bet · GM01SoU4 · 1999-02-02 00:00:00 — Utskottet ser dock mycketallvarligt på situationen.Sveriges restriktiva narkotikapolitik ligger tillgrund för det internationella engagemanget. Sverigedeltar mycket aktivt i detinternationella samarbetet på detta område.Utskottet anser det ytterst angeläget att regeringenmed kraft fortsätter att bekämpa alla krav pålegalisering av narkotika och liberalisering avnarkotikapolitiken, såväl nationellt som på detinternationella planet. måste fortsätta attaktivt driva sin inställning i narkotikafrågorinternationellt, bl.a. inom FN, , EU ochi det nordiska samarbetet. Bl.a. det kommande om narkotika utgör ett viktigt tillfälle förSverige att redovisa skälen för en restriktivnarkotikapolitik. En nödvändig förutsättning förframgång i det internationella arbetet är att vårainsatser nationellt är framgångsrika och att vi kanvisa på en enig restriktiv inställning i frågan.Riksdagen följde utskottet (rskr. 1997/98:182).I budgetpropositionen 1998/99:1 (utg.omr. 9) anförregeringen att det finns anledning att tanarkotikasituationen i landet på stort allvar.Särskild uppmärksamhet bör därvid riktas mot dekulturer som byggs upp kring s.k. partydroger t.ex.ecstasy och LSD i vissa ungdomsgrupper som tidigareinte definierats som riskgrupper vad gällernarkotika. Drogerna, som görs relativt lätttillgängliga via marknadsföring och saluföring påInternet, betraktas inte som narkotika av mångaungdomar, varför de kan ha svårt att inse attkonsumtionen är att definiera som missbruk.Regeringen anger vidare att de förebyggandeinsatserna blir av avgörande betydelse när detgäller att motverka alkohol- ochnarkotikamissbrukets utbredning. Information, opi-nionsbildning och andra förebyggande åtgärder,framför allt på lokal och regional nivå, får därförökad betydelse i ansträngningarna att påverkaattityder och beteenden. Regeringen föreslår att 30miljoner kronor anvisas de närmaste tre årenför alkohol- och narkotikapolitiska åtgärder. FHIdisponerar av anslaget förförstärkning av det lokalt förebyggande arbetet.Regeringen anför vidare bl.a. att det ytterstamålet för den svenska narkotikapolitiken är attskapa ett narkotikafritt samhälle. Den svenskanarkotikapolitiken ligger till grund för Sverigesinternationella insatser. Målet är att på ettglobalt plan utveckla insatserna för att mötanarkotikahotet. motverkar aktivt alla försöktill nedrustning av narkotikakontrollen. Regeringenpekar vidare på att i juni1998 höll ett extra möte om narkotika. Den politiskadeklarationen som antogs enhälligt innebär ett klartställningstagande om en fortsatt restriktivinställning till all narkotikahantering i enlighetmed vad som stipuleras i FN:s trenarkotikakonventioner. Vid mötet antogs för förstagången ett internationellt dokument omefterfrågedämpande åtgärder. En arbetsgrupp, därSverige ingår, har redan startat arbetet med attutarbeta en särskild handlingsplan för hur dennadeklaration om efterfrågedämpande åtgärder skallgenomföras.I proposition 1997/98:182 Strategi för attförverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter iSverige gör regeringen bedömningen att stat ochkommun bör prioritera insatser riktade mot ungdomarför att påverka deras liberalare inställning tilldroger. Särskild vikt bör läggas vid att förstärkaungdomars motstånd mot narkotika. Kommunerna börstödja ungdomars egna initiativ och idéer inomområdet. Idrottsrörelsens roll och ansvar börbetonas.Regeringen har i proposition 1997/98:183 Kontroll avsyntetiska droger m.m. föreslagit bl.a. åtgärder fören förbättrad rättslig kontroll när det gällersyntetiska droger och vidare en ny lag omhälsofarliga varor som möjliggör en mer skyndsamreaktion från samhällets sida mot nya droger.Utbildningsutskottet har ibetänkande 1997/98:UbU9 Allmänna skolfrågor uttalatsig om motionsyrkanden rörande ANT-frågor. Ibetänkandet hänvisade utskottet bl.a. till attrektor enligt läroplanen för det obligatoriskaskolväsendet (Lpo 94) har ett särskilt ansvar föratt ämnes-övergripande kunskapsområden integreras iundervisningen i olika ämnen. Ett av dessaövergripande kunskapsområden är riskerna medalkohol, narko-tika och tobak. ANT-frågor tas ocksåupp som kunskapsområden i ämnena biologi och idrottoch hälsa. Inom , som har att följa uppoch utvärdera skolan, pågick ett arbete med att tafram ett referensmaterial om ANT-frågor.Motionsyrkandena avslogs. följdeutskottet.På uppdrag av regeringen har Statskontoret kartlagtden styrande verksamheten på alkohol- ochnarkotikaområdet samt skisserat alternativ till enny myndighetsstruktur och ansvarsfördelning i syfteatt samordna och effektivisera samhällets insatser.Resultatet redovisas i rapporten motdroger - kartläggning och skiss till en nymyndighetsstruktur på alkohol- och narkotikaområdet(1998:22). Rapporten bereds inomSocialdepartementet.Utskottets bedömningMålet för den svenska narkotikapolitiken är attskapa ett narkotikafritt samhälle.Narkotikapolitiken måste bl.a. bygga på enkombination av olika förebyggande insatser.Utskottet anser att det är särskilt angeläget attkraftfullt motverka ungdomars narkotikaanvändning.Det behövs kraftfulla insatser för att vända trendenmot ett ökande intresse för narkotika och ett ökandemissbruk bland ungdomar. Viktigt i detta sammanhangär samverkan mellan olika lokala organ ochorganisationer, en god samordning av insatserna samtett levande och enträget engagemang från samhällets,från föräldrars och från frivilligorganisationerssida. Lika viktigt är det att informera ungdomar ochderas föräldrar om narkotika och narkotika-missbrukets symtom och verkningar och i detsammanhanget verka för har, som en av sina särskildauppgifter, att utvärdera och föreslå åtgärder föratt stärka och effektivisera det drogföre-byggandearbetet.Den illegala narkotikahanteringen är ett stort ochväxande problem för världssamfundet som endast kanlösas med internationellt samarbete. Den globalautvecklingen av narkotikahandeln som pågår och denpåverkan utvecklingen har för del, framförallt vad gäller dagens ungdomar, inger oro.Utskottet delar regeringens uppfattning att Sverigesinternationella narkotikapolitik måste vara tydlig,konsekvent och långsiktig. restriktivanarkotikapolitik ligger till grund för detinternationella engagemanget. deltar sedanlänge mycket aktivt i det internationella samarbetetpå detta område. Utskottet vidhåller också att detär synnerligen angeläget att regeringen med kraftfortsätter att bekämpa alla krav på legalisering avnarkotika och liberalisering av narkotikapolitiken,såväl nationellt som på det internationella planet.Sverige måste fortsätta att aktivt driva sininställning i narkotikafrågor internationellt, bl.a.inom FN, , EU och i det nordiskasamarbetet. En nödvändig förutsättning för framgångi det internationella arbetet är att våra insatsernationellt är framgångsrika och att vi kan visa påen enig restriktiv inställning i frågan. Riksdagenhar givit regeringen till kännavad ett enigt socialutskott anfört omnarkotikapolitikens mål och inriktning samt omSveriges insatser mot narkotikan på internationellnivå. Utskottet vidhåller sin inställning.De synpunkter som framförs i motionerna So2 (fp)yrkande 2, So258 (v) yrkande 5, delvis, So372 (mp)yrkande 3, So379 (kd) yrkande 8, So461 (fp) yrkande12, Ju903 (m) yrkandena 1 och 4, Ju917 (m) yrkande 4och A291 (v) yrkande 7 överensstämmer i stort medutskottets tidigare uttalanden samt med desynpunkter regeringen framfört i skrivelsen imotsvarande del.Vård och rehabiliteringSkrivelsenRegeringen anför att kommunerna har ettgrundläggande ansvar för att ingripa mot missbruk.Ansvaret för rehabiliteringen av missbrukare vilarfrämst på och landstinget.Socialtjänsten ansvarar för den långsiktigarehabiliteringen och andra stöd och hjälpinsatsermedan sjuk-vården främst svarar för avgiftning ochvård till personer med psykiska komplikationer tillföljd av missbruk. I skrivelsen anges att för miss-brukarvården gäller att delmålet skall vara att flermissbrukare skall förmås att upphöra med sittmissbruk. Vård och behandling samt andra rehabi-literingsinsatser är grunden för att hjälpamissbrukare att komma ifrån ett beroende.Rehabilitering av missbrukare skall baseras påmetoder som visat sig framgångsrika och effektiva.Den enskildes integritet skall respekteras.Socialstyrelsen ansvarar för den nationellatillsynen av vård och behandlingsinsatser medanlänsstyrelsen svarar för tillsynen på individnivå.Socialstyrelsen har också ansvar för utveckling,utbildning, utvärdering på nationell nivå avsocialtjänsten, varav insatser mot missbruk är endel. förfogar länsstyrelserna över 50miljoner kronor för utveckling av alkohol-och narkotikaförebyggande öppenvårdsinsatser.Socialstyrelsen medverkar vid planering, styrning,uppföljning och utvärdering av de verksamheter somkommer till stånd.Statens institutionsstyrelse (SiS) är huvudman förtvångsvården enligt lagen (1990:52) med särskildabestämmelser för vård av unga samt lagen (1988:870)om vård av missbrukare.Regeringen konstaterar att vården av missbrukaregenomgått stora för-ändringar , då framför allt antalet platser inomtvångsvården minskat. Utvecklingen har samband medatt kommunerna medvetet styrt över missbrukarvårdentill öppna vårdformer. Omläggningen av statsbidragettill missbrukarvården har stött en sådanutveckling. Uppgifter om vad utvecklingen inneburitär dock motstridiga och bilden svårfångad.Socialstyrelsen skall på regeringens uppdragutveckla ett system som gör det möjligt attkontinuerligt, såväl kvantitativt som kvalitativt,följa de förändringar som sker i vården. Ett förslagtill ett sådant uppföljningssystem förmissbrukarvården har redovisats avSocialstyrelsen.Regeringen pekar i skrivelsen på att dennytillträdda narkotikakom-missionen särskilt skallha som uppgift att bl.a. analysera utvecklingen avmissbrukarvården och kriminalvårdensbehandlingsprogram, värdera dess resultat ocheffekter i förhållande till insatta resurser samtföreslå åtgärder för att stärka rehabiliteringen avmissbrukare bl.a. genom förbättrad samverkan mellanolika huvudmän och aktörer. Vidare skallkommissionen utvärdera och lägga fram förslag vadgäller omfattning och inriktning av statens stödtill missbrukarvården och brottsförebyggandeinsatser som gäller narkotika-relateradbrottslighet.Regeringen berör också denmetadonunderhållsbehandling som pågår i ,, och och som avserheroinmissbrukare som utan framgång prövat annanbehandling. Programmen är strikt kontrollerade avSocialstyrelsen. I skrivelsen redogörs även för debegränsade utbytesprogram rörande sprutor ochkanyler som äger rum i och . Idén är attförse injektionsmissbrukare med rena sprutor för attde skall kunna undvika hiv och andra blodburnainfektioner. Verksamheten har utvärderats avSocialstyrelsen. Enligt regeringens skrivelse (skr.1995/96:1) skall sprututbyte endast tillämpas inomramen för särskilda program och i samverkan medsocialtjänsten.MotionernaI motion So424 av m.fl. (m) yrkasatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförts om alkohol- ochnarkomanvården (yrkande 5). Genom spridningen av hivtill narkotika-missbrukarna har bekämpningen avnarkotikamissbruket ställts inför stora och akutaproblem. Enligt motionärerna krävs snabba ochoffensiva insatser mot narkotikan för att hejdamissbruket och bromsa smittspridningen av hiv blandmissbrukarna och deras sexualpartners.I motion Ju903 av m.fl. (m) begärs attriksdagen beslutar avbryta pågående verksamhet medutdelning av fria sprutor till narkotikamissbrukare(yrkande 5). Enligt motionärernas bestämdauppfattning är det motstridigt att förena beslut om totalförbud mot all icke-medicinsk hantering av narkotika med en verksamhetsom går ut på att dela ut verktygen för att kunnainjicera narkotika. En fortsatt utbytesverksamhetmed rena sprutor och kanyler tillnarkotikamissbrukare i kan rent av skapaosäkerhet både här hemma och i i övrigt omvad svensk narkotikapolitik egentligen står för.Även i motion Ju904 av m.fl. (m) framförsett likalydande yrkande (yrkande 12).I motion So258 av m.fl. (v) hemställsatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om statens ansvar förbehandlingsinsatser när det gäller missbrukare(yrkande 3). Enligt motionärerna har samhället ettgrundläggande ansvar för att det finns bra vård avkvinnor och män som är drogberoende. Särskiltviktigt är det att stödja verksamheter som vändersig till unga missbrukare och som syftar till ensocial rehabilitering. Vidare begärstillkännagivande om vad som anförts om vård ochrehabilitering (yrkande 5 delvis). Arbetet med attfrigöra sig från missbruk måste i så storutsträckning som möjligt bygga på missbrukarnas egenmotivation och självständiga val avbehandlingsinsatser. Undantagsvis kan vård av vuxnamissbrukare ske med tvång, men isyfte att bryta ett destruktivt och livshotandemissbruk. Motionärerna hemställer också attriksdagen hos regeringen begär att Socialstyrelsenfår i uppdrag att utreda upprättande av planermellan landsting och kommuner enligt vad i motionenanförts om att en sådan plan skall ingå i underlagetför att få statsbidrag som täcker missbruksvården(yrkande 7). Sjukvårdens och socialtjänstensinsatser för missbrukare måste, enligt motionärerna,samordnas på social grund. Motionärerna menar attlandsting och kommuner skall upprätta gemensammaplaner för hur missbrukarvården skall varaorganiserad och för att se till att olika grupper avmissbrukare får sina behov tillgodosedda. Sådanaplaner skall vara ett villkor för statsbidrag.I motion So341 av () begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförts om enstatlig garanti för vård av missbrukare (yrkande 1).För att komma åt problemet med att narkomanerflyttar till större städer och belastar denkommunala ekonomin menar motionären att det bordeupprättas någon form av statlig garanti förmissbrukarvård som delfinansieras med statligabidrag till kommunerna. En sådana garanti skullekunna utformas så att staten står för avvårdkostnaden på behandlingshem upp till en vissnivå. Detta skulle göra att kommunerna ävenfortsättningsvis har ett intresse av att finna braoch kostnadseffektiva vårdlösningar. Regeringen börfå i uppdrag att komma med förslag om hur ett sådantsystem kan utformas. Motionären begär vidare etttillkännagivande om vad som anförts om att tillsättaen utredning om konsekvenserna av kommunalabesparingar för missbrukarvården (yrkande 2). Detär, enligt motionären, viktigt att staten utredervilka konsekvenser de kommunala nedskärningarna harfått inom missbrukarvården.I motion So2 av m.fl. (fp)hemställs att regeringen skall ges till känna vad imotionen anförts om samordnade förebyggande insatsernär det gäller tobak, alkohol, narkotika ochläkemedel samt olika beroendeframkallande beteenden(yrkande 1). Enligt motionärerna visar modernforskning att störningar i hjärnans belöningssystemmed en ökad frisättning av signalämnet dopaminmedför att ett beroende till och missbruk av vissaämnen kan utvecklas. Mycket talar för atttvångsmässigt spelande och ätstörningar kanförklaras på samma sätt. Narkotikapolitiken fårdärför inte ses isolerad från de förebyggandeinsatser och den forskning som måste genomföras närdet gäller andra beroendeframkallande ämnen. Vidarehemställs att regeringen skall ges till känna vad imotionen anförts om kartläggning av i vilkenutsträckning missbrukare är okända förmissbrukarvården och orsakerna bakom detta (yrkande4). Motionärerna uppger att månganarkotikamissbrukare inte är kända inom missbrukar-vården. I de kartläggningar som CAN kommer attgenomföra bör, enligt motionärernas mening, kontakttas med ideella organisationer som i sin verksamhetmöter många missbrukare för att se i vilkenomfattning de inte sökt samhällets missbrukarvårdoch varför. På samma sätt bör det klientelanalyseras som besöker sprututbytesmottagningarna iMalmö och . Vidare begärs tillkännagivande omrehabilitering av äldre missbrukare (yrkande 5).Motionärerna anför att det förekommer att upp rehabiliteringen av äldre missbrukare. av dessa återfinns bland uteliggarna.Situationen för uteliggarna har blivit allt värre.Motionärerna anser att ochlänsstyrelserna måste se till att insatserna för atthjälpa dessa svåra fall intensifieras.I motion So461 av m.fl. (fp)begärs ett tillkännagivande om att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vård och behandling avnarkotikamissbrukare (yrkande 13). Motionärernamenar att vården och rehabiliteringen av missbrukaremåste bli effektivare. Det behövs en grundlig ochseriös utbildning av personalen, och vården måsteindividualiseras. Tvång är nödvändigt därför attnarkomanerna annars skriver ut sig när de drabbas avabstinens och flyr tillbaka till knarket. Kvinnliganarkomaner skall, enligt motionärerna, kunna väljaatt komma till avdelningar med bara kvinnor. Läkare,sköterskor och psykologer måste finnas tillgängligaunder . Motionärerna anser att ensystematisk undersökning måste göras av narkomanersoch anhörigas förslag om hur vården ochrehabiliteringen av narkotikamissbrukare kan görasmer effektiv. Motionärerna begär vidare etttillkännagivande om vad som anförts om forskning ombehandlingsmetoder för narkomaner (yrkande 14).Eftersom behandlingsresultaten vid narkotikamissbrukär dåliga anser motionärerna att forskning måstestimuleras kring nya behandlingsmetoder, där manbygger på den nya forskning som kommit fram omnarkotikans effekter på nervsystemet. Motionärernavill också ha ett tillkännagivande ommetadonbehandling (yrkande 16). Enligt motionärernaär resultaten av metadonbehandling positiv så längepatienterna är kvar i behandling. För dem som lämnarbehandlingen stiger dödlighet, kriminalitet ochantalet slutenvårdstillfällen. Bland skälen till attpatienter lämnar behandlingen är att de fått en förlåg metadondos.I motion So255 av m.fl. (mp) hemställsatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att tillsätta enkommitté med uppgift att utreda missbruksvården(yrkande 1). Enligt motionärerna finns det ett behovav en parlamentarisk kommitté som studerarmissbruksvården och hur samhället klarar av att levaupp till det lagstiftningen föreskriver. I motionenbegärs vidare ett tillkännagivande om vad i motionenanförts om att staten skall ta större ekonomisktansvar för LVM-vården (yrkande 2). Ekonomiskt svagakommuner har, enligt motionärerna, inte möjlighetatt klara av bra och nödvändig missbrukarvård. Detär också olyckligt att kommunerna både har detekonomiska ansvaret och utredningsansvaret.Motionärerna föreslår därför att man skiljer på detekonomiska ansvaret och ansvaret för utredning avvårdbehovet. Staten bör ta ett större ekonomisktansvar för LVM-vården. Motionärerna begär även attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att tillsätta en ombudsmanmed uppgift att företräda missbrukare och derasanhöriga (yrkande 3). Enligt motionärerna ärmissbrukarna en av de svagaste grupperna isamhället. Även missbrukares anhöriga har uttalatsvårigheten att bli hörda.Bakgrund m.m.AllmäntEnligt 11 § socialtjänstlagen (1980:620), SoL, harsocialnämnden ett särskilt ansvar både för insatseri syfte att förebygga och motverka missbruk avalkohol och andra beroendeframkallande medel.Särskild uppmärksamhet bör därvid ägnas insatser förbarn och ungdom. Nämnden skall aktivt sörja för attden enskilde missbrukaren får den hjälp och vård hanbehöver för att komma ifrån sitt missbruk.Socialnämnden skall i samförstånd med den enskildeplanera hjälpen och noga beakta att planenfullföljs. Som ovan nämnts föreslås i regeringensproposition /99:3 Åtgärder mot dopning dettaansvar utvidgas till att även gälla dopningsmedelsamt att nu aktuella föreskrifter samlas i lagens 12§. Lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissafall (LVM) är ett komplement till SoL i de fall detinte går att anordna den vård som vuxna missbrukarebehöver i frivilliga former. Syftet med tvångsvårdenför missbrukare är att motivera enskilda människoratt frivilligt medverka till fortsatt behandling ochta emot stöd för att komma ifrån missbruk avalkohol, narkotika eller flyktiga lösningsmedel.Beslut om tvångsvård meddelas av länsrätten. Ävenlagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vårdav unga (LVU) kompletterar SoL och innehåller bl.a.bestämmelser om tvångsvård av unga missbrukare.Utöver statsbidraget till missbrukarvården harstaten genom den verksamhet som bedrivs av SiS ettdirekt ansvar för den missbrukar- och ungdomsvård,som bedrivs med tvång. I budgetpropositionen1998/99:1 (utg.omr. 9) har regeringen anfört att detär ett starkt intresse att det råder balans mellanden tunga institutionsvården och den vård somkommunerna bedriver i form av förebyggande insatseroch olika slag av öppenvårdsinsatser. För attstimulera kommunerna att utveckla förebyggandeinsatser och öppenvårdsinsatser för ungdomar ochmissbrukare utgår särskilda utvecklingsmedel underett särskilt anslag i statsbudgeten. Medlen skallockså användas för att utveckla metoder för attupptäcka missbruk och för att åtgärder skall kunnasättas in på ett tidigt stadium. Medlen skallavsättas och fördelas av länsstyrelserna, som ärregionala tillsynsmyndigheter över kommunernasarbete inom och det alkoholpolitiskaområdet.Staten ger även ett visst grundstöd till nationellafrivilligorganisationer och fördelar också ett visstprojektstöd till frivilligorganisationer som verkarinom bl.a. alkohol- och narkotikaområdet.Statsbidragutredningen, som haft att se överformerna för bidragsgivning till dessaorganisationer, har avlämnat sitt betänkande (SOU1998:38) Vad får vi för pengarna? - Resultatstyrningav statsbidrag till vissa organisationer inom detsociala området. I budgetpropositionen har motbakgrund härav lämnats förslag till nya riktlinjerför fördelning av statsbidrag till aktuellafrivilligorganisationer. har godkänt dessariktlinjer att gälla från den 1 januari 1999.I budgetpropositionen 1998/99:1 (utg.omr. 9)konstaterar regeringen att det skett en fortsattförskjutning mot öppenvård, korta vårdtider ochskyddat boende med stöd som tvångsvårdenhar fortsatt att minska i omfång. Vad utvecklingeninnebär för den enskilde är dock svårbedömt.Socialstyrelsen har i sina uppföljningar avutvecklingen inom missbrukarvården inte kunnatkonstatera en generell neddragning av resurserna ochinsatser för vuxna missbrukare. Det finns docktecken som kan tyda på att missbrukare inte erbjudsrelevanta insatser i en tidig fas av missbruket,vilket i sin tur kan innebära att missbruketutvecklas och förvärras. Det är därför angeläget attfortlöpande noga följa och uppmärksamma förändringari vården.Den utredning som regeringen beslutadetillsätta för att se över SiS organisationsstruktur,finansiella styrning och framtida platsbehov harhösten 1998 överlämnat sitt betänkande tillregeringen, SOU 1998:140 Effekter och kvalitet itvångsvården. Betänkandet bereds inomRegeringskansliet.Motioner om insatser för missbrukare behandlades avutskottet senast i betänkande 1997/98:SoU17, Vård avmissbrukare m.m. s. 3-17. I betänkan-det, vartillhänvisas, ges en utförlig bakgrundsbeskrivning avmiss-brukarvårdens utveckling under de senaste åren.Utskottet anförde i sin bedömning bl.a. att detutvecklingsarbete som pågår i kommunerna för attfinna nya och flexibla former för vård ochbehandling var värdefullt och borde fortsätta.Socialutskottet har i betänkande1997/98:SoU12 Hälso- och sjukvårdsfrågor behandlatyrkanden om avbrytande av försöks-verksamheten medrena sprutor (s. 95). Utskottet ansåg det angelägetatt gjorde en slutlig utvärdering avförsöksverksamheten som underlag förställningstagande från regeringens och riksdagenssida om utbytesverksamhet med rena sprutor.Motionerna avstyrktes. delade utskottetsbedömning (rskr. 1997/98:183).Utskottets bedömningUtskottet behandlade senast våren 1998motionsyrkanden avseende vård och behandling avmissbrukare (bet. 1997/98:SoU17 Vård av missbrukarem.m.).