bet · GM01MJU7 · 1999-03-02 00:00:00 — Det svenska jordbruket är utifrånen hög rationaliseringsgrad och gediget kunnandekonkurrenskraftigt i ett sådant sammanhang. Dettaförutsätter dock att inhemska konkurrenshämmandekostnader och regler undanröjs. Avregleringen måstegenomföras successivt och med respekt för näringensanpassning till en friare marknad.Livsmedelsproduktionen är en viktig del av EU:snäringsliv och av dess kultur. Det är därför viktigtatt såväl primärproduktion som industri finns kvarefter en reform och kan dra nytta av den öppnavärldsmarknad som kommer att bli följden av såvälredan genomförda som kommande förhandlingar i WTO.En annan viktig utgångspunkt är att EU:slivsmedelsförsörjning inte får riskeras. Omavregleringar och liberaliseringar sker i någorlundasamma takt i samtliga större producentområden finnsenligt motionärernas mening ingen större risk föratt EU:s produktion drastiskt skulle minska. Omdäremot en snabb och ensidig avreglering genomförsär risken uppenbar att andra världsdelarsjordbrukare och industrier blir de enda vinnarna.Någon form av korrektiv bör dock alltid finnas omproduktionen skulle nå en kritisk nedre gräns. Entredje utgångspunkt är att CAP i första hand ochprimärt skall omfatta livsmedelsproduktionen.Självklart skall jordbruk bedrivas inom ramen för enhållbar utveckling och omfattas av samma miljöhänsynsom andra verksamheter. Lika självklart är attregionalpolitiken (strukturfonderna) också skallomfatta jordbruksföretag (yrkande 13). Även i motionMJ749 (c) förespråkas en successiv reformering avden gemensamma jordbrukspolitiken inom hela EU. Somskäl härför anförs att reformer är en förutsättningför att kunna hantera jordbrukspolitiken i ettutvidgat EU. Ett annat skäl är att förändringarkrävs om man skall kunna uppnå ett uthålligtjordbruk. Miljöstöd bör utgå till ekologiskproduktion och konventionellt resurshushållandejordbruk inom livsmedelssektorn. Balansen mellandjurhållning och växtodling är viktig i ett hållbartjordbruk. Alltför stor övervikt åt ena sidan inomett område bidrar till större påfrestningar påmiljön (yrkande 2). Enligt motion MJ774 (fp) yrkande2 skall i EU verka för att separata miljömålför jordbruket skapas. Vidare yrkas att i EUskall verka för en ökad konkurrens inom livsmedels-och distributionsbranschen (yrkande 5). I motionMJ804 (v) framhålls att miljöhänsynen måste få enöverordnad roll i EU:s jordbrukspolitik (yrkande 3).Enligt motion U507 (fp) yrkande 9 måste enreformering av den gemensamma jordbrukspolitikensnarast inledas så att EU kan ge tydliga signalertill de blivande medlemsländerna om rådandeförutsättningar. Därigenom undviks obalans ochsnedvridande effekter av konkurrensen på deras egnamarknader. De nya medlemsländerna skall ha fullanslutning till ett EU med en reformerad CAP. För enökad tydlighet och som ett led i strävan efter attåtervinna medborgarnas förtroende måste dagenssnåriga regelsystem och byråkrati inom EU:sjordbrukspolitik undanröjas. Besluten inom EU skallfattas så nära den de berör som möjligt. En kraftigtavreglerad och avbyråkratiserad jordbrukspolitik medsatsning på miljö- och landsbygdsutveckling ger heltandra förutsättningar för att lyckas. Det viktigasteär att ge jordbrukaren, som vilken annan företagaresom helst, möjlighet och frihet att på likvärdigavillkor konkurrera med sina produkter på enkonkurrensutsatt marknad. Detta förutsätter att bådesvensk och europeisk politik underlättar för små-och nyföretagandet så att även småskaliga alternativkan växa fram på landsbygden. Vidare måstekonkurrensen inom livsmedels- ochdistributionsbranschen öka. Enligt motion U508 (mp)skall inom EU verka för att den gemensammajordbrukspolitiken förändras så att stöd endast gesåt ett ekologiskt hållbart, småskaligt ochdjurvänligt jordbruk (yrkande 16). Vidare skallSverige inom EU driva den linjen att den gemensammajordbrukspolitiken förändras så att den i hög gradflyttas till nationell nivå (yrkande 17). Enligtmotion U509 (kd) yrkande 9 bör en fortsattreformering av EU:s jordbrukspolitik utifrån 1992års CAP-reform eftersträvas. Framför allt för attmöta nya krav vid en utvidgning av unionen men äveni syfte att visa större generositet gentemot och att verka för en bättre internationellhandel med dessa. Jordbruksnäringen skall ses som endel av den inre marknaden, där konkurrens på likaekonomiska villkor skall råda mellan de olikamedlemsländerna. Strävan bör vara att öka andelenjordbruk med ekologisk inriktning. Ett hållbartjordbruk med höga hälsokrav pålivsmedelsproduktionen bör vara målsättningen.Sverige skall vara starkt pådrivande för ökadedjurskyddskrav.Utskottets övervägandenDen gemensamma jordbrukspolitiken inom EU består av en rad olika åtgärder såsom internamarknadsprisstöd, direktstöd, gränsskydd, miljöstödoch miljöbestämmelser. Vidare finns regional- ochstrukturstöd, bestämmelser om djurhållning samtbestämmelser om växtskydd och växtodling. Med 1992års reform inleddes en process som lägger mindrevikt vid marknadsprisstöd och större vikt viddirektstöd, miljöersättningar samt regional- ochstrukturstöd.Hösten 1995 presenterade kommissionen enstrategirapport om olika utvecklingscenarier för dengemensamma jordbrukspolitiken med hänsyn till denförestående östutvidgningen. I juli 1997presenterade sin strategi för enförstärkt och utvidgad union. En viktig del rörEU:s gemensamma jordbrukspolitik (CAP). Förslagen iAgenda 2000 syftar till att öka jordbruketskonkurrenskraft genom en ökad marknadsorienteringmed sänkta administrativa priser. förslag skall kompensation lämnastill jordbrukarna för att dessa priser sänks. Ettinslag i Agenda är att det i samband med enreform av den gemensamma jordbrukspolitiken införsåtgärder för att underlätta jordbrukets anpassningtill strukturförändringar och ökade insatser förmålinriktade miljöförbättrande åtgärder. Regional-och strukturåtgärderna inom jordbrukssektorn och des.k. kompletterande åtgärderna föreslås kopplassamman till en integrerad landsbygdspolitik somkomplement till den gemensamma jordbrukspolitiken.Den 18 mars 1998 konkretiserade kommissionen sittutkast med ett antal lagförslag som innebär enfördjupning och utveckling av det tidigare utkastet.Utskottet återkommer nedan till de olika förslagen iAgenda 2000. Kommissionen har iett särskilt meddelande redogjort för jordbruketsbetydelse för miljön och en allmän strategi förintegrering av miljöaspekter i den gemensammajordbrukspolitiken (KOM (99( 22).Våren 1998 behandlade regeringens förslagom riktlinjer för arbete med jordbruks- ochlivsmedelspolitiken inom Europeiska unionen. Isamband därmed godkände att skallverka för en jordbruks- och livsmedelspolitik inomEU som utgår från vissa övergripande mål (prop.1997/98:142, bet. 1997/98:JoU23, rskr. 1997/98:241).I sitt förslag framhöll regeringen bl.a. att detäven behövs en gemensam politik på dettaområde med likartade konkurrensvillkor och attdetta är en förutsättning för att den inre marknadenockså skall fungera när det gällerjordbruksproduktionen. En sådan jordbruks- ochlivsmedelspolitik kan också motiveras aveffektivitetsskäl. Det finns flera exempel påproblem och förutsättningar för sektorn som ärländerövergripande. Gemensamma regler minskarbehovet av kontroll mellan länderna och bör såledesminska administrationen och kostnaderna. En gemensampolitik ger vidare större möjligheter attdriva höga gemensamma krav på främst miljö-,djurskydds- och livsmedelsområdena. Ett övergripandeansvar för politiken på gemenskapsnivå behöver inteinnebära att olika riktade åtgärder inte kan komma ifråga på nationell nivå. Sådana åtgärder kan avseinsatser för att förbättra eller bevara miljön ochen god djurhållning i enlighet med den s.k.subsidiaritetsprincipen. En gemensam politik påjordbruks- och livsmedelsområdet innebär också enprövning av på vilken nivå den gemensamma politikenskall beslutas, vilka områden som skall varaharmoniserade och möjligheterna att förenklaregelverket. Fallet med aveln av rasen Belgisk Blå,som ej tilläts förbjuda, visar dock attprincipen om fri rörlighet för varor kan kollideramed andra ambitioner.Enligt ovan nämnda riksdagsbeslut skall Sverigeverka för en jordbruks- och livsmedelspolitik inomEU vars övergripande mål är att främja ett brett ochvarierat utbud av säkra livsmedel till skäligapriser, främja en hållbar jordbruks- ochlivsmedelsproduktion samt bidra till globallivsmedelssäkerhet. Detta beslut utgörutgångspunkten för den svenska positionen när detgäller det fortsatta arbetet med en ny jordbruks-och livsmedelspolitik. Jordbruks- ochlivsmedelsföretagens produktion skall styras avkonsumenternas efterfrågan. Vidare skallproduktionen vara långsiktigt hållbar från såvälekologiska som ekonomiska utgångspunkter. EU skallockså medverka till global livsmedelssäkerhet, bl.a.genom att hävda frihandelns principer även pålivsmedelsområdet. Marknadsordningarna tassuccessivt bort och gränsskyddet avvecklas i taktmed internationella handelsavtal. En sådan successivavveckling av marknadsordningarna skapar ocksåutrymme för insatser för att underlättaomställningen så att reformen kan genomföras undersocialt acceptabla former. En reform bör inriktaspå att inom den gemensamma marknaden skapaförutsättningar för näringen att agera på liknandevillkor som råder inom andra avreglerade branscher.En avveckling av marknadsordningarna utan att detsamtidigt vidtas riktade åtgärder för miljön,landsbygden och särskilt utsatta regioner kan dockpå kort sikt medföra en oacceptabel minskning avsysselsättningen i framför allt norra och iskogsbygderna. Det är därför angeläget att särskildaåtgärder vidtas för att beakta sådana konsekvenser.Utskottet vill med anledning av de nu aktuellamotionerna understryka att i det ovanrefererade beslutet har fastställt de principiellariktlinjerna för mer långsiktiga arbete medjordbruks- och livsmedelspolitiken inom EU. mening innebär riksdagsbeslutet att sågott som samtliga synpunkter i de redovisademotionerna tillgodoses i större eller mindreutsträckning. I många fall föreligger, såvittutskottet kan bedöma, full överensstämmelse mellanmotionärernas önskemål och den ståndpunkt somföreträds av riksdag och regering. Med hänvisningtill det anförda föreslår utskottet att motionernaMJ224 (kd) yrkandena 22, 24, 25 och 27, MJ231 (kd)yrkande 1, MJ253 (v) yrkande 1, MJ256 (m) yrkande13, MJ749 (c) yrkande 2, MJ774 (fp) yrkandena 2 och5, MJ804 (v) yrkande 3, U507 (fp) yrkande 9, U508(mp) yrkande 16 och U509 (kd) yrkande 9 lämnas utanriksdagens vidare åtgärd.Utskottet avstyrker vidare motion U508 (mp) yrkande17 i den mån motionen syftar till en allmänrenationalisering av jordbrukspolitiken. I övrigthänvisar utskottet till den diskussion som försangående ökade möjligheter för medlemsstaterna attt.ex. disponera över och ställa villkor för olikastödformer (se följande avsnitt om förslagen iAgenda 2000).Förslagen i Agenda 2000MotionernaEnligt motion MJ201 (m) yrkande 4 är medlemskapet iden europeiska unionen det viktigaste som hänt densvenska jordbruksnäringen . Det ärnödvändigt att de svenska företrädarna inte läggerfram förslag eller accepterar beslut som missgynnarvårt lands sätt att producera och att man aktivtmedverkar till att politiken inom och utom EU har enlångsiktig karaktär. Enligt motion MJ205 (c) yrkande1 krävs det att inte diskrimineras iförhållande till andra länder i de pågåendeförhandlingarna om EU:s jordbrukspolitik efter år2000. Regeringen måste i dessa förhandlingar aktivtta till vara de särskilda förhållanden som finns it.ex. vad avser odlingsförhållanden ochklimat. I detta sammanhang är det olyckligt att densvenska regeringen tillsammans med tre andra EU-länder presenterat ett alternativ till kommissionensförslag på mjölkområdet. Det tycks som om regeringengjort detta utan att först ha utrett vilkakonsekvenser förslagen kan få i olika regioner iSverige. Det förslag som regeringen presenterat medsänkta stödpriser fram till år 2006och avvecklade kvoter kommer att skapa enlönsamhetspress på svensk mjölkproduktion sominnebär en risk för att produktionen kommer att fåsvårt att konkurrera med omvärlden. Detta är inteacceptabelt. Följaktligen bör regeringen dratillbaka det nu presenterade förslaget (yrkande 2).Enligt motion MJ219 (c) har regeringen fört enlångtgående avregleringslinje som är tämligenfrikopplad från de förslag som blir aktuella iförhandlingarna om Agenda 2000. Den svenska linjenhar till stora delar betraktats som en extremlinje,och vårt inflytande i förhandlingarna kan därmedkomma att minimeras. Det står klart attkommissionens förslag i avgörande delar ärofördelaktigt för det svenska jordbruket. Blandannat föreslår kommissionen kraftiga stöd tillodling av majsensilage, vilket inte kommer Sverigetill del då vi av klimatskäl inte odlar majs. Densjälvklara målsättningen inför reformeringen av dengemensamma jordbrukspolitiken måste vara att svenskajordbrukare skall ges förutsättningar likvärdiga meddem som gäller för jordbrukare i andra EU-länder.Finns ambitionen inom regeringen att ytterligareutveckla svensk jordbruksnäring ochlivsmedelsindustri måste agerandet i de pågåendeförhandlingarna vara mycket tydligt från svensksida. Den svenska jordbruksnäringens intressenkommer i förhandlingarna inte att försvaras av någonannan än företrädare. De prissänkningar påmjölk som planeras från sida kommeratt få negativa konsekvenser. Den svenska regeringenhar tillsammans med vissa andra medlemsländer ändålagt fram ett förslag till EU med dubbelt så storaprissänkningar på mjölk som EG-kommissionenföreslagit. Detta kommer att ytterligare förvärrasituationen. I stället för att arbeta med att stärkasvensk livsmedelsindustri och svenskt jordbrukskonkurrenskraft i har regeringenshittillsvarande agerande i stället varit en linjesom kommer att ytterligare förstärka problemen försvenska mjölkproducenter (yrkande 2). I motion MJ774(fp) yrkas att regeringen skall verka för attreformeringen av CAP påskyndas (yrkande 1). Enligtmotion U508 (mp) yrkande 31 skall en prioriteradfråga för vara att EU:s jordbrukspolitikreformeras på ett sådant sätt som garanterar attöstländernas jordbruk inte diskrimineras i någotavseende. Enligt motion N275 (c) yrkande 10 kräverett bestående jordbruk med ekonomisk bärkraft intebara ett bibehållet utan ett förstärkt LFA-stöd. Detframtida LFA-stödets utformning, liksom EU:sframtida jordbrukspolitik över huvud taget, är nuföremål för förhandlingar och det är angeläget attden i dessa överläggningar hävdaratt ett EU-stöd på minst nuvarande nivå skall kunnautgå även . Det är också angeläget meden svensk medfinansiering som möjliggör att stöd ienlighet med kan utgå fullt ut inomstödområde 5. Med den struktur på jordbruket somfinns i sydöstra är också ett förbättratinvesteringsstöd sakligt motiverat. Här behövs ocksåen ökad svensk medfinansiering. Det är angeläget attregeringen beaktar dessa förhållanden iöverläggningarna med EU om Agenda 2000.Utskottets övervägandenSom anförts ovan konkretiserade kommissionen den 18mars 1998 sitt utkast med ett antal lagförslag sominnebär en fördjupning och utveckling avjordbruksdelen i Agenda . Enligt kommissionenbör den gemensamma jordbrukspolitiken reformerasbl.a. på grund av att prisnivåerna inom EU ochgällande åtaganden i världshandelsorganisationen(WTO) annars riskerar att leda till att överskottbyggs upp, med ökande budgetkostnader som följd. EUförlorar därmed marknadsandelar inom unionen och påvärldsmarknaden. En sådan utveckling kan också ledatill negativa sysselsättningseffekter. Kommissionensförslag rör vissa jordbruksgrödor, som spannmål ocholjeväxter, men också nötkött och mjölk. Därutöverföreslår kommissionen en ny förordning förlandsbygdsutveckling och en horisontell förordning.Kommissionen föreslår bl.a. sänktainterventionspriser, vilket till viss delkompenseras med ökade direktbidrag. Genom förslagetavses det europeiska jordbruket bli merkonkurrenskraftigt på världsmarknaden. Möjligheteratt exportera utan hinder av åtaganden i WTO öppnas.För spannmål föreslås en sänkning av detgaranterade priset . Jordbrukarnakompenseras delvis genom en höjning av arealstödetsom görs generellt och likadant för spannmål,oljeväxter, oljelin och träda. Referensnivån för denobligatoriska trädan sätts till . Avsikten är attdet sänkta garanterade priset också skall medförasänkta marknadspriser. Detta innebär i sin tur lägreproduktionskostnader inom animaliesektorn, eftersomspannmål är en viktig foderråvara. Vidare föreslåsatt stödet till ensilering av majs behålls.För nötkött föreslås att de garanterade prisernasänks fr.o.m. år 2000.Intervention ersätts med privat lagring.Kompensation utgår genom att de nuvarandedjurbidragen höjs. Stödnivån motsvarar avprissänkningen. Bidragen till kor är årliga, förtjurar finns en betalning per djur och för stutarbetalas två bidrag per djur. Vid utbetalning avdjurbidragen föreslås att medlemsstaterna skallfördela en viss del av stödet per hektar eller perdjur enligt nationella regler (nationella kuvert).När det gäller mjölk behålls enligt förslagetkvotsystemet . Det garanterade priset påmjölk sänks fr.o.m. år 2000.Ytterligare kvoter introduceras för yngrelantbrukare och för bergsregioner och nordiskaregioner. Ett nytt kompenserande direktstöd införs iform av ett kobidrag. En viss del av detta bidragbetalas per hektar eller per djur enligt nationellaregler.En sänkning av prisstöden som ersätts av ökadedirekta ersättningar till jordbrukarna betydersammantaget att kostnaderna för EG:s budget ökar. minskarkostnaderna för konsumenterna genom attprissänkningarna slår igenom i konsumentledet.Kommissionen föreslår vidare att en s.k.horisontell förordning införs. Den germedlemsstaterna möjlighet att förena utbetalning avdirektstöd med miljövillkor (cross compliance). Omjordbrukarna inte uppfyller dessa villkor kan stödetminskas eller dras in. För att undvika att merpartenav stödet går till de större jordbruksföretagenföreslås vidare att ett tak införs för hur mycketdirektstöd ett jordbruksföretag skall få ta emot.Medlemsländerna ges inom vissa gränser och medhänsyn till sysselsättningen i det enskildajordbruksföretaget möjlighet att justera de direktabetalningar som utgår till varje jordbruksföretag,s.k. Kommissionen föreslår ocksåindividuella begränsningar per jordbruksföretagDetta innebär att direktstöd per företag reduceras och stöd över 200 000euro reduceras . Både miljövillkorade stödoch s.k. modulering är frivilliga åtgärder förmedlemsländerna. Medlemsländerna skall kunna användainbesparade medel till miljöriktade stödåtgärder.Utöver förändringarna i de olika marknadsreglernaföreslås en ny förordning om landsbygdsutveckling(LU). Den omfattar jordbrukets struktur- ochmiljöfrågor, kompletterande åtgärder samt åtgärderför att främja ekonomisk diversifiering ochsysselsättning på landsbygden. En del omfattarjordbrukets miljöstöd, stöd till skogsplantering,pensioneringsstöd och stöd till mindre gynnadeområden. En annan del omfattar investeringsstöd tilllantbruksföretag, stöd till marknadsföring, stödtill skogsbruk samt utvecklingsstöd tilllandsbygden. Förordningens olika stödformer skallhuvudsakligen finansieras av Europeiska utvecklings-och garantifonden för jordbruket.Kommissionen har föreslagit attdirektersättningarna successivt skall minskas.Direktersättningarna görs degressiva, dvs. minskasmed en viss procentsats . Degressivitetenskall omfatta alla direktersättningar, bådebefintliga och ersättningar inom Agenda 2000. Vidarehar kommissionen som ett alternativ till sittförslag om modulering föreslagit att små gårdar sominte får mer än i direktersättning skallundantas från neddragningen.Sverige har under det fortsatta förhandlingsarbetetredovisat sin syn på kommissionens förslag. Enligtde uppgifter som i olika sammanhang redovisats förutskottet innebär den svenska positionen följande.När det gäller vegetabiliesektorn anser attkommissionens förslag generellt sett är acceptabla.Direktbidragen bör vara tidsbegränsade. Sverigeanser vidare att arealstödet skall vara lika,oberoende av val av gröda. Om emellertid de olikastödnivåerna behålls måste också villkoren förproduktion av oljeväxter närmare prövas. När detgäller förslaget om att bibehålla stödet tillmajsensilage innebär det att lantbrukare i denordliga medlemsländerna, oavsett om de bedriver sinproduktion intensivt eller extensivt, hamnar i ettsämre konkurrensläge än sina kolleger påkontinenten. Denna orättvisa förstärks av attkommissionen avser att finansiera åtgärden medsänkta mjölkpriser och lägre tjurbidrag.Sverige stöder prissänkningen i nötköttssektorn menefterlyser en utfasning av direktbidragen och därmeden minskad nötköttsbudget . ärpositivt till förslaget om extensifieringsbidrag.Det är viktigt att krav ställs på att djurenverkligen kommer ut på bete. En annan förutsättningär att den vallareal som ligger till grund fördjurtäthetsfaktorn inte i sin helhet måste betasvarje år och att också kan skördas tillvinterfoder. Däremot kan inte godtas att detillfälliga produktionsbegränsningarna från 1996förlängs. Ett minskat antal handjursbidrag ochfrysning av outnyttjade am- och dikobidragsrättervar en tillfällig lösning på de akuta balansproblemsom uppstod i samband med BSE-krisen. harsom nytt medlemsland drabbats särskilt hårt avdetta. De svenska producenterna hade inte hunnitanpassa sig till det nya systemet och mångabidragsrätter var därför outnyttjade vid tiden förbeslutet. är i princip positivt tillskapandet av nationella kuvert. Dessa skulle kunnainnebära en ökad flexibilitet för medlemsländernaoch ge möjlighet att rikta stöd till kategorier somman önskar prioritera. Det behövs dock öppnareregler även för extensiva kategorier, exempelvisdikor, så att möjligheterna till nationellaanpassningar förbättras. finns en risk föratt systemet blir svåröverskådligt och att deadministrativa kostnaderna blir så stora att deförtar de positiva effekterna.Kommissionens förslag till reform av mjölksektorn iAgenda 2000 är enligt den svenska positionen ettsteg i rätt riktning. Förslagen bör dock vara merlångtgående. En plan för hur systemet medmjölkkvoter skall kunna avvecklas bör läggas framtill . Kvoterna hindrar mjölkproducenternaatt utveckla sina företag. De försämrarkonkurrenskraften på den interna EU-marknaden ochbegränsar EU:s möjligheter att delta på deninternationella marknaden för mjölk ochmjölkprodukter. De försvårar för unga lantbrukareatt starta mjölkproduktion som systemet äradministrativt krångligt och konsumenterna bärmycket höga kostnader. Ett bibehållet kvotsystemkommer också att försvåra kandidatländernasanslutning till den gemensamma jordbrukspolitiken.Det finns en rad frågeställningar förknippade medavveckling av systemet med mjölkkvoter som t.ex.regionala och miljömässiga konsekvenser. Dessa måsteanalyseras vidare liksom hur andra delar avjordbrukspolitiken kan medverka till att underlättareformens genomförande. Sammanfattningsvis innebärde förslag som m.fl. medlemsländer ställersig bakom att en 30-procentig nedskärning avinterventionspriserna införs gradvis under sex åroch att mjölkkvoterna höjs parallellt mednedskärningen av interventionspriserna.Mjölkkvoterna tas bort . Vidare förespråkasen höjning av direktbidraget i förhållande tillförslaget i Agenda under förutsättning attinterventionsprissänkningen blir . Nuvarandeintervention ersätts med ett säkerhetsnät, t.ex.privat lagring som i förslaget om nötköttsreformen.Beträffande möjligheten för medlemsländerna attsjälva besluta om att villkora direktstöden medmiljökrav anser att riktade miljöåtgärder,som t.ex. användning av miljöprogrammet förjordbruk, sammantaget ger större möjligheter att nåmiljömålen. I vissa fall kan emellertid ett systemmed villkorade direktstöd innebära fördelar förmiljön, vilket kan föranleda att sådana stöd kanövervägas. Tillämpningen av villkorade stöd får dockinte medföra att en reform av den gemensammajordbrukspolitiken försvåras som en följd av atttillkommande miljöuppgifter ger särskild legitimitetåt stöden.