bet · GM01LU10 · 1999-02-02 00:00:00 — En särskild viktig fråga för kommittén är attanalysera hur arbetet med budgetrådgivning ochskuldsanering kan förstärkas.Utskottet kan inte finna annat än attmotionsönskemålet härigenom är tillgodosett, ochutskottet avstyrker därför bifall till motion N277yrkande 11.Forskning och utbildningForskning på det konsumentpolitiska området tillhörinte någon särskild akademisk disciplin.Verksamheten bedrivs inom en rad områden med vittskilda teoretiska och metodologiska ansatser somnaturvetenskap, ekonomi, beteendevetenskap ochteknik. har det ingått iKonsumentverkets uppgifter att stödjakonsumentforskning, och verket har alltsedan mittenav haft särskilda medel för att stödjaforskningen på konsumentområdet. Den 1 januari 1997tog över ansvaret för stödettill konsumentforskningen. förfogardock alltjämt över medel att fördela till sådanforskning.I motion L705 begär m.fl. (mp) etttillkännagivande om att konsumentforskningen iförsta hand bör tilldelas ytterligare resursereller, i andra hand, får en egen organisation inomuniversitet och högskola (yrkande 17).Utskottet konstaterar att utredningen omkonsumentpolitiken inför ett nytt sekel har attöverväga de nu aktuella motionsspörsmålen. Avdirektiven framgår att kommittén skall analysera ochlämna förslag om hur samhällets resurser förkonsumentforskningen bör utformas och finansieras.Enligt utskottets mening bör resultatet avutredningsarbetet avvaktas, och utskottet avstyrkerdärför bifall till motion L705 yrkande 17.Stig Rindborg m.fl. (m) begär i motion L710 etttillkännagivande om vikten av skolans undervisning,bl.a. i ekonomi, för ökad medvetenhet ikonsumentfrågor (yrkande 3).Frågor som rör ungdomar och konsumtion behandladesingående av utskottet i samband medbehandlingen av propositionen Aktiv konsumentpolitik(prop. 1994/95:140). I propositionen uttalade sigregeringen bl.a. beträffande gymnasieundervisningenoch menade att konsumentkunskap måste ses som ettämnesövergripande område, som kan tas upp iundervisningen i en rad olika ämnen, t.ex.samhällskunskap, matematik, ekonomi och svenska.Utskottet ansåg för sin del att det var angelägetmed ökad uppmärksamhet gentemot ungdomar, inte minstnär det gäller hushållsekonomiska frågor (bet.1994/95:LU32).Spörsmålen kring ungdomar och utbildning påkonsumentområdet berördes av utskottet även våren1998 vid behandlingen av skrivelsen om konsumenternaoch miljön. Utskottet delade därvid regeringensuppfattning att inlärningsprocessen i skolan och denhögre utbildningen är en av de viktigaste faktorernaför att enskilda skall kunna tillägna sigdjupgående kunskap om sin inverkan på miljön ochmedverka till en hållbar utveckling. mening var det därför ytterst värdefulltatt frågor som rör konsumentkunskap sattes i fokus(skr. 1997/98:67, bet. LU21).Därutöver vill utskottet peka på att utredningen omkonsumentpolitiken inför ett nytt sekel har iuppgift att överväga de nu aktuellamotionsspörsmålen. Av direktiven framgår attkommittén skall analysera och lämna förslag om hursamhällets ansvar för konsumentinformation ochkonsumentutbildning bör utformas och finansieras.Kommittén skall också analysera om det behövssärskilda insatser för unga konsumenter.Mot denna bakgrund anser utskottet att motion L710yrkande 3 inte påkallar någon ytterligareåtgärd.MiljöfrågorSom har redovisats innebär det avriksdagen fastställda konsumentpolitiska miljömåletatt sådana konsumtions- och produktions-mönsterskall utvecklas som minskar påfrestningarna påmiljön och bidrar till en långsiktigt hållbarutveckling.Miljömålet följdes upp av regeringen iskrivelsen Konsumenterna och miljön - enhandlingsplan för hållbar utveckling (skr.1997/98:67). I skrivelsen presenterade regeringensin syn på centrala frågor som rör miljömålet ochlade fram en handlingsplan med en rad olika åtgärderför att uppfylla målet. Enligt skrivelsen skallmiljömålets utveckling utvärderas på olika sätt.Sålunda skall redovisa förregeringen vilka åtgärder som har vidtagits påområdet och redovisaeffekterna av dessa. Vidare skall regeringen år 2001återkomma till med en lägesrapport om hurarbetet med miljömålet fortskrider och senast år2002 redovisa effekterna av detta arbete.Skrivelsen behandlades av utskottet ochföranledde därvid inte några erinringar frånutskottets sida. Utskottet uttryckte i sitt avriksdagen godkända betänkande sin tillfredsställelseöver den åtgärdsinriktade handlingsplan förförverkligandet av miljömålet som regeringenpresenterat och menade att en plan för att inleda enprocess som syftar till att uppmuntra ochunderlätta för hushållen att ta ansvar för miljönvar av betydande värde (bet. 1997/98:LU21).I motion L705 av m.fl. (mp) begärsett tillkännagivande som går ut på att det skallvara ett mål för konsumentpolitiken att man sätterett pris på miljöförstöringen (yrkande 3).Motionärerna begär vidare ett tillkännagivande omatt regeringen skall återkomma tillriksdagen med en redovisning av miljömåletsutveckling (yrkande 4).Utskottet erinrar om att yrkanden med sammainnebörd som de nu aktuella avstyrkts tidigare.Senast skedde detta vid behandlingen avden tidigare redovisade skrivelsen om konsumenternaoch miljön. Utskottet ansåg därvid att miljömålet,som det uttryckts beslut, skulle liggafast. Vidare fann utskottet att den uppföljning avmiljömålet som regeringen aviserat i skrivelsen vartillräcklig (bet. 1997/98:LU21).Vad som anförts i den nu aktuella motionen utgörenligt utskottets mening inte skäl för attfrångå sina tidigare ställningstaganden vad gällermiljömålets närmare utformning och dess uppföljning.I sammanhanget bör vidare erinras om att utredningenom konsumentpolitiken inför ett nytt sekel enligtdirektiven skall analysera miljömålets relation tillde övriga konsumentpolitiska målen och identifieraeventuella målkonflikter. Om det för helhetens skullvisar sig finnas behov av förändringar av miljömåletkan kommittén lägga fram förslag också i dettaavseende.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotion L705 yrkande 3 och 4.I motion L705 av m.fl. (mp) begärsvidare ett tillkännagivande om att myndigheter börfå större möjligheter att med stöd avsubstitutionsprincipen tvinga bort miljödåliga varor(yrkande 2).Substitutionsprincipen, eller produktvalsprincipen,innebär att alla som bedriver eller avser attbedriva en verksamhet eller vidta en åtgärd skallundvika sådana kemiska produkter och biotekniskaorganismer som kan ersättas med sådana produkter somkan antas vara mindre farliga. Detta gäller ocksåvaror som innehåller eller har behandlats med enkemisk produkt eller bioteknisk organism. Den som inågot sammanhang tänker använda en kemisk produkteller en vara som har behandlats med en kemikalieskall alltså bedöma om samma resultat kan nås med enannan produkt som är mindre riskfylld eller heltofarlig.Principen kom tidigare till uttryck i 5 § lagen(1985:426) om kemiska produkter. Denna lag upphördeatt gälla , varvid en motsvarandebestämmelse infördes i 2 kap. 6 § miljöbalken.Lagstiftningen innebär att tillsynsmyndigheterna ienskilda fall kan förbjuda användningen av vissakemiska och andra produkter. Den medger dock inteatt tillsynsmyndigheterna utfärdar generella förbud.I samband med riksdagsbehandlingen av miljöbalkenavstyrkte jordbruksutskottet motionsyrkanden med ihuvudsak samma innebörd som det nu aktuella (prop.1997/98:145, bet. JoU20).Lagutskottet kan för sin del inte finna skäl tillnågot annat ställningstagande, och utskottetavstyrker därför bifall till motion L705 yrkande 2.I motion L705 av m.fl. (mp) begärsslutligen ett tillkännagivande som går ut på att TV-inslaget "Anslagstavlan" skall utvecklas på så sättatt information om miljö och livsstil ingår iinslaget (yrkande 8).Utskottet anser att det inte bör ankomma påriksdagen att ha några synpunkter på innehållet iett enskilt TV-program och avstyrker bifall ocksåtill yrkande 8 i motion L705.Åtgärder mot viss marknadsföringInte sällan används olika typer av miljöargument imarknadsföringen av produkter. Exempel påvaruområden där miljöargument är vanligtförekommande är livsmedel, kemisk-tekniskaprodukter, möbler, bilar och byggmaterial.Konsumentverket och KO har bl.a. till uppgift attutöva tillsyn över användningen av miljöargument imarknadsföring. Med stöd av marknadsföringslagen(1995:450) kan vilseledande framställningar somavser bl.a. produktens användning och inverkan påmiljön förbjudas. Marknadsföringslagenstillämpningsområde är dock begränsat till fall dånäringsidkare marknadsför eller själv efterfrågarprodukter i sin näringsverksamhet. Ingripanden medstöd av marknadsföringslagen kan således enbart skei rent kommersiell verksamhet.I motion L705 av m.fl. (mp) vändersig motionärerna mot bl.a. och Bilindustriföreningensannonskampanj på temat: "Bli miljövän - köp ny bil".I motionen yrkas att hos regeringen begärförslag till en sådan ändring i marknadsföringslagenatt lagen blir tillämplig även påintresseorganisationer som marknadsför produkter(yrkande 19).Ett yrkande med motsvarande innebörd behandlades avutskottet så sent som (bet.1997/98:LU21). Utskottet hänvisade därvid bl.a. tillatt intresseorganisationer, enligttryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen, har en grundlagsskyddadrätt att ägna sig åt opinionsbildande verksamhet ochfann inte skäl att förorda ändrad lagstiftning.Utskottet vidhåller sin uppfattning och avstyrkerbifall till motion L705 yrkande 19.Därmed övergår utskottet till att behandla ettantal motionsyrkanden som gäller könsdiskriminerandereklam samt marknadsföring och folkhälsofrågor.I motion L705 av m.fl. (mp) begärsett tillkännagivande om att regeringen skallåterkomma till med förslag till förbud motkönsdiskriminerande reklam. Motionärerna anför bl.a.att det är oförenligt med dagens syn på jämställdhetatt kvinnor och män i marknadsföring beskrivs på ettsätt som strider mot kravet på mänsklig värdighetoch principen om de enskilda människornas värde ochrättigheter oavsett kön (yrkande 15).Ett motsvarande yrkande framförs i motion A291 avGudrun m.fl. (v) (yrkande 14).Rolf m.fl. (kd) pekar i motion L704 påproblemet med marknadsföring som leder tillätstörningar bland ungdomar. I motionen begärstillkännagivande om en översyn avmarknadsföringslagen i syfte att åstadkomma sådanaändringar som innebär att marknadsföring sompåverkar folkhälsan skall anses vara otillbörlig.I motion So321 av m.fl. (v) begärsett tillkännagivande som innebär att regeringen böröverväga ett förbud mot reklam som direkt ellerindirekt uppmanar till hälsofarligt ätbeteende(yrkande 11).Frågan om lagstiftning mot diskriminerande reklamhar varit föremål för en mängd överväganden ochförslag under . Vad som därvidhar diskuterats har gällt dels om sådana regler överhuvud taget behövs, dels om en sådan lagstiftningkräver grundlagsändringar. De som har motsatt siglagstiftning har bl.a. gjort gällande att deegenåtgärder som företas från näringslivets sida ärmer verkningsfulla än vad som kan åstadkommas medstöd av lagstiftning.Spörsmålet om ett förbud mot diskriminerandereklam, i första hand könsdiskriminerande reklam,behandlades av utskottet i samband medatt antog den nya marknadsföringslagen(prop. 1994/95:12, bet. LU16).Konstitutionsutskottet ansåg i sitt yttrande tilllagutskottet att lagstiftning motkönsdiskriminerande reklam, som begärts i dåaktuella motioner, inte kan införas utangrundlagsändring. delade motionärernasuppfattning att reklam med inslag av diskrimineringi olika former var oacceptabel. Eftersom en lagligmöjlighet att ingripa mot diskriminerande reklamkräver grundlagsändringar som innebär inskränkningari tryckfrihetens och yttrandefrihetens grundvalarbör dock, anförde utskottet, lagstiftning komma ifråga endast om detta framstår som det endaalternativet till att komma till rätt med problemen.Förutom att lagstiftningsbehovet sålunda måste varaklarlagt borde, enligt utskottet, vidare krävas attden diskriminerande reklamen förekommer i sådanomfattning och är av sådan art att inskränkningar itryckfrihetsrätten och yttrandefrihetenoundgängligen är påkallade. Utskottet, somkonstaterade att regeringen avsåg att följautvecklingen på området, avstyrkte med det anfördabifall till då aktuella motioner. följdeutskottets hemställan.Senast behandlade utskottet motionsyrkanden omförbud mot könsdiskriminerande reklam våren 1998.Utskottet fann därvid inte skäl att frångå sinatidigare ställningstaganden i frågan och avstyrktebifall till motionsyrkandena (1997/98:LU21).I sammanhanget bör även erinras om attKonsumentverket fick i uppdrag avregeringen att redovisa utvecklingen och föreslålämpliga åtgärder när det gäller diskriminerandereklam och aggressiva marknadsföringsåtgärder.Resultatet av arbetet har redovisats i rapportenDiskriminerande reklam - igen (rapport 1997:4).Enligt rapporten ger undersökninginte belägg för att lagstiftning motkönsdiskriminerande reklam är oundgängligenpåkallad, i vart fall inte så länge egenåtgärderbedrivs inom näringslivet.När det gäller de egenåtgärder som bedrivs inomnäringslivet vill utskottet upplysa följande. År1988 inrättades Näringslivets Etiska Råd motkönsdiskriminerande reklam (). Rådet har tilluppgift att bedöma om en viss marknadföringsåtgärdeller åtgärd med anknytning till marknadsföring sominnehåller särbehandling av man eller kvinna ärförenlig med handelskammarens grundregler förreklam. Huvudmän för rådet är bl.a.Annonsörföreningen, ochSvenska . prövaranmälningar från bl.a. konsumenter, näringsidkare,myndigheter och organisationer. tar även uppärenden på eget initiativ. har rådet prövatomkring 1 700 anmälningar, av vilka omkring tioprocent lett till fäl-lande uttalanden.Ställningstaganden som innebär att enmarknadsföringsåtgärd anses könsdiskriminerandeoffentliggörs.Andra frågor om marknadsföring som inte rörkönsdiskriminerande reklam kan tas upp avMarknadsetiska Rådet (MER) som är ett s.k.överbranschetiskt råd. MER inrättades avInternationella Handelskammaren och NäringslivetsDelegation för Marknadsrätt och har som uppgift attgöra uttalanden om en marknadsföringsåtgärd ellerannan åtgärd med anknytning till marknadsföring ärförenlig med god affärssed. Ärenden kan initieras avenskilda, företag, organisationer och myndigheter.Vid utgången av hade rådet behandlat omkring80 ärenden. Av dessa har omkring 35 ärendenföranlett fällande uttalanden.I grundregler förreklam föreskrivs i punkt 4 att reklam inte får varadiskriminerande i fråga om ras, religion eller kön.Av punkt 13 framgår att reklam som riktas till ellerär ägnad att påverka barn och ungdom inte fårinnehålla framställning i ord eller bild som kanmedföra skadeverkningar eller påverka negativt ipsykiskt eller moraliskt avseende. Såväl som MERgör sina bedömningar med utgångspunkt i dessagrundregler.I september 1998 tillsattes inom ramen förNäringslivets Delegation för Marknadsrätt ensärskild arbetsgrupp med uppgift att föreslååtgärder för att i olika avseenden stärkaegenåtgärdssystemet. Arbetsgruppens målsättningskall, enligt dess direktiv, vara ett system medegenåtgärder som kännetecknas av trovärdighet,tillgänglighet och transparens. I första hand skallarbetet inriktas på den verksamhet som bedrivsi olika nämnder, men arbetsgruppen är även fri attföreslå nya upplägg och funktioner i egenåtgärdssy-stemet. Uppdraget skall redovisas i maj 1999.Utskottet är inte berett att inom ramen förförevarande ärende förorda lagstiftning motkönsdiskriminerande reklam. Enligt utskottets meningbör man nu i stället avvakta resultatet av detarbete som pågår inom näringslivet och som syftartill att stärka egenåtgärdssystemet. Utskottetförutsätter att detta arbete kommer att resultera iatt könsdiskriminerande reklam i större utsträckningän kommer att beivras genom egenåtgärder.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotionerna L705 yrkande 15 och A291 yrkande 14.Inte heller när det gäller reklam av det slag somkritiseras i motionerna L704 och So321 yrkande 11vill utskottet förorda lagstiftningsåtgärder. Ocksåbeträffande sådan reklam anser utskottet att man böravvakta vilka effekter som kan uppnås genomförstärkningar av egenåtgärdssystemen.Med det anförda avstyrker utskottet bifall ocksåtill motion L704 och So321 yrkande 11.Frågor som gäller tobaks- och alkoholreklam tas uppi motion L705 av m.fl. (mp). Imotionen yrkas ett tillkännagivande om attregeringen skall verka för förbud mot all reklam föralkohol- och tobaksprodukter (yrkande 16).Enligt vad utskottet erfarit är de frågeställningarsom aktualiserats i motionen föremål för beredninginom med anledning av delsbetänkandet (SOU 1995:114) Indirekt tobaksreklam ochEG-direktivet (98/43/EG) om reklam för och sponsringtill förmån för tobaksvaror, dels betänkandet (SOU1998:8) Alkoholreklam.Utskottet anser att resultatet av det pågåendearbetet bör avvaktas och avstyrker därför bifalltill motion L705 yrkande 16.En särskild marknadsföringsrättslig fråga -vilseledande förpackningsstorlekar - tas upp imotion L701 av m.fl. (v). Imotionen begärs ett tillkännagivande om attregeringen skall återkomma med förslag till åtgärdermot tillverkare som underfyller förpackningar.Motionärerna understryker betydelsen av atthushållen får rätt mängd vara för erlagd betalningoch att kontrollmyndigheterna ingriper motsystematiska avvikelser mellan uppgiven och verkligvarumängd.Bestämmelser om innehållsmängd i förpackningar m.m.finns i lagen (1992:1514) om måttenheter, mätningaroch mätdon med tillhörande förordning. Med stöd avdessa bestämmelser har Styrelsen för ackrediteringoch kontroll (SWEDAC) utfärdat föreskrifter omfärdigförpackade varor som säljs efter volym ellervikt. Föreskrifterna baseras på och utgörimplementering av flera olika EG-direktiv. finns bl.a. regler om hur storaavvikelser som tillåts mellan uppgiven och verkligmängd av en färdigförpackad vara eller ett parti avsådan vara. Vidare regleras kontrollmetoder förfastställande av nettoinnehåll. ochkommunerna är tillsynsmyndigheter beträffandelivsmedelsförpackningar medan tillsynen i övrigtutövas av SWEDAC. Tillsynsmyndigheterna får meddelade förelägganden och förbud som behövs för attbestämmelserna skall efterlevas.Enligt 7 § marknadsföringslagen får ennäringsidkare vid marknadsföring inte användaförpackningar som genom sin storlek eller yttreutformning i övrigt är vilseledande i fråga omproduktens mängd, storlek eller form. Överträdelseav förbudet kan medföra att näringsidkaren kan fåbetala en marknadsstörningsavgift. Underfyllning kani vissa fall även omfattas av bestämmelserna ombedrägeri i 9 kap. brottsbalken.Mot bakgrund av vad som sålunda redovisats kanutskottet inte finna annat än att det finns ettändamålsenligt regelverk för att motverka detproblem som tas upp i motionen. Utskottet utgår frånatt regeringen och berörda myndigheter bevakar attgällande bestämmelser följs. Något initiativ frånriksdagens sida kan inte anseserforderligt, och utskottet avstyrker bifall tillmotion L701.Önskemål om åtgärder i syfte att begränsa s.k. e-postreklam förs fram i två motioner. MajléneWesterlund Panke (s) begär i motion L703 etttillkännagivande om vikten av en reglering avanvändningen av e-postreklam. Motionären anser attomfattningen och spridandet av e-postreklam skallbegränsas.I motion L711 av m.fl. (s) begärs etttillkännagivande som innebär att regeringen skallåterkomma med förslag till regler om konsumentskyddmot oönskad e-postreklam.I juli 1998 gav regeringen en särskild utredare iuppdrag att undersöka och kartlägga vilka problem avfrämst marknadsrättslig natur som konsumenten kanställas inför i samband med elektroniskkommunikation i samhället (dir. 1998:64). Resultatetav inventeringen skall, enligt direktiven, följas aven analys om konsumentens skydd i detta avseendebehöver stärkas och i så fall på vilket sätt.Utredaren skall särskilt analysera frågor kringmöjligheterna att undvika oönskad reklam via e-post, marknadsföring via Internet, integritetsfrågori samband med elektronisk handel och olika aspekterpå gränsöverskridande handel med hjälp av Internet.Arbetet skall redovisas sin helhet i oktober 1999.EG-direktivet om skydd för konsumenterna viddistansavtal (97/7/EG) och det s.k.teledataskyddsdirektivet (97/66/EG) innehållerbestämmelser som bl.a. rör möjligheterna att stoppaoönskad e-postreklam. pågårför närvarande i samarbete med övriga nordiskaländer ett arbete med att genomföra direktiven isvensk rätt.Mot bakgrund av vad som sålunda redovisats kanutskottet konstatera att arbete bedrivs med deninriktning som motionärerna önskar. Utskottet kandärför inte finna att motionerna L703 och L711påkallar någon åtgärd, och utskottetavstyrker bifall till motionerna.Begreppen auktorisation, legitimation ochgodkännande tas upp av () imotion L702. I motionen begärs ett tillkännagivandeom behovet av tydligare lagstiftning när det gälleranvändningen av yrkesbeteckningar avsedda att angekompetensen hos yrkesutövare.Sommaren 1996 överlämnade revisorerpromemorian Auktorisation - för vem? I promemorian nämns att benämningarnalegitimerad, auktoriserad och godkänd bl.a.förekommer när det gäller sjukvårdspersonal,revisorer och mäklare. revisorerkonstaterade att skyddsinnebörden av dessabenämningar i många fall är oklar för konsumenteroch att stor förvirring råder om innebörden avsådana benämningar. En djupare granskning var,enligt revisorernas uppfattning, angelägen.Revisorerna föreslog därför att regeringen skullebelysa den konkreta betydelsen av angivna begrepp.Även benämningarnas betydelse som konkurrensmedelborde enligt revisorerna belysas.I beslut fann regeringen inte skälatt vidta några åtgärder med anledning avpromemorian. I beslutet anförde regeringen bl.a. med anledning av promemorian gjort en översyninom av hur frågan behandlats avberörda myndigheter och att det därvid inteframkommit att konsumentproblem förknippade medbegreppen var av sådan omfattning att det varpåkallat med särskilda åtgärder.Utskottet anser för sin del att det frånkonsumentskyddssynpunkt är angeläget att en meringående analys kommer till stånd när det gälleranvändning av begrepp såsom legitimerad,auktoriserad och godkänd i marknadsföring. Det börankomma på regeringen att föranstalta därom. Om detdärvid skulle visa sig att det föreligger behov avlagstiftning utgår utskottet från att regeringenframlägger erforderliga lagförslag.Vad utskottet sålunda anfört med anledning avmotion L702 bör som sin mening geregeringen till känna.Spörsmål rörande s.k. faturaskojeri tas upp imotion L903 av (). Motionärenkritiserar oseriös marknadsföring inomreklambranschen och pekar särskilt på näringsidkaresom marknadsför reklamplats i olika kataloger, oftaav diskutabel kvalitet, och skickar fakturor trotsatt någon beställning inte gjorts. I motionen yrkastillkännagivande om en utredning.Bestämmelser om fakturaskojeri infördes imarknadsföringslagen . Enligt 12 § är detförbjudet för näringsidkare att tillställa någonfakturor, inbetalningsavier eller liknandemeddelanden avseende produkter som inte harbeställts. Om en näringsidkare uppsåtligen eller avoaktsamhet bryter mot förbudet kan denne åläggasbl.a. att betala en marknadsstörningsavgift. I vissafall omfattas förfarandet även av bestämmelserna ombedrägeri i 9 kap. brottsbalken.Av ett skriftligt frågesvar som justitieministernlämnade framgår attRikspolisstyrelsen påbörjat ett projektmed syfte att kartlägga och analysera problemet medfakturaskojeri samt att branschorganisationernautför ett aktivt arbete med att rensa marknaden frånoseriösa näringsidkare.