bet · GM01BoU7 · 1999-03-11 00:00:00 — Med användande av sin initiativrätt tar utskottetupp frågan om ägarlägenheter. Enligt utskottetsmening finns det bärande skäl för att övervägainförandet av ägarlägenheter. Något slutligtställningstagande till den nya upplåtelseformen kanenligt utskottets mening inte komma i fråga förrändet är möjligt att bedöma hur den närmare skallutformas. Utskottet anser därför att det börutarbetas ett fullständigt förslag till hurupplåtelseformen skall regleras. Utredningsarbetetbör ankomma på regeringen som efter remissbehandlingav förslaget bör återkomma till i frågan.Utskottet föreslår att som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört.Till betänkandet har fogats en reservation (s ochv) och ett särskilt yttrande (s).BakgrundÄgandet av lägenheter i flerbostadshus hardiskuterats i sedan slutet av 1800-talet.I anslutning till utarbetandet av 1930 årsbostadsrättslag utreddes behovet av ytterligare enupplåtelseform med möjlighet till direkt ägande. Detkonstaterades då att äganderätt till lägenheter inteskulle medföra några fördelar som inte bostadsrättenhade och att nackdelarna var så betydande att enäganderättsform inte kunde förordas (SOU 1928:16 s.11 och prop. 1930:65 s. 34). Genom SOU 1982:40Ägarlägenheter framlades förslag till en särskildlag om ägarlägenheter och en därtill knuten lag omrätt för hyresgäster att förköpa fast egendom.Utgångspunkten för utredningen var att det så långtmöjligt skulle råda likställighet mellan ägande avsmåhus och ägande av lägenheter i flerfamiljshus.Utredningen hade inte i uppdrag att göra några egnaöverväganden beträffande behovet av ägarlägenheter.Dess förslag fick ett blandat mottagande avremissinstanserna. Flertalet av dem ansåg attförslaget inte borde tas till utgångspunkt för eneventuell lagstiftning. Flera av instansernaavstyrkte eller ifrågasatte förslaget medmotiveringen att upplåtelseformen bostadsrätt i alltväsentligt tillgodosåg de syften som hade förts framför att införa ägarlägenheter.Riksdagen har tidigare tagit ställningtill frågan om ägarlägenheter (bl.a. i bet.1997/98:BoU7). Särskilt bör nämnas lagutskottetsställningstagande i anledning av en motion ominförande av ägarlägenheter som väcktes strax efterdet att det ovan behandlade utredningsbetänkandetlagts fram (mot. 1982/83:362, bet. 1983/84:LU4).Utskottet ansåg att frågan om de bostadssocialaeffekterna inte hade belysts på ett sätt som gavanledning att ytterligare överväga ett system medägarlägenheter och avstyrkte motionen redan medhänsyn till de bostadspolitiska konsekvenserna. Detframhölls också att införandet av ägarlägenheterskulle göra den fastighetsrättsliga lagstiftningenoch regelsystemet i övrigt på bostadsområdet merkomplicerat utan att några egentliga fördelar för deboende skulle uppkomma. Utskottet ansåg attlagstiftningen beträffande bostadsrätter i alltväsentligt gav de boende samma fördelar somåberopats till stöd för införandet avägarlägenheter.I den inom upprättadepromemorian Förstärkt bostadsrätt (Ds 1994:59) haranförts att det på några punkter föreliggerväsentliga skillnader mellan bostadsrätter ochägarlägenheter. Det konstaterades att det inte finnsfog för vad som anfördes under remissbehandlingen avbetänkandet Ägarlägenheter om att bostadsrätten somupplåtelseform i allt väsentligt skulle tillgodosede syften som kunde motivera ett införande avägarlägenheter (promemorian s. 33 f.). Treväsentliga skillnader nämndes i promemorian. Detgällde lägenhetens värde som pant,lägenhetsinnehavarens ekonomiska oberoende iförhållande till övriga lägenhetsinnehavare ochlägenhetsinnehavarens frihet att överlåta respektivehyra ut sin lägenhet. I promemorian lämnades förslagom en delvis ny upplåtelseform. Vid sidan av dentraditionella bostadsrätten skulle införas en nyform av bostadsrätt, förstärkt bostadsrätt, som ävenbenämndes en enklare modell av ägarlägenheter.Utmärkande för denna form är enligt promemorianföljande. Föreningen får inte ta upp lån, utanlånen tas upp av bostadsrättshavarna med säkerhet ibostadsrätterna. En bostadsrättshavare skall haen i princip obegränsad rätt att upplåta sinlägenhet i andra hand. Juridiska personer skallha samma möjlighet som fysiska personer att blimedlemmar i föreningen. Förslaget berörde intemöjligheten att bilda traditionellabostadsrättsföreningar.Promemorian Förstärkt bostadsrätt har inte letttill något regeringsförslag om lagstiftning.År 1994 tillsattes en ny utredning omägarlägenheter (dir. 1994:82). Den dåvaranderegeringen ansåg att utredningsförslaget från år1982 inte kunde läggas till grund förlagstiftning. Efter regeringsskiftet samma åråterkallades det nämnda utredningsuppdraget(dir. 1994:136). Regeringen uttalade att denuvarande upplåtelsformerna ger stora möjlighetertill valfrihet och att det inte finns något behov avatt skapa vare sig ägarlägenheter eller förstärktbostadsrätt. Den tillsatta utredningens uppdragförändrades. Utredningen har avgivit betänkandetTredimensionell fastighetsindelning (SOU 1996:87),och i detta föreslås en ny typ avfastighetsindelning. Fastigheter skall kunnaavgränsas mot varandra också genom horisontellagränser över eller under markytan. Enligt förslagetskall det bli möjligt att bilda en självständigfastighet av t.ex. ett våningsplan i en byggnad. Motbakgrund av vad som anförts i utredningsdirektiveninnehåller förslaget ett förbud mot att inrättaägarlägenheter för bostadsändamål.Utredningsförslaget bereds nu inomRegeringskansliet. behandlade utskottet två motionerfrån den allmänna motionstiden i vilka detföreslogs att ägarlägenheter skulle införas som enny upplåtelseform (bet. 1998/99:BoU2). Det gälldemotionerna 1998/99:Bo209 (m) yrkande 16 och1998/99:Bo237 (kd) yrkande 9. I den förstnämndamotionen hade förslaget preciserats till att avseett individuellt ägande av lägenheterna på sammasätt som gäller för egna hem med ensamfällighetsförening som har ansvar för degemensamma funktionerna. Enligt motionärerna skallett strikt ägaransvar gälla för kostnaderna medmöjlighet till fullt ränteavdrag på samma sätt somgäller egna hem. Den nya upplåtelseformen bordeenligt motionen införas . Utskottet ansåg vidsin behandling det viktigt att genom flera vägar ökamöjligheterna för människorna till inflytande överden egna bostaden, oavsett om det gäller en hyrdeller ägd bostad och oavsett om det sker igemensamma eller individuella former. mening fanns det bärande skäl attöverväga införandet av ägarlägenheter i syfte atttillgodose olika behov och önskemål bland de boende.Något slutligt ställningstagande till den nyaupplåtelseformen kunde enligt utskottets mening intekomma i fråga förrän det är möjligt att bedöma hurden närmare skall utformas. Utskottet ansåg därföratt det borde utarbetas ett fullständigt förslagtill hur upplåtelseformen skulle regleras.Utredningsarbetet föreslogs ankomma på regeringensom efter remissbehandling av förslaget bordeåterkomma till i frågan.Bakom utskottets ställningstagande stod ledamöternafrån Moderata samlingspartiet, ,. ställningstagande reserverade siggemensamt ledamöterna från Socialdemokraterna ochVänsterpartiet vilka avstyrkte de nämndamotionsförslagen. Vid den omröstning riksdagenföretog i anledning av utskottets betänkande biföllriksdagen den till betänkandet fogade reservationen.Enligt utskottets uppfattning finns det anledningatt anta att en förnyad behandling av frågan omägarlägenheter skulle leda till en annan utgång. Medanvändande av sin initiativrätt enligt 3 kap. 7 §riksdagsordningen tar därför utskottet upp frågan pånytt.Ett ökat inflytande över den egna bostaden är ettcentralt tema i bostadspolitiken. Avsikten är attskapa ett ökat engagemang och en störretillfredsställelse för den enskilde när det gällerhans eller hennes boende. Det har betydelse ur mångasynvinklar; bl.a. kan det vara ett verksamt medelatt möta de problem som är förknippade med dentilltagande segregationen.Lagstiftaren har försökt att underlättaförutsättningarna för boinflytandet på hyresrättensområde, senast då hyresförhandlingslagen ochskattelagstiftningen ändrades för att möjliggörakollektiva avtal om s.k. självförvaltning.Lagstiftaren har också tillagt de enskildahyresgästerna lagliga rättigheter att bestämma översina lägenheter i olika avseenden. Det gäller t.ex.rätten för hyresgästerna att vidta åtgärder i denegna lägenheten och deras rätt till inflytande överombyggnadsåtgärder som vidtas av hyresvärden. har en boendeform tillskapatssom ger de boende ett stort inflytande medäganderätten som grund.Vid diskussioner om hur inflytandet för de boendeskall kunna ökas och förbättras måste enligtutskottets mening flera vägar prövas. Utgångspunktenmåste vara att olika former för inflytande passarolika individer mer eller mindre bra. De olikaformerna är också samhällsnyttiga på skilda sätt.Utskottet har pekat på boinflytandet för hyresgästeroch bostadsrättshavare. har tidigare i årsom sin mening givit regeringen till känna att enpermanent lagstiftning om den kooperativahyresrätten skall införas, omfattande både den s.k.arrendemodellen och ägarmodellen (bet.1998/99:BoU2).Kännetecknande för bostadsrätten, sådan vi kännerden i , är att det ekonomiska företag enbostadsrättsförening innebär grundar sig pågemensamma åtaganden. Visserligen betalasindividuella insatser och överlåtelseersättningarmen föreningens möjligheter att ta upp lån ochpantsätta föreningens fastighet är centrala verktygför dess verksamhet. För många framstår dettagemensamma ansvar som en utmärkt samverkansform förboendet i flerfamiljshus. Andra åter söker en merindividualistiskt präglad form där villkoren förägandet av ett eget hem är en bättre modell.Särskilt gäller detta för frågor om finansieringenav bostaden. Som en fördel framstår attkreditgivning och beskattning kan ske på sammavillkor som gäller för en villafastighet. Någonsådan upplåtelseform - ägarlägenheter - finns inte . I ett inledande avsnitt av detta betänkande haren redogörelse lämnats över de tidigare övervägandensom skett beträffande ägarlägenheter.Utskottet anser det viktigt att genom flera vägaröka möjligheterna för människorna till inflytandeöver den egna bostaden, oavsett om det gäller enhyrd eller ägd bostad och oavsett om det sker igemensamma eller individuella former. mening finns det bärande skäl att därförockså överväga införandet av ägarlägenheter i syfteatt tillgodose olika behov och önskemål bland deboende. Något slutligt ställningstagande till dennya upplåtelseformen kan enligt utskottets meninginte komma i fråga förrän det är möjligt att bedömahur den närmare skall utformas. Utskottet anserdärför att det bör utarbetas ett fullständigtförslag till hur upplåtelseformen skall regleras.Utredningsarbetet bör ankomma på regeringen somefter remissbehandling av förslaget bör återkommatill i frågan.Vad utskottet nu anfört bör som sinmening ge regeringen till känna. Utskottet hemställerbeträffande utredning av ägarlägenheteratt som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört.res. (s, v)den 11 mars 1999På bostadsutskottets vägnarKnut BillingI beslutet har deltagit: (), Bengt-OlaRyttar (s), (), (), UlfBjörklund (kd), (), (), (), (), StenLundström (v), (), Carl-ErikSkårman (m), (), RigmorAhlstedt (c), (), () och ().ReservationÄgarlägenheterBengt-Ola (), (), OweHellberg (v), (), (),(), () och LeifJakobsson (s) anser:Frågan om ägarlägenheter har diskuterats under långtid. En del oklarheter synes råda över den närmareinnebörden av begreppet ägarlägenheter. Visserligenkan sägas att ägarlägenheternas förespråkare har detgemensamt att de önskar en annan juridisk form ändet indirekta gemensamma ägandet av den egnabostaden som bostadsrättslagen erbjuder. Depraktiska skillnaderna i förhållande tillbostadsrätten som dessa förespråkare önskar torde iallt väsentligt kunna sammanfattas i fyra punkter.1. Lägenhetsägarna skall själva svara förbelåningen. Den juridiska person som skall ansvaraför de gemensamma angelägenheterna skall inte varatillåten att ta upp lån eller lämna säkerhet.2. Lägenhetsägarna skall fritt kunna överlåta ochupplåta lägenheten utan inblandning av övrigalägenhetsinnehavare.3. Juridiska personer skall ha obegränsademöjligheter att förvärva och äga lägenheter.4. Lägenhetsinnehavaren skall kunna erhålla lagfartpå och inteckningar i sin lägenhet.Syftet med ägarlägenheter sägs ofta vara att manönskar uppnå full likhet med de villkor som gällerför egna hem, särskilt vad gäller kredit- och pant-värdigheten. Det enklaste sättet att tillgodose deframställda önskemålen skulle vara att förändrabostadsrättslagen i de nämnda avseendena. Redan motdenna bakgrund finns det skäl att avstyrkamotionerna om att införa en helt ny upplåtelseform.Ett förslag som avsåg att ändra bostadsrättslagenpå sagt sätt har för inte så länge sedan varitute på remiss (Ds 1994:59 Förstärkt bostadsrätt). det närmaste enig remisskår avstyrkte förslaget.Kritiken berörde nära nog samtliga de föreslagnaförändringarna. Ett flertal nackdelaruppmärksammades. Det torde kunna hävdas att ocksåägarlägenheter som upplåtelseform därigenomavstyrkts, praktiskt sett, även om det skedde utanden överbyggnad som begreppet ägarlägenheter har.Från boendesynpunkt finner vi inga fördelar medägarlägenheter som inte skulle kunna uppnås genomförändringar i bostadsrättslagen. Det finns däremotflera nackdelar i förhållande till bostadsrätten. Vivill i detta sammanhang särskilt fästauppmärksamheten på en grundläggande tanke bakombostadsrättsinstitutet, nämligen att ägaren ochbrukaren i princip skall vara en och densamma.Bostadsrättshavarens särskilda intresse och omsorgför det hus han bor i är att härleda till brukandetav en lägenhet som han själv äger. Ett system medägarlägenheter där en lägenhetsägare fritt kanupplåta lägenheten "i andra hand" torde medföra attett stort antal lägenheter skulle komma att bebos avandra än ägarna, vilket skulle medföra negativakonsekvenser för övriga lägenhetsägare. "Andrahandsupplåtelser" har dessutom andra negativakonsekvenser. Ett system med ägarlägenheter skulleuppmuntra förvärv av lägenheter som en renkapitalplacering, vilket skulle motverka de socialabostadspolitiska mål som ställts upp ochvunnit en bred anslutning. Därtill kommer attnackdelarna för hyresgästerna skulle vara uppenbaramed hänsyn till de svårigheter som är förknippademed icke-professionella hyresvärdar.Vi vill också något uppehålla oss vid ett annatproblem, som gäller kapitalförsörjningen. När detkrävs ett större kapitaltillskott, t.ex. vid enombyggnad, förutsätter ägarlägenhetsformen attlägenhetsägarna själva står för tillskottet. Ennödvändig ombyggnad kan fördröjas av att var och enav lägenhetsägarna själv måste skaffa fram kapital.För vissa lägenhetsägare kan det råda storasvårigheter att skaffa fram lån eller att ordnatillräckliga säkerheter. Dröjsmålen kan komma attdra med sig stora negativa ekonomiska och andrakonsekvenser. För den som inte kan skaffa framnödvändigt kapital kommer det inte att finnas någonannan utväg än att han tvingas flytta för attersättas med någon mer kapitalstark person. Enligtvår mening kan sådana konsekvenser inte accepteras.En utväg ur detta skulle naturligtvis kunna vara atttillåta att lägenhetsägarna gemensamt får låna uppde medel som behövs, vilket förutsätter förlägenhetsägarna gemensamma pantsättningsmöjligheter.Med en sådan lösning skulle dock inte den avägarlägenhetsförespråkarna anförda ökadekreditvärdigheten kunna uppnås. Man skulle dessutomvara tillbaka i en upplåtelseform som i alltväsentligt motsvarar bostadsrätten.Enligt vår mening råder det sådana skillnadermellan att äga ett småhus och att äga en lägenhet iett flerbostadshus att det inte går att jämställadem i lagstiftningen. Skillnaderna står främst attfinna i att ett gemensamt och nära boende kräversamverkan och samförstånd mellan de boende. Detgäller särskilt reglerna om andrahandsuthyrning, omansvaret för underhåll av gemensamma delar av huset,om besluten om ekonomiska tillskott för dengemensamma verksamheten samt om skuld- ochpantsättning. Behov kan finnas att förbostadsrätternas vidkommande öka den ekonomiskastabiliteten för de boende och kreditgivarna. Dennaomständighet kan emellertid enligt vår mening inteanvändas som ett argument för en ny upplåtelseform.Sammanfattningsvis och med hänvisning till vad somanförts anser vi att det inte finns skäl för attägarlägenheter skall införas. Det saknades därförockså skäl för utskottet att ta initiativ i frågan.Vi yrkar således avslag på utskottets hemställan.Särskilt yttrandeÄgarlägenheterBengt-Ola (), (), CarinaMoberg (s), (), ()och () anför:En majoritet i utskottet (m, kd, c och mp) har medendast en rösts övervikt beslutat att ta ettinitiativ beträffande ägarlägenheter. Vi har frånvår sida valt att på saklig grund reservera oss motutskottsmajoritetens ställningstagande. Enligt vårmening kan dessutom mer principiella invändningarriktas mot majoritetens beslut.Vi vill erinra om uttalandeom initiativrätt i samband med grundlagsreformen ibörjan av (bet. 1970:KU27 s. 7).Konstitutionsutskottet förutsatte att utskottensmöjligheter att genom ett initiativ aktualisera ettärende skulle begagnas med varsamhet. Ärenden borde,enligt utskottet, liksom tidigare normaltväckas genom proposition eller motion, och politiskenighet borde eftersträvas i de fall där initiativkommer i fråga.Bostadsutskottets initiativ går stick i stäv medvad och förutsattenär grundlagsreformen genomfördes. Det bör särskiltuppmärksammas att det initiativ bostadsutskottettagit skett med minsta möjliga majoritet och att detskett i en fråga som inte på något sätt ärbrådskande eller på annat sätt genom sinangelägenhetsgrad motiverar ett initiativ.Vi konstaterar att utskottets majoritet inte bortgöra bruk av utskottets möjligheter att väckaförslag hos riksdagen.Elanders Gotab, 1999