bet · GM01JuU23 · 1999-05-04 00:00:00 — Försöksverksamhet med videoteknik i rättegång I detta betänkande behandlar utskottet ettregeringsförslag om en lag om försöksverksamhet medvideokonferens vid handläggning av mål och ärenden iallmänna domstolar. Enligt förslaget skall parter ibrottmål och tvistemål kunna delta i sammanträdeninför rätten genom videokonferens. Användning avvideokonferens förutsätter dock antingen att det ärlämpligt med hänsyn till ändamålet med partensinställelse eller att sammanträdet annars skullemedföra kostnader eller olägenheter som inte står irimligt förhållande till betydelsen av att parteninställer sig i rättssalen. Under likartadeförutsättningar skall också vittnesförhör och annanmuntlig bevisning kunna tas upp genomvideokonferens.Lagen föreslås träda i kraft år 2000och gälla till utgången av år 2001.Utskottet tillstyrker regeringens förslag.Till betänkandet har fogats fyra reservationer. I proposition 1998/99:65 () harregeringen föreslagit att antarregeringens förslag till lag om försöksverksamhetmed videokonferens i rättegång.Lagförslaget, som har granskats av Lagrådet, harfogats till betänkandet, se bilaga. Motioner väckta med anledning avpropositionen1998/99:Ju20 av m.fl. (m) vari yrkas1. att begär att regeringen återkommermed förslag om användning av videokonferens vidomhäktningsförhandling i enlighet med vad somanförts i motionen,2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att åklagare inteskall ha möjlighet att delta i förhandlingar genomvideokonferens,3. att begär att regeringen återkommermed förslag som tydligare inskärper att ungalagöverträdare inte bör delta i förhandlingar genomvideokonferens i enlighet med vad som anförts imotionen,4. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om användning avvideokonferens vid edgångssammanträden.1998/99:Ju21 av och () vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om samverkan om videokonferensutrustningmellan t.ex. domstolar, statliga myndigheter ochkommuner.1998/99:Ju22 av och (kd) vari yrkas1. att avslår proposition 1998/99:65Videokonferens i rättegång,2. att hos regeringen begär förslag pååtgärder som kan vidtas för att förbättra vittnenassituation.Motion väckt under allmänna motionstiden19981998/99:Ju404 av () vari yrkas6. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om behovet avlagändringar så att vittnesförhör kan genomföras medhjälp av ny teknik. InledningÄrendet och dess beredningI samlades ettantal ändringsförslag som domstolar och domare förtfram i olika sammanhang. ficken utredare i uppgift att gå igenom detta materialoch bl.a. lämna förslag till nödvändig rättsligreglering för att videoteknik skulle kunna utnyttjasi domstolarna. Utredaren redovisade sitt arbete idepartementspromemorian Domstolsförfarandet -Förslag till förbättringar (Ds 1997:7).Regeringen beslutade att tillkallaen särskild utredare med uppgift att utvärdera deåtgärder som under den senaste tioårsperiodenvidtagits på brottsofferområdet (dir. 1995:94).Utredningen antog namnet Brottsofferutredningen.Utredningen överlämnade sitt betänkandeBrottsoffer -Vad har gjorts? Vad bör göras? (SOU1998:40). I betänkandet behandlas bl.a. frågan omanvändning av videoteknik i domstol, dåförhörspersoner är utsatta för hot ellerpåtryckningar.Till grund för förslagen i propositionen liggerdepartementspromemorian och - i nu aktuell del -betänkandet samt remissbehandlingen av dessa.Gällande rättFör de allmänna domstolarnas del finns irättegångsbalken (RB) ett flertal bestämmelser omhur part skall inställa sig i rättegång. När detgäller tvistemål föreskrivs i 11 kap. 5 § RBföljande. En part skall infinna sig personligen vidhuvudförhandling i tingsrätt och hovrätt, om intehans närvaro kan antas vara utan betydelse förutredningen. Vid huvudförhandling i Högsta domstolenär part skyldig att infinna sig personligen, omdomstolen finner att hans närvaro är nödvändig förutredningen. I fråga om sammanträde för förberedelseoch vid annan förhandling är en part skyldig attinfinna sig personligen, om hans närvaro kan antasfrämja syftet med sammanträdet. Bestämmelserna ompart gäller enligt paragrafen också i fråga om partsställföreträdare.Vad gäller brottmål följer av 20 kap. 14 § RB attreglerna i 11 kap. 5 § RB skall tillämpas påmålsägande, även om han inte för talan. Också ifråga om den som är misstänkt i brottmål råderenligt 21 kap. 2 § RB i huvudsak samma ordning somför part i tvistemål. En misstänkt är dock inteskyldig att inställa sig personligen vidhuvudförhandling i tingsrätt eller hovrätt om måletkan avgöras i hans utevaro och hans närvaro kanantas vara utan betydelse för utredningen.Part, målsägande som inte för talan, vittne ellersakkunnig som skall höras i bevissyfte skallinställa sig personligen inför rätten.Sedan år 1987 finns det emellertid regler som gördet möjligt att, utan hinder av de ovan redovisadebestämmelserna, hålla sammanträden och förhör pertelefon. Sammanfattningsvis innebär dessa reglerföljande. Part i tvistemål kan under vissaförutsättningar utföra sin talan per telefon vidsammanträde för muntlig förberedelse (42 kap. 10 §RB). Har rätten hållit muntlig förberedelse pertelefon, kan den även hålla huvudförhandling iförenklad form per telefon, under förutsättning atthuvudförhandlingen hålls i samband medsammanträdet för förberedelse (42 kap. 20 § tredjestycket RB). I brottmål finns motsvarande möjlighetatt hålla sammanträde vid telefonförberedelse som itvistemål (se 45 kap. 13 § tredje stycket och 47kap. 10 § RB).Som förutsättningar för att det skall vara möjligtför part att utföra sin talan per telefon gäller attdet antingen är lämpligt med hänsyn tillsammanträdets ändamål och övriga omständighetereller att ett sammanträde inför rätten skullemedföra kostnader eller olägenheter som inte står irimligt förhållande till betydelsen av att ettsammanträde hålls inför rätten. Reglerna i RB omkallelser och förelägganden och om påföljder förutevaro gäller inte i fråga om sammanträden somhålls per telefon.Under nu angivna betingelser är det även möjligtatt använda telefon vid handläggning avdomstolsärenden, se 19 § lagen (1996:242) omdomstols-ärenden (ärendelagen).Såväl RB som ärendelagen innehåller bestämmelsersom gör det möjligt att i vissa fall ta upp muntligbevisning per telefon. Ett vittne eller en måls-ägande som skall höras kan alltså höras per telefoni stället för att inställa sig inför rätten.Förutsättningarna härför är att bevisupptagning pertelefon är lämplig med hänsyn till bevisningens artoch övriga omständigheter eller att bevisupptagningenligt vanliga regler skulle medföra kostnader sominte står i rimligt förhållande till betydelsen avatt bevisningen tas upp på sådant sätt. Vidbevisupptagning per telefon gäller inte vanligaregler om kallelser, förelägganden och påföljder förutevaro.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslås att det på försök införs enmöjlighet att använda videokonferens vidhandläggningen av mål och ärenden i de allmännadomstolarna.Förslaget innebär att parter i brottmål ochtvistemål under vissa förutsättningar skall kunnadelta i ett sammanträde inför rätten genomvideokonferens. Vidare föreslås att bevisning, t.ex.vittnesförhör, skall kunna tas upp genomvideokonferens. Enligt förslaget skall det även varamöjligt att använda videokonferens vidhandläggningen av konkurs- och domstolsärenden.Syftet med försöksverksamheten är att gedomstolarna ett redskap som möjliggör en merflexibel handläggning av mål och ärenden och atterbjuda medborgarna ökad tillgänglighet tilldomstolarna.Lagen föreslås träda i kraft ochgälla till utgången av år 2001.ÖvervägandenAvslag på propositionenI motion Ju22 (kd) yrkas avslag på propositionen.Motionärerna anser att användning av videokonferensi rättegång är oförenlig med rättssäkerhetens krav.Enligt 2 § förslaget får en part delta i ettsammanträde inför rätten enligt rättegångsbalkengenom videokonferens om det är lämpligt med hänsyntill ändamålet med partens inställelse och övrigaomständigheter eller om sammanträdet annars skullemedföra kostnader eller olägenheter som inte står irimligt förhållande till betydelsen av att parteninställer sig i rättssalen. En tilltalad i tingsrättfår dock inte delta genom videokonferens om detfinns anledning att döma till annan påföljd änböter, fängelse , villkorlig domeller skyddstillsyn eller sådana påföljder iförening. Med nämnda påföljder likställs förordnandeenligt 34 kap. 1 § 1 att tidigare ådömdpåföljd skall avse även annat brott, om det inte isamband med förordnandet blir aktuellt att förklaravillkorligt medgiven frihet förverkad i fråga om enstrafftid som överstiger . Dennabegränsning för den tilltalade att kunna delta iförhandlingen genom videokonferens anknyter till vadsom är föreskrivet i 46 kap. 15 § andra stycket RB ifråga om möjligheten att avgöra mål i dentilltalades utevaro.Enligt 3 och 4 §§ förslaget får också den som skallkallas till sammanträde enligt konkurslagen(1987:672) liksom part i domstolsärende delta isammanträde genom videokonferens. Förutsättningarnahärför är utformade på i princip samma sätt som desom gäller vid sammanträde enligt RB.Vidare föreskrivs i 5 § förslaget att bevisning fårtas upp genom videokonferens om det är lämpligt medhänsyn till bevisningens art och övrigaomständigheter eller om bevisupptagning enligtreglerna i RB skulle medföra kostnader ellerolägenheter som inte står i rimligt förhållande tillbetydelsen av att bevisningen tas upp på sådantsätt.I 6 § andra stycket förslaget föreskrivs att densom har kallats att delta i en förhandling genomvideokonferens men som motsätter sig att delta pådetta sätt har rätt att inställa sig i rättssalen.I fråga om de allmänna motiven för förslaget harregeringen anfört bl.a. följande.Det är viktigt att domstolsväsendet är modernt ochanpassat till samhället i övrigt. Deninformationstekniska utvecklingen går framåt medstora steg. Det gäller inte minst utvecklingen påtelekommunikationsområdet. Sedan flera år tillbakaär det möjligt att kommunicera med bild- ochljudöverföringsteknik, så kallad videokonferens.Videokonferens innebär att både ljud och bilddirektöverförs med hjälp avtelekommunikationsteknik. Det bör noteras att det ien videokonferens enbart är fråga om överföring avbild och ljud och inte fråga om bevarande avöverförd information, såvida inte envideobandspelare ansluts. Vid användning av telefonöverförs endast ljud. Vid användning avvideokonferens överförs både ljud och bild. Medanvändning av sådan teknik kan människor såledeskommunicera med varandra genom att både se och höravarandra utan att behöva befinna sig påsamma plats. Allteftersom tekniken har utvecklatsoch förfinats har videokonferens kommit att börjaanvändas i allt större omfattning såväl inom denoffentliga sektorn som inom näringslivet.Den ökande internationaliseringen ställer också nyakrav på våra domstolar. Det blir allt vanligare medgränsöverskridande brottslighet. Som en följd häravhar behovet ökat av att kunna förhöra personer sombefinner sig i andra länder än det där rättegångenäger rum. inrättades inom EU enrådsarbetsgrupp för att behandla frågan omeffektivisering av det internationella samarbetet ibrottmål. Arbetet syftar till att en konventionskall färdig-ställas som skall komplettera 1959 årseuropeiska konvention om inbördes rättshjälp ibrottmål. Konventionen är i principfärdigförhandlad. I det utkast till konvention somföreligger finns bestämmelser om användande avvideoteknik vid förhör med vittnen som befinner sigi en annan medlemsstat än domstolen. Även inomEuroparådet har frågan om användande av videoteknikvid förhör i domstol diskuterats inom ramen förutarbetande av ett andra tilläggsprotokoll till 1959års konvention.Erfarenheterna av användning av telefon i rättegångär, framhåller regeringen, mycket positiva.Telefonen har visat sig vara ett mycket användbarthjälpmedel, exempelvis i situationer då rättegångarriskerat att bli inställda på grund av att vittnenbefunnit sig på annan ort.Vid en jämförelse måste, understryker regeringen,möjligheten att kunna använda videokonferens iallmänhet anses ha fördelar framför möjligheten attanvända telefon. Vid en videokonferens hardeltagarna i konferensen inte bara möjlighet atthöra varandra utan även att se varandra. Kvalitetenpå kommunikationen är därmed betydligt förbättrad.Regeringen anser alltså att starka skäl talar föratt det bör införas en möjlighet att användavideokonferensteknik i rättegång. En givenutgångspunkt är att videokonferens måste kunnaanvändas i samma utsträckning som det är möjligt attanvända telefon. Med hänsyn till att videokonferensgenerellt måste anses vara ett bättrekommunikationsmedel än telefon bör emellertid,enligt regeringens mening, tillämpningsområdet kunnavara större.I likhet med vissa remissinstanser anser regeringenatt införandet av video-teknik i domstol bör inledasmed en försöksverksamhet. Syftet med enförsöksverksamhet är att få underlag för att kunnata ställning till i vilken utsträckningvideokonferensteknik skall kunna användas irättegång . Tillämpningsområdet förvideokonferens föreslås därför bli tämligenomfattande . Resultatet avförsöksverksamheten skall följas fortlöpande ochutvärderas. Utvärderingen kommer sedan att kunnaligga till grund för ett slutligt ställningstagandei frågan (prop. s. 9 f).Regeringen understryker att fysisknärvaro i rättssalen bör vara huvudregel även ifortsättningen (prop. s. 11).Utskottet vill för sin del instämma i regeringensbedömning att det är viktigt att domstolsväsendet ärmodernt och anpassat till samhället i övrigt. Attdomstolarna därvid utnyttjar sig avinformationsteknikens landvinningar i denutsträckning detta är förenligt med rättssäkerhetenskrav finner utskottet vara naturligt. Erfarenheternaav att använda telefon i rättegång har också, somregeringen framhåller, varit goda. Utskottet delarregeringens uppfattning att det nu är naturligt attgå vidare och utnyttja tekniken med videokonferens idomstolarna. Som regeringen understrukit måstevideokonferens anses överlägsen telefonsammanträdesom kommunikationsteknik, och det är därförnaturligt att de föreslagna reglerna ges ett vidaretillämpningsområde än bestämmelserna om användningav telefon i rättegång. Genom användningen avvideokonferens kan domstolarna undvika inställdaförhandlingar som parter och andrabesparas kostnader och tidsutdräkt för inställelseinför rätten. Utskottet vill i sammanhangetunderstryka att förslaget innebär att den som villinställa sig personligen i stället för genomvideokonferens alltid har rätt att göra detta. Medhänsyn till det anförda anser utskottet att det nubör införas en försöksverksamhet med videokonferensi rättegång. Utskottet avstyrker motion Ju22 i nuifrågavarande del.Det nu anförda innebär att utskottet i principställer sig bakom regeringens förslag. Till vissaenskildheter i detta återkommer utskottet nedan.OmhäktningsförhandlingarI motion Ju20 (m) begärs att inställelse genomvideokonferens skall kunna ske även vid s.k.omhäktningsförhandlingar.Då rätten beslutar om häktning skall, om åtal interedan har väckts, rätten sätta ut den tid inomvilken åtal skall väckas. Tiden får inte bestämmaslängre än vad som är oundgängligen nödvändigt. Ärden utsatta tiden otillräcklig, får rätten medgeförlängning av tiden, om detta begärs före tidensutgång. Den misstänkte och hans försvarare skall ommöjligt beredas tillfälle att yttra sig. Väcks inteåtal skall rätten som huvudregel, så länge denmisstänkte är häktad och till dess att åtal harväckts, med högst hålla nyförhandling i häktningsfrågan och därvid särskilt setill att utredningen bedrivs så skyndsamt sommöjligt (24 kap. 18 § RB). Det är en sådan nyförhandling i häktningsfrågan som brukar kallasomhäktningsförhandling.I propositionen framhåller regeringen att enomhäktningsförhandling syftar till att pröva omskälen för häktning är hållbara och omförundersökningen bedrivs med tillbörligskyndsamhet. En sådan prövning kan med storsannolikhet i de flesta fall göras med lika storsäkerhet vare sig den häktade inställer sig irättssalen eller deltar i förhandlingen genomvideokonferens. Regeringen anser därför attvideokonferens bör kunna användas också vid den härtypen av förhandlingar (prop. s. 18 f).Utskottet, som anmärker att förslagets 2 § omfattaräven häktningsförhandlingar, konstaterar attmotionsyrkandet är tillgodosett och avstyrker motionJu20 i denna del.Åklagares deltagande genom videokonferensI motion Ju20 (m) begärs att åklagare inte skallkunna inställa sig till rätten genom videokonferens.Enligt motionärernas mening måste statensföreträdare alltid inställa sig i rättssalen.Enligt gällande rätt skall åklagaren kallas tillhuvudförhandling i brottmål. Åklagaren är skyldigatt komma personligen men föreläggs inte någonpåföljd för utevaro. Om åklagaren inte infinner sig,skall huvudförhandlingen ställas in och sättas uttill en annan dag (45 kap. 15 § och 46 kap. 2 §första stycket 1 RB). I fråga om andra slag avförhandlingar saknas bestämmelser om följden av attåklagaren uteblir; en förhandling kan dock integenomföras om inte åklagaren är närvarande.I propositionen förklarar regeringen att den anseratt åklagare skall ges samma möjligheter som andraparter att delta i processen. Åklagaren bör alltsåkunna delta i en förhandling genom videokonferensunder de förutsättningar som anges i förslagets 2 §(prop. s. 20). Liksom beträffande andra partergäller dock huvudregeln om närvaro i rättssalen.Utskottet instämmer i regeringens uppfattning ochavstyrker motion Ju20 i nu behandlad del.Unga lagöverträdares deltagande genom videokonferensI motion Ju20 (m) begärs att det i lagstiftningenskall anges att unga lagöverträdare inte bör delta iförhandling genom videokonferens.Regeringen har i denna fråga anfört följande.Principen att unga lagöverträdare skall särbehandlasi vissa avseenden har en lång tradition och en bredförankring i vårt samhälle. Exempelvis ärpåföljdssystemet för unga lagöverträdare utformatmed beaktande av ungas bristande mognad ochsärskilda behov. Genom ungdomsmålsreform(prop. 1994/95:12, bet. 1994/95:JuU1, rskr.1994/95:39) infördes ett antal lagändringar somsyftade till att anpassa förfarandet vid lagföringav ungdomar som misstänks för brott till despeciella krav som ställs i just ungdomsmål.Bakgrunden till denna reform var att lagföring avungdomar ställer särskilda krav på förfarandet ochdem som hanterar det. I linje härmed anserregeringen att utgångspunkten bör vara att ungalagöverträdare inte bör delta i förhandlingar genomvideokonferens. Något absolut förbud bör dock inteinföras i försökslagen (prop. s. 16 f).Utskottet delar det principiella synsätt som såvälregeringen och motionärerna givit uttryck för,nämligen att unga lagöverträdare inte bör delta isammanträde inför rätten genom videokonferens.Utskottet anser dock att det inte kan uteslutas attdet kan förekomma situationer där ett sådantdeltagande är motiverat även för en unglagöverträdare. Något absolut förbud av det slagmotionärerna efterfrågar bör därför inte införas.Motion Ju20 i nu berörd del avstyrks.Videokonferens i konkursärendenI motion Ju20 (m) efterfrågas ett tillkännagivandeav innebörd att användning av videokonferens ikonkursärenden inte får begränsa borgenärernasmöjligheter att ställa frågor till konkursgäldenärenvid edgångssammanträden. Motionärerna motsätter sigdock inte den föreslagna regleringen.Av 16 kap. 2 § första stycket konkurslagen(1987:672) framgår att rättegångsbalkensbestämmelser om tvistemål i tillämpliga delar gälleri konkurs-ärenden, om inte annat föreskrivs ikonkurslagen. Sker handläggningen vid förhandling,tillämpas bestämmelserna om huvudförhandling itvistemål, om inte sakens beskaffenhet motiveraravsteg därifrån.Enligt paragrafens andra stycke gäller att om densom kallats till förhandling uteblir, hindrar detinte att den fråga som förhandlingen gäller prövasoch avgörs.I propositionen anför regeringen att det iförsökslagen bör införas en möjlighet att kunnaanvända videokonferens även i konkursärenden.Förutsättningarna för att det skall vara möjligt attanvända sådan teknik bör vara desamma somföreslagits i fråga om tvistemål. I likhet medförslaget i övrigt bör huvudregeln vara fysiskinställelse i rättssalen, och möjligheten attanvända videokonferens bör utgöra undantag frånhuvudregeln (prop. s. 22).Videokonferens bör, framhåller regeringen,exempelvis kunna komma till användning förkonkursborgenären vid konkursförhandlingar dåkonkursgäldenären med stor sannolikhet kommer attutebli. Denna bestämmelse innebär att det kommer attfinnas möjlighet att delta i edgångssammanträdegenom videokonferens. Möjligheten att låtagäldenärer delta i edgångssammanträden genomvideokonferens bör dock användas med försiktighet.Ett exempel där det kan tänkas vara lämpligt är dåen likvidator skall avlägga ed. Men det kan äventänkas att det finns andra situationer då det kanvara lämpligt eller då kostnaderna för eninställelse inte står i rimligt förhållande tillbetydelsen av att den som skall kallas kommer tilldomstolen, anför regeringen (prop. s. 30).Utskottet vill till en början erinra om att fysiskinställelse alltjämt skall vara huvudregel även i defall där förslaget ger utrymme för att användavideokonferens. Det är naturligtvis viktigt attformen för konkursgäldenärens inställelse intepåverkar konkursborgenärernas möjligheter att ställafrågor till honom. Regeringen har emellertidunderstrukit att möjligheten att låtakonkursgäldenärer delta i edgångssammanträden genomvideokonferens bör användas med försiktighet, ochutskottet instämmer i detta uttalande. Med dessarestriktiva motivuttalanden anser utskottet yrkandettillgodosett. Utskottet kan inte heller i övrigtinse att det finns anledning att begära någraåtgärder av regeringen. Utskottet avstyrker motionJu20 i denna del.VittnesskyddI motion Ju22 (kd) begärs förslag på åtgärder somkan vidtas för att förbättra vittnens situation. Enförsöksverksamhet med vittnesförhör genomvideokonferens efterfrågas i motion Ju404 (fp).När det gäller bevisupptagning genom videokonferensanför regeringen i propositionen bl.a. följande.Huvudregeln skall vara fysisk inställelse irättssalen. Det bör gälla även dem som skall höras ibevissyfte i en rättegång. Skälet för det är attbeslutsunderlaget för domstolen i många fall måsteanses vara bättre vid fysisk närvaro i rättssalen.Något som bör framhållas i detta sammanhang är,anför regeringen, att en målsägande eller ett vittnemånga gånger måste anses ha ett eget intresse av attfå lämna sin berättelse direkt inför åhörarna. Detär inte givet att en möjlighet för ett vittne elleren målsägande att få delta i en förhandling genomvideokonferens alltid ligger i dennes intresse. Detfinns också ett önskemål om att ökamålsägandens delaktighet i processen. Som exempel pådetta kan nämnas att i sittbetänkande har föreslagit att även en målsägande sominte för talan ges en frågerätt beträffandetilltalade, vittnen och sakkunniga. Detta förslagbereds i . Närvarogenom videokonferens måste typiskt sett anses minskamålsägandens inflytande i processen.Enligt regeringens mening bör det dock inte finnasnågra hinder mot att använda videokonferens i sådanafall då målsägande eller vittnen på grund av rädslaeller fruktan för sin säkerhet inte anser sig kunnainställa sig i rättssalen. Möjligheten böremellertid av ovan angivna skäl användas med vissåterhållsamhet, och det får naturligtvis inte ske påbekostnad av den tilltalades rättssäkerhet (prop. s.24).Brottsofferutredningen har i sitt betänkande SOU1998:40 understrukit vikten av att målsägande ochvittnen som kallas till domstol får skriftliginformation om hur rättegången går till. Vidareföreslår utredningen att det vid domstolarna utsesnågon eller några personer som ansvariga för attbesvara frågor från målsägande och vittnen.Utredningen föreslår också att domstolslokalernautformas så att målsägande och vittnen inte behöverkonfronteras med den tilltalade.