bet · GM01LU9 · 1999-01-26 00:00:00 — Vissa fastighetsrättsliga frågor, m.m. I betänkandet behandlar utskottet åtta motioner somväckts under den allmänna motionstiden . Tvåmotioner gäller bostadsarrende, tvåfastighetsmäklare och fastighetsmäklarlagen samtfyra inskrivning av förvärv av fast egendom.Med anledning av de sistnämnda motionerna förordarutskottet ett tillkännagivande som går ut på attregeringen i lämpligt sammanhang för skallredovisa vilka åtgärder som vidtagits i syfte attskapa en säkrare hantering i inskrivningsärenden.Övriga motioner avstyrks.Till betänkandet har fogats enreservation (m, kd) angåendeöversyn av fastighetsmäklarlagen. 1998/99:L501 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag om ändring ireglerna för fastighetsöverlåtelse i enlighet medvad som anförts i motionen.1998/99:L502 av och ()vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförtsangående förbättrade rutiner vidfastighetsöverlåtelse.1998/99:L504 av och ()vari yrkas att hos regeringen begär enöversyn av lagstiftningen för att stärkaäganderätten i enlighet med vad som anförts imotionen.1998/99:L505 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till ändringi arrendelagstiftningen i enlighet med vad somanförts i motionen.1998/99:L507 av och () variyrkas att hos regeringen begär förslagtill sådan ändring i JB 19 kap. eller KK 1971:184med tillämpningsföreskrifter förinskrivningsväsendet enligt jordabalken attinskrivningsmyndighetens arbete förändras så attkontroll av till myndigheten givna uppgifterförstärks.1998/99:L508 av () vari yrkas1. att begär att regeringen återkommermed förslag som innebär ökade möjligheter tilländringar av gällande arrendeavtal som är oskäliga ienlighet med vad som anförts i motionen,2. att begär att regeringen återkommertill med förslag om ökade möjligheter atthäva sådana arrendeavtal som innebär betydandeintrång i fastighetens nyttjande i enlighet med vadsom anförts i motionen.1998/99:L902 av och ()vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om en effektivaremyndighetsorganisation förfastighetsmäklarverksamheten,2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om utbildningskrav förfastighetsmäklare vid nyregistrering.1998/99:L907 av m.fl.(m) vari yrkas att somsin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om enöversyn av fastighetsmäklarlagen. BostadsarrendeArrende föreligger när någon upplåter jord tillnyttjande mot ersättning. Upplåtelse kan ske i formav jordbruksarrende, bostadsarrende,anläggningsarrende eller lägenhetsarrende. Regler omdessa arrendeformer finns i 7-11 kap. jordabalken(JB).Med bostadsarrende avses arrendeupplåtelse som skerför annat ändamål än jordbruk och som berättigararrendatorn att uppföra eller bibehålla bostadshuspå marken (10 kap. 1 § JB). Rättsinstitutetbostadsarrende kom och syftade till attförbättra den rättsliga ställningen för ägare tillfritidshus och permanentbostäder som disponerademarken med arrenderätt (sommarstugearrenden ocharrendevillor). Avtal om bostadsarrende skallträffas , , eller förarrendatorns livstid. Uppsägning skall alltid skeför att avtalet skall upphöra att gälla vidarrendetidens utgång. Bostadsarrende är - liksomjordbruksarrende - förenat med besittningsskydd iform av en rätt till förlängning av arrendeavtaletvid arrendetidens utgång. En förutsättning för attbesittningsskydd skall föreligga är att det, dåarrendeavtalet senast kan sägas upp från jordägarenssida, på arrendestället finns ett bostadshus som äravsett till bostad åt arrendatorn och honom ellerhenne närstående.Detta s.k. direkta besittningsskydd kan bara brytasunder i lagen angivna förutsättningar (10 kap. 5 §JB). Att besittningsskyddet bryts innebär attarrendatorn, i regel vid arrendetidens slut, måsteflytta. Förutom i fall då arrendatorn åsidosatt sinaföpliktelser enligt arrendeavtalet kanbesittningsskyddet brytas bl.a. om jordägaren görsannolikt att marken skall användas för bebyggelseav annat slag än det som avses med upplåtelsen ellerför jordbruk, industri eller annan ekonomiskverksamhet samt att jordägarens intresse att kunnaförfoga över marken för sådant ändamål påtagligtöverväger arrendatorns intresse av fortsatt arrende(10 kap. 5 § första stycket p. 5 JB).I motion L505 av () framhålls attlagstiftningen inte innehåller några regler tillskydd för en bostadsarrendators ekonomiska intressenom han eller hon skulle vara tvungen att lämnaarrendestället, exempelvis därför att jordägarenvill använda marken för annat ändamål. Enligtmotionären bör en skyldighet införas för jordägaren,då bostadsarrendatorn måste lämna arrendestället,att ersätta arrendatorn för investeringar som haneller hon gjort. I motionen yrkas att hosregeringen begär förslag till ändring iarrendelagstiftningen i enlighet med vad som anförtsi motionen.Tomas () påpekar i motion L508 att detfinns bostadsarrenden som är ingångna på mycket långtid med låg arrendeavgift och i avsaknad avindexklausul. kan arrendeavgiften förjordägaren framstå som oskäligt låg mot bakgrund avstigande kostnader och försämrat penningvärde.Jordägaren har, framhåller motionären, underavtalstiden ingen annan möjlighet att fåarrendeavgiften och andra arrendevillkor omprövadeän att väcka talan mot fastighetsägaren infördomstol. Mot denna bakgrund yrkas i motionen attregeringen skall återkomma till medförslag till lagändringar som innebär ökademöjligheter att ändra villkor i arrendeavtal(yrkande 1). I motionen efterlyses också förslagtill lagändringar som innebär en ökad rätt förjordägaren att häva arrendeavtal som medförbetydande intrång i hans eller hennes möjligheteratt nyttja fastigheten (yrkande 2).Vad först gäller en bostadsarrendators rätt tillersättning för investeringar, underhåll m.m. påarrendestället vill utskottet erinra om denmöjlighet - vilken också nämnts i motion L505 - somfinns enligt 8 kap. 21 § JB att få kompensation förinvesteringar m.m. i samband med att arrendatornfrånträder arrendet därför att avtalet upphör attgälla. Enligt bestämmelsen skall en byggnad ellervad som annars utförts av arrendatorn erbjudasjordägaren till inlösen. jordägaren inteerbjudandet inom viss föreskriven tid, fårarrendatorn föra bort byggnaden m.m. eller överlåtaegendomen till en tillträdande arrendator.Vidare vill utskottet peka på den möjlighet tillersättning som erbjuds i samband med att arrendatornvill överlåta arrenderätten. Enligt 10 kap. 7 § JBfår en bostadsarrendator, om arrendeavtalet ärslutet , överlåta arrenderätten tillnågon med vilken jordägaren skäligen kan nöjas. Hanskall därvid först erbjuda jordägaren att återtaarrendestället mot erläggande av skälig ersättningför arrenderättens värde. Ett sådant erbjudande fårinnefatta även byggnad och anläggningar somarrendatorn utfört på arrendestället. Om jordägareninte vill återta arrendestället står det arrendatornfritt att överlåta sin arrenderätt till vilkengodtagbar ny arrendator som helst. Bakgrunden tilldenna reglering är att en bostadsarrendator mångagånger kan ha befogad anledning att vilja avvecklaarrendeförhållandet , och en överlåtelserättgör det lättare för den avträdande arrendatorn attfå tillbaka kostnader som han lagt ned på huset ocharrendestället.Som framhålls i motion L505 finns det emellertidvid bostadsarrende inte någon lagreglerad skyldighetför fastighetsägaren att lösa de investeringar somarrendatorn utfört på arrendestället. Som jämförelsekan nämnas att det vid jordbruksarrende sedan den 1juli 1995 finns ett starkare investeringsskydd iform av en utvidgad överlåtelserätt när arrendatornutfört en investering som långsiktigt främjarjordbruket på arrendestället (se 9 kap. 31 a § JB,prop. 1994/95:155, bet. Investeringsskyddetvid jordbruksarrende innebär också en skyldighet förjordägaren att lösa en investering av nämnt slag omarrendatorn måste flytta från arrendestället därföratt besittningsskyddet brutits. Ett viktigt syftemed de införda förbättrade möjligheterna förjordbruksarrendatorer att få kompensation förinvesteringar på arrendestället var att geincitament till önskvärda investeringar iarrendejordbruket. Enligt utskottets mening kan detinte anses föreligga något motsvarande allmäntintresse att främja investeringar på arrendeställensom utgör bostadsarrende. Med hänsyn härtill kan viddenna arrendeform inte heller anses föreligga någotbehov av en sådan tvingande reglering i sammanhangetsom gäller vid jordbruksarrende. Vid bostadsarrendefår sålunda arrendatorn i första hand söka nå enuppgörelse med jordägaren om ersättning eller iandra hand utnyttja de möjligheter som står tillbuds att få kompensation i samband med överlåtelseav arrenderätten eller då arrendatorn frånträderarrendet. Utskottet kan inte finna annat än attnuvarande lagstiftning är utformad på ettändamålsenligt sätt, och utskottet avstyrker bifalltill motion L505.När det sedan gäller önskemålet i motion L508 omökade möjligheter att ändra villkor m.m. vidbostadsarrende, vill utskottet erinra om att ettavtal om bostadsarrende, som gäller ,måste sägas upp för att det skall kunna upphöra attgälla vid arrendetidens utgång (10 kap. 3 § JB).Vill jordägaren eller arrendatorn attarrendevillkoren ändras för en ny arrendeperiod,skall han eller hon meddela motparten detta i denordning som gäller för uppsägning. Om avtalet intesägs upp gäller det på oförändrade villkor undernästa arrendeperiod. Blir det tvist om vilka villkorsom skall gälla vid en förlängning av arrendeavtaletkan tvisten bli föremål för arrendenämndens prövning(se 10 kap. 6 a § jämfört med 9 kap. 10 § JB).Som påpekas i motionen kan naturligtvis ett avtal inågot hänseende komma att framstå som obilligt motnågon av parterna med hänsyn till förhållanden sominträffat . Utskottet har vissförståelse för att det kan uppfattas som orättvistoch besvärande, om inte en frivillig uppgörelse kanträffas, att behöva vänta till dess arrendeavtaletkan sägas upp innan en ändring av arrendevillkorenkan komma till stånd. Den möjlighet som erbjuds förden drabbade parten, vilket också nämns i motionen,är emellertid att väcka talan mot motparten viddomstol med yrkande att avtalsvillkoret skall jämkaseller lämnas utan avseende enligt 36 § avtalslagen.Regeln kan användas i arrendeförhållanden såväl närett villkor från början är otillbörligt som närvillkoret är att anse som otillbörligt på grund avförhållanden som inträffar under arrendetiden.Jämkning kan komma till stånd på begäran av bådejordägaren och arrendatorn. Vidare är jämkning pågrund av 36 § avtalslagen inte begränsad till avtalsom träffats efter lagens tillkomst utan kangöras även av tillkomnarättsförhållanden. Det är ytterst domstol som avgörom ett avtal skall jämkas med stöd av 36 §avtalslagen, och det finns en tämligen omfattanderättspraxis till belysning av regelns innebörd, ävenför arrendeförhållandens vidkommande.Med hänsyn till det anförda kan utskottet inte seatt det finns skäl att se överlagstiftningen i syfte att öka möjligheterna tilländring av villkoren i gällande arrendeavtal. Därmedavstyrker utskottet motion L508 yrkande 1.Beträffande kravet i motion L508 om ökademöjligheter för jordägaren att häva arrendeavtal,vill utskottet för sin del erinra om attlagstiftningen utvecklats i riktningmot att av sociala och ekonomiska skäl förstärkaarrendatorns ställning i arrendeförhållandet. Avsärskild vikt är därvid den rätt till förlängning avarrendeförhållandet som bostadsarrendatorer ochjordbruksarrendorer har, det s.k. direktabesittningsskyddet. Även om utvecklingen inneburitatt fastighetsägaren fått vidkännas vissainskränkningar i sina möjligheter att disponera sinegendom som han eller hon vill har den nuvaranderegleringen utformats efter en avvägning av deskilda intressen som gör sig gällande i ettarrendeförhållande. Enligt utskottets mening saknasdet anledning att nu överväga någon ändring i denberörda lagstiftningen.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotion L508 yrkande 2.FastighetsmäklarlagenDen trädde en ny fastighetsmäklarlag(1995:400) i kraft. Lagen, som ersatte lagi ämnet, syftar i första hand till att förstärkaskyddet för enskilda som anlitar fastighetsmäklareoch är, på samma sätt som den gamla lagen, tvingandetill förmån för konsumenter. Den nya lagen innebärockså genomgripande förändringar av denäringsrättsliga reglerna. Flera bestämmelser hartillkommit i syfte att effektivisera registrerings-och tillsynsfunktionerna och att åstadkomma enförbättrad kontroll av lagens efterlevnad. Detarbete med registrering och tillsyn som enligt 1984års lag sköttes av länsstyrelserna har genom den nyalagen samlats på en hand och överförts till en förändamålet särskilt inrättad myndighet,Fastighetsmäklarnämnden.Den nya fastighetsmäklarlagen innehåller flera nyacivilrättsliga regler som tar sikte på hur enmäklare skall utföra sina förmedlingsuppdrag. Dengrundsyn som genomsyrar flera av dessa regler är atten mäklare skall uppträda som en i princip opartiskmellanman som både köpare och säljare skall kunna haförtroende för. Mäklarna är ålagda en i lagensärskilt inskriven skyldighet att - i enlighet medvad som följer av god fastighetsmäklarsed - iakttabåde säljarnas och köparnas intresse när de fullgörsina uppdrag (12 §). I konsekvens med den regelngäller ett förbud för mäklare att som ombudföreträda en säljare eller en köpare (15 §). Vidaregäller ett förbud mot s.k. självinträde (13 §). Enmäklare skall inte ha rätt att utnyttja sinställning genom att själv träda in som köpare ellergenom att till någon närstående förmedla enfastighet som han eller hon har i uppdrag attförmedla. Det är inte tillåtet för mäklare attbedriva handel med fastigheter (14 §). Inte hellerär det enligt den nya lagen möjligt att förenamäklarverksamhet med annan verksamhet, om denna ärägnad att rubba förtroendet för mäklarens oberoendeställning.Närmare regler om registrering avfastighetsmäklare, om avgifter, utbildningskrav m.m.finns i fastighetsmäklarförordningen (1995:1028).Vidare framgår av förordningen (1995:1029) medinstruktion för bl.a. attnämnden skall särskilt inrikta sin verksamhet på attfastighetsmäklarna följer god fastighetsmäklarsed,att information sprids om vad godfastighetsmäklarsed innebär samt attfastighetsmäklarna har en god utbildning för sinuppgift. I fråga om organisationen föreskrivs bl.a.att Kammarkollegiet skall utföra nämndenskansligöromål enligt avtal mellan nämnden ochkollegiet.Utskottet beslöt att inleda ett projektgällande en utvärdering av fastighetsmäklarlagen.Huvudsyftet var att studera hur den nyatillsynsverksamheten hade organiserats och hur detlöpande arbetet bedrevs samt att utvärderaeffekterna av den nya lagstiftningen och bedöma omsyftet hade uppnåtts. Utskottet uppdrog åt enarbetsgrupp att genomföra utvärderingsprojektet.Arbetsgruppen, som bestod av sju ledamöter frånsamtliga inom utskottet representerade partier,redovisade sitt uppdrag i en rapport till utskottet- fastighetsmäklarlag, slutredovisning avutvärderingsuppdraget - i juni 1997.Arbetsgruppen konstaterade bl.a. att den valdaorganisationsmodellen, innebärande attKammarkollegiet utför Fastighetsmäklarnämndenskansligöromål enligt avtal mellan nämnden ochkollegiet, inte syntes vara förenlig med etteffektivt tillsynsarbete. Sammantaget innebar enligtarbetsgruppens uppfattning de anmärkningar som kunderiktas mot tillsynsfunktionen att denna måste ansesså bristfällig att det av det skälet fanns anledningatt sätta i fråga om syftet med lagstiftningen kundetillgodoses. Det var därför enligt arbetsgruppenangeläget att tillsynsfrågorna sågs över ochatt åtgärder vidtogs för att säkerställa en effektivoch ändamålsenlig tillsyn.Utskottet redovisade utvärderingen avfastighetsmäklarlagen . I betänkande1997/98:LU15 konstaterade utskottet att den valdaorganisationsmodellen för Fastighetsmäklarnämndensverksamhet framstod som det huvudsakliga problemetför en effektivisering av tillsynsfunktionen.Utskottet ansåg att en mer genomgripande översyn avFastighetsmäklarnämndens organisation var påkallad isyfte att effektivisera verksamheten. Det fickankomma på regeringen att i lämpligt sammanhang förriksdagen redovisa vilka åtgärder som vidtagits ochvilka resultat som uppnåtts. Vad utskottet sålundaanfört med anledning av den gjorda utvärderingen avden nya fastighetsmäklarlagen gav som sinmening regeringen till känna (rskr. 1997/98:158).I motion L902 av och (båda c) anförs att erfarenheterna visaratt den nya fastighetsmäklarlagen inte till alladelar fyller den funktion som avsetts. Fortfarandeförekommer det oseriösa fastighetsmäklare påmarknaden. Enligt motionärerna fungerartillsynsfunktionen inte tillfredsställande. Imotionen konstateras att regeringen ännu interedovisat några överväganden med anledning avriksdagens tillkännagivande . Mot bakgrundhärav bör enligt motionen förnya sitttillkännagivande om en effektivaremyndighetsorganisation förfastighetsmäklarverksamheten (yrkande 1). Enligtmotionen är fastighetsförmedling och värdering avfastigheter en grannlaga uppgift som kräver kunskapoch kompetens. Därför är utbildningen avfastighetsmäklare särskilt viktig. Motionärernaanser att full högskolekompetens bör gälla för attfastighetsmäklare skall kunna bli registrerade. Imotionen yrkas ett tillkännagivande med dennainnebörd (yrkande 2).Stig Rindborg m.fl. (m) anför i motion L907 att denregel i fastighetsmäklarlagen (12 §), som innebäratt fastighetsmäklaren skall uppträda som en iprincip opartisk mellanman, är onödig och har skapatförvirring. Begreppet god fastighetsmäklarsed gerenligt motionärerna fullgod vägledning för hurmäklaren skall uppträda mot säljare och köpare.Enligt motionen bör nämnda bestämmelse därförutmönstras ur fastighetsmäklarlagen. Även i övrigtbör en översyn göras av lagens civilrättsligaregler. I motionen yrkas ett tillkännagivande ienlighet med vad som anförts.Vad först gäller tillsynen enligtfastighetsmäklarlagen vill utskottet erinra om attregeringen, med anledning av riksdagenstillkännagivande , i åretsbudgetproposition gjort bedömningen attFastighetsmäklarnämnden från börgöras till en från Kammarkollegiet helt friståendemyndighet (prop. 1998/99:1 utg.omr. Nämnden börsom en fristående myndighet ha en av regeringenförordnad ordförande som myndighetschef. Genom attgöra till en friståendemyndighet med en ansvarig myndighetschefunderlättas, enligt regeringens mening, enändamålsenlig styrning och kontroll av nämndensverksamhet. Av budgetpropositionen framgår vidareatt regeringen också avser att utreda möjligheternaatt effektivisera Fastighetsmäklarnämndenstillsynsverksamheten samt nämndens framtidaorganisation och finansiering. En utgångspunkt är,anförs det, att tillsynen skall bedrivas i sådanform och omfattning att den säkerställer attfastighetsmäklarna följer god fastighetsmäklarsed.Vad regeringen sålunda uttalade ibudgetpropositionen föranledde inte någon erinranvid riksdagsbehandlingen (bet. 1998/99:NU1).Utskottet kan nu konstatera att regeringen den 12november 1998 beslutat tillkalla en särskildutredare med uppgift att göra en översyn avFastighetsmäklarnämndens tillsyn överfastighetsmäklare. Utredaren skall enligt sinadirektiv (dir. 1998:96) även överväga lämplig formför framtida organisationoch finansiering i syfte att effektiviseratillsynen. För att säkerställa en aktiv, rättssäkeroch kostnadseffektiv tillsyn skall, enligtdirektiven, vid översynen särskilt uppmärksammas ivilken form och i vilken omfattning tillsynen börbedrivas så att fastighetsmäklarna följerfastighetsmäklarlagen och att godfastighetsmäklarsed uppnås. Vidare skall utredarenägna särskild uppmärksamhet bl.a. åt frågan hurFastighetsmäklarnämnden skall kunna tillse atttillsynsinsatserna i första hand inriktas påsituationer där det finns störst risk för ekonomiskskada för konsumenten och om det, utöver den ibudgetpropositionen föreslagna omorganisationen,behövs ytterligare åtgärder av organisatoriskkaraktär som ger bättre förutsättningar för styrningoch uppföljning av verksamheten. En redovisning avutredningsuppdraget skall lämnas senast den 15 mars1999.Vidare kan utskottet konstatera att regeringen den10 beslutat att utvidgautredningsuppdraget på så sätt att utredaren skallförbereda övergång frånnämndmyndighet till självständig myndighet. Därvidskall utredaren vidta de åtgärder som är nödvändigaför att myndigheten skall fungera som ensjälvständig myndighet fr.o.m. den 1 januari 1999.Enligt utskottets mening är önskemålet i motionL902 om en översyn av Fastighetsmäklarnämndenstillsynsfunktion och myndighetsorganisationtillgodosett genom regeringens nu redovisadeutredningsuppdrag, och utskottet avstyrker bifalltill motion L902 yrkande 1.Vad därefter gäller utbildnings- ochexaminationsfrågor, vilka frågor också tas upp imotion L902, vill utskottet erinra om att regeringenden avslagit Fastighetsmäklarnämndensframställan om inrättande av en yrkesexamen förfastighetsmäklare inom högskolan(fastighetsmäklarexamen). Regeringen anför ibeslutet att det inte föreligger tillräckliga skälatt reglera fastighetsmäklaryrket i enlighet med vadFastighetsmäklarnämnden föreslagit. Vidare erinrarregeringen om att fårmeddela närmare föreskrifter om innehållet i ochomfattningen av den utbildning som krävs för att enfastighetsmäklare skall bli registrerad och attnämnden på så sätt kan åstadkomma en höjning avkunskapsnivån hos nyregistrerade mäklare, t.ex.genom krav på högskoleutbildning.Vidare kan utskottet konstatera attFastighetsmäklarnämnden den 16 september 1998beslutat ändrade föreskrifter om de utbildningskravsom skall gälla för registrering somfastighetsmäklare (1998:2). Enligt dessaföreskrifter gäller ett krav på högskoleutbildningom minst 80 poäng, innefattande särskilda krav påvissa kunskapsområden såsom fastighetsförmedling,fastighetsrätt och ekonomi. Enligt vad utskotteterfarit startar vid enny fastighetsmäklarutbildning om 80 poäng. Utskottetkan inte se annat än att den utbildningen uppfyllerde utbildningskrav som Fastighetsmäklarnämndennumera ställer och att utbildningen innebär enväsentlig höjning av kunskapsnivån förnyregistrerade fastighetsmäklare i linje med vadmotionärerna och utskottet tidigare förordat. mening finns det skäl att avvakta hurplanerade utbildningsinsatser utvecklar sig, ochnågon åtgärd i frågan från sida kan förnärvarande inte anses påkallad.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotion L902 yrkande 2.Utskottet övergår härefter till att behandlaönskemålet i motion L907 om en översyn avfastighetsmäklarlagens civilrättsliga bestämmelser.Under lagstiftningsarbetet beträffande den nyafastighetsmäklarlagen diskuterades utförligt fråganhuruvida det bör krävas av mäklaren att han vidfullgörandet av sitt uppdrag strävar efter atttillgodose både säljarens och köparens intresseeller om han i stället skall bevakauppdragsgivarens, i regel säljarens, intresse istörre utsträckning. I propositionen med förslagtill ny fastighetsmäklarlag (prop. 1994/95:14)anförde regeringen (s. 41 f.) att kärnan ifastighetsmäklarens uppdrag ligger i att han skallsammanföra parter som har intresse av att slutaavtal med varandra. Att mäklarens uppdrag med tidenhar vidgats så att han regelmässigt utför en hel delövrigt arbete som syftar till att underlätta förparterna att träffa avtal med varandra kan enligtpropositionen inte tas till intäkt för att mäklarenstraditionella ställning som en opartisk mellanmanhar övergivits och att han i stället skall ta tillvara sin huvudmans intresse framför motpartens.Tvärtom sägs denna utveckling stämma väl överens meddet traditionella sättet att se på mäklarens uppgiftsom en sakkunnig som både säljare och köpare kanförlita sig på. I denna uppgift ingår nämligen,anfördes det, att ge upplysningar, förmedla kontaktmed kreditgivare och att hjälpa parterna med attupprätta köpehandlingar som fyller lagens krav. Närmäklaren utför dessa uppgifter är han enligtpropositionen båda parter till hjälp, och han bördärvid vara skyldig att beakta båda partersintresse.