bet · GM01BoU2 · 1999-01-28 00:00:00 — Lägenhetsinnehavaren skall kunna erhålla lagfart på och inteckningar i sinlägenhet.Syftet med ägarlägenheter sägs ofta vara att man önskar uppnå full likhet medde villkor som gäller för egna hem, särskilt vad gäller kredit- ochpant-värdigheten. Det enklaste sättet att tillgodose de framställda önskemålenskulle vara att förändra bostadsrättslagen i de nämnda avseendena. Redan motdenna bakgrund finns det skäl att avstyrka motionerna om att införa en helt nyupplåtelseform.Ett förslag som avsåg att ändra bostadsrättslagen på sagt sätt har förinte så länge sedan varit ute på remiss (Ds 1994:59 Förstärkt bostadsrätt). det närmaste enig remisskår avstyrkte förslaget. Kritiken berörde nära nogsamtliga de föreslagna förändringarna. Ett flertal nackdelar uppmärksammades.Det torde kunna hävdas att också ägarlägenheter som upplåtelseform därigenomavstyrkts, praktiskt sett, även om det skedde utan den överbyggnad sombegreppet ägarlägenheter har.Enligt utskottet finns det ur boendesynpunkt inga fördelar med ägarlägenhetersom inte skulle kunna uppnås genom förändringar i bostadsrättslagen. Det finnsdäremot flera nackdelar i förhållande till bostadsrätten. Utskottet vill idetta sammanhang särskilt fästa uppmärksamheten på en grundläggande tankebakom bostadsrättsinstitutet, nämligen att ägaren och brukaren i princip skallvara en och densamma. Bostadsrättshavarens särskilda intresse och omsorg fördet hus han bor i är att härleda till brukandet av en lägenhet som han själväger. Ett system med ägarlägenheter där en lägenhetsägare fritt kan upplåtalägenheten "i andra hand" torde medföra att ett stort antal lägenheter skullekomma att bebos av andra än ägarna vilket skulle medföra negativa konsekvenserför övriga lägenhetsägare. "Andrahandsupplåtelser" har dessutom andra negativakonsekvenser. Ett system med ägarlägenheter skulle uppmuntra förvärv avlägenheter som ren kapitalplacering vilket skulle motverka de socialabostadspolitiska mål som ställts upp och vunnit en bredanslutning. Därtill kommer att nackdelarna för hyresgästerna skulle varauppenbara med hänsyn till de svårigheter som är förknippade medicke-professionella hyresvärdar.Utskottet vill också något uppehålla sig vid ett annat problem, som gällerkapitalförsörjningen. När det krävs ett större kapitaltillskott, t.ex. vid enombyggnad, förutsätter ägarlägenhetsformen att lägenhetsägarna själva står förtillskottet. En nödvändig ombyggnad kan fördröjas av att var och en avlägenhetsägarna själv måste skaffa fram kapital. För vissa lägenhetsägare kandet råda stora svårigheter att skaffa fram lån eller att ordna tillräckligasäkerheter. Dröjsmålen kan komma att dra med sig stora negativa ekonomiska ochandra konsekvenser. För den som inte kan skaffa fram nödvändigt kapital kommerdet inte att finnas någon annan utväg än att han tvingas flytta för attersättas med någon mer kapitalstark person. Enligt utskottets mening kansådana konsekvenser inte accepteras. En utväg ur detta skulle naturligtviskunna vara att tillåta att lägenhetsägarna gemensamt får låna upp de medel sombehövs, vilket förutsätter för lägenhetsägarna gemensammapantsättningsmöjligheter. Med en sådan lösning skulle dock inte den avägarlägenhetsförespråkarna anförda ökade kreditvärdigheten kunna uppnås. Manskulle dessutom vara tillbaka i en upplåtelseform som motsvarar bostadsrätten.Enligt utskottets mening råder det sådana skillnader mellan att äga ett småhusoch att äga en lägenhet i ett flerbostadshus att det inte går att jämställadem i lagstiftningen så som motionärerna föreslår. Skillnaderna står främstatt finna i att ett gemensamt och nära boende kräver samverkan och samförståndmellan de boende. Det gäller särskilt reglerna om andrahandsuthyrning, omansvaret för underhåll av gemensamma delar av huset, om besluten om ekonomiskatillskott för den gemensamma verksamheten samt om skuld- och pantsättning.Behov kan finnas att för bostadsrätternas vidkommande öka den ekonomiskastabiliteten för de boende och kreditgivarna. Denna omständighet kanemellertid enligt utskottets mening inte användas som ett argument för en nyupplåtelseform. Sammanfattningsvis och med hänvisning till vad som anförtsanser utskottet att motionsförslagen om införandet av upplåtelseformenägarlägenheter inte bör tillstyrkas. Utskottet avstyrker således motionerna1998/99:Bo209 (m) yrkande 16 och 1998/99:Bo237 (kd) yrkande 9.dels att utskottets hemställan under 3 bort ha följande lydelse:3. beträffande ägarlägenheteratt avslår motionerna 1998/99:Bo209 yrkande 16 och 1998/99:Bo237yrkande 9.Särskilt yttrandeBreddat utbud av upplåtelseformerSten (), (), () och () anför:Det övergripande målet för bostadspolitiken bör vara att de bostäder som finnspå marknaden möter den efterfrågan som finns. Var och en skall kunna finna enlämplig bostad vad gäller storlek, standard, service och kostnader. Sammagrundläggande målsättning bör också gälla upplåtelseformerna. Den enskildamänniskan skall kunna välja en upplåtelseform som svarar mot hans eller hennesönskemål och behov. Lagstiftaren bör därför ge utökade valmöjligheter i frågaom upplåtelseformerna snarare än att prioritera bland dem. Denna princip är såangelägen att den motiverar att ett breddat utbud av upplåtelseformer införs isyfte att tillgodose bostadskonsumenternas individbaserade val.