bet · GM01KU15 · 1999-03-02 00:00:00 — Enligt motionärerna borde enlagstiftningsmodell som tar sikte på missbruk avpersonuppgifter i stället för själva hanteringen hainneburit ett större skydd för yttrandefriheten ochdärvid varit att föredra. Motionärerna anser att ettsådant ställningstagande inte står i strid medSveriges skyldighet att genomföra direktivet sålänge den nationella lagstiftningen får ettmateriellt innehåll som överensstämmer meddirektivet. Motionärerna vänder sig vidare liksomtidigare mot de i vissa fall långtgående tolkningarsom regeringen har gjort av EG-direktivet. Härvidframhåller motionärerna att regeringen i sin iveratt värna den svenska offentlighetsprincipen hartill nackdel för den personliga integritetenbortsett från direktivets förbud att lämna utpersonuppgifter för andra ändamål än de samlats inför. Motionärerna anför också att ett särskiltundantag bör göras från kravet på uttryckligtsamtycke vid behandling av känsliga personuppgifterför att möjliggöra opinions- ochmarknadsundersökningar. Enligt motionärerna börkravet på samtycke vara uppfyllt genomintervjupersonens frivilliga besvarande av ställdafrågor. Moderata samlingspartiet menar att enöversyn av personuppgiftslagen bör göras isyfte att komma åt de nämnda problemen. Regeringenbör också verka för att EG-direktivet revideras isamma riktning. Motionärerna hemställer attriksdagen beslutar om ändring i personuppgiftslageni enlighet med vad som anförts i motionen (yrkande9).I motion 1998/99:N326 av Per () ochGöran () anförs att genomförandet av EG-direktivet i den nya personuppgiftslagstiftningeninte skall vara mer byråkratisk än absolutnödvändigt. Lagen bör enligt motionärerna därför sesöver mot denna bakgrund. bör dessutom aktivtpåverka EU till en mer tidsenlig och företagarvänliglagstiftning på området. Detta bör ges regeringentill känna (yrkande 3).BakgrundGrundläggande bestämmelser om yttrandefrihet ochskydd för personlig integritet vid behandling avpersonuppgifterRegeringsformenEnligt 1 kap. 1 § regeringsformen (RF) bygger den svenskafolkstyrelsen på bl.a. fri åsiktsbildning.Enligt 2 kap. 1 § första stycket 1 RF är varjemedborgare gentemot det allmänna tillförsäkradyttrandefrihet: frihet att i tal, skrift eller bildeller på annat sätt meddela upplysningar samtuttrycka tankar, åsikter, känslor.Därutöver erinras i 2 kap. 1 § andra stycket RF attbeträffande tryckfriheten och motsvarande frihet attyttra sig i ljudradio, television och vissa liknandeöverföringar, filmer, videogram och andraupptagningar av rörliga bilder samt ljudupptagningargäller vad som är föreskrivet itryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen.Den 1 januari 1999 trädde en ändring iyttrandefrihetsgrundlagen i kraft som innebär attbenämningen tekniska upptagningar har förts in ilagen som ett samlingsbegrepp för upptagningar sominnehåller text, bild eller ljud och som kan läsas,avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast medtekniskt hjälpmedel. Med anledning av detta har enändring också gjorts i 2 kap. 1 § andra stycket RF.I 2 kap. 3 § andra stycket RF sägs att varjemedborgare i den utsträckning som närmare anges ilag skall skyddas mot att hans personliga integritetkränks genom att uppgifter om honom registreras medhjälp av automatisk databehandling.Enligt 2 kap. 12 § första stycket RF får bl.a.yttrandefriheten, i den utsträckning som medges i13-16 §§, begränsas genom lag. I andra stycket sägsatt begränsningen får göras endast för atttillgodose ändamål som är godtagbart i ettdemokratiskt samhälle. Begränsningen får aldrig gåutöver vad som är nödvändigt med hänsyn till detändamål som har föranlett den och ej heller sträckasig så långt att den utgör ett hot mot den friaåsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsensgrundvalar.Av 2 kap. 13 § första stycket RF framgår attyttrandefriheten får begränsas med hänsyn till bl.a.privatlivets helgd. Vidare sägs i andra stycket attvid bedömandet av vilka begränsningar som får skeskall särskilt beaktas vikten av vidaste möjligayttrandefrihet i politiska, religiösa, fackliga,vetenskapliga och kulturella angelägenheter.EuropakonventionenDen europeiska konventionen om skydd för demänskliga rättigheterna och de grundläggandefriheterna () är sedan den 1januari 1995 inkorporerad i svensk lagstiftning. Dengäller således numera som svensk lag och dessbestämmelser kan åberopas direkt i svensk domstol. Isamband med att konventionen inkorporerades i svensklagstiftning infördes en ny bestämmelse iregeringsformen som säger att lag eller annanföreskrift inte får meddelas i strid med Sverigesåtaganden på grund av konventionen (2 kap. 23 § RF).I finns bestämmelser om såvälyttrandefrihet som skydd för privatlivets helgd.Enligt artikel 8.1 i har var ochen rätt till respekt för sitt privat- ochfamiljeliv, sitt hem och sin korrespondens.Vidare sägs i 8.2 att offentlig myndighet inte fårinskränka åtnjutandet av denna rättighet annat änmed stöd av lag och om det i ett demokratisktsamhälle är nödvändigt med hänsyn till statenssäkerhet, den allmänna säkerheten, landetsekonomiska välstånd eller till förebyggande avoordning eller brott eller till skydd för hälsaeller moral eller för andra personers fri- ochrättigheter.Enligt artikel 10.1 i har var ochen rätt till yttrandefrihet. Denna rätt innefattaråsiktsfrihet samt frihet att ta emot och spridauppgifter och tankar utan offentlig myndighetsinblandning och oberoende av territoriella gränser.Artikeln hindrar inte att en stat kräver tillståndför ra-dio-, televisions- eller biografföretag.I artikel 10.2 sägs att eftersom utövandet av denämnda friheterna medför ansvar och skyldigheter,får de underkastas sådana formföreskrifter, villkor,inskränkningar eller straffpåföljder som ärföreskrivna i lag och som i ett demokratisktsamhälle är nödvändiga med hänsyn till statenssäkerhet, till den territoriella integriteten ellerden allmänna säkerheten, till förebyggande avoordning och brott, till skydd för hälsa eller moraleller för annans goda namn och rykte ochrättigheter, för att hindra att förtroligaunderrättelser sprids eller för att upprätthålladomstolarnas auktoritet och opartiskhet.Utredning om mediegrundlagarnaRegeringen har beslutat att enparlamentariskt sammansatt kommitté bl.a. skallnärmare analysera behovet av och förutsättningarnaför en mer teknikoberoende grundlagsreglering avyttrandefriheten (dir. 1999:8).I direktiven framhåller regeringen att utvecklingenpå informationsteknikens område har gått fort sedantillkomsten av yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). Utanatt ifrågasätta tidigare bedömningar på området kanman enligt regeringen fråga sig om det är praktisktmöjligt att i längden behålla en teknikberoendegrundlagsreglering av yttrandefriheten i medierna.Därför bör behovet av och förutsättningarna för enmer teknikoberoende reglering utredas.Vidare anför regeringen att det inte minst när detgäller grundlagsskyddet är väsentligt att yttrandeni olika medier inte omfattas av olika bestämmelserendast på den grunden att de formellaavgränsningarna för bestämmelsernas tillämplighet ärförlegade och i otakt med den tekniska utvecklingen.Enligt regeringen finns det anledning att närmareanalysera behovet av och förutsättningarna för enmer teknikoberoende grundlagsreglering avyttrandefriheten än den som gäller för närvarande.Det tryckta ordet har emellertid, somkonstitutionsutskottet framhöll i sitt betänkande1997/98:KU19, enligt regeringen en särställning iden fria opinionsbildningen och samhällsdebatten.Utgångspunkten är därför att den nuvarandeuppdelningen på två grundlagar bör bestå och atttryckfrihetsförordningen (TF) även i fortsättningenbör vara den grundlag som ger skydd för yttranden iform av det tryckta ordet.Regeringen anser vidare att införandet av termentekniska upptagningar i YGL kan förväntas på etttillfredsställande sätt möta den tekniskautvecklingen när det gäller upptagningar med sådanayttranden som YGL är avsedd att skydda. Det som nubehöver utredas är enligt regeringen således iförsta hand YGL:s tillämplighet på ny kommunikationmed elektromagnetiska vågor, dvs. påinformationsöverföringar som sker på annat sätt ängenom att fysiska databärare transporteras mellanavsändare och mottagare. Regeringen anför att detsom nu sagts inte hindrar att vissa justeringar kanbehöva göras i såväl TF som YGL för att reglernaskall anpassas till utvecklingen påinformationsteknikens område, exempelvis tilltillkomsten av s.k. print-on-demand (beställtryck).Valet av lagstiftningsmetodDatalagskommitténDatalagskommittén, vars förslag ligger till grundför regleringen i person-uppgiftslagen, förde i sittbetänkande Integritet OffentlighetInformationsteknik (SOU 1997:39) ett resonemangkring frågan om valet på lång sikt av modell förregleringen av skyddet för den personligaintegriteten. Kommittén konstaterade bl.a. att dentekniska utvecklingen går så snabbt att det äromöjligt att göra några säkra förutsägelser omframtiden. syntes det enligtkommittén i stort sett omöjligt att bringa Internetunder kontroll och försöka upprätthålla strikta kravför hur persondata skall få hanteras på nätet - attförsöka hävda att allt som inte är tillåtet ärförbjudet. En sträng hanteringsmodell syntes dömdatt misslyckas så till vida att den inte kommer attrespekteras och därmed dra ett löjets skimmer överlagstiftningen. Enligt kommittén finns det de somanser att EG-direktivet redan hunnit bli obsolet idetta hänseende, eftersom det bygger på principersom utvecklades innan nätet kom i allmänt bruk.Kommittén anförde att risken är uppenbar att företagoch till och med myndigheter kommer att bortse fråndelar av regleringen.Vidare anförde kommittén att det å andra sidan kanantas att människor även kommer att hakvar sin oro för stora datasystem. Det torde enligtkommittén därför bli nödvändigt att behålla enhanteringsmodell, om ock i förenklad i form, förstora databaser hos myndigheter och hos företag medenskilda som klienter eller kunder. När det gälldede många små datasystemen, t.ex. hos skolor,småföretagare, enskilda, och troligen ocksåInternet, ansåg kommittén att det syntes hopplöstatt söka kontrollera själva hanteringen avpersondata. Kommittén anförde att vad man kundeinrikta sig på utanför de särskildaregisterförfattningarnas ram var att förhindra sådanspridning av databehandlade personuppgifter som denuppgifterna avser med fog kan begära att bli skonadfrån.När det gällde valet nu av modell för regleringenanförde kommittén att man borde ta stor hänsyn tillallmänhetens inställning. Det förhållandet att mångamänniskor känner obehag inför en viss hantering varenligt kommittén i en politisk demokrati ett starktargument i sig för att reglera den hanteringen.Samma bedömning verkade ha gjorts i de flesta EU-stater, vilka har lagstiftning efterhanteringsmodellen, och av EU i och med att EG-direktivet antogs. Kommittén anförde vidare atthärtill kom att genom sitt medlemskap i skyldigt att genomföra EG-direktivet, vilketbygger på hanteringsmodellen.Det förhållandet att flera internationellaöverenskommelser bygger på hanteringsmodellen ochatt flera länder har lagstiftning som bygger pådenna modell hade enligt kommittén betydelse ocksåpå ett annat sätt. I en miljö därinternationaliseringen ökar och den nya tekniken gördet möjligt att blixtsnabbt hämta eller flyttauppgifter över hela jordklotet ligger det ettbetydande värde i sig att lagstiftningen i olikaländer är likartad. Kommittén anförde vidare att EG-direktivet ställer stränga krav på uppgifternaskvalitet. Sådana krav är ett naturligt led i enhanteringsmodell. Även om de självfallet bordetillämpas även i en missbruksmodell var det enligtkommittén lagtekniskt svårare att reglera dem där.Enligt kommitténs mening fanns det ändå många skälför att hanteringsmodellen måsteöverges åtminstone såvitt angår små datasystem ochverksamheten på Internet och liknande. Kommitténtrodde dock att det skulle komma att dröja innantiden är mogen för en övergång tillmissbruksmodellen. Den oro människor känner förteknikens möjligheter måste enligt kommitténrespekteras. Övriga EU-stater måste också vinnas förtanken på en sådan övergång.Regeringens förslagI proposition 1997/98:44 anförde regeringen att deni likhet med och de allra flestaremissinstanserna ansåg att det nu inte var möjligtatt uppfylla skyldigheten att genomföra direktivetpå annat sätt än genom att införa en lagstiftning avhanteringsmodell. En lagstiftning som reglerar iprincip all hantering av personuppgifter måsteenligt regeringen således införas på grund av EG-direktivet. Regeringen anförde att en sådanlagstiftning emellertid inte framstod som särskiltmodern . Mycket av den användning avpersonuppgifter som den alltmer genomgripandedatoriseringen medför måste betraktas som harmlös.Regeringen påpekade att alltfler medborgare ocksåhar tillgång till dator, elektronisk post och annankommunikation i världsomspännande nätverk. Det fannsenligt regeringen därför starka skäl för att verkaför att det blir möjligt att gå ifrån enlagstiftning efter en vittomfattandehanteringsmodell. Regeringen avsåg att på lämpligtsätt utnyttja inflytande i EU för attpåverka i denna riktning.Konstitutionsutskottets tidigare bedömningVid sin behandling av proposition 1997/98:44 deladekonstitutionsutskottet regeringens bedömning att detinte var möjligt att nu genomföra EG-direktivet påett annat sätt än genom en lagstiftning som följerden struktur som direktivet anvisar. Lagstiftningenborde därför utformas efter en hanteringsmodell.Utskottet ville också, i likhet med regeringen,framhålla att den lagstiftning som måste införas pågrund av EG-direktivet redan framstår som i vissmån omodern. Utskottet konstaterade att den tekniskautvecklingen när det gäller dataflödet går oerhörtsnabbt. Enligt utskottets mening framstod det t.ex.som omöjligt att upprätthålla strikta regler för hurpersonuppgifter skall hanteras i ett värlsomfattandenätverk som Internet. Även när det gällermyndigheternas användning av e-post tordesvårigheter uppstå när det gäller att fullt utefterkomma strikta hanteringsregler. Utskottet sågdärför med tillfredsställelse på att regeringenavsåg att såväl nationellt som inom EU-samarbetetverka för att det blir möjligt att gå ifrån enlångtgående hanteringsmodell på det aktuellalagstiftningsområdet. Mot denna bakgrund ansågutskottet att motionsyrkandena om atthanteringsmodellen borde ersättas av enmissbruksmodell och att regeringen inom EU skulle tainitiativ till en revidering av EG-direktivet vartillgodosedda. Motionerna avstyrktes därför i dessadelar.Behandling av personuppgifter som omfattas avpersonuppgiftslagenEnligt 5 § personuppgiftslagen gäller lagen försådan behandling som helt eller delvis ärautomatiserad.Lagen gäller även för annan behandling avpersonuppgifter, om uppgifterna ingår i eller äravsedda att ingå i en strukturerad samling avpersonuppgifter som är tillgängliga för sökningeller sammanställning enligt särskilda kriterier.I artikel 2 c i EG-direktivet sägs att med registeravses varje strukturerad samling av personuppgiftersom är tillgänglig enligt särskilda kriterier,oavsett om samlingen är centraliserad,decentraliserad eller spridd på grundval avfunktionella eller geografiska förhållanden.I punkt 27 i ingressen till direktivet sägs bl.a.att akter eller grupper av akter liksom dessasomslag, vilka inte är strukturerade enligt särkildakriterier, inte under några omständigheter fallerinom direktivets tillämpningsområde.I proposition 1997/98:44 s. 118 anför regeringen att5 § personuppgiftslagen är avsedd att ha sammainnebörd som i direktivet. Detsamma gällerdefinitionen av register.Gällande regler om tillåten behandling avpersonuppgifterAllmäntEnligt 10 § personuppgiftslagen får personuppgifterbehandlas bara om den registrerade har lämnat sittsamtycke till behandlingen eller om behandlingen ärnödvändig för atta) ett avtal med den registrerade skall kunnafullgöras eller åtgärder som den registrerade begärtskall kunna vidtas innan ett avtal träffas,b) den personuppgiftsansvarige skall kunna fullgöraen rättslig skyldighet,c) vitala intressen för den registrerade skallkunna skyddas,d) en arbetsuppgift av allmänt intresse skall kunnautföras,e) den personuppgiftsansvarige eller en tredje mantill vilken personuppgifter lämnas ut skall kunnautföra en arbetsuppgift i samband medmyndighetsutövning ellerf) ett ändamål som rör ett berättigat intresse hosden personuppgiftsansvarige eller hos en sådantredje man till vilken personuppgifterna skalllämnas ut skall kunna tillgodoses, om detta intresseväger tyngre än den registrerades intresse av skyddmot kränkning av den personliga integriteten.Känsliga personuppgifterNär det gäller behandling av känsligapersonuppgifter föreskrivs i 13 §personuppgiftslagen ett förbud mot behandling avsådana uppgifter. Enligt bestämmelsen avses medkänsliga personuppgifter sådana som avslöjar raseller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiöseller filosofisk övertygelse eller medlemskap i enfackförening. Förbudet gäller också personuppgiftersom rör hälsa eller sexualliv.Från förbudet mot behandling av känsligapersonuppgifter finns dock undantag i 15-19 §§personuppgiftslagen. Dessa undantag gäller- när den registrerade har samtyckt tillbehandlingen eller på ett tydligt sättoffentliggjort uppgifterna (15 §),- när behandlingen i vissa avseenden är nödvändig(16 §),- när behandlingen sker inom ramen för vissaideella organisationers verksamhet (17 §),- när behandlingen sker för vissa nödvändigahälso- och sjukvårdsändamål (18 §) eller- när uppgifterna behandlas för forsknings- ellerstatistikändamål (19 §).Enligt 20 § får regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer meddela föreskrifter omytterligare undantag från förbudet i 13 § om detbehövs med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse.Överföring av personuppgifter till tredje landÄven när det gäller överföring av personuppgiftertill tredje land, dvs. till ett land utanför EES-området, gäller särskilt stränga regler.Enligt 33 § personuppgiftslagen är det förbjudet atttill tredje land föra över personuppgifter som ärunder behandling. Förbudet gäller också överföringav personuppgifter för behandling i tredje land.Förbudet är dock förenat med vissa undantag. I 34 §första stycket föreskrivs att det är tillåtet attföra över personuppgifter till tredje land, om denregistrerade har samtyckt till överföringen ellernär överföringen är nödvändig för atta) ett avtal mellan den registrerade och denpersonuppgiftsansvarige skall kunna fullgöras elleråtgärder som den registrerade begärt skall kunnavidtas innan ett avtal träffas,b) ett sådant avtal mellan denpersonuppgiftsansvarige och tredje man som är i denregistrerades intresse skall kunna ingås ellerfullgöras,c) rättsliga anspråk skall kunna fastställas, görasgällande eller försvaras ellerd) vitala intressen för den registrerade skallkunna skyddas.Därutöver är det enligt 34 § andra stycket tillåtetatt föra över personuppgifter för användning enbarti en stat som har anslutit sig till Europarådetskonvention om skydd för enskilda vid automatiskdatabehandling av person-uppgifter.Enligt 35 § första stycket kan regeringen meddelaföreskrifter om undantag från förbudet i 33 § föröverföring av personuppgifter till vissa stater.Regeringen får också meddela föreskrifter om attöverföring av personuppgifter till tredje land ärtillåten, om överföringen regleras av ett avtal somger tillräckliga garantier till skydd för deregistrerades rättigheter.Därutöver sägs i 35 § andra stycket att regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer fårmeddela föreskrifter om undantag från förbudet i 33§ om det behövs med hänsyn till ett viktigt allmäntintresse. Detsamma gäller om det finns tillräckligagarantier till skydd för de registreradesrättigheter. Regeringen har i 11 §personuppgiftsförordningen (1998:1191) bemyndigatDatainspektionen att meddela föreskrifter avsistnämnt slag. Bemyndigandet gäller under sammaförutsättning också beslut i enskilda fall.I 35 § tredje stycket sägs vidare att regeringenunder de förutsättningar som nämns i andra stycket ienskilda fall får besluta om undantag från förbudeti 33 §. Regeringen får överlåta åt tillsynsmyndighetatt fatta sådana beslut.Undantag för privat verksamhet frånpersonuppgiftslagens tillämpningsområdeEnligt 6 § personuppgiftslagen gäller lagen inte försådan behandling av personuppgifter som en fysiskperson utför som ett led i en verksamhet av rentprivat natur.I proposition 1997/98:44 anförde regeringen att dennya lagen syftar till att skapa ett skydd förindividens rent privata sfär. Det vore därförologiskt om den nya lagen i själva verket skulletillåtas tränga in i denna sfär genom införandet avmyndighetskontrollerade hanteringsregler för sådantsom måste betraktas som rent privata angelägenheter.Regeringen ansåg att möjligheten enligt direktivetatt undanta rent privat användning avpersonuppgifter borde utnyttjas fullt ut. Den nyalagen borde alltså innehålla samma undantag somdirektivet. Enligt regeringen innebär detta attt.ex. enskilda för rent privat bruk kan föra enelektronisk dagbok eller registrera sina grannareller släktingar.Förhållandet till tryck- och yttrandefrihetenBestämmelse i EG-direktivetI artikel 9 i EG-direktivet sägs att medlemsstaternamed avseende på behandling av personuppgifter somsker uteslutande för journalistiska ändamål ellerkonstnärligt eller litterärt skapande skall beslutaom undantag och avvikelser från bestämmelserna idetta kapitel, kapitel IV och kapitel VI endast omdet är nödvändigt för att förena rätten tillprivatlivet med reglerna om yttrandefriheten.Bestämmelse i personuppgiftslagenI 7 § första stycket personuppgiftslagen erinras omatt bestämmelserna i lagen inte tillämpas i denutsträckning det skulle strida mot bestämmelserna omtryck- och yttrandefriheten itryckfrihetsförordningen (TF) elleryttrandefrihetsgrundlagen (YGL).Vidare sägs i 7 § andra stycket att bestämmelsernai 9-29 och 33-44 §§ samt 45 § första stycket och47-49 §§ inte skall tillämpas på sådan behandling avpersonuppgifter som sker uteslutande förjournalistiska ändamål eller konstnärligt ellerlitterärt skapande.Mediekommitténs överväganden angående EG-direktivetsförhållande till tryck- och yttrandefrihetenMediekommittén övervägde i sitt betänkandeGrundlagsskydd för nya medier (SOU 1997:49) fråganom EG-direktivets förhållande till den svenskatryck- och yttrandefriheten. Enligt kommittén fannsdet från svensk grundlagsstiftningssynpunktanledning att ha som utgångspunkt den grundsyn somanlades vid grundlagsändringarna inför ett svensktEU-medlemskap och som kan sammanfattas med att viinte bör ge avkall på vårt grundlagsskydd enligt TFoch YGL annat än när det är alldeles nödvändigt.Detta synsätt borde enligt kommittén leda till attvi i enlighet med förklaring tilldirektivets antagande håller fast vid attyttrandefriheten är "odelbar" och inte enbartomfattar journalistisk samt litterär och konstnärligverksamhet i inskränkt betydelse utan de medieformersom sådan verksamhet normalt utnyttjar. Kommitténansåg att vi i yttrandefrihetens intresse i så storutsträckning som möjligt borde begagna deundantagsmöjligheter som direktivet ger enligtartikel 9 jämförd med punkt 37 i ingressen. Som ettargument för den angivna inställningen pekadekommittén på att lagstiftningen genom TF och YGLinnehåller ett principförbud mot censur. Dettacensurförbud gäller även i fråga om datorlagradepersonuppgifter som utgör ett led i framställningenav t.ex. en tryckt skrift. Det hade därför enligtkommittén inte varit möjligt för attöverlåta rätt att besluta om en så principiellavvikelse från censurförbudet som direktivet kansynas kräva enligt ordalagen. Kommittén nämnde attockså andra länder inom EU har ett motsvarandecensurförbud.Enligt kommittén kunde det angivna synsättetmotiveras inte bara från nationell grundlagssynpunktutan också utifrån ett EG-rättsligt perspektiv.Kommittén pekade på att det både i EG-domstolenspraxis och i slås fast attEuropakonventionens fri- och rättigheter skallrespekteras som allmänna rättsprinciper på EG-rättens område.