bet · GM01MJU9 · 1999-05-04 00:00:00 — Bekämpning av smittsamma djursjukdomar 1998/99MJU9Bekämpning av smittsammadjursjukdomar I betänkandet behandlas regeringens förslag till nyepizootilag och en särskild zoonoslag medbestämmelser om förebyggande åtgärder, kontroll ochbekämpning av smittsamma djursjukdomar. De bådalagarna föreslås kompletterade med vissabestämmelser i lagen (1992:1683) om provtagning pådjur, m.m. I ärendet behandlas även 3 följdmotionermed totalt 12 yrkanden.Regeringens förslag tillstyrks och samtligamotioner avstyrks.Till ärendet har fogats en reservation. Regeringen () föreslår iproposition 1998/99:88 att antarregeringens förslag till1. epizootilag,2. zoonoslag,3. lag om ändring i lagen (1992:1683) omprovtagning på djur, m.m.Propositionens huvudsakligainnehållI propositionen föreslås en ny epizootilag och ensärskild zoonoslag med bestämmelser om förebyggandeåtgärder, kontroll och bekämpning av smittsammadjursjukdomar. De båda lagarna föreslåskompletterade med vissa bestämmelser i lagen(1992:1683) om provtagning på djur, m.m.En ny epizootilag föreslås ersätta den nu gällandeepizootilagen (1980:369). Den nya lagen skall gällasådana allvarliga djursjukdomar som kan spridasgenom smitta bland djur eller från djur tillmänniska. Lagen innehåller bestämmelser omförebyggande åtgärder, bekämpning, tillsyn ochersättning. Lagen skall omfatta allvarligadjursjukdomar som normalt inte finns i . Vidett sjukdomsutbrott skall samhällets åtgärder syftatill att utrota sjukdomen i landet. De epizootiskasjukdomarna skall anges iverkställighetsföreskrifter av regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer.En ny zoonoslag föreslås som innehållerbestämmelser om sådana sjukdomar eller smittämnenhos djur som kan spridas naturligt genom smitta fråndjur till människa men som inte är av den karaktärenatt de faller under epizootilagen. Lagen, somersätter den nuvarande lagen (1983:738) ombekämpande av salmonella hos djur, innehållerbestämmelser om kontroll, förebyggande åtgärder,bekämpning och tillsyn. Lagen skall omfatta sådanadjursjukdomar eller smittämnen om vilka det finnstillräckliga kunskaper för effektiva kontroll- ochbekämpningsåtgärder. Sjukdomen eller smittämnetfinns normalt i och det saknas realistiskamöjligheter till utrotning. Samhällets åtgärderenligt lagen skall syfta till att förebygga ochbegränsa förekomsten av de sjukdomar ellersmittämnen som omfattas av lagen. Även zoonosernaskall anges i verkställighetsföreskrifter avregeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer.Slutligen föreslås vissa ändringar i lagen omprovtagning på djur, m.m. Syftet med dessa ändringarär att lagen skall utgöra ett komplement tillepizootilagen och zoonoslagen. Lagenstillämpningsområde vidgas till att omfatta inte barasmittsamma djursjukdomar utan även sådana smittämnenhos djur som inte ger upphov till sjukdom hos djur,men väl hos människa. I lagen införs även nyabestämmelser om möjlighet för regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer att meddelaföreskrifter om anmälningsskyldighet för veterinärerm.fl. samt att meddela föreskrifter eller i detenskilda fallet besluta om förebyggande åtgärder.Ändringarna tar sikte på sjukdomar om vilkakunskaperna är alltför bristfälliga för att en mersystematisk bekämpning skall kunna genomföras. Närtillräcklig kunskap erhållits kan sjukdomen ellersmittämnet om detta anses lämpligt föras in underendera epizootilagen eller zoonoslagen.De nya lagarna och ändringarna i provtagningslagenföreslås träda i kraft den 1 oktober 1999.Lagrådet har avgett yttrande över lagförslagen.Lagförslagen bifogas som bilaga till dettabetänkande. 1998/99:MJ9 av m.fl. (c) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att ersättning börutgå också för produktionsbortfall förbesättningar anslutna till kontrollprogram och somdrabbas av epizootiutbrott,2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att ersättningen förproduktionsbortfall bör utgå förbesättningar som inte är anslutna tillkontrollprogram och som drabbas av epizootiutbrott,3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att ersättningen förbekämpning av zoonosutbrott bör uppgå till avkostnaderna för myndighetsingripandet ombesättningen är ansluten till hälsovård ochkontrollprogram,4. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att ersättningen förbekämpning av zoonosutbrott bör uppgå till avkostnaderna för myndighetsingripandet ombesättningen inte är ansluten till hälsovård ochkontrollprogram,5. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att djurägaren fulltut kompenseras om djur, i syfte att begränsaspridningen av zoonoser, förbjuds att beta på markersom berättigar till betesmarksersättning från EU:smiljöprogram.1998/99:MJ10 av m.fl. (m) vari yrkas1. att beslutar om ersättningsreglerenligt epizootilagen i enlighet med vad som anförtsi motionen,2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om kontroll ochförebyggande åtgärder enligt epizootilagen,3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om principer förersättning enligt zoonoslagen,4. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om begränsningar vadgäller hanteringen av djur enligt zoonoslagen.1998/99:MJ11 av m.fl. (kd) variyrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om ekonomisk ersättningvid produktionsbortfall,2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om förebyggandeåtgärder,3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om ekonomisk ersättningvid meddelande av föreskrifter. InledningEpizootilagen (1980:369) trädde i kraft den 1 juli1980. Den har därefter ändrats , senast år1994 och 1996. Bakgrunden till ändringen varEES-avtalet som förutsatte att stora delar av EG:sbestämmelser om bekämpning av epizootierinförlivades i svensk lagstiftning. Ändringarna år1996 avsåg en anpassning till de nya reglerna om enobligatorisk tvåpartsprocess iförvaltningsprocessen.Lagen (1983:738) om bekämpande av salmonella hosdjur trädde i kraft . Den hardärefter ändrats , och1998. infördes den obligatoriskasalmonellaprovtagningen för värphönsbesättningar ochStatens jordbruksverk gavs möjlighet att delegeratill en veterinär att besluta om bekämpningsåtgärderenligt lagen. Ändringarna var en följd av denya reglerna för förvaltningsprocessen som nämnsovan.Regeringen beslutade att geJordbruksverket i uppdrag att i samråd medSocialstyrelsen och göra enöversyn av epizootilagstiftningen. mot bakgrund av att medlemskap i inneburit att handeln med djur över gränsernaökat som möjligheterna tillgränskontroller har minskat. Detta kan innebära enökad risk för att smittsamma sjukdomar kommer in ilandet. Utredningsuppdraget omfattade en utvärderingav hur epizootilagen i alla dess delar fungerar och en redovisning av de regler som gäller iövriga EU-länder, särskilt vad gäller frågan omersättning vid sjukdomsutbrott. I uppdraget ingickäven att utreda vilka djursjukdomar som bör ingå iepizootilagen, vilka regler om bekämpning videventuella sjukdomsutbrott det finns behov av samtolika ersättningsfrågor.Regeringen beslutade att geJordbruksverket i uppdrag att efter samråd medSocialstyrelsen och ävenutreda frågan om en särskild lagstiftning förzoonotiska sjukdomar hos djur och att i sambanddärmed göra en översyn av salmonellalagstiftningen.I uppdraget ingick även att utreda olikakostnadsfrågor.Jordbruksverket har redovisat uppdragen irapporterna Översyn av epizootilagstiftningen ochSalmonella och andra zoonoser hos djur. Rapporternahar remissbehandlats.Utskottet har anordnat en utfrågning medrepresentanter för och Statensveterinärmedicinska anstalt med anledning avpropositionen. LRF har också uppvaktat utskottet ifrågan.En ny epizootilagPropositionenLagens tillämpningsområdeEn ny epizootilag införs. Den nya lagen skallomfatta sådana allmänfarliga djursjukdomar som kanspridas genom smitta bland djur eller från djur tillmänniska. Sjukdomen skall vara allmänfarlig i denmeningen att den kan utgöra ett allvarligt hot motmänniskors eller djurs hälsa eller medföra storaekonomiska förluster för samhället. Samhälletsåtgärder med anledning av ett sjukdomsutbrott skallsyfta till att befria landet från sjukdomen.Liksom bör det ankomma på regeringen ellerden myndighet som regeringen bestämmer att iverkställighetsföreskrifter ange vilka sjukdomar somomfattas av lagen. Till de epizootiska sjukdomarnabör inte bara hänföras sjukdomar som kan få en storutbredning, närmast genom att de är i hög gradsmittsamma. Som epizootisk sjukdom bör också räknassjukdomar som är allmänfarliga inte bara i denmeningen att de kan medföra stora ekonomiskaförluster för samhället utan också genom att de kanutgöra ett allvarligt hot mot människors eller djurshälsa. Exempel på sådana sjukdomar är de olikaformerna av transmissibel spongiform encephalopati() som bl.a. omfattar scrapie hos får och bovinspongiform encephalopati (BSE) hos nötkreatur.SjukdomarnaDe föreslagna ändringarna av lagenstillämpningsområde föranleder i princip ingenförändring vad gäller vilka sjukdomar som skallomfattas av lagen. De sjukdomar som omfattas av dennuvarande epizootilagen bör, med några få undantag,även fortsättningsvis regleras iepizootilagstiftningen. En god vägledning till vilkasjukdomar som i princip bör omfattas avepizootilagen är den A-lista som upprättas av OfficeInternational des Epizooties (OIE). Sjukdomarna iOIE:s A-lista definieras som sådana smittsammasjukdomar som har förmåga till snabb spridning utanhänsyn till nationsgränser och som medför allvarligakonsekvenser från socioekonomisk synpunkt ellerfolkhälsosynpunkt.Trots att en sjukdom uppfyller kriterierna för attomfattas av lagen kan det finnas särskildaomständigheter som medför att sjukdomen ändå börlämnas utanför lagstiftningen. En sådan omständighetär att sjukdomen lyckats få fäste i landet ochbedömningen görs att smittämnet inte kan utrotas.Epizootilagstiftningen är i många avseenden tillkaraktären en katastroflagstiftning som vid ettsjukdomsutbrott skall användas för att effektivtbekämpa sjukdomen så att landet helt blirfritt från denna. Har en sjukdom emellertid fåttpermanent fäste i landet förfelar reglerna sinverkan. Sjukdomen bör då inte omfattas av lagen.Detta även om sjukdomen är allvarlig, smittsam ochfrån samhällets synpunkt kostsam.Enligt nuvarande lag ankommer det på regeringen attfastställa vilka sjukdomar som skall omfattas avlagen. har dessutom möjlighet attgenom föreskrifter bestämma att även andra sjukdomarskall omfattas av lagen. Även om flertalet sjukdomarsom omfattas av epizootilagstiftningen är givnagenom sin speciella karaktär kan behov finnas attmed kort varsel föra en sjukdom till eller frånlagens tillämpningsområde. Detta är en förutsättningför att lagen i en ständigt föränderlig värld skallvara effektiv och kunna fungera på det sätt som ärnödvändigt för att undvika spridning av allvarligasjukdomar. För att detta skall kunna ske böruppgiften att i verkställighetsföreskrifter peka utde sjukdomar som skall omfattas av den nya lagenlämpligen delegeras till Jordbruksverket.Bekämpningsåtgärder och tillsynEtt av lagstiftningens främsta syften är attåstadkomma en effektiv bekämpning av epizootiskasjukdomar. En sådan bekämpning uppnås genom en radsamverkande faktorer. De nuvarande reglerna behöverkompletteras i vissa avseenden för att åstadkomma enbättre måluppfyllelse.Vid utbrott av en smittsam sjukdom är oftatidsfaktorn av största betydelse. En observantdjurägare som i ett tidigt skede upptäcker symptompå en djursjukdom och då vidtar åtgärderför att hindra fortsatt spridning kan många gångerförhindra ett mer omfattande utbrott av sjukdomen.Regeringen föreslår därför att bestämmelser om denenskildes ansvar vid misstanke om djursjukdom skallfinnas i epizootilagen. De närmare bestämmelserna omvad den enskilde djurägaren har att iaktta bör medstöd av ett bemyndigande i lagen fastställas iföreskrifter av regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer.Anmälningsskyldighet för veterinärer vid misstankeom epizootisk eller annan smittsam sjukdom reglerasi förordningen (1971:810) med allmänveterinärinstruktion. De regler som rör deepizootiska sjukdomarna bör dock enligt regeringensuppfattning återfinnas i epizootilagen. Regeringenföreslår att en veterinärs anmälningsskyldighet vidmisstanke om epizootisk sjukdom begränsas så attanmälan endast skall göras till ochlänsstyrelsen. skall därefterskyndsamt underrätta , distriktsveterinären och den eller dekommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö-och hälsoskyddsområdet samt , om det ärfråga om en epizootisk sjukdom hos fisk. När det ärfråga om en epizootisk sjukdom som kan överförastill människor skall skyndsamtunderrätta även ,och smittskyddsläkaren.Regeringen föreslår även att en bestämmelse omanmälningsskyldighet för den ansvarige vid ettlaboratorium införs.Regeringen föreslår vidare att en veterinär, om detär nödvändigt för utredning av en epizootisksjukdom, får låta avliva ett djur som misstänks varasmittat. Syftet med bestämmelsen är att geveterinären möjlighet att genomföra patologisk-anatomiska undersökningar och att få tillgång tillmaterial för bakteriologisk eller virologisk analys,vilket kan vara av avgörande betydelse förutredningen.En veterinär som har grundad anledning anta att ettutbrott av en epidemisk sjukdom har inträffat skallspärrförklara det område där smitta kan förekomma.Med hänsyn till konsekvenserna av en spärrförklaringbör den myndighet som ansvarar för bekämpningentidigt få möjlighet att pröva huruvida veterinärensbeslut skall fortsätta att gälla. Myndigheten kandärvid utöka, inskränka eller upphäva veterinärensbeslut. Mot bakgrund härav föreslås att enveterinärs beslut om spärrförklaring till skillnadmot vad som gäller skall underställas denmyndighet som regeringen bestämmer.Regeringen föreslår vidare att det i lagen införsen möjlighet för regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer att meddela föreskrifter omundantag från bestämmelserna om spärrförklaring,smittförklaring, förbud mot transporter ochtillträdesförbud.För att på ett effektivt sätt kunna förebyggaepizootiska sjukdomar och för att vidsjukdomsutbrott få till stånd en väl fungerandebekämpning krävs att myndigheters befogenheter ocksåinnefattar en rätt att inte bara meddelaföreskrifter utan även fatta beslut i enskilda fall.En myndighet får enligt nuvarande bestämmelsermeddela föreskrifter om oskadliggörande av döda djuroch produkter av djur. Det kan emellertid varanödvändigt att oskadliggöra även annat, såsom avfalloch material som kan sprida smitta.Epizootilagstiftningen bör kompletteras i dettaavseende. Vidare bör det finnas en möjlighet attkunna föreskriva eller besluta om begränsning ihanteringen av djur.För de enbart nationellt reglerade sjukdomarna kanden situationen uppkomma, trots ambitiösa ochomfattande bekämpningsåtgärder, att det bedömsuteslutet att utrota sjukdomen i landet. Undersådana omständigheter bör det i lagstiftningenfinnas en möjlighet för regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer att avbrytabekämpningen.En viktig förutsättning för en effektiv bekämpningär en väl fungerande tillsyn. Enligt epizootilagenankommer det på att utöva dencentrala tillsynen över efterlevnaden av lagen,medan utövar tillsynen inom länet.Tillsynsmyndigheten har därvid rätt att bl.a. fåtillträde till områden, lokaler eller andra utrymmenför att där göra undersökningar och ta prover.Regeringen anser att även i sinegenskap av central tillsynsmyndighet skall få debefogenheter som endast tillkommerlänsstyrelsen.ErsättningsreglerEnligt den nu gällande epizootilagen lämnasersättning av statsmedel till den som, på grund avbeslut enligt lagen eller enligt föreskriftermeddelade med stöd av lagen, drabbats av kostnadeller förlust genom intrång i näringsverksamheteller av kostnad eller förlust i annat fall genomatt husdjur avlivas eller dör till följd avskyddsympning eller annan behandling. Ersättning lämnas för heladen faktiska kostnaden eller förlusten. Statenskostnader för bekämpning av epizootiska sjukdomaruppgick under till drygt 70 miljonerkronor.Regeringen föreslår att den enskilde djurägaren ifortsättningen bör ta ett större ekonomiskt ansvarför sjukdomsbekämpningen än vad som följer avgällande bestämmelser. Sålunda bör full ersättningäven fortsättningsvis lämnas för avlivade djur,saneringskostnader och inkomstförlust medanersättningen för produktionsbortfall reduceras till50 %. Denna modell överensstämmer i sina huvuddragmed den ersättningstradition som gäller i de flestaövriga EU-länder.Den del av kostnaden som inte finansieras medstatsmedel bör producenten själv kunna täcka genomatt teckna en försäkring. Med regeringensställningstagande att den enskilde djurägaren ochjordbruksnäringen skall ta ett större ansvar försjukdomsbekämpningen följer att dessa grupper ävenbör ta ett ansvar för att åstadkomma enförsäkringslösning. Den ersättningsmodell somregeringen föreslår bör i väsentlig grad minska deproblem som kan vara förknippade med att utforma enlämplig försäkring.Det bör emellertid finnas en möjlighet förregeringen att för vissa särskilt allvarligasjukdomar föreskriva att full ersättning skalllämnas även för produktionsbortfall. Det bör varafråga om ett fåtal mycket allvarliga sjukdomarvilkas spridning i landet över huvud tagetinte kan riskera, t.ex. sjukdomar i gruppentransmissibel spongiform encephalopati () ochmul- och klövsjuka.Ersättning skall även i fortsättningen lämnasenligt allmänna skadeståndsrättsliga principer.Ersättning skall lämnas enbart för kostnader ellerförluster som föranleds av en myndighets beslutenligt lagen. Kostnader eller förluster somuppkommer enbart på grund av sjukdomen skall alltsåinte ersättas. Endast den som direkt och primärtdrabbas av ett beslut skall ha rätt till ersättning.Ersättning skall lämnas för förlust på grund av atthusdjur avlivas eller dör till följd avskyddsympning eller annan behandling. Djuret skallvärderas till det verkliga värde det har vidvärderingstillfället.Ersättning skall lämnas för produktionsbortfalltill följd av ett beslut enligt epizootilagen, t.ex.när meddelade beslut leder till att det normalaarbetet på den sjukdomsdrabbade gården inte kanutföras eller till att framställda produkter intekan föras ut från gården.Annan inkomstförlust än den som följer genomintrång i verksamhet skall också ersättas. Det somavses är sådan inkomstförlust som uppstår till följdav att annat arbete än sådant som är direkthänförligt till att produktionen inte kan utföras pågrund av att ett område har spärrats av. Som exempelkan nämnas att djurägarens familjemedlemmar på grundav en spärrförklaring inte får lämna fastigheten föratt åka till sina arbetsplatser.Enligt gällande epizootilag kan ersättning jämkasom den ersättningsberättigade uppsåtligen ellergenom grov vårdslöshet har medverkat till kostnadeneller förlusten. Bestämmelsen är ett viktigtstyrmedel när det gäller den enskildes allmännaagerande i samband med ett sjukdomsutbrott. I dettasammanhang bör djurägarens riskbeteende kunna vägasin. För att markera vikten av ett korrekt och lojaltbeteende från enskilda vid ett sjukdomsutbrott anserregeringen att det bör räcka med vanlig vårdslöshethos den enskilde för att möjlighet till jämkningskall finnas. Det bör också finnas möjlighet attjämka ersättningen i det fall denersättningsskyldige underlåter att följa ett beslutenligt lagen eller med stöd av lagen meddeladeföreskrifter. Denna möjlighet inverkar inte på denenskildes rätt att överklaga sådana beslut ellerbegära inhibition.Enligt regeringens uppfattning bör näringen och denenskilde producenten ta ett ekonomiskt ansvar för deförebyggande åtgärderna, medan medborgarna iallmänhet bör få tåla ett visst intrång ihandlingsfriheten när kontrollåtgärder behövervidtas. Möjligheten bör därför finnas att föreskrivaatt viss sådan åtgärd, som alltså kan avse generellaförbyggande åtgärder eller kontrollåtgärder inom enviss region eller liknande, inte berättigar tillersättning. En bedömning av sjukdomen och typen ochomfattningen av restriktionerna blir avgörandefaktorer för frågan om ersättning. Det kannaturligtvis finnas exempel på sådana åtgärder därstaten alltjämt bör ta det ekonomiska ansvaret,medan det i andra fall framstår som rimligt att denenskilde producenten eller näringen får svara förfinansieringen. Om möjligt innan och i vart fallefter det att åtgärderna vidtagits bör enligtregeringens mening ett fortlöpande samråd ske medberörda företag och organisationer så långt detta ärpraktiskt genomförbart.Vissa djur inom animalieproduktionen betingarmycket höga värden. Kostnaderna för staten vidavlivning av dessa djur kan bli orimligt höga. Detär dessutom svårt att fastställa ett rimligtmarknadspris eftersom det saknas tillräckligamöjligheter till jämförelser. Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer bör därför fåbesluta om en maximering av det ersättningsgrundandevärdet på ett avlivat djur. Detta högsta beloppskall betydligt överstiga de normalt förekommandemarknadsvärdena för de mer vanliga djurtyperna. Detkan bli aktuellt att maximera ersättningen också försaneringskostnader, såvitt dessa avser förstördaembryon, ägg avsedda för reproduktion eller förstördsperma.Ersättning för inkomstbortfall bör med fördel kunnaberäknas med hjälp av en schablon. En förutsättningtorde dock vara att sjukdomen fått en viss spridningi landet så att antalet jämförbara fall inte blirför litet. Även kostnader för sanering kan lämpligenberäknas enligt en schablon.StraffbestämmelseFör de flesta fall av överträdelse av den föreslagnalagens bestämmelser framstår böter som den mestadekvata påföljden. Det finns således inte någonanledning att utvidga straffskalan i syfte attåstadkomma en allmänt strängare bedömning av brottmot lagen.För att de allvarligaste överträdelserna mot lagenskall kunna föranleda tillräckligt straff och föratt nå överensstämmelse med andra lagar vars syfteockså är att värna människors och djurs hälsa börbrott mot epizootilagen eller mot föreskrifter ellerbeslut meddelade med stöd av lagen också kunnamedföra fängelsestraff. Ett ringa brott skall intemedföra straffansvar.MotionernaCenterpartiet motsätter sig i motion MJ9 yrkandena 1och 2 att ersättningen för produktionsbortfall videpizootiutbrott reduceras till . I stället börersättningsreglerna utformas så att förebyggandearbete stimuleras. För besättningar anslutna tillkontrollprogram bör ersättningen vara även förproduktionsbortfall. I annat fall bör ersättningenuppgå till av den faktiska förlusten.Även Moderata samlingspartiet anser att det är avstor vikt att ersättningssystemet är upplagt så attdet ger djurägarna incitament att med förebyggandeåtgärder förhindra att smitta uppstår. Man föreslårdärför i motion MJ10 yrkande 1 att de djurägare somär anslutna till frivilliga kontrollprogram ävenfortsättningsvis skall garanteras full ersättningför kostnader eller förlust som uppstår som ettresultat av beslut enligt epizootilagen. Däremot börden del av ersättningen som avserproduktionsbortfall sänkas till nivån i de fallbesättningen inte är ansluten till kontrollprogram.Därutöver anförs i motionens yrkande 2 attregeringen eller den myndighet regeringen bestämmerinte skall ges generell rätt att meddelaföreskrifter som innebär att ersättning förkontrollåtgärder och förebyggande åtgärder intelämnas.