bet · GM01LU11 · 1999-03-02 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet fyra motioner frånden allmänna motionstiden , som tar upp olikainsolvensrättsliga frågor. Spörsmålen gällerkonkurstillsyn och konkursförvaltning, statensförmånsrätt för skatter, löneskyddet i konkurs ochåtertagandeförbehåll.Motionen om konkurstillsyn och konkursförvaltninghar remissbehandlats. Remissvaren har intagits sombilaga till betänkandet.Utskottet förordar med anledning av sistnämndamotion ett tillkännagivande om tilläggsdirektiv tillKonkurstillsynsutredningen (Ju 1997:05). I övrigtavstyrker utskottet bifall till motionsyrkandena. 1998/99:L301 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tilläggsdirektiv tillKonkurstillsynsutredningen med den inriktning somföreslagits i motionen.1998/99:L302 av och (s) vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om arbetstagares rättigheter vid lönegarantioch konkurs.1998/99:L303 av m.fl. (c, m, kd,fp) vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om ettförstärkt skydd för äganderättsförbehåll.1998/99:Sk302 av m.fl. (m) vari yrkas7. att hos regeringen begär förslag tillsådan ändring i skattelagen att statensskatteförmånsrätt vid konkurser avskaffas i enlighetmed vad som anförts i motionen. InledningI betänkandet behandlar utskottet fyra motioner frånden allmänna motionstiden , som tar upp olikainsolvensrättsliga frågor. Spörsmålen gällerreformering av konkurstillsynen ochkonkursförvaltningen, statens förmånsrätt förskatter, löneskyddet i konkurs ochåtertagandeförbehåll.Som en allmän bakgrund till motionsspörsmålen börupplysas följande. Efterlevnaden av civilrättsligaregler om betalningsskyldighet regleras i sista handav att gäldenärens egendom tvångsvis genom konkurseller utsökning kan användas för att tillgodosefordringsägarna. De väsentligaste bestämmelserna omkonkurs finns i konkurslagen (1987:672).Konkursförfarandet, som utgår från att gäldenären ärpå obestånd eller insolvent, har karaktär avgeneralexekution där i princip alla borgenärerdeltar och där all gäldenärens egendom tas ianspråk. Den ordning i vilken betalningsanspråkenskall tillgodoses regleras i förmånsrättslagen(1970:979). I lagen görs i fråga omförmånsrättsordningen skillnad mellan å ena sidans.k. särskilda förmånsrätter, som belastar endastviss egendom och som gäller både vid utmätning och ikonkurs, samt å andra sidan s.k. allmännaförmånsrätter, som avser all gäldenärens egendom ochsom gäller enbart i konkurs. Särskild förmånsrättföljer bl.a. med företagshypotek, varmed avses ensäkerhetsrätt på grund av inteckning i ennäringsidkares lösa egendom, och med inteckning ifast egendom. Allmän förmånsrätt har exempelvisunder vissa förutsättningar fordringar på skatt samtvissa fordringar på lön.Vid sidan av konkurs finns numera enligt lagen(1996:764) om företagsrekonstruktion ett särskiltinsolvensrättsligt förfarande inom vars ram åtgärderkan vidtas för att rekonstruera sådana företag ikris som bedöms ha utsikter till en fortsatt lönsamverksamhet. En rekonstruktion kan innefatta såvälåtgärder som förbättrar rörelsens resultat som enuppgörelse med borgenärerna. En sådan uppgörelse kanske genom en frivillig överenskommelse eller medtillämpning av regler om offentligt ackord.Konkurstillsyn och konkursförvaltningEtt konkursförfarande inleds med att rätten påansökan av gäldenär eller borgenär beslutar omkonkurs. Genom konkursbeslutet förlorar gäldenärenrådigheten över den egendom som ingår i konkursboet.Rådigheten tillkommer i stället den förvaltare somutses av rätten. I princip anförtros förvaltar-uppdrag advokater som har specialiserat sig påkonkursförvaltning. Förvaltarens uppgift är attrealisera tillgångarna i boet och dela ut influtnamedel till borgenärerna. Vid förvaltningen skallförvaltaren ta till vara borgenärernas gemensammarätt och bästa samt vidta alla de åtgärder som kanfrämja en förmånlig och snabb avveckling av boet.Förvaltaren har bl.a. att upprätta en s.k.förvaltarberättelse, innehållande uppgifter om bl.a.boets tillstånd och orsakerna till gäldenärensobestånd.Förvaltningen står under tillsyn av entillsynsmyndighet. Tillsynsmyndigheter ärkronofogdemyndigheterna, vilka tillsammans medRiksskatteverket utgör exekutionsväsendet.Riksskatteverket har den övergripande ledningen ochansvaret för verksamheten. Sedan den 1 juli 1997finns det tio regionala kronofogdemyndigheter medför närvarande 84 lokala kontor. Förutom att utgöratillsynsmyndighet företräder kronofogdemyndighetenstaten som borgenär i en konkurs. Det innebär attmyndigheten för statens räkning ansöker omgäldenärens försättande i konkurs och för statenstalan i konkursen.Tillsynsmyndigheternas uppgift är att övervaka attförvaltningen bedrivs på ett ändamålsenligt sätt iöverensstämmelse med konkurslagen och andraförfattningar. Myndigheten skall särskilt se tillatt avvecklingen av konkursen inte fördröjs ionödan, och myndigheten kan, när den finner detlämpligt, fordra redovisning av förvaltaren. Iviktigare frågor skall förvaltaren höratillsynsmyndigheten och särskilt berörda borgenärer.En konkursförvaltare skall alltid avgeslutredovisning för sin förvaltning tilltillsynsmyndigheten. Till redovisningen skallbifogas de handlingar som är av betydelse förkontrollen av den. Slutredovisning kan alltidklandras av gäldenären och tillsynsmyndigheten samtunder vissa förutsättningar av borgenär.Arvodet till en förvaltare bestäms av rätten.Rätten skall, innan den bestämmer arvodet, inhämtayttrande i frågan av tillsynsmyndigheten samt gegäldenären och de borgenärer som hos rätten harbegärt det tillfälle att yttra sig överframställningen . I den mån ett arvodetill konkursförvaltaren inte kan tas ur boet, skallarvodet som huvudregel betalas av staten.Under slutet av 1980-talet ökade antalet konkurserpå från omkring 6 000 till runt20 1993. vände dockutvecklingen, och torde antaletkonkurser uppgå till omkring 12 000-13 000 per år.Frågor om konkursförvaltningen och konkurstillsynenhar varit föremål för en mängd utredningar ochöverväganden. () har i ettbeslut (dnr 3686-1983) riktat allvarligaanmärkningar mot utformningen av tillsynen. JO angeratt begreppet "konkurstillsyn till sitt innehållinte är enhetligt eller entydigt. Uppfattningen omvad tillsyn betyder och hur den skall utövasvarierar från en tillsynsmyndighet till en annan -verksamheten är i hög grad personanknuten: den blirvad den enskilde tillsynsfogden gör den till. Attdet är så får i första hand tillskrivas detförhållandet att förarbetena till lagstiftningen iåtskilliga hänseenden lämnar föga eller ingenvägledning om hur tillsynen i praktiken skallutövas". JO förespråkar att tillsynsmyndighetengenomgående blir mer aktiv och offensiv i sinverksamhet för att kunna fullgöra vad den rimligenbör vara; enligt JO "en funktion vid förvaltarenssida för att se till att samtliga berörda intressentas till vara på bästa sätt." JO föreslår bl.a. atttillsynen koncentreras till färre myndigheter ochatt uppgiften att vara tillsynsfodge anförtros enspecialist.I betänkandet (SOU 1991:106) Domstolarna inför2000-talet lämnade år 1991förslag om omfördelning av uppgifter mellandomstolar, tillsynsmyndigheter och förvaltare ifråga om konkurshanteringen. redovisadeRiksrevisionsverket rapporten (RRV 1994:13) Tillsynvid konkurs, som innehöll förslag ochrekommendationer om konkurstillsynen. Domstolsverkethar också i sin rapport av vissakonkursrättsliga frågor (1992:2)behandlat konkurshanteringsfrågor. , ellerDomstolsverkets förslag har lett till lagstiftning.Även har med anledning av motioner vidett flertal tillfällen behandlatfrågor om konkursförvaltning och konkurstillsyn.Motionerna har avslagits med hänvisning tillpågående utredningsarbete (se bet. 1992/93:LU40,1993/94:LU20, 1995/96:LU11 och 1997/98:LU14).Av (RRV 1994:13)framgår att det finns ett antal övergripande problemmed konkurstillsynen. Dessa kan sammanfattas enligtföljande. Oklarhet råder om konkurstillsynens måloch närmare inriktning. Lagstiftningens riktlinjerför tillsynen är komplexa och delvis allmänt hållna,vilket ger utrymme för olika tolkningar.Tillsynsfunktionen har en delvis oklar roll iförhållande till domstolarna och konkursförvaltarna.Tillsynens inriktning på granskning av enskildakonkursärenden begränsar möjligheterna att beaktacentrala och generella problem ikonkursförvaltningen. Tillsynsverksamheten styrs ialltför hög grad av de kvantitativa kraven och avformaliakontrollen som hindrar att tillräckliguppmärksamhet ägnas åt de kvalitativa ochlångsiktiga aspekterna i konkursförvaltningen.Tillsynens inriktning på ärendegranskning medförbetydande krav på flexibilitet i tillsynssystemet.Tillsynsverksamheten har begränsad förmåga atthantera och anpassa verksamhetens resurser tillförändringar i ärendevolymerna och andra yttreomständigheter. Tillsynsverksamhetens organisationoch administrativa stöd är inte ändamålsenliga fören enhetlig och effektiv tillsyn. Den splittradetillsynsorganisationen har bl.a. försvårat ledningenoch en samordnad utveckling av tillsynsverksamheten.Våren 1997 tillkallade regeringen en särskildutredare med uppgift att utreda vilken inriktningoch vilket närmare innehåll konkurstillsynen skallha, vad som bör gälla för utseende och arvodering avkonkursförvaltare och om konkurskostnaderna totaltsett kan minskas och i så fall hur det kan ske (dir.1997:74). En utgångspunkt för utredningsuppdraget ärenligt vad som anförs i direktiven att en statligkonkurstillsyn skall behållas, liksom en privatkonkursförvaltning. Förvaltningen skall i huvudsakvara anordnad på det sätt den är . En annanutgångspunkt är att konkurstillsynen alltjämt skallvara knuten till kronofogdemyndigheterna iorganisatoriskt hänseende och att Riksskatteverketäven i fortsättningen skall ha den centralafunktionen. I direktiven anges närmare att utredarenbl.a. skall redovisa en bedömning av hurförutsättningarna för en väl fungerande tillsynpåverkats av den regionalisering avexekutionsväsendet som har genomförts och omdet finns behov av ytterligare anpassning avorganisationen. Utredaren skall i sammanhangetbeakta de förslag som harlämnat, förslag som syftar till att renodladomstolarnas roll. Utredaren skall vidare inriktasitt arbete på att tillsynen mindre skall gällagranskning av enskilda konkursärenden än kvalitativaoch långsiktiga bedömningar av hurkonkursförvaltningen bedrivs. Tillsynen bör alltså iökad utsträckning vara uppföljande och överblickandetill sin karaktär. Tillsynsorganet skall också,anförs det, ges möjligheter att genomförainspektioner i olika former hos konkursförvaltare isyfte att granska hur förvaltaruppdragen har skötts.Vidare anförs i direktiven att borgenärerna ärkonkurshanteringens viktigaste grupp. En nyannorlunda inriktning av konkurstillsynen bör därförutformas så att borgenärskollektivets ställning inteförsvagas och helst förstärks. I uppdraget ingårdärför att ta ställning till borgenärskollektivetsroll i förhållande till tillsynsfunktionen liksomäven till förvaltaren. Utredaren bör enligtdirektiven dessutom utreda om de enskildaborgenärernas ställning på något sätt kan stärkas.När det gäller frågan om utseende avkonkursförvaltare bör enligt vad som anförs idirektiven utredaren överväga om den nuvaranderegleringen är ändamålsenlig och lägga fram deförslag han finner nödvändiga. Det är därvidsärskilt viktigt att beakta intresset av såväl enhög kompetensnivå bland dem som utses tillförvaltare som en fri konkurrens bland dem somuppfyller kompetenskraven. Såvitt avser spörsmåletom konkursförvaltarens arvode bör enligt direktivenutredaren överväga vilken roll tingsrättenrespektive tillsynsorganet skall spela närförvaltarens arvode skall bestämmas. Vidare börutredaren, anförs det, överväga vilka normer somskall vara bestämmande för arvodet samt vilkauppgifter som förvaltaren skall lämna i samband medsitt arvodesanspråk.Utredaren skall lämna de förslag till lagändringaroch ändringar i andra avseenden som följer avuppdraget. Enligt direktiven är utredarenoförhindrad att föreslå andra ändringar beträffandekonkurstillsynen och konkursförvaltningen än de somredovisats i det föregående. I direktiven anförsavslutningsvis att utredningsarbetet skall inriktaspå att om möjligt lämna förslag till åtgärder somkan innebära effektiviseringar och besparingar försåväl staten som enskilda som berörs avkonkurshanteringen. Utredningen har antagit namnetKonkurstillsynsutredningen.Genom tilläggsdirektiv harKonkurstillsynsutredningens utredningsuppdragpreciserats så att utredningen beträffande kostnaderoch förvaltningen vid konkurs skall utreda delsbehovet av samordning av avgifter i konkurs samtvissa frågor om andra kostnader vid konkurs, delsvissa frågor angående förvaltarberättelsen m.m.(dir. 1998:77). har tiden för redovisningav uppdraget förlängts till den 30 september 1999.I motion L301 kritiserar (). Enligtmotionärens mening borde utredningsuppdraget havarit mer förutsättningslöst och inte haft somutgångspunkt att tillsynsfunktionen ävenfortsättningsvis skall vara offentlig och knutentill kronofogdemyndigheterna. Motionären anser attKonkurstillsynsutredningen bör få tilläggsdirektivså att utredningen kan föreslå en reform som stärkerborgenärernas ställning i konkurser somtillsynsmyndigheterna kan avskaffas. I motionenförordas en radikal reformering av konkurstillsyneni syfte att stärka borgenärernas inflytande överkonkursförfarandet. Den i motionen föreslagnaordningen innebär att borgenärerna skall ha enfunktion liknande den som aktieägarna normalt utövarpå bolagsstämman. Borgenärernas inflytande skall,enligt det i motionen redovisade förslaget, utövaspå särskilda borgenärssammanträden vid tingsrätten,vilka hålls en gång . Vidare skall rättenutse en särskild konkursrevisor, som skall varaauktoriserad revisor, och som i likhet medkonkursförvaltaren skall avge redovisning för sittuppdrag vid borgenärssammanträdena. Redovisningarnaskall ges in till Patent- och registreringsverketför granskning. Genom att ta vara på borgenärernaskunskap och erfarenheter och genom konkursrevisornsroll blir, enligt motionärens mening,tillsynsmyndigheten överflödig och kan avskaffas.Härigenom torde, anför motionären vidare, statengöra en besparing beträffande konkurshanteringen,och de frigjorda resurserna kan tillgodogöras ipolisens och åklagarnas brottsutredande verksamhet.I motionen yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts omtilläggsdirektiv till medden inriktning som föreslagits i motionen.På lagutskottets begäran har yttranden övermotionen avgetts av , ,, ,i , iGävle, (Bolagsavdelningen), Stiftelsen ,Föreningen ,, , , ochTjänstemännens Centralorganisation.Göta hovrätt har i och för sig inget emot attdirektiv till utredningar är öppna. I sak anförhovrätten att ett avskaffande av tillsynsmyndighetensynes medföra att domstolarna skulle åläggas nyatidskrävande arbetsuppgifter. En sådan reform skullevidare innebära att möjligheterna att skapa enenhetlig praxis och gemensamma rutiner för konkurseri landet minskar. Risken för konkursmissbruk tordeenligt hovrätten öka väsentligt med motionärens för-slag.Malmö tingsrätt motsätter sig inte atttillsynsfrågan utreds vidare enligt intentionerna imotionen, dock bör det ske i form av en nyutredning. Tingsrätten ifrågasätter dock om denordning som föreslås i motionen leder till eneffektivare tillsyn och lägre totala kostnader förkonkursförfarandet.Inte heller har något att invändamot att konkurstillsynen utreds vidare i denriktning som föreslås i motionen. Verket framhållerdock att den i motionen föreslagna reformen kanantas innebära ökade kostnader för domstolarna.Enligt är förslaget i motionen attavskaffa den offentliga konkurstillsynenorealistiskt, bl.a. med hänsyn till att väsentligaallmänna intressen gör sig gällande i en konkurs.Vidare skulle en konkurshantering efter mönster iaktiebolagslagen och med ett ökatborgenärsinflytande leda till attkonkursförvaltarens självständighet äventyras.Kronofogdemyndigheten i anser att ettgenomförande av motionsförslaget innebär ökadearbetsuppgifter för domstolarnas del och därmed inteleda till någon besparing. skulle inte hellerenhetligheten vid konkurstillsynen bli bättre, utanförslaget torde i stället innebära ökad byråkrati.Enligt i är nuvarandeutredningsuppdrag tillräckligt för att åstadkomma enannorlunda inriktning av konkurstillsynen inom ramenför befintlig organisation. Med motionärens förslagtorde förvaltarnas självständighet riskeras. Detfinns vidare enligt skattemyndigheten uppenbararisker för fördyringar och ökad byråkrati medförslaget. En annan nackdel med förslaget är attenhetligheten i konkurstillsynen torde bli mindre.Det stora allmänna intresse som gör sig gällande viden konkurs motiverar, anför skattemyndigheten, attkonkurstillsynen är under statlig ledning.Patent- och registreringsverket tillstyrkertilläggsdirektiv till ienlighet med motionärens hemställan. Verket haringenting emot att få nya registreringsuppgifteravseende konkurser, men finansieringen av de ökadekostnader som detta medför måste utredas, liksomhuruvida förekommande granskning i registerärendenbör utvidgas till en mer materiell granskning.Ackordscentralen anser att utredningen bör fåavsluta sitt arbete utan nya tilläggsdirektiv.Därefter kan regeringen på nytt överväga behovet avytterligare reformer beträffande konkursförfarandet.Enligt Föreningen böråtminstone s.k. rörelsekonkurser underkastasyrkesmässig revision. FAR delar motionärens syn attborgenärerna under konkursens gång bör ha en rollliknande aktieägarnas i aktiebolag. Konkurser som ärföremål för revision skall enligt FAR inte behövastå under statlig tillsyn.Konkursförvaltarkollegiet har ingen erinran mot attKonkurstillsynsutredningen i tilläggsdirektiverhåller ett vidgat uppdrag att förutsättningslöstpröva den inriktning på konkurstillsynen somföreslagits i motionen. Kollegiet anser dock attförslaget såvitt avser ordinär konkurs inte ärpraktiskt genomförbart.Svensk Handel och Svenska Arbetsgivareföreningentillstyrker att utredningen ges tilläggsdirektiv ienlighet med vad som föreslås i motionen.Svenska Bankföreningen delar uppfattningen imotionen att det är viktigt att borgenärernatillförsäkras inflytande i konkursförfarandet.Föreningen anser att en utredning av de frågor omkonkurstillsyn m.m. som behandlas i motionen skullevara av intresse. kanenligt föreningen vara ett forum härför.Sveriges Industriförbund delar grundinställningen imotionen att borgenärernas ställning bör stärkas ifråga om konkurstillsyn och konkursförvaltning.Förslagen i motionen är enligt förbundet intressantaoch värda att utredas. Förbundet tillstyrker därföratt får tilläggsdirektivmed den inriktning som föreslås i motionen.Tjänstemännens avstyrker atttillsynsmyndigheten avskaffas. Myndigheten är ettviktigt organ när det gäller att bevakaarbetstagarnas rättigheter i konkurser.Enligt utskottets mening har de granskningar ochutredningar som gjorts klart visatatt det finns ett antal övergripande problem när detgäller konkursförvaltning och konkurstillsyn.Särskilt otillfredsställande är oklarheterna rörandekonkurstillsynens mål och inriktning. Utskottet serdärför med tillfredsställelse att många av de frågorsom aktualiserats nu är föremål för ett samlatutredningsarbete i ett större konkursrättsligtperspektiv, och utskottet kan inte finna annat änatt regeringens uppdrag tillKonkurstillsynsutredningen innefattar en mängdmöjligheter till nytänkande på området.Utskottet anser för sin del att det är viktigt attkonkurstillsynen är utformad så att dess opartiskhetinte kan ifrågasättas och att den skapar förtroendehos de berörda. Enligt utskottets mening är detvidare väsentligt att konkurstillsynen har enövergripande och generell karaktär, och att detklargörs att huvudaktörerna i en konkurs utgörs avförvaltaren och borgenärerna. En annan väsentlighållpunkt är att förvaltarnas oberoende ställning iförhållande till borgenärer och tillsynsfunktionsäkerställs.I likhet med motionären konstaterar utskottet attde nuvarande direktiven tillKonkurstillsynsutredningen inskränkerutredningsuppdraget så till vida att konkurs-tillsynen även i fortsättningen skall vara offentligoch knuten till kronofogdemyndigheterna samt attRiksskatteverket skall ha den centralatillsynsfunktionen. Detta begränsar givetvisutredningens möjligheter att överväga en nyordning ifråga om hur tillsynsfunktionen skall varaorganiserad. Även om det, enligt utskottets mening,finns övervägande skäl som talar för att det också iframtiden skall finnas en offentlig konkurstillsynär det olyckligt att utredningen inte getts friahänder att mer förutsättningslöst pröva hur en sådantillsyn kan organiseras och överväga sådana merprincipiella frågeställningar som redovisats imotionen, särskilt mot bakgrund av de förslag somnyligen lagts fram av ibetänkandet (SOU 1999:1) Nya förmånsrättsregler. Somnärmare kommer att redovisas i följande avsnitt harkommittén nämligen föreslagit dels att statensförmånsrätt för skatter och avgifter avskaffas, delsatt förmånsrätten för företagsinteckningar ändrastill en allmän förmånsrätt. Ett genomförande avFörmånsrättskommitténs förslag torde innebära att denu prioriterade borgenärerna, staten respektiveinnehavare av företagsinteckningar, får ett heltannat intresse än att engagera sig ioch påverka konkursförvaltningen. Ett avskaffande avförmånsrätten för skatter och allmänna avgifterleder således till att kronofogdemyndigheten, såsomföreträdare för staten som borgenär, måste iklädasig en mer aktiv borgenärsroll än för närvarande.Den i olika sammanhang kritiserade dubbelrollen förkronofogdemyndigheten, att både varatillsynsmyndighet och borgenärsföreträdare förstaten, blir därigenom enligt utskottets mening bådefrån principiella och praktiska utgångspunkter merpåtaglig än vad som gällt . Därmed innebärFörmånsrättskommitténs förslag beträffandeskatteförmånsrätten och förmånsrätten förföretagsinteckningar att förutsättningarna ändratsför uppdrag iförhållande till de ursprungliga direktiven, vilketenligt utskottets mening motiverar att utredningenges ett vidgat uppdrag.Det anförda innebär att utskottet anser attuppdraget till börutvidgas så att utredningen, dock alltjämt medutgångspunkt i att konkurstillsynen skall varaoffentlig, ges möjlighet att därutöverförutsättningslöst överväga den framtidatillsynsfunktionens organisation. Utredaren bördärvid beakta de allmänna uttalanden som utskottetnu gjort om inriktningen av en reform och defrågeställningar som belyses i motionen. Utskottetkan inte se att ett sådant utvidgatutredningsuppdrag skulle behöva innebära attutredningstiden behöver förlängas med mer än någramånader. Det får ankomma på regeringen att meddelatilläggsdirektiv till ienlighet med det anförda.Vad utskottet sålunda uttalat med anledning avmotion L301 bör som sin mening geregeringen till känna.FörmånsrättsordningenNär en konkurs inträffat skall, om medel finns ikonkursboet, betalning först utgå förkonkurskostnaderna och för annan skuld somkonkursboet ådragit sig (s.k. massaskuld). Av boetsåterstående medel sker därefter utdelning tillborgenärerna i en viss ordning, den s.k.förmånsrättsordningen.Som nämnts inledningsvis skiljer förmånsrättslagenmellan särskild och allmän förmånsrätt. Särskildförmånsrätt följer bl.a. med företagshypotek och medinteckning i fast egendom. Allmän förmånsrätt harexempelvis under vissa förutsättningar fordringar påskatt samt vissa fordringar på lön. Särskildförmånsrätt har i princip företräde framför allmänförmånsrätt.För att tillförsäkra att arbetstagare alltid skallfå någon betalning för sin fordran mot enarbetsgivare som försätts i konkurs finns regler ilönegarantilagen (1992:497).