande till hemviststaten.Verkställighet av avgöranden om vårdnadm.m.Frågor om verkställighet av allmän domstolsavgörande i vårdnads-, boende- och umgängesmål ellerav ett av socialnämnden godkänt avtal om vårdnad,boende och umgänge handläggs avförvaltningsdomstolarna, dvs. i första instans avlänsrätt vars avgörande kan överklagas tillkammarrätt och därefter, under vissaförutsättningar, till Regeringsrätten.Bestämmelser om verkställighet finns i 21 kap.föräldrabalken. När länsrätten förordnar omverkställighet kan den förelägga vite, eller, undersärskilda förutsättningar, besluta om polishämtning.Är det fråga om dom eller beslut om vårdnad, boendeeller överlämnande av barn, får länsrätten beslutaom hämtning av barnet, om verkställighet annars intefår ske eller om hämtning är nödvändig för attundvika att barnet lider allvarlig skada. Är detfråga om dom eller beslut om umgänge mellan barnetoch en förälder som inte är vårdnadshavare, fårlänsrätten besluta om hämtning av barnet, omverkställighet annars inte kan ske och barnet harett särskilt starkt behov av umgänge med föräldern(21 kap. 3 §).Har barnet fyllt , får verkställighet inteske mot dess vilja utom då länsrätten finner detnödvändigt med hänsyn till barnets bästa. Detsammagäller, om barnet ännu inte fyllt men harnått en sådan mognad att dess vilja bör beaktas påmotsvarande sätt (21 kap. 5 §).Vidare kan länsrätt vägra verkställighet, om det äruppenbart att förhållandena ändrats sedan allmändomstol fattade sitt beslut och det av hänsyn tillbarnets bästa är påkallat att frågan om vårdnad ochumgänge tas upp på nytt. Om länsrätten på nu angivnaskäl vägrar verkställighet skall vårdnads- ellerumgängesfrågan tas upp av allmän domstol, om den somhar sökt om verkställighet, dennes motpart ellersocialnämnden gör ansökan om detta. Däremot kanlänsrätten inte själv påkalla att saken prövas iallmän domstol. Länsrätten får även i annat fallvägra verkställighet, om det finns risk som inte ärringa för att barnets kroppsliga eller själsligahälsa skadas (21 kap. 6 §).Våren 1998 beslutades en ändring i 21 kap. 1 §föräldrabalken, som trätt i kraft (prop. 1997/98:7, bet. Ändringen innebär atten uttrycklig bestämmelse införts om att barnetsbästa skall komma i främsta rummet vidverkställighet. Bestämmelsen är avsedd att gällasåväl vid prövning av om verkställighet skall vägraseller inte som vid självaverkställighetsförfarandet. Stadgandet är avsett atttydligare markera att barnets bästa alltid skallfinnas med som en utgångspunkt för bedömningen.I förevarande proposition konstaterar regeringenatt principen om barnets bästa i verkställighetsmålbetonats genom den nu redovisade ändringen av 21kap. En översyn av föräldrabalkensverkställighetsregler, som föreslagit,är därför enligt regeringens bedömning förnärvarande inte nödvändig. Detta innebär dock inte,framhåller regeringen, att det inte kan finnas skälatt göra en allmän översyn av 21 kap.föräldrabalken. Frågan behöver emellertid övervägasytterligare och den beslutadevårdnadsreformen ges tid att verka.Utskottet gör för sin del samma bedömning somregeringen och vill i sammanhanget peka på attregeringen i proposition 1997/98:7aviserat sin avsikt att utvärdera ändringari föräldrabalken.Europarådskonventionen om utövande av barnsrättigheterInom har utarbetats en konventionrörande barns rättigheter, European Convention onthe Exercise of Children´s Rights. Konventionenöppnades för undertecknande den 25 januari 1996.Sverige har undertecknat konventionen.Syftet med konventionen är att förbättra barnsställning i familjerättsprocesser. Konventionen äravsedd att vara ett komplement till FN:sbarnkonvention och skall hjälpa länderna attgenomföra på ett riktigt sätt.Varje land skall i den nationella lagstiftningenvälja ut minst tre områden på vilka Europarådetskonvention skall vara tillämplig.Bestämmelser som helt saknas i svensk rätt och somhar en framträdande plats i konventionen är barnsrätt att i mål som berör dem erhålla all relevantinformation och bli informerade om möjligakonsekvenser av egna önskemål och beslut (artikel 3,6 och 10). Vidare skall enligt konventionen ettombud eller en ställföreträdare förordnas för barneti mål där det föreligger en intressekonflikt mellanföräldrarna och barnet och föräldrarna därför enligtnationell rätt inte kan representera barnet (artikel4 och 9). Ombudet skall då ha vissa uppgifter(artikel 10). Med undantag för de angivnainformationsbestämmelserna och bestämmelserna omombud torde uppfylla konventionen på ivart fall fyra områden, nämligen i fråga om vårdnad,boende, umgänge och adoption.I motion 1998/99:So8 konstaterar . (c) att man inom nuförbereder en departementpromemoria för attinförliva konventionen med svensk rätt men att detkommer att dröja innankonventionen kan ratificeras. Motionärerna anser attSverige skall ratificeraEuroparådskonventionen om utövande av barnsrättigheter och att lagstiftningsarbetet därförmåste påskyndas. I motionen yrkas etttillkännagivande därom (yrkande 1).Utskottet har ingen annan uppfattning änmotionärerna om att bör ratificeraEuroparådskonventionen om utövande av barnsrättigheter. Inom pågår nu -mot bakgrund av hur svenska rättsregler och svenskrättspraxis på familjerättens och processrättensområden förhåller sig till konventionen -överväganden vilka lagstiftningsåtgärder som börvidtas för att konventionen skall kunna ratificeras.Utskottet förutsätter att erforderliga lagförslag,efter sedvanligt beredningsförfarande, kan läggasfram utan onödig tidsutdräkt, och kan i vart fallför närvarande inte finna skäl till något särskilttillkännagivande från sida.Med det anförda förordar lagutskottet attsocialutskottet avstyrker bifall till motion1998/99:So8 yrkande 1.Stockholm den 26 januari 1999På lagutskottets vägnarTanja LinderborgI beslutet har deltagit: TanjaLinderborg (v), (), (), StigRindborg (m), (),(), (m), (),(), RolandLarsson (s), (),(), KjellEldensjö (kd), (),(), () och ().Avvikande meningEuroparådskonventionen om utövande av barnsrättigheterViviann () anser att den del av utskottetsyttrande under rubriken omutövande av barns rättigheter som börjar med"Utskottet har" och slutar med "yrkande 1" bort haföljande lydelse:I likhet med motionärerna anser utskottet att detär angeläget att möjligt ratificerarkonventionen. För att så skall kunna ske måste deterforderliga lagstiftningarbetet påskyndas. Dettabör som sin mening ge regeringen tillkänna.Vad utskottet sålunda anförtinnebär att utskottet anser attmotion 1998/99:So8 yrkande 1 börbifallas.Socialförsäkringsutskottetsyttrande /99:SfU2yStrategi för att förverkliga FN:skonvention om barnets rättigheter i SverigeTill socialutskottetSocialutskottet har beslutatatt bereda bl.a. socialförsäkringsutskottettillfälle att avge yttrande över proposition1997/98:182 Strategi för att förverkliga FN:skonvention om barnets rättigheter i jämte demed anledning av propositionen väckta motionerna1998/99:So5-8.Socialförsäkringsutskottet yttrar sig nedan omregeringens föreslagna strategi samt motionerna So5yrkande 5, So7 yrkandena 10-12 och So8 yrkande 14.Strategi för att förverkligabarnkonventionenPropositionenRegeringen anför att i huvudsak inte harnågra problem att leva upp till FN:s konvention ombarnets rättigheter. Tvärtom går svensk lagstiftningi allmänhet väsentligt längre än vad konventionenkräver. Regeringen menar dock att konventionen ocksåi har ett stort värde då den riktaruppmärksamheten på barnens situation och sätterpress på beslutsfattare på olika nivåer.Regeringen föreslår att godkänner den avregeringen föreslagna strategin för att förverkligabarnkonventionen. Som delar i denna strategiframlägger regeringen en rad förslag. Regeringenanför att skall vara ett aktivtinstrument och genomsyra allt beslutsfattande inomRegeringskansliet som berör barn. Det föreslås attstatligt anställda vars arbete har konsekvenser förbarn och ungdomar skall erbjudas fortbildning föratt kunna stärka sin barnkompetens och sinakunskaper om . En annan del istrategin föreslås vara att det vid statliga beslutsom berör barn skall göras barnkonsekvensanalyser.Dessutom skall barnperspektivet i lämplig omfattningfinnas med i utredningsdirektiv. Vidare föreslårregeringen att verksamhet ochorganisation skall ses över i syfte att stärka dessroll vid genomförandet av iSverige. En annan del i den föreslagna strategin äratt barnstatistiken skall utvecklas. Regeringenföreslår slutligen att barns och ungdomarsinflytande och delaktighet i samhälls- ochtrafikplanering skall utvecklas som en del istrategin för att förverkliga barnkonventionen.Utskottets bedömningEnligt utskottets mening är ettviktigt instrument för att barns villkor skallförbättras. Genom ratificeringen har enfolkrättslig förpliktelse att vidta alla lämpligaåtgärder för att genomföra konventionen. För attsäkerställa barnets rättigheter enligt konventionenkrävs, enligt vad som också anges i propositionen,en kombination av åtgärder. Lagstiftning är enåtgärd, men det handlar också om att ändraattityder, förhållningssätt och arbetssätt i olikaverksamheter och på olika nivåer i samhället.Utskottet delar regeringens uppfattning att det ärviktigt att ha en strategi för detta arbete.Barns situation kan i hög grad påverkas av beslutinom utskottets hela beredningsområde, t.ex. genomutformningen av det ekonomiska stödet tillbarnfamiljer men även genom utformningen avsocialförsäkringssystemet. Ävenintegrationspolitiken och reglerna om svensktmedborgarskap är viktiga för de berörda barnen.Dessutom kan ett barns situation starkt påverkas iutlänningsärenden.Barnfamiljernas ekonomiska standard, en av mångafaktorer som har betydelse för barns villkor, harförsämrats . Enligt vad somanges i budgetpropositionen för bröts dennedåtgående trenden . Under år 1998genomfördes förändringar inom det familjepolitiskaområdet som beräknas leda till att barnfamiljernasekonomiska standard förbättras något jämfört medhushåll utan barn. I budgetpropositionen angavregeringen som prioriterat område att den ämnarfölja och om möjligt förbättra barnfamiljernasekonomiska situation. Regeringen aviserade undervissa förutsättningar ytterligare förbättringarfr.o.m. år 2000.Även om situationen nu förbättrats är det, t.ex.vid besparingar i de offentliga utgifterna, särskiltviktigt att det av beslutsunderlaget framgår vilkakonsekvenser beslutet får för barnen. Utskottetvälkomnar därför att en del i den av regeringen nuföreslagna strategin skall vara att det vid statligabeslut som berör barn skall görasbarnkonsekvensanalyser. Möjligheterna att göra braanalyser ökar dessutom om barnstatistiken, ienlighet med den föreslagna strategin, utvecklas.Detta gäller även, vilket också ingår i strategin,om barnperspektivet i lämplig omfattning finns medredan på utredningsstadiet.Barns situation beror även på många andra faktorer.Utskottet vill här erinra om attHandikappombudsmannen i en rapport till regeringen idecember 1998 har redovisat en undersökning omhandläggningstider i ärenden och mål om bl.a.vårdbidrag. , som anger atthandläggningstiderna i ärenden och mål som gällerbarn inte får vara för långa för att skallleva upp till bl.a. , föreslår bl.a.att det i lagen om allmän försäkring införs enbestämmelse om att mål och ärenden om vårdbidragskall handläggas skyndsamt. Rapporten bereds förnärvarande inom Regeringskansliet.Även inom invandrar- och invandringsområdet är detenligt utskottet viktigt med en strategi för attförverkliga barnkonventionen.När det gäller barns situation i utlänningsärendenvill utskottet erinra om att utlänningslagen, som enföljd av översyn av svensklagstiftning i förhållande till barnkonventionen,fr.o.m. har kompletterats med enportalbestämmelse med innebörden att barnets hälsa,utveckling och bästa i övrigt särskilt skall beaktasi fall som rör barn (prop. 1996/97:25, bet.1996/97:SfU5, rskr. 1996/97:80). Utan att barnetsbästa generellt tar över samhällsintresset attreglera invandringen skall portalbestämmelsen ha enstark och meningsfull innebörd. Detta gäller såvälvid en bedömning av om det finns humanitära skäl föruppehållstillstånd som i hela asylprocessen. I lageninfördes dessutom en särskild bestämmelse om att,såvida det inte är olämpligt, barnets inställningvid ansökan om uppehållstillstånd skall klarläggas.Utlänningslagen anpassades tillbarnkonventionens åldersgräns för vem som anses sombarn genom att åldersgränsen i uppsikts- ochförvarsbestämmelserna höjdes från 16 till 18 år.Utskottet vill framhålla vikten av attbarnkonventionens bestämmelser får genomslag också itillämpningen av utlänningslagen. InomUtrikesdepartementet har tillsattsen arbetsgrupp för att bl.a. utvärdera tillämpningenav den aktuella portalbestämmelsen. Arbetsgruppensarbete skall avslutas , och utskottetförutsätter att resultatet av detta arbete därefternoga övervägs.Såvitt gäller utskottets beredningsområde görutskottet sammanfattningsvis den bedömningen att denav regeringen föreslagna strategin håller en sådanambitionsnivå och har en sådan bredd att den börutgöra ett gott verktyg i det viktiga arbetet medatt förverkliga . Utskottettillstyrker således propositionen.Hälso- och sjukvård för asylsökande m.fl.Gällande ordningSedan den 1 januari 1997 har landstingen tagit överansvaret för de asylsökandes sjukvård. Statensersättning till landstingen regleras enligtförordningen (1996:1357) om statlig ersättning förhälso- och sjukvård till asylsökande. Vad gällerasylsökande barn skall dessa få sammahälso- och sjukvård samt tandvård som barn som ärbosatta i lämnar inte ersättning för vård som ges tillutländska barn som håller sig undan verkställighetav beslut om avvisning eller utvisning, s.k. gömdabarn. Ersättning lämnas inte heller för vård som gestill barn som sökt uppehållstillstånd och avsärskilda skäl har medgivits rätt att vistas ilandet medan ansökan prövas. Sjukvårdshuvudmännen ärdock skyldiga att lämna akut sjukvård till alla,dvs. även gömda barn, som vistas inomsjukvårdsområdet.PropositionenRegeringen gör i propositionen (avsnitt 8.5)bedömningen att bör få i uppdrag attbelysa det medicinska omhändertagandet förasylsökande barn.I propositionen anges att den2 lämnade en första uppföljningsrapportom effekterna av överenskommelsen mellan staten ochlandstingen om asylsökandes hälso- och sjukvård. Avdenna rapport framkom bl.a. en viss förbättringavseende sjukvårdens information och tillgänglighetför de asylsökande.