bet · GN01LU2 · 1999-11-04 00:00:00 — Tilldetta kommer, anfördes vidare, att användningen avelektroniska dokument ännu inte fått sådanomfattning på bokföringsområdet att en modifieradvarannanlänksprincip av antytt slag skulle kunnainföras utan betydande merkostnader för det storaflertalet bokföringsskyldiga.Från regeringens sida uttalas i propositionen attdet från säkerhetssynpunkt skulle vara av värde omelektroniskt lagrad information alltid uppfylldekriterierna för ett elektroniskt dokument, men attdet inte är realistiskt att ställaupp ett sådant krav.Även utskottet är av den meningen att det vorevärdefullt med ett system med elektroniska dokumenti bokföringen. Utskottet saknar dock anledning attifrågasätta regeringens bedömning att detta förnärvarande inte är realistiskt. Med beaktande av vadsom ovan anförts om behovet av ny lagstiftning ärdet enligt utskottets mening inte tillrådligt attvänta med en angelägen modernisering ochteknikanpassning av reglerna. I sammanhanget börvidare understrykas att förslaget till bokföringslaginnehåller ett flertal säkerhetsgarantier förlagring av räkenskapsinformation i elektronisk form,t.ex. kraven att informationen skall vara varaktigoch lätt åtkomlig och att den alltid skall kunna tasfram i läsbar form genom omedelbar utskrift.Sammanfattningsvis anser utskottet att regeringensförslag nu bör läggas till grund för lagstiftning,men vill understryka betydelsen av attutvecklingen i fråga om möjligheterna tilldatortekniska kontrollrutiner i bokföringen nogaföljs. Utskottet utgår från att regeringen harberedskap härför och tar de initiativ tilllagändringar och andra åtgärder som efterhand kanbefinnas påkallade.Med hänsyn till det anförda avstyrker utskottetbifall till motion L4 om avslag på propositionen.Utskottet kommer nedan att - under skilda rubriker- behandla förslagens närmare innebörd i de delarsom aktualiserats i de med anledning avpropositionen väckta motionerna eller som annarstilldragit sig utskottets uppmärksamhet. I sambandhärmed behandlas också tre motionsyrkanden från denallmänna motionstiden som gällerredovisning. först behandlas emellertid ettmotionsyrkande som väckts och som gäller denkompletterande normgivningen på redovisningsområdet.Som tidigare redovisats innebär regeringens förslagatt redovisningsreglerna fortfarande skall haramlagskaraktär. Liksom skall utvecklingenav god redovisningssed ske genom kompletterandenormgivning. Staten skall genom Bokföringsnämndenbära huvudansvaret för denna. Nämnden skall i förstahand anförtro utvecklandet av god redovisningssedavseende den offentliga redovisningen tillRedovisningsrådet. skall ensam haansvaret för utvecklandet av god redovisningssed ifrågor om löpande bokföring och arkivering.I motion L205 av () anförs att detbehövs nya rekommendationer från normgivningsorganenom god redovisningssed i syfte att underlätta försmå och medelstora företag. I motionen yrkas etttillkännagivande med denna innebörd (yrkande 1).Utskottet erinrar om att regeringen i propositionengjort bedömningen att det finns anledning förBokföringsnämnden att särskilt bevakaredovisningsfrågor som aktualiseras i mindre ochmedelstora företag. Mot denna bakgrund kan utskottetinte finna skäl för att vidta någraåtgärder med anledning av motionen. Utskottetavstyrker därför bifall till motion L205 yrkande 1.Löpande bokföringUtgångspunkten i den nuvarande bokföringslagen äratt affärshändelser skall bokföras så snart det kanske. Så kallad kontantredovisning skall somhuvudregel inte förekomma. Om endast ett mindreantal fakturor o.d. förekommer i rörelsen ochfordringarna eller skulderna enligt verifikationernainte uppgår till avsevärda belopp, får emellertidbokföringen dröja tills betalning sker, underförutsättning att det är förenligt med godredovisningssed. Vid räkenskapsårets utgång skalldock samtliga då obetalda fordringar och skulderbokföras. Regeln brukar kallas för kontantmetoden.Enligt regeringens mening bör det även ifortsättningen finnas ett visst utrymme för detförenklade slag av bokföring som kontantmetodenutgör. I propositionen föreslås att företag varsnettoomsättning normalt inte överstiger 20prisbasbelopp () och sominte är skyldiga att upprätta årsbokslut ellerårsredovisning får tillämpa metoden, om det ärförenligt med god redovisningssed. Regeln blirtillämplig på bl.a. enskilda näringsidkare,handelsbolag med endast fysiska personer somdelägare och ideella föreningar med en årligomsättning understigande 20 prisbasbelopp. Liksom inuvarande lagstiftning bör metoden dessutom fåanvändas av andra företag under förutsättning attantalet fakturor eller andra handlingar iverksamheten är litet och fordringarna och skuldernaenligt dessa inte uppgår till avsevärda belopp.I motion L6 anser m.fl. (fp) att man isyfte att förenkla för småföretagen bör sätta dengräns för omsättningen under vilken kontantmetodenfår tillämpas högre än vad regeringen föreslagit. Enlämplig gräns är, enligt motionärernas mening, enmiljon kronor (yrkande 1).Enligt utskottets mening finns skäl som talar bådeför den nuvarande nivån och för en viss höjning avbeloppsgränsen. Utskottet vill erinra om att den år1996 tillkallade har ettallmänt uppdrag att se över regelsystemet förenskilda näringsidkare och delägare i handelsbolag isyfte att finna möjligheter till förenklingar (dir.1996:78, 1998:4). I delbetänkandet (SOU 1999:28)Kontantmetod för småföretagare har utredningenlämnat förslag till hur en kontantmetod för mindretjänsteföretag skulle kunna utformas, i första handsom underlag för beskattningen. En grundläggande ut-gångspunkt för förslaget är att näringsidkarensredovisning enligt skattelagstiftningen ochredovisningslagstiftningen i möjligaste mån börstämma överens.I likhet med regeringen gör utskottet bedömningenatt den fortsatta beredningen avFörenklingsutredningens delbetänkande kommer att geett bättre underlag för ett ställningstagande tillfrågan om hur en regel om kontantmetod för mindreföretag slutligen bör utformas. Enligt utskottetsmening synes det lämpligast att frågan om vilkenbeloppsgräns som skall gälla för rätten att tillämpakontantmetoden avgörs i det lagstiftningsärendet.Utskottet delar sålunda regeringens uppfattning atti avvaktan på ett slutligt ställningstagande tillFörenklingsutredningens förslag bör de nuvarandereglerna fortsätta att gälla.Med det anförda avstyrker utskottet motion L6yrkande 1.I förslaget till ny bokföringslag uppställs ettkrav på att det för varje affärshändelse skallfinnas en verifikation. Om den bokföringsskyldigehar tagit emot en uppgift om affärshändelsen, skalldenna användas som verifikation. Med uttrycket"mottagen uppgift" avses också uppgifter som hartagits emot på elektronisk väg. Verifikationen skallbevaras i det skick den hade när den kom denbokföringsskyldige till handa.I motion L5 anför m.fl. (m) attregeringens förslag motverkar möjligheterna tillelektronisk bokföring. Genom att tillåta atthandlingar i stället för att förvaras i sinoriginalform får bevaras genom inskanning ellerliknande förfaringssätt blir det möjligt att medmodern teknik åstadkomma ökad sökbarhet ochsystematisering. Enligt motionärerna bör regleringenutformas så att det klargörs att det är behovet avbevis som skall styra valet av verifikation(delvis).Utskottet vill för sin del understryka betydelsenav verifikationer för att identifiera ochdokumentera affärshändelserna i verksamheten. mening är de syften som bär upp denuvarande reglerna om verifikationer fortfarandegällande. Det finns således alltjämt behov av attsammanställa och bevara uppgifter som kanidentifiera och dokumentera affärshändelserna iverksamheten.IT-utvecklingen har medfört att affärshändelser iallt större utsträckning kan tillkännages ochdokumenteras elektroniskt. Som en följd härav har,som anförs i propositionen, de traditionellamöjligheterna till kontroll av att bokföringen intehar manipulerats försvagats. kanverifikationer som framställs av denbokföringsskyldige själv i vissa fall ha lika gottinformations- och bevisvärde som de uppgifter somhar kommit utifrån. Det kan därför, enligtutskottets mening, övervägas att överlämna till denbokföringsskyldige att själv välja vad som skallutgöra verifikation utifrån en bedömning av vad somutgör det bästa beviset för affärshändelsen.Utskottet är emellertid inte berett att förorda ensådan ordning. Som framhållits från bl.a.åklagarhåll kan nämligen bestämmelser som heltöverlämnar till den bokföringsskyldige att avgöravilken handling som skall användas till verifikationleda till missbruk. De kontroll- och bevisintressensom bär upp bokföringslagstiftningen tillgodosesdärför, enligt utskottets mening, bäst genom denordningen att mottagen uppgift skall användas somverifikation när det förekommer en sådan. Det kantilläggas att det även för företagen själva tordevara mest naturligt att använda en utifrån mottagenuppgift som verifikation när det förekommer ensådan, vilket hänger samman med reglerna imervärdesskattelagen (1994:200) om skyldighet attutfärda faktura eller liknande handling som underlagför redovisningen av säljarens och köparensmervärdesskatt.Det anförda innebär att utskottet tillstyrkerregeringens förslag till lydelse av 5 kap. 6 §bokföringslagen och avstyrker bifall till motion L5i denna del.Arkivering av räkenskapsinformationI detta avsnitt behandlar utskottet först spörsmålrörande arkiveringstidens längd. Regeringens förslaginnebär att dokument, mikroskrift och maskinläsbaramedier som används för att lagraräkenskapsinformation skall bevaras fram till dettionde året efter utgången av det kalenderår dåräkenskapsåret avslutades. Detsamma skall gälla försådan utrustning och sådana system som behövs föratt presentera räkenskapsinformationen i läsbarform.I motion L5 av m.fl. (m) framhållsatt det torde vara vanligt att företag byterdatasystem ungefär . Enligtmotionärernas mening framstår det som orealistisktatt de bokföringsskyldiga skall kunna garantera attmaskiner, program och register hålls aktuella . En arkiveringstid , somRedovisningskommittén föreslog, skulle enligtmotionen stå i bättre överensstämmelse medambitionen att anpassa lagstiftningen till IT-utvecklingen. I motionen yrkas att regeringenslagförslag ändras i enlighet härmed (delvis).Även m.fl. (fp) anser i motion L6 attarkiveringstiden bör kortas till . I motionenframhålls bl.a. att en så lång arkiveringstid knappast är erforderlig ens ibrottsbekämpande syfte (yrkande 3).Som motionärerna påpekat leder långaarkiveringstider i och för sig till vissamerkostnader för de bokföringsskyldiga. Ett särskiltproblem är därvid, om bokföringen är datorbaserad,att den bokföringsskyldige måste bevara också sådanaprogram och sådan teknisk utrustning som krävs föratt det skall vara möjligt att bearbeta och skrivaut bokföringsuppgifterna. Som framhålls ipropositionen bör dock de merkostnader som detta kanmedföra kunna begränsas genom att man i samband medt.ex. maskin- eller programbyte anpassarregistreringarna till någon annan lagringsform elleröverför dem till något annat maskinläsbart medium.De tekniska och praktiska problem som i de enskildafallen kan tala för att räkenskapsinformationenbevaras enbart måste vägas motbehovet av att ha tillgång till erforderligräkenskapsinformation i samband med olika slag avkontroll, exempelvis taxeringsrevision ellerutredning om misstänkt brott. Enligt utskottetsmening finns flera omständigheter som talar för atttiden för bevarande av räkenskapsinformation liksomi dag bör vara . En sådan omständighet är attvanliga fordringar preskriberas först efter tio år.Av särskild betydelse är vidare förhållandet attekonomisk brottslighet ofta tar att utredaoch att, om en skattskyldig blir åtalad förskattebrott, eftertaxering kan ske också efterutgången av den femårstid som normalt gäller föreftertaxering. Vid utredning av skatte- ochförmögenhetsbrott kan det också visa sig vara avvikt att ha räkenskapsinformation tillgänglig ävenför tiden innan det att brottet inträffade.Utgångspunkten måste, enligt utskottets mening, varaatt säkerställa framtida åtkomst till informationennär tidigare affärshändelser behöver kontrolleraseller följas upp.Utskottet finner för sin del att de skäl som talarför en tioårig arkiveringstid väger tyngre än deskäl som kan anföras för en förkortadarkiveringstid. Av betydelse är också att ettslopande av den s.k. varannanlänksprincipen tordeinnebära en allmänt sett minskad mängdpappersdokument att bevara. Enligt utskottets meningbör alltså den nuvarande regeln om hur längeräkenskapsinformationen skall bevaras behållas.Med det anförda tillstyrker utskottet regeringensförslag till lydelse av 7 kap. 2 § bokföringslagensamt avstyrker bifall till motionerna L5 i denna deloch L6 yrkande 3.Utskottet övergår härefter till att behandla frågorsom gäller förvaring av räkenskapsinformation ochdatautrustning. Enligt gällande ordning skall allträkenskapsmaterial bevaras i ordnat skick och påbetryggande sätt inom landet under arkiveringstiden.Kravet på bevarande inom landet har tillkommit föratt möjliggöra revision och skattekontroll avföretagens räkenskaper.Regeringen framhåller i propositionen attföretagen, sedan bokföringslagen tillkom, kommit attbli alltmer internationellt verksamma. För en delföretag kan det finnas påtagliga och fullt legitimaskäl att sköta bokföringen och arkiveringen medhjälp av utrustning som är placerad utomlands. Motdenna bakgrund anser regeringen att övervägande skältalar för att det nuvarande förbudet mot att bevararäkenskapsinformation med hjälp av utomlandsplacerad maskinutrustning bör mjukas upp.I propositionen föreslås sålunda att om det finnssärskilda skäl och under förutsättning att det inomSverige finns möjlighet att ta fram omedelbarutskrift av den lagrade informationen fårskattemyndigheten tillåta att ett företag förvararmaskinläsbara medier samt maskinutrustning ochsystem utomlands. I propositionen framhålls attkriterierna för när dispens skall ges tills vidarebör vara restriktiva.Stig Rindborg m.fl. (m) anser i motion L5 attkravet på dispens för förvaring avräkenskapsinformation på maskinläsbart mediumutomlands bör slopas, och i motionen yrkas attregeringens lagförslag ändras i enlighet härmed(delvis).I motion L6 av m.fl. (fp) framhålls atten möjlighet att bevara räkenskapsinformation genommaskinell utrustning utomlands inte bara ökarmöjligheten för internationella koncerner attlokalisera verksamhet till utan ävenmöjligheten för svenska redovisnings- ochrevisionsbyråer att få internationella uppdrag.Detta bör beaktas vid dispensgivningen. I motionenyrkas att godkänner vad som sålundaanförts (yrkande 4).Utskottet vill peka på att internationelltverksamma koncerner numera i stor utsträckningsamordnar administrationen för koncernens olikaföretag till gemensamma enheter med placering inågot av de länder där koncernen är verksam. Motdenna bakgrund framstår den nuvarande svenskaregleringen med ett i det närmaste ovillkorligtförbud mot bokföring och arkivering utomlands somonödigt restriktiv. Utskottet ser därför medtillfredsställelse på att regleringen nu föreslåsuppmjukad.Samtidigt måste enligt utskottets mening framhållasatt om den maskinutrustning med vars hjälpräkenskapsinformationen kan tas fram förvarasutomlands, försämrar det ofta möjligheterna att tadel av informationen eller granska dess riktighet.Utskottet är inte berett att såsom föreslås i motionL5 förorda en regel som generellt tillåter atträkenskapsinformation bevaras genom utomlandsplacerad maskinutrustning. Däremot bör det, somregeringen föreslår, införas ett dispensförfarandevarigenom tyngden i de skäl företaget åberopar kanprövas.Dispens bör, som regeringen uttalar, kunna ges dåföretaget har sådan anknytning till utlandet attdetta slag av förvaring framstår som naturlig och dånågot missbruk inte kan befaras. Några ytterligareuttalanden från sida beträffandeförutsättningarna för dispens anser utskottet inteerforderliga.Det anförda innebär att utskottet tillstyrker 7kap. 4 § förslaget till bokföringslag och avstyrkerbifall till motionerna L5 i denna del och L6 yrkande4.Utskottet övergår därmed till att behandla ettmotionsspörsmål som gäller bevarande avräkenskapsinformation. Enligt förslaget skall somhuvudregel gälla att räkenskapsinformationen skallbevaras i ursprunglig form. Dokument, mikroskriftoch maskinläsbart medium med räkenskapsinformationsom företaget har tagit emot från någon annan skallsålunda bevaras i det skick materialet hade när detkom till företaget. självt upprättaträkenskapsinformationen skall informationsbärarnabevaras i det skick materialet fick närinformationen upprättades. Det skall vidare enligtförslaget alltid vara möjligt att ta framelektroniskt eller optiskt lagrade data på papper.Från denna huvudregel föreslås emellertid ettundantag av innebörd att maskinläsbart medium, somanvänds för förvaring av räkenskapsinformation, fårförstöras om räkenskapsinformationen på ettbetryggande sätt överförs till annan tillåten formför bevarande. Om räkenskapsinformationen består avuppgifter som har erhållits från någon annan, gällerdock detta först fr.o.m. fjärde året efter utgångenav det kalenderår då räkenskapsåret avslutades.I motion L6 anför m.fl. (fp) att detfinns en risk för att lagförslaget i denna delomöjliggör användande av s.k. mikrofiche, inskanningeller rent av telefax. Kravet på förvaring i tre årinnebär, enligt motionärernas mening, att det inteär möjligt för ett företag att avyttra äldre datorerför att hårddisken måste bevaras. Det bör, menarmotionärerna, göras klart att arkiveringskravensyftar till att behovet av bevis tillgodoses ochinte skall utgöra hinder för företag att utnyttja nyteknik i räkenskapsredovisningen. I motionen yrkasatt godkänner vad som sålunda anförts(yrkande 2).Som motionärerna är inne på innebär ett krav på atträkenskapsinformationen skall bevaras i sinursprungliga form vissa kostnader för denbokföringsskyldige när han eller hon, videlektronisk lagring, tvingas att ha tillgång tillsådan utrustning och sådana system som behövs föratt kunna presenteraräkenskapsinformationen i läsbar form. tagit emot en elektronisk faktura som vidöverföringstillfället inte hade antagit någon fysiskform, skall informationen bevaras i elektronisk formså att den kan presenteras på det sätt som det frånbörjan var tänkt. Det är dock att märka att deföreslagna bestämmelserna inte är avsedda attförhindra företaget från att anpassa (konvertera) pådetta sätt mottagen maskinläsbarräkenskapsinformation till företagets egetinformationssystem. En förutsättning för detta ärnaturligtvis att räkenskapsinformationen inteförändras. De föreslagna bestämmelserna ställer inteheller något krav på bevarande av den maskinellautrustning och de andra fysiska föremål somurspungligen användes för att spara informationen.Tillgång på maskinvara kan göra det nödvändigt attanvända annan utrustning än den som användes frånbörjan. Det som sagts gäller i motsvarande månsådan räkenskapsinformation som har upprättats inomföretaget. När det gäller bokföring som upprättasoch bevaras i maskinläsbar form, är huvudregelnsålunda att den skall bevaras på sådant sätt att denkan presenteras så som den från början var tänkt attkunna presenteras.Enligt utskottets mening har regeringen gjort enlämplig avvägning mellan å ena sidan kraven pådokumentation och bevis samt å andra sidanföretagens behov av att utnyttja ny teknik, ochutskottet finner inte skäl att förorda någrauttalanden i enlighet med motionsyrkandet.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotion L6 yrkande 2.Företrädare för den ekonomiska föreningenGemenskapen för Elektroniska Affärer (), sombildats av bl.a. ,, ,och Svenska Kommunförbundetoch som har till uppgift att främja användningen ochutvecklandet av elektroniska affärer, har jämteRiksarkivet inför utskottet framfört kritik mot deföreslagna reglerna i 7 kap. bokföringslagen ombevarande av räkenskapsinformation. Enligt tarden föreslagna lagtexten sin utgångspunkt i detfysiska medium som bär räkenskapsinformation, trotsatt den fysiska bäraren från säkerhetssynpunktkommit att spela en alltmer undanskymd roll tillförmån för elektroniska signaturer och liknandelogiska skydd för data. I lagtexten har inte gjortsåtskillnad på de tre huvudkomponenterna för digitaltlagrad information, nämligen informationsbäraren,informationens originalinformation och utställare avinformationen. anser att det är informationensoriginalinnehåll som skall säkras och sparas medadekvata säkerhetsmetoder. I dagensinformationssystem med tillhörande databaser kanräkenskapsinformationen fysiskt sett vara lagrad påolika platser. Den viktiga och relevanta egenskapenhos dessa system är att informationen är logisktordnad och kan presenteras i en form som är läsbarför vilken användare som helst. Utställaren avinformationen skall vidare kunna bindas tilloriginalinformationen, inte till det fysiska mediet.Med hänsyn till det anförda bör, enligt , utformningen av lagtexten i 7 kap. ändras.Ett alternativ kan vara att utskottet klargör att deifrågavarande bestämmelserna skall tolkas så att detär informationen (originalinnehållet) som skallbevaras i ursprungligt skick och att det bör varafullt möjligt att förflytta sådan information frånhårddisk till magnetband och vidare till CD-ROMunder förutsättning att det sker under sådana formeratt det är säkerställt att informationen inteförändras. Detta bör, menar , gälla ävenuppgifter som mottagits via exempelvisteleöverföring.Utskottet noterar att de synpunkter GEAframfört inför utskottet den 2 november1999 inte tidigare kommit till utskottetskännedom. Synpunkterna har, såvittutskottet kunnat finna, inte framförtsunder remissbehandlingen av den promemoriamed utkast till lagrådsremiss som liggertill grund för regeringens lagförslag. Motdenna bakgrund är utskottet inte berett attnu föreslå sådana ändringar i regeringensförslag som begärt. Inte heller finnsnågot närmare underlag för att utskottetskall kunna göra sådana uttalanden som GEAframställt önskemål om. Enligt utskottetsmening får det i stället ankomma påregeringen att i lämpligt sammanhang taställning till om det som anfört iärendet bör föranleda några vidareåtgärder. I avvaktan härpå bör det nuföreliggande förslaget genomföras.ÅrsredovisningI förslaget till ny bokföringslag anges genom engenerell bestämmelse vilka företag som skall varaskyldiga att avsluta den löpande bokföringen med enårsredovisning (6 kap. 1 §). De närmare reglerna omårsredovisningens innehåll föreslås däremot blisamlade i årsredovisningslagen och i de särskildaårsredovisningslagarna för finansiella företag.Den föreslagna regleringen innebär attårsredovisningsskyldighet föreligger för aktiebolag,ekonomiska föreningar och sådana handelsbolag ivilka en eller flera juridiska personer är delägare,finansiella företag, företag som är moderföretag ien koncern och andra företag i vilka antaletanställda imedeltal har varit fler än tio eller tillgångarnasnettovärde enligt balansräkning för det senasteräkenskapsåret har uppgått till mer än 24 miljonerkronor.Som påtalats i en i ärendet inkommen skrivelse frånLantbrukarnas torde förslaget få tillföljd att en jordbrukare som äger enjordbruksfastighet men har driften i ett särskiltdriftsaktiebolag blir skyldig att upprättaårsredovisning och ha revisor även för den enskildanäringsverksamheten. Anledningen härtill är att denenskilde jordbrukaren blir moderföretag i enkoncern.Enligt utskottets mening torde den påtaladeeffekten inte ha varit avsedd. Den kan heller inteanses önskvärd när den verksamhet som bedrivsutanför driftaktiebolaget är av mindre omfattning.Utskottet vill också påpeka att det inte kanuteslutas att det även finns enstaka andra enskildanäringsidkare där motsvarande situation kanuppkomma.Mot denna bakgrund finns det skäl att överväga enändring i förslaget till 6 kap. 1 § bokföringslagenav innebörd att ett företag inte skall vara skyldigtatt upprätta årsredovisning enbart på den grundenatt det är moderföretag i en koncern.