bet · GM01SoU10 · 1999-03-25 00:00:00 — En förstaredovisning av gruppens arbete kommer att lämnasunder våren 1999.Utskottet vill också framhålla att iöverenskommelsen mellan staten och landstingen omersättningar för insatser för att stärkapatientens ställning m.m., den s.k.Dagmaröverenskommelsen, har 11 miljoner kronoravsatts för oberoende uppföljning.Utskottet noterar vidare att i det betänkande somKommittén om hälso- och sjukvårdens finansiering ochorganisation, HSU 2000, kommer att avge inom kortskall enligt uppgift behandlas dels formerna för denstatliga styrningen inom hälso- och sjukvården ochvilka avvägningar som bör göras mellan generella ochriktade finansiella styrinstrument samt finansiellaoch andra styrinstrument, dels erfarenheterna av denya former för styrning och organisation av hälso-och sjukvården som tillämpas av sjukvårdshuvudmännenoch dels ansvarsfördelningen mellan staten ochsjukvårdshuvudmännen i fråga om finansiering avvårdforskning samt i vilka former stöd kan ges tillvårdforskningens utveckling.Hösten 1998 föreslog utskottet att remissreglernatill specialistmottagningar skulle ändras så attlandstinget ges möjlighet att ställa krav på remisstill sjukhusens specialistmottagningar utan att haremisskrav för motsvarande specialistmottagningutanför sjukhusen (1998/99:SoU3). följdeutskottet (rskr. 1998/99:54).Utskottet anser att det är av största vikt attfrågor om läkartäthet löpande följs och analyseras.Utskottet har uttalat attsamhället inte kan acceptera att brist på läkareråder i vissa delar av landet och inom vissaspecialiteter. Utskottet gav redan hösten 1989regeringen till känna att önskade ensamlad redovisning och en analys beträffande dengeografiska och verksamhetsmässiga fördelningen avläkarna. Utskottet vill också erinra om att ettnationellt planeringsstöd skall inrättas fr.o.m. den1 för att skapa en bättre överblick ochverka för en mer långsiktig bedömning av denframtida läkarförsörjningen. Ett sådantplaneringsstöd på nationell nivå bör enligtutskottet bli av stort värde vidsjukvårdshuvudmännens långsiktiga planering avbehovet av specialistkompetenta läkare.Planeringsstödet kan också tjäna som underlag förbedömningen av dimensioneringen av den grundläggandeläkarutbildningen.Som ovan anförts har regeringen inrättat enkommission med uppgift att kartläggautbildningsbehoven samt föreslå åtgärder för attunderlätta rekryteringen av personal till vård- ochomsorgssektorn. Kommissionen skall bl.a. analyserade villkor som kan tänkas påverka möjligheterna attrekrytera personal. Hit hör t.ex. arbetstid,arbetsorganisation och arbetsmiljö. I arbetet ingårdessutom att överväga en långsiktig lösning avdimensioneringsfrågan för högre utbildning inomvård- och omsorgssektorn.Utskottet vill sammanfattningsvis framhålla attrevisorernas granskning utgör en värdefullkunskapssammanställning. Emellertid konstaterarutskottet dels att revisorerna inte anlagt denhelhetssyn som utskottet angett i uppdraget, delsatt flertalet av de frågor som revisorerna tar upp iolika sammanhang är föremål för beredning. Förslagetbör därför inte föranleda något uttalande frånriksdagen. Inte heller bör motionerna So17 (m)yrkandena 1, 3-4 och 6 och So18 (mp) yrkande 2föranleda något sådant uttalande.Utskottet övergår härefter till att behandla övrigafrågor om hälso- och sjukvårdens organisation ochfinansiering i anledning av motionsyrkanden väcktaunder den allmänna motionstiden 1998.Hälso- och sjukvården är av grundläggande betydelseför välfärden och människors trygghet. Principernaom en solidariskt finansierad och rättvist fördeladhälso- och sjukvård är enligt utskottet centralainslag i den generella välfärdspolitiken och måstehävdas även i ekonomiskt kärva tider. Alla måstekunna känna trygghet i att det finns en hälso- ochsjukvård av god kvalitet och att vid sjukdom vårdoch omsorg ges på lika villkor. Det finns enligtutskottet inga belägg för att skulle hanågot att vinna på att överge skattefinansieringenav vården. Internationella erfarenheter tydertvärtom på att de skattefinansierade hälso- ochsjukvårdssystemen fungerar bättre ifördelningspolitiskt avseende än deförsäkringsfinansierade systemen. Utskottet anseratt det finns starka motiv för att slå vakt omskattefinansieringen av sjukvården.I 2 a § HSL anges hur hälso- och sjukvården skallbedrivas för att uppfylla kraven på en god vård.Vården skall bl.a. vara av god kvalitet ochtillgodose patientens behov av trygghet i vården ochbehandlingen. Hälso- och sjukvården skall hålla engod personell och materiell standard, dvs. bedrivasav personal med adekvat utbildning och med behövligteknisk utrustning i ändamålsenliga lokaler. För atthälso- och sjukvård skall fungera krävs välutbildadoch i övrigt kompetent personal som utför sinaarbetsuppgifter sakkunnigt och omsorgsfullt.Utbildningsfrågorna har stor betydelse vidutformningen av behörighetsregler för hälso- ochsjukvården och närliggande områden. Utöver godakunskaper inom relevanta ämnesområden är det enligtutskottet viktigt att yrkesutövaren har sådanapersonliga egenskaper att hon eller han är lämpligför sitt yrke.Utskottet vill erinra om att regeringen ibudgetpropositionen för (prop. 1998/99:1)aviserade ytterligare resurstillskott till kommuneroch landsting med år 2001.Riksdagen biföll regeringens förslag (rskr.1998/99:87). Därigenom kommer nivån på statsbidragentotalt att bli 22 miljarder högre , iförhållande . Dessa ökade resurser kanförväntas ha påtagliga effekter på sysselsättningensamt tillgången till och kvaliteten på vården ochomsorgen. Utskottet har vidare erfarit att enöverenskommelse träffats mellanföreträdare för Socialdemokraterna och Centerpartietom en särskild satsning på vård och omsorg . Överenskommelsen innebär attsammanlagt frigörs underdenna period. Partierna är överens om att dessamedel - genom en konkret och uppföljningsbarsatsning - skall tillföras vård- och omsorgssektorn.Parterna har enats om att fyra områden skallprioriteras i sammanhanget, nämligen primärvård,vård och omsorg om äldre, psykiatri samttillgänglighet och mångfald.Utskottet avstyrker motionerna So17(m) yrkande 5,So204 (m), So215 (m) yrkande 2, So230 (m) yrkande15, So236 (m) yrkandena 1 och 2, So250 (m) yrkandena1 och 2, So257 (m) yrkandena 1-7, 9-10, So304 (kd),So314 (c) yrkandena 8-9, 12, 14, So340 (kd) yrkande20, So387 (fp) yrkande 21, So391 (v) yrkande 1,So395 (s), So417 (m), So446 (kd) yrkande 2, So460(mp) yrkande 4, 6-7 och So467 (fp) yrkandena 9, 13,14 och 16.Hälso- och sjukvården i bedrivs i huvudsaki offentlig regi. Vid ett flertal tillfällen harregeringen, med instämmande av utskottet, framhållitatt det inom ramen för ett sådant integrerat systemkan finnas ett värde, från såväl patienternas sompersonalens synpunkt, av ett varierat vårdutbud iolika driftsformer. Det bör enligt utskottet varaverksamhetens inriktning, tillgänglighet, kvalitetoch kostnadseffektivitet som styr valet avvårdgivare. Hälso- och sjukvården bör präglas avnärhet, tillgänglighet, helhetssyn och kontinuitet.Primärvården är basen i sjukvårdssystemet. Allapatienter har enligt hälso- och sjukvårdslagen rätttill en fast läkarkontakt. Utskottet vidhåller attdet är viktigt att hälso- och sjukvårdsinsatsernautförs på rätt vårdnivå eftersom det är mestkostnadseffektivt. Det ankommer dock påsjukvårdshuvudmännen att besluta om vårdensorganisation m.m. med utgångspunkt i hälso- ochsjukvårdslagen.Motionerna So224 (m) yrkande 5, So314 (c) yrkande13, So446 (kd) yrkande 4 och 467 (fp) yrkandena 5och 12 avstyrks.Flera motioner behandlar läkarnasspecialistutbildning. Utskottet delar motionärernasinställning att det är av största vikt att nogafölja behovet av specialistutbildade läkare. I dettasammanhang vill utskottet erinra om den lagändringsom under föregående beslutadenär det gäller läkares specialisttjänstgöring.Lagändringen innebär att det i landstingen skallfinnas möjligheter till anställning för läkaresspecialiseringstjänstgöring i en omfattning somtillgodoser det beräknade framtida behovet avspecialistkompetenta läkare i klinisk verksamhet(1997/98:SoU8, rskr. 1997/98:53). Som ovan anförtsskall vidare ett nationellt planeringsstöd inrättasfr.o.m. för att skapa en bättreöverblick och verka för en mer långsiktig bedömningav den framtida läkarförsörjningen. Ett sådantplaneringsstöd bör enligt utskottets uppfattningunderlätta en bedömning av det framtida behovet avspecialistkompetenta läkare. Dessutom kan åternämnas den kommission med uppgift att kartläggautbildningsbehoven samt föreslå åtgärder för attunderlätta rekryteringen av personal till vård- ochomsorgssektorn som regeringen inrättat. Medanledning härav anser utskottet inte att riksdagenbör ta något initiativ med anledning av motionernaSo17 (m) yrkande 2, So247 (m) och So446 (kd) yrkande5. Även motion So405 (c) yrkande 3 avstyrks.Frågan om rekrytering av personal till vård- ochomsorgssektorn skall som ovan anförts behandlas avden kommission som skall slutföra sitt arbete i juli1999. Kommissionen skall enligt sitt uppdrag bl.a.analysera arbetsorganisationens betydelse för attstärka individens möjlighet att utvecklas i sittarbete. Utskottet anser att resultatet avkommissionens arbete bör avvaktas och är inte berettatt ta något initiativ med anledning av motion So467(fp) yrkande 17. Motionsyrkandet avstyrks.Utskottet instämmer i vad som anförts i motionSo386 (fp) yrkande 1 om att omvårdnaden utgör enomfattande och viktig del av verksamheten isjukvården. Hälso- och sjukvårdens närmare innehållär dock en fråga för sjukvårdshuvudmännen. Utskottetfinner inte heller skäl att bifalla yrkande 2 isamma motion angående inrättande av ettomvårdnadscentrum. Motionsyrkandena avstyrks därför.I motion So18 (mp) yrkande 1 anförs att regeringenbör göra en tydlig redovisning av densamhällsbesparing som neddragningen i vårdsektornmedfört. Utskottet konstaterar att regeringennyligen tillsatt en kommitté som enligt sinadirektiv (dir. 1999:7) skall beskrivavälfärdsutvecklingen för kvinnor och män, för olikasocioekonomiska grupper och ur ettlivscykelperspektiv. Frågor om folkhälsan ochhälsans fördelning i befolkningen skall varacentrala för kommitténs bedömning av välfärdensutveckling . Motionsyrkandet ärdärmed i huvudsak tillgodosett och avstyrks.Av 5 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) framgåratt för hälso- och sjukvård som kräver intagning ivårdinrättning skall det finnas sjukhus. Hursjukhusen närmare organiseras är en fråga försjukvårdshuvudmännen. bör därför inte tanågot initiativ med anledning av motion So265 (kd)yrkande 1. Även yrkande 2 avstyrks.Privata vårdgivareI motion So222 av m.fl. (m) begärs attriksdagen beslutar häva förbudet förersättningsetableringar i enlighet med vad somanförts i motionen (yrkande 2). I yrkande 3 begärmotionärerna att beslutar återinföraetableringsfriheten för specialistläkare ochsjukgymnaster. Motionärerna anför att genom attgarantera möjligheten till ersättningsetablering kanpatienterna gå till samma välbekanta mottagning därden nye läkaren eller sjukgymnasten genom de gamlajournalerna känner till patientens problem. Omersättningsetableringar inte kan ske leder detta påsikt till ett offentligt vårdmonopol. Därmedförsvinner konkurrens mellan olika vårdgivare.Vidare begär motionärerna att beslutarhäva förbudet för läkare att fåsjukvårdsersättning i enlighet med vad som anförts imotionen (yrkande 5). Motionärerna anför attåldersgränsen strider mot beslut attinföra en flexibel pensionsålder och att den innebäratt etablerade läkarkontakter bryts. Detsäger sig självt att viljan att nyinvestera ärobefintlig om man vet att praktikenläggs ned i samband med att verksamheten måsteupphöra vid en 65-årsgräns, anförs det. Ett liknandeyrkande framförs i motion So226 (m) av BeritAdolfsson.I motion So203 av och (båda m) begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförts om vidgadverksamhet för legitimerade sjuksköterskor i enskildregi. Motionärerna anför att en stor del avbefolkningens behov av hälso- och sjukvård medfördel kan ombesörjas av andra yrkeskategorier änläkare. Således finns det ett starkt intresse frånt.ex. distriktssköterskor att etablera privatavårdalternativ vid sidan av husläkare ellerdistriktsläkare under förutsättning att detta kanske på ekonomiskt rimliga villkor. Barnmorskorskulle kunna bedriva mödrahälsovård i enskild regi istörre utsträckning än vad som är fallet ochäven kunna utvidga verksamheten tillpreventivmedelsrådgivning och gynekologiskahälsokontroller med viss provtagning. Annanverksamhet som skulle lämpa sig för privatverksamhet är barnhälsovård, skelningsbehandling,viss klinisk fysiologisk behandling samt kontroll avpatienter med vissa sjukdomar som t.ex. diabetes ochhögt blodtryck. Vidare skulle verksamhet i enskildregi mycket väl kunna bedrivas inom områdenafolkhälsoarbete, ungdomsmottagning, förlossningsvårdsamt inkontinensmottagning.I motion So231 av () begärstillkännagivanden om vad i motionen anförts ombehandling av lymfterapeuter vid komplikationerefter bröstcanceroperationer (yrkande 1) och att destatliga kostnaderna för behandling avlymfterapeuter skall avräknas mot statens bidragtill landstingen (yrkande 2). Behandlingen utförs avsjukgymnaster - s.k. lymfterapeuter - som harspecialutbildning. Tillgången på sjukgymnaster meddenna specialutbildning är begränsad och återfinns ihuvudsak bland privata vårdgivare. Enligt motionärenhar landstingen varit mycket negativt inställda tilldenna form av terapi. Statsmakten måste därför idetta fall se till att den minoritet av patientersom behöver behandlingen verkligen får den inomsjukförmånens ram.I motion So261 av m.fl. (v) begärsatt gör en översyn aversättningssystemet till vårdgivare. Motionärernahar uppmärksammat att vissa patienter har problematt förstå skillnaden mellan de olika bestämmelsersom reglerar ersättningen för sjukgymnaster,kiropraktorer och naprapater. Patienter har iallmänhet tagit fasta på att dessa grupper ärlegitimerade, och då drar man den till synessjälvklara slutsatsen att ersättningsreglerna ärdesamma för samtliga. Motionärerna tar inteställning till eller gör någon värdering av de olikaaktörernas verksamhet men vill att samtligalegitimerade som har närliggande medicinskabehandlingsuppgifter skall behandlas lika. Ettliknande yrkande framförs i motion So371 av GunnelWallin och (båda c) (yrkande 1).I motion So467 av m.fl. (fp) begärsatt beslutar återinföra den friaetableringsrätten för privata allmänläkare,barnläkare, gynekologer, geriatriker, sjukgymnasteroch barnmorskor (yrkande 3), att beslutarupphäva 65-årsregeln för privata vårdgivare (yrkande4) samt att beslutar återinföra rätten förläkare med specialistkompetens att överlåta sinpraktik till läkare med samma eller likartadspecialistkompetens (yrkande 7). Motionärerna anföratt det av flera undersökningar och utredningarsamstämmigt framgår att den privata vården är merkost-nadseffektiv än den offentliga vården, och attden har lika hög eller högre vårdkvalitet än denoffentliga vården. Vidare anförs att patienternaofta är mer nöjda med den privata vården än med denoffentliga. Fler alternativ och ökad konkurrensbidrar till en ökad kostnadspress som skulle kunnafrigöra avsevärda summor som kan användas till attge mer vård för pengarna. Ett frisläppande av deprivata vårdgivarna skulle dessutom relativt snabbtfylla igen de luckor i vården där det råder brist påläkare, inte minst inom primärvården. Vidare begärmotionärerna ett tillkännagivande om vad som imotionen anförts om förstärkt upphandlingskompetens(yrkande 10). Enligt motionärerna måstebeställarfunktionen stärkas för att förhindrabrister i upphandlingen. Det skall varaobligatoriskt att läkare och sjuksköterskor skallingå i beställarstaben.Tidigare behandling, pågående arbete m.m.Delegationen (S 1995:10) för samverkan mellanoffentlig och privat hälso- och sjukvård lämnade idecember 1997 sitt slutbetänkande spelregler -en förutsättning för samverkan mellan offentlig ochprivat hälso- och sjukvård SOU 1997:179. Betänkandetbereds i Regeringskansliet.Olika frågor med anknytning till privata vårdgivarebehandlade utskottet i betänkandet1997/98:SoU12. Utskottet anförde bl.a. följande.Utskottet vidhåller sin uppfattning att det innebärfördelar om ökat utrymme ges för alternativadriftsformer inom hälso- och sjukvården. Det stärkerpatientens och medborgarens ställning om denenskilde får ökade möjligheter att välja vårdgivareinom primärvård och olika typer av specialistvårdliksom att välja sjukhus vid sluten vård. En sådanutveckling bör kunna bidra till ett bättre bemötandesamt bättre kontinuitet och tillgänglighet i vården.Detta bör ha positiva effekter även för personalen.För ungefär ett år sedan beslutade omvissa förändringar i lagen om läkarvårdsersättningoch lagen om ersättning för sjukgymnastik. De nyareglerna trädde i kraft respektiveden 1 januari 1998.Samverkansdelegationen har slutfört sittutredningsuppdrag. Remissbehandling pågår tillmitten av . I princip har delegationen isitt slutbetänkande behandlat alla de frågor som tasupp i motionerna. bör inte i detta skedeta något initiativ på området. Utskottet finner inteskäl att återinföra den nationella husläkarlagen. (Motionerna avstyrktes. )Samverkansdelegationen har också föreslagit attäven andra legitimerade vårdgivargrupper än läkareoch sjukgymnaster bör ges möjlighet att bedrivaverksamhet som enskild vårdgivare med finansieringav landsting. I utredningsförslaget nämns bl.a.sjuksköterskor, psykologer och psykoterapeuter.Riksdagen bör inte föregripa regeringens kommandeförslag på området. (Motionerna avstyrktes. )Regeringen har tillkallat ensärskild utredare med uppgift att analyseratillämpningen av lagen (1992:1528) om offentligupphandling på hälso- och sjukvårdstjänster där denenskilde vårdgivaren för att kunna bedrivaverksamheten med offentlig finansiering är hänvisadtill att träffa avtal med en sjukvårdshuvudman (S1998:01, dir. 1998:12). Utredningens arbete beräknasvara slutfört under våren 1999.Socialministern har i ett frågesvar den 21 januari1999 angående 65-årsgränsen anfört följande.Beslutet om att läkare som har uppnått ålderfattades i , om jag har förstått det rätt,med ganska bred majoritet. Man bedömde att manskulle klara läkarförsörjningen. Ett skäl varmöjligtvis också att en gräns skulle dras för närläkare skall upphöra att utöva sin profession. Jaghar inte haft anledning att reflektera över att gåtill och kräva en ändring av detta. Menjag är naturligtvis beredd att fundera övereffekterna då man nu allmänt sett talar om enläkarbrist. Jag kan förstå att läkare som har kommittill åren så pass att de inte klarar att utöva sittyrke inte bör göra det. Men det är inte alldelessäkert att läkare som är 65 eller inte skulleklara det. Jag är naturligtvis beredd att fundera påfrågan, men jag har inte kommit fram tillatt det har varit dags att gå till med ettförslag. - - - Jag tror att det finns alla skäl attfundera på den typen av åldersbegränsningar som dethär handlar om. Jag upprepar: Jag är beredd attöverväga vad man kan göra när det gäller justläkarnas deltagande i den svenska sjukvården.Utskottets bedömningUtskottet vidhåller sin uppfattning att det innebärfördelar om ökat utrymme ges för alternativadriftsformer inom hälso- och sjukvården. Det stärkerpatientens och medborgarens ställning om denenskilde får ökade möjligheter att välja vårdgivareinom primärvård och olika typer av specialistvårdliksom att välja sjukhus vid sluten vård. En sådanutveckling bör kunna bidra till ett bättre bemötandesamt bättre kontinuitet och tillgänglighet i vården.Detta bör ha positiva effekter även för personalen.Utskottet anser att det är viktigt att noga följafrågan om läkarförsörjning i svensk sjukvård.Samverkansdelegationen har i sitt betänkandebehandlat de nu aktuella frågorna om enskildavårdgivares rätt till etablering, rätten attöverlåta en etablering samt den s.k. 65-årsregelnoch dess tillämpning. Betänkandet bereds förnärvarande i . bör inteföregripa regeringens förslag på området. MotionernaSo222 (m) yrkande 2, 3 och 5, So226 (m) och So467(fp) yrkande 3 (delvis), 4 och 7 avstyrks.Samverkansdelegationen har också föreslagit attäven andra legitimerade vårdgivargrupper än läkareoch sjukgymnaster bör ges möjlighet att bedrivaverksamhet som enskild vårdgivare med finansieringav landsting. I utredningen nämns bl.a.sjuksköterskor och barnmorskor. Inte heller i dennadel bör ta något initiativ. MotionernaSo203 (m), So231 (m), So261 (v), So371 (c) yrkande 1och So467 (fp) yrkande 3 (delvis) avstyrks.Tillämpningen av lagen (1992:1528) om offentligupphandling på hälso- och sjukvårdstjänster i vissafall är föremål för utredning.Riksdagen bör därför inte ta något initiativ medanledning av motion So467 (fp) yrkande 10.Högkostnadsskydd m.m.I motion So446 av m.fl. (kd) begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförts omhögkostnadsskydd (yrkande 9). haravgifterna för den enskilde ökat dramatiskt delsgenom att högkostnadsskyddet höjts, dels därför attflera vårdavgifter inte omfattas avhögkostnadsskyddet. Kostnader för resor i sambandmed vård ingår inte. Motionärerna anser att enöversyn bör göras så att högkostnadsskyddetverkligen inkluderar alla vårdavgifter. I detsammanhanget bör en återinförd "fri lista" förläkemedel aktualiseras.I motion So355 av () begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförts om atthögkostnadsskyddet skall gälla för glasögon ochtandvård. Motionären anför att med en väl fungerandesyn och väl fungerande tänder så ges några viktigaförutsättningar för att människor skall fungera ochmå bra. Därför bör både glasögon och tandvård iekonomiskt hänseende jämställas med sjukvård ochhögkostnadsskyddet gälla även för dessa områden.I motion So442 av () begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförts omkostnader som bör rymmas inom högkostnadsskyddet förläkemedel. Motionären anför att många personerplågas av svår värk eller svåra smärtor och attmånga av dessa personer äter mycket smärtstillandemedicin. Motionären påpekar att det finns ettalternativ till dessa smärtstillande mediciner,nämligen att utan kostnad låna Transkutan elektrisknervstimulator (TENS) inom sjukvården. Till dennaelektriska nervstimulator finns tillbehör som måstebytas med jämna mellanrum. Dessa tillbehör ärkostsamma och får bekostas av patienten själv.Eftersom patienter som behandlas med elektrisknervstimulator inte behöver äta smärtstillandeläkemedel i samma utsträckning borde tillbehörentill TENS räknas som läkemedel och alltså inrymmasinom högkostnadsskyddet, anförs det.I motion So467 av m.fl. (fp) begärsett tillkännagivande om vad i motionen anförts omett bättre högkostnadsskydd (yrkande 8).Motionärerna anför att totalt skall varaden nivå då högkostnadsskyddet inträder, 1 000 krför läkemedelsutgifter och för besök i denöppna hälso- och sjukvården.I motion So418 av m.fl. (mp) begärsett tillkännagivande om vad i motionen anförts om enutredning om ett gemensamt högkostnadsskydd angåendesjukvård, läkemedel, hjälpmedel och tandvård(yrkande 2). Motionärerna anför att regeringen börutreda vad ett sådant högkostnadsskydd kan kostastaten. Ett liknande yrkande framförs i motion So460av m.fl. (mp) (yrkande 8). I densistnämnda motionen hemställer motionärerna vidareatt hos regeringen begär att en utredningom vad de samhällsekonomiska kostnaderna för attsamordna alla avgifter för läkemedel, läkarvård,tandvård och handikapphjälpmedel kan beräknas till(yrkande 9).I motion So219 av m.fl. (s)begärs ett tillkännagivande om vad i motionenanförts om bidragssystemet för glasögon till barnoch ungdom. Motionärerna anför att det råderstora olikheter mellan landstingen när det gällerbidrag för glasögon till barn. Varje landsting avgörsjälvt om, och i så fall hur stort bidrag som skallutgå. Denna ojämlikhet är mycket olycklig. Staten,som anslagsgivare till landstingen, bör ta initiativtill överläggningar med situationen och för att utreda kostnaderoch alternativa kostnadsersättningar till barn ochungdom.