bet · GN01FiU1 · 1999-11-04 00:00:00 — Skattereduktionen på för hushållstjänster utfördadet egna hemmet utgår ända och hushåll.Förslaget kan liknas vid ett väsentligt utvidgat s.k. ROT-avdrag. Förslaget ledtill att svarta jobb blir vita, till att valfriheten för hushållen ökar, jämstäökar. Effektiviteten ökar genom att valet mellan arbete och fritid inte på sammsätt som snedvrids av extrema skattekilar. Olika undersökningar visar att ensådan åtgärd har en stor jobbpotential. Tiotusentals nya arbetstillfällen bordekunna tillkomma på sikt.Successivt avskaffad förmögenhetsskattSveriges välstånd är byggt på att tidigt accepterade ochutnyttjade internationaliseringens fördelar. stora svenskamultinationella företag var en viktig byggsten när ett välfärdssamhälle togform. Detta hade inte varit möjligt utan att acceptera och aktivt delta iinternationaliseringsprocessen.I dag gör internationaliseringen det svårt för ett enskilt land att drivaskattepolitik utan hänsyn till utvecklingen i omvärlden. Eftersom kapital rör sobehindrat över gränserna gäller det i synnerhet kapitalskatterna, däriblandförmögenhetsskatten.Förmögenhetsskatten bör stegvis avskaffas. Med dagens låga räntor är den förmånga människor konfiskatorisk, dvs. skatterna på avkastning och beräknadförmögenhet är större än den faktiska avkastningen. Man måste i dessa fallförbruka sitt kapital för att få råd att betala skatt. Att förmögenhetsskattenheller är rättvis är uppenbart när vissa miljardärer får kraftiga skattesänkninmedan vanliga familjer som kanske bott länge i och amorterat ner lånen på sinahus kan drabbas av förmögenhetsskatt fullt ut. Vi föreslår attförmögenhetsskatten successivt avskaffas.Lägre skatt på vinstandelar m.m.I syfte att bl.a. stimulera en bättre fungerande lönebildning bör densärskilda löneskatten avskaffas på vinstandelar som en arbetsgivarelämnar till en vinstandelsstiftelse eller motsvarande. På så sätt stärksincitamenten för att arbeta effektivare mot företagets målsättningar,genom att alla kan vara med och dela på den vinst som uppstår.Därigenom uppnås ett stabilare samband mellan ökad arbetsproduktivitetoch löneökningar.För att underlätta för företag i kunskapsintensiva branscher att behålla sinpersonal utges ofta olika typer av optioner. Grundproblemet som det avser attlösa är att beskattningen av arbete är alltför hög. Det gör att verksamheterförläggs till andra länder där beskattningen upplevs som rimligare.Den svenska beskattningen av optioner bör därför ses över. Inriktningen skallvara att den svenska beskattningen av dem skall vara internationelltkonkurrenskraftig så att företagen och deras verksamhet behålls i landet.FörenklingarFöretagandet omgärdas av många regler och lagar. Regelverket har vuxiti omfång . Detta är ett tydligt tecken på attregeringen inte förstår företagens villkor. För främst småföretagen ärregelverken en tung administrativ börda. Reglerna kan också förhindraexpansion och bildandet av nya företag.Ett antal krångelregler som hindrar tillväxt och nya jobb bör därför tas bort.Mål för avregleringen skall vara att alla regler som berör företagare skall hagranskats i syfte att förenkla och minska regelmassan under mandatperioden.Ett program för avreglering bör innehålla följande punkter:Genomför Småföretagsdelegationens förslag. Allt iSmåföretagsdelegationens förslag i betänkandet Förslagskatalog (SOU1998:94) bör övervägas, och allt det som ännu inte är genomfört bör i alltväsentligt genomföras. Regeringens aktivitet på området är alltförlåg, vilket demonstreras av följande sökande efter dokument sombehandlar Småföretagsdelegationen på regeringens hemsida:Arbetet med regelförenklingar bör ges en hög politisk prioritet.Obligatorisk konsekvensanalys bör genomföras. Alla förslag från regeringensom kan anses påverka företagens villkor skall föregås av en noggrann analysav verkningarna. Även myndigheter och föreskrifter skall omfattas av kravet attgöra konsekvensanalyser.En s.k. solnedgångsparagraf bör införas, dvs. regler skall automatisktomprövas . Om de skall bestå behövs ett aktivt beslut.Regeringen ändrade efter omfattande kritik de momsinbetalningsregler somtvingade många företagare att betala in moms till staten innan de själva hadeuppburit den från sina kunder. En regel som fortfarande gör det onödigt svårtför framför allt småföretag är att den månatliga skattedeklarationen måste varabokförd på skattemyndighetens skattekonto senast på förfallodagen, annars tasen förseningsavgift ut på och företagaren debiteras dessutom enkostnadsränta. Det innebär att företagaren måste räkna och planerabankdagar för att vara säker på att betalningen kommer in i rätt tid. Inte minsvid kan det innebära stora problem för företag med dålig likviditet. Attbankerna inte arbetar snabbare bör inte drabba företagaren. Som ett led i attförbättra företagarklimatet bör det därför räcka om betalningen av företagetsskatter görs senast på förfallodagen.Lättare att starta och driva företagVi presenterar nedan ett antal konkreta förslag för att göra det lättare attstarta och driva företag som bygger på Småföretagsdelegationensbetänkande.Ett första hinder för en blivande företagare är att det är svårt att starta förSmåföretagsdelegationens enklare modell för registrering av företag, där baraen myndighet behöver kontaktas, bör genomföras. Det är för svårt att få Fskattsedel. Alla som vill starta företag och inte är belagda med näringsförbudskall ha rätt att få F-skattsedel.Det måste även bli enklare att driva befintliga företag. Nästan ingen av landetcirka halva miljon egenföretagare klarar av att deklarera på egen hand, reglernär för komplicerade. Målet bör vara att en egenföretagare skall kunna ha enförenklad självdeklaration precis som löntagaren.Uppgiftslämnandet måste också bli enklare. En del av uppgiftslämnandet tillförsäkringskassan kan exempelvis slopas. SCB bör bli noggrannare i urvalet avföretag i sina undersökningar så att företagen inte störs onödigt mycket. Denobligatoriska platsanmälan till arbetsförmedlingen bör också slopas.Tullprocedurerna bör vidare göras så enkla att företagen klarar dem utankonsulthjälp. Ett enklare patent för uppfinningar bör även införas så attföretagen lättare kan skydda de nya produkter de utvecklar.LönebildningenDet är mycket viktigt att arbetsmarknadens parter lyckas teckna nyalöneavtal på sådan nivå att inte inflationen tar fart. För att underlätta dettabehövs en förändring av lönebildningsprocessen. Parterna bör ha ettstörre ansvar för lönebildningen och för konsekvenserna av träffade avtal.En reformering av lönebildningen är inte enbart en fråga för arbetsmarknadensparter. De institutionella ramar som satts genom lagstiftning måste ses över såatt balans vad gäller bl.a. konfliktregler uppnås. En lagstiftning som gör denenskilde till bärare av arbetets rättigheter är eftersträvansvärd. Genom attskatterna på arbete sänks blir det lättare att träffa avtal på samhällsekonomisfördelaktigare nivåer. Förutsättningarna för en väl fungerande lönebildning kanockså stärkas genom en ökad egenfinansiering av arbetslöshetsförsäkringen.En allmän arbetslöshetsförsäkringArbetslöshetsförsäkringen bör moderniseras. En allmän obligatoriskarbetslöshetsförsäkring som till större delen än finansieras medegenavgifter bör införas. Därigenom får den enskilde ett verkligt val närdet gäller hur han eller hon vill ordna sin fackliga tillhörighet ocharbetslöshetsförsäkring. Försäkringen skall också motverka att löneavtalsom leder till ökad arbetslöshet träffas. Karaktären avomställningsförsäkring måste understrykas.Utbildning och kompetensutvecklingDet är av avgörande betydelse att utbildning på alla nivåer frångrundskola till högskola präglas av hög kvalitet för att vidmakthålla ochutveckla den kompetens som är ett viktigt fundament för hög framtidatillväxt.Utgångspunkten för en fortsatt utbyggnad av den högre utbildningen ochfördelningen av platser mellan lärosäten måste vara utbildningens kvalitet.Betydelsen av kvalitetssäkring innebär att själva takten i utbyggnaden inte fårbli det viktigaste. Det bör mot denna bakgrund övervägas särskilda insatser föratt ge företräde åt kvalitetsinvesteringar i form av bl.a. lärarkompetens ochutrustning.Personliga utbildningskontonGenom ett system med personliga utbildningskonton kan bättreekonomiska förutsättningar skapas för alla vuxna att påbörja fort- ochvidareutbildning. Det kan ske genom att den enskilde medgesskatteavdrag för de medel som avsätts på samma sätt som sker föravsättning till pensionsförsäkringar. Beskattningen sker i stället när denenskilde använder pengarna för utbildningen. Även arbetsgivaren kan gesrätt att avsätta lika mycket som den enskilde. En form av utfyllnad påkontot kan övervägas för låginkomsttagare. Regeringen är för långsamoch oklar i sitt agerande på detta område.Ett utbyggt lärlingsprogramLärlingssystem bör enligt utskottets uppfattning ingå som en naturlig del isåväl ungdoms- som vuxenutbildning. Genom att yrkesinriktad utbildningintegreras mer målmedvetet i företagen förbättras effektiviteten.Lärlingsutbildningen bör expandera och ersättningarna fastställas till ennivå som gör lärlingsprogrammen attraktiva också för företagen.Avveckla affärsverksamhetKommunerna bör inte bedriva affärsverksamhet. Det snedvriderkonkurrensen och försvagar förmågan att utföra kärnuppgifterna inomvård och utbildning väl. Staten bör därför vidta åtgärder som definierarden kommunala kompetensen klarare och leder till att konkurrensutsattverksamhet på olika områden - inte minst på bostadsmarknaden -avvecklas. Detta inkluderar kommunala affärsliknande verksamheter sombedrivs i förvaltningsform.Privatisering och avveckling av verksamhet innebär storaomvandlingsprocesser som måste skötas med stor varsamhet. Det är viktigt attprocessen leder till fördelar för alla och att konkurrensen blir mer rättvis.Verksamheter som avyttras skall betinga ett bra pris och de såldaverksamheterna skall stärkas genom en privatisering.Försäljning av statliga företagErfarenheterna av staten som ägare av företag är negativa-inte bara inombanksektorn. De statliga företagen bör därför privatiseras så snabbtmarknadsförhållandena medger det. För vissa företag som exempelvisTelia är det dessutom en förutsättning för att derasutvecklingsmöjligheter skall tas till vara.Under återstoden av mandatperioden bör omfattande privatiseringargenomföras. Den politik vi förordar underlättar detta. Det är viktigt attmöjliggöra ett spritt svenskt ägande av företagen. De företag som börprivatiseras är bl.a.:TeliaNordbanken konkurrensen från svart verksamhetOm det kostar för mycket att köpa en tjänst avstår man eller väljer attköpa tjänsten svart. av allt arbete är svart. Därmedkommer många tjänsteföretag i en svår situation. En anledning till attfrämst tjänster är så dyra i är att de s.k. skattekilarna, dvs.skillnaden mellan vad som måste tjänas in för att kunna ge en rimligersättning till den som utför tjänsten, är alltför stora.En viktig åtgärd för att krympa den svarta sektorn är således att minskaskattekilarna. Lägre skatter på inkomster och företagande är ett sätt att minskdem. En annan åtgärd för att minska utrymmet för den svarta sektorn är attbekämpa ekonomisk brottslighet. Vi anser att resurserna för detta ändamålökas.Arbetsmarknadspolitikens inriktningArbetsmarknadslägetRegeringen tecknar i budgetpropositionen en genomgående ljus bild avtillväxt, sysselsättning och arbetslöshet fram . Även om antaletarbetslösa minskat , inte minst tack vare deninternationella högkonjunkturen, kvarstår svåra obalansproblem på densvenska arbetsmarknaden. Ett stort antal människor står fortfarandeutanför den reguljära arbetsmarknaden.Sammantaget fanns det ungefär 750 000 personer som skullevilja arbeta men som inte hade denna möjlighet eller som arbetade i mindreutsträckning än de själva ville. Av de cirka 750 000 personerna fördelar sig 64på följande grupper:Tabell. Arbetslösheten i septemberAntal personerProcent avarbetskraftenÖppet arbetslösa235 0005,5Undersysselsatta1278 0006,5Latent arbetssökande2132 0003,1Summa645 00015,11) Personer som av arbetsmarknadsskäl arbetar mindre än de skulle vilja.2) Personer som både velat och kunnat arbeta men som inte sökt arbete, samtheltidsstuderande som sökt arbete.Källa: SCB, september 1999Statistiken medger inte klara avgränsningar, men till de grupper somredovisas i tabellen kan läggas huvuddelen av dem som ingår ikonjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder samt de som deltari och inte redovisas bland de latent arbetssökande, vilketär ytterligare minst 100 000 personer. Totalt står alltså av denarbetsföra befolkningen helt eller delvis utanför arbetsmarknaden. Vi kanockså konstatera att nära hälften av de latent arbetssökande, eller 62 000personer, var heltidsstuderande som sökt arbete. Denna grupp redovisas iinternationell statistik som arbetslösa.Det är högst anmärkningsvärt att så många står utanför arbetsmarknaden närdet finns överhettningsproblem. Trots att 235 000 personer är öppetarbetslösa har många företag problem med att få tag på personal.Konjunkturinstitutet konstaterar i sin senaste konjunkturbarometer förindustrin (tredje kvartalet 1999) att andelen företag med brist påyrkesarbetare har fortsatt att öka och uppgår till ungefär vart fjärdeföretag. Enligt SAF:s senaste rekryteringsenkät redovisade företagensvårigheter att hitta lämplig personal vid två tredjedelar av allarekryteringar . Problemen med flaskhalsar ocharbetskraftsbrist leder i vissa fall till att arbetet inte blir tillsatt. I andfall medför det att tillsättningen tar eller till att företaget tvinsänka kompetenskraven.Vi anser mot denna bakgrund att regeringen i budgetpropositionen ger enorimligt positiv bild av dagens arbetsmarknadsläge. Andelen sysselsatta enligtsysselsättningsmålet har exempelvis gått ned de senaste två månaderna.I budgetpropositionen saknar vi vidare nödvändiga förslag för att komma tillrätta med strukturproblemen på arbetsmarknaden. Det är bekymmersamt attregeringen, trots de förutsättningar som erbjuds i rådande konjunkturläge, inteförmår lägga fram förslag som leder till väsentliga förbättringar avarbetsmarknadsläget.Arbetsmarknadspolitikens inriktningDagens arbetsmarknadspolitik är inte effektiv, varken när det gäller attminska arbetslösheten eller när det gäller att få fram de medarbetare somföretagen eftersöker. Dagens arbetsmarknadspolitiska åtgärder ärfortfarande alltför talrika och tjänar i många fall enbart till att kvalificerade arbetssökande till en ny ersättningsperiod i arbetslöshetsförsäkringen.Utbildning utan förhoppning om arbete ger dålig motivation och innebäratt den arbetsmarknadspolitiska åtgärden enbart kostar pengar, utan att geden arbetslöse vare sig arbete eller kompetenshöjning.Vi menar att arbetslösheten går att bringa ned med hjälp av en klok och samladpolitik för tillväxt, kombinerad med en offensiv arbetsmarknadspolitik. Antaletsysselsatta måste ökas , inte bara när konjunkturen går upp somför närvarande. För att detta skall kunna ske förutsätts emellertid att man insarbetslöshetens bakomliggande orsaker, som bl.a. hänger samman med denekonomiska politiken, strukturomvandlingen inom det svenska näringslivet ochlönebildningen. Arbetslösheten har inte enbart konjunkturella utan ocksåstrukturella orsaker.En förutsättning för full sysselsättning är att det svenska näringslivetskonkurrenskraft upprätthålls gentemot omvärlden. En långsiktig och stabilekonomisk politik i samspel med en riktigt inriktad arbetsmarknadspolitik ärdärför nödvändig för att skapa ett gott samhälle där alla får möjlighet att delsamhällsbyggandet. Hur många arbetsmarknadspolitiska åtgärder som än sättsin kan och skall de aldrig ersätta de arbetstillfällen som med riktigaförutsättningar kan och måste skapas i framför allt den privata sektorn.Tillväxtpolitiken är sådan att den påverkas av åtgärder på mångapolitikområden. För att stimulera tillväxten i måstearbetsmarknaden reformeras. är just arbetsmarknadsområdet ett avde mest genomreglerade samhällsområdena. Därför är det välkommet attregeringen åtminstone delvis lyssnat på vår kritik och genomfört vissaförenklingar och sammanslagningar av olika åtgärder. Men avarbetsmarknadspolitiska åtgärder är fortfarande för stor. Stelaregelsystem kring varje åtgärd har skapat bristande flexibilitet och rentavrigiditet. Denna detaljreglering måste ersättas med mer generella ochenkla system.Renodla arbetsmarknadspolitikenDet är viktigt att staten nu går vidare med renodlingen avarbetsmarknadspolitiken. Särskilt intresse bör inriktas på denflaskhalsproblematik som har berörts i det föregående. Vi förordar enarbetsmarknadsutbildning som radikalt skiljer sig från vad som gälltunder de gångna åren. Arbetsmarknadsutbildningen bör nu styras motklart definierade arbetsmarknadsbehov och erbjuda en kvalitet somtillmötesgår högt ställda krav både från deltagarna och från de framtidaarbetsgivarna.Vår gemensamma inriktning är att större ansträngningar än bör riktas motarbetsmarknadens efterfrågesida, dvs. hur man skall underlätta för företag attväxa och skapa nya arbetstillfällen. Detta är i hög grad en uppgift för enförbättrad ekonomisk politik samt en skatte- och näringspolitik, menarbetsmarknadspolitiken kan bidra. En politik för att stärka efterfrågan bör utfrån en friare regional användning av arbetsmarknadsmedel för att stödjaanställningar och kontakt med den reguljära arbetsmarknaden, i ett partnerskapmellan arbetsmarknadspolitikens regionala institutioner och regionalaarbetsgivare, såväl offentliga som privata.När utvecklingen på arbetsmarknaden vänder uppåt måste fokus ligga på attskapa nya jobb och att ge fler människor tillträde till den reguljäraarbetsmarknaden. De volymåtgärder som användes under den djupastelågkonjunkturen behöver inte längre spela samma roll.Arbetsmarknadspolitiken bör inriktas på att öka kontakten mellanarbetssökande och den reguljära arbetsmarknaden. Åtgärder skall sättas inmedvetet i enlighet med en individuell handlingsplan för att öka möjligheternaför den sökande att få ett arbete.Framför allt måste stor vikt läggas vid att nå de långtidsinskrivna som har svåatt komma i kontakt med arbetsmarknaden. För att bryta rundgången mellanåtgärder och öppen arbetslöshet måste åtgärder kunna sättas in under längre tidFör merparten av de arbetssökande handlar det således om att, givet friareformer för användningen av arbetsmarknadspolitiska medel, öka kontakten medden reguljära arbetsmarknaden, medan det för långtidsinskrivna handlar om attfinna de åtgärder som krävs för att över huvud taget möjliggöra återinträde påarbetsmarknaden.Enligt budgetpropositionen förefaller regeringen räkna med en oförändrad, ocht.o.m. lätt ökad, andel människor i konjunkturberoende åtgärder för ,som anslagen till åtgärderna minskar. Detta förefaller vara mer i linmed en ambition att minska den öppna arbetslösheten för att därigenom uppnåfyraprocentsmålet än att verkligen öka sysselsättningen. Det är orimligt atträkna med en så hög andel i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, särskilt omsysselsättningen väntas stiga. Regeringen har tydligen inte modet att minska dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna när konjunkturen förbättras.När sysselsättningen nu stiger är det angeläget att de konjunkturberoendeåtgärderna inte i sig kommer att utgöra en flaskhals. Det övergripande måletmåste vara att ge fler människor jobb, inte att uppfylla kvantitativa mål.Målformuleringar får nu inte bli till hinder för att fler nya jobb skapas.För att få en bättre fungerande arbetsmarknad måste olika politiska åtgärder seöver. Det gäller t.ex. arbetslöshetsförsäkringen. Inriktningen bör vara en refodär betalningsansvaret mera flyttas från skattebetalarna till dem som har jobb.Vidare måste lönebildningen reformeras så att sysselsättningen skall kunna ökauthålligt.2. Utrymme för skattesänkning (mom. 3)(m, kd, c, fp)(), (), (), PerLandgren (kd), (), (), () ochGunnar () anför:Vi har reserverat oss mot finansutskottets ställningstagande undermoment 3 Utrymme för kommunala skattesänkningar. I detta yttranderedovisar vi bakgrunden till vårt ställningstagande och vår gemensammasyn på den kommunala verksamheten.InledningKommuner och landsting tar av den totalainkomstskatten. Utgifterna motsvarar av BNP. Drygt 1 miljonmänniskor är sysselsatta i kommunsektorn. Kommuner och landsting har ipraktiken monopol på vitala delar av det som brukar kallas välfärd. Vadsom sker i kommuner och landsting är därför av stor betydelse för denenskilde och för samhällsekonomin.Det bör råda en rimlig balans mellan stat och kommun. Det kommunalasjälvstyret är en oundgänglig del av den svenska demokratin. Staten haransvaret för att det i tillräcklig utsträckning råder likhet på det nationellaoch att inte alltför stora skillnader uppstår mellan landets olika delar. Men där viktigt att staten begränsar sig till att sätta ramar för kommuner enbart iavseenden där det finns ett nationellt intresse eller där enskilda individersintressen måste skyddas. Det är i allmänhet inte en statlig uppgift att detaljsverksamhet på det regionala eller lokala planet. Det finns oroande inslag iregeringens politik i detta avseende under senare tid.Huvuduppgiften för kommuner och landsting är förutom att svara för denlokala myndighetsutövningen och lokal infrastruktur att se till att det finns gtillgång till tjänster inom vård, skola och omsorg. Dessa uppgifter börkommunsektorn koncentrera sig på.Får vi valuta för skatterna?Försämringen av relativa läge vad gäller inkomst eller BNP perperson visar sig också i fråga om välfärdstjänster. Enligt de senasteOECD- och Eurostatundersökningarna tycks i och för sig relativtväl hålla uppe konsumtionsnivån när det gäller de mera genuint kollektivatjänsterna som försvar, polis- och rättsväsende m.m. Även om statistikensåledes anger att har en volym på dessa tjänster som ligger högreän EU:s genomsnitt torde nog många uppleva brister inom området.Brister i kvalitet och arbetsförutsättningar har blivit uppenbara.Sverige har en högre offentlig konsumtion per person än flertalet länder i EU.Den större delen av den offentliga konsumtionen är inte kollektiv utanindividuella tjänster som vi förbrukar som enskilda individer som utbildning,sjukvård etc. Eftersom dessa är olika organiserade i olika länder har Eurostatoch slagit samman individuella tjänster oberoende av vem somfinansierar dem. I individuell konsumtion av t.ex. sjukvård ingår såväl denoffentligfinansierade vården och enskildas avgifter för utnyttjande av offentlivård som privat finansierad vård. Om man som i tabell 1 lägger samman privatoch offentlig konsumtion till individuell konsumtion finner man att Sverigeligger på den nedre halvan.Underlaget medger inte någon detaljerad uppdelning men av tabellen framgåratt konsumtionsnivån per person är lägre i än för EU i genomsnitt inomett av den kommunala sektorns kärnområden, hälso- och sjukvård.Sverige ligger över EU-genomsnittet vad gäller konsumtion av undervisning.Sverige ligger dock påtagligt lägre än de övriga nordiska länderna. Danmarkligger , och över EU-genomsnittet.Sammantaget tycks således inte prestera en nivå på välfärdstjänster sompåtagligt höjer oss över EU-nivån trots den högre skattenivån. På flera viktigaområden ligger vi lägre än flertalet EU-länder. Det finns därför anledning attett självkritiskt sätt granska hur vi sköter välfärden i . Vad kan görasbättre, och hur?Tabell 1.