bet · GM01FöU5 · 1999-05-11 00:00:00 — Totalförsvaret skallutformas så att det innehåller möjligheter tillanpassning mot uppkommande nya hot.De resurser i form av förband m.m. som avdelas försvenska insatser till fred och säkerhet i omvärldenskall i flertalet fall vara desamma som de som avsesför försvaret mot väpnat angrepp och för att stärkadet svenska samhället vid svåra påfrestningar i fred.När det gäller markförband och vissa specialresurserskall dock de internationella behoven påverkadimensioneringen.Regeringen anser vidare att ökade resurser på siktskall kunna avdelas för internationell verksamhetgenom överföring av resurser som frigörs fråninvasionsförsvaret. Detta kommer dock att ta tid.Regeringen föreslår att förberedelserna inom detcivila försvaret för att möta ett väpnat angreppskall minska i omfattning. måste dock nyahot och andra former av väpnat angrepp än invasionuppmärksammas. Inom givna ekonomiska ramar börförmågan till internationella insatser förbättras,liksom förmågan att stärka det svenska samhället vidsvåra påfrestningar i fred.Regeringen anser att insatser medmassförstörelsevapen utgör ett hot som i ökadutsträckning måste beaktas i totalförsvaretsplanering mot väpnat angrepp, liksom vid insatser förfred och säkerhet i omvärlden och när det gäller attstärka det svenska samhället vid svåra påfrestningari fred.Regeringen anser vidare att s.k. IT-relaterade hotmåste uppmärksammas på stor bredd såväl inomtotalförsvaret som inom annan samhällsverksamhet.Regeringen hemställer att godkännerregeringens förslag till försvarspolitikensinriktning.Regeringen utvecklar skälen för sina förslag ochframhåller därvid bl.a.:Försvar av mot väpnat angrepp och hävdande avvår territoriella integritetRegeringen anser att det är mycket svårt attföreställa sig att ett invasionshot mot ,syftande till ockupation, skulle kunna utvecklasunder det närmaste decenniet, förutsatt att vi harkvar en grundläggande försvarsförmåga.Skälen för denna bedömning är dels att beredskapenhos de militära styrkorna i vår omvärld är mycketbegränsad, dels att den säkerhetspolitiskasituationen i vårt närområde inte innehåller såstarka politiska motsättningar att riskeraratt dras in i ett krig. Tvärtom går utvecklingen motett ökat säkerhetssamarbete, trots vissa kvarvarandemotsättningar och delvis motstridiga intressen.Den politiska situationen kan dock relativt snabbtförändras. måste därför ha en beredskap somgör det möjligt att möta de mer begränsade väpnadehot som direkt kan beröra vid kriser som kanutvecklas ur nuvarande omvärldsläge.Vidare måste det alltid finnas en förmåga att hävdalandets territoriella integritet. Sverigestotalförsvar måste vid en krissituation i omvärldensuccessivt kunna höja beredskapen.Åtgärder måste även kunna vidtas i ett längretidsperspektiv mot förändrade hot. Förmågan tillanpassning blir här av central betydelse.Även om det inom det närmaste decenniet inte ter sigmöjligt att genomföra en invasion syftande tillockupation av , finns risk för våld eller hotom våld och skadegörelse mot viktiga funktioner i detsvenska samhället liksom mot svenska intressen iomvärlden. Syftet härmed skulle kunna vara attpåverka agerande i någon internationellfråga eller konflikt som berör oss.Vidare kan omfattande sabotage eller terroraktionermot viktiga infrastruktursystem, som t.ex.elförsörjning eller telekommunikationer, ingå i enutveckling mot någon form av väpnat angrepp.På lång sikt går det inte att utesluta möjlighetenav att ett invasionshot skulle kunna växa upp.Militärstrategiska förändringar och en ny generationav förband medför att ett sådant hot kommer att seannorlunda ut än det gjorde under det kalla kriget.Innan ett invasionshot aktualiseras bör dock detsäkerhetspolitiska läget ha försämrats, vilket kommeratt ta och vara iakttagbart genom omfattandepolitiska och militära förändringar.Regeringen anser därför att måste ha dels engrundläggande förmåga att kunna möta angrepp motlandet var de än kan komma att ske, dels betryggandeförutsättningar för att vid behov kunna anpassaförsvarsförmågan till utvecklingen i omvärlden.Bidrag till fred och säkerhet i omvärldenSverige har en lång tradition av aktivsäkerhetspolitisk och säkerhetsfrämjande verksamhet.Efter det slut har det svenskadeltagandet i krishanteringsoperationer breddats ochfördjupats. Här har det svenska deltagandet i deninternationella krishanteringsinsatsen i Bosnienspelat stor roll.Regeringen anser att totalförsvaret skall kunnabedriva verksamhet inom det säkerhetsskapandeområdet. Resurserna inom totalförsvaret skall vidarekunna användas för humanitära och fredsfrämjandeinsatser. Detta innebär, enligt regeringen, att denberörda huvuduppgiften bör ges en något annorlundaformulering än den fick i det senasteförsvarsbeslutet. Totalförsvarsresurserna bör sålundakunna användas för att bidra till fred och säkerhet iomvärlden.Världssamfundet och olika grupperingar av stater iinternationell samverkan söker genom olika åtgärderbidra till fred och säkerhet. Förebyggande ochförtroendeskapande åtgärder skall sålunda minskarisken för att konflikter skall uppstå. Försök görsatt bilägga konflikter och att därefter medverka tilluppbyggnad av fungerande samhällen. Genom att delta idetta arbete verkar också för sin egensäkerhet.Världssamfundet måste då kunna ingripa för attbilägga konflikter och med tvingandeåtgärder agera mot dem som hotar internationell fredoch säkerhet. har både intresse av och ansvarför att medverka till att så kan ske. Vårsäkerhetspolitiska linje utgör därvid inget hinderför att aktivt delta i arbetet med att utveckla deneuropeiska eller den euro-atlantiskakrishanteringsförmågan.Enligt regeringen måste alltid säkerheten inärområdet stå i centrum för Sverigesförsvarsansträngningar. Det svenska försvaret måsteha förmåga att hindra spridning till svensktterritorium av kriser och väpnade konflikter i vårtnärområde. måste i samverkan medandra länder kunna bidra till att bilägga konflikteri vårt närområde samt, efter begäran av FN ellerOSSE, ställa väpnad styrka till förfogande.Sveriges prioritering av närområdet och börförenas med ett fortsatt engagemang för den globalasäkerheten.Lokala konflikter i en rad stater kan, enligtregeringen, få konsekvenser inte bara i ett regionaltutan också i ett globalt perspektiv. Det finnssålunda risk för allvarliga konfrontationer mellanstater där en eller flera har eller är på väg attskaffa massförstörelsevapen.Med hänsyn till rådande säkerhetspolitiska läge ochSveriges önskan att spela en viktig roll i detinternationella säkerhetssamarbetet bör således ökadvikt, relativt sett, läggas vidtotalförsvarsresursernas bidrag till fred ochsäkerhet i omvärlden.Att stärka det svenska samhället vid svårapåfrestningar i fredFlertalet samhällssektorer måste kunna klara svårapåfrestningar på samhället i fred. Grundprincipen ärdärvid att varje sektor själv ansvarar för att kunnahantera de störningar och påfrestningar som den kankomma att utsättas för. Genom försvarspolitikenskapas emellertid betydande resurser som kan bidratill förmågan att hantera svåra påfrestningar.Regeringen anser därför att försvarspolitiken börutformas med hänsyn härtill.Regeringen har uttalat (prop. 1996/97:11) attsärskilt god beredskap bör finnas inom följandeområden:nedfall av radioaktiva ämnen,svåra störningar i samhällets infrastruktur (el, tele, vatten, radio/TV),översvämningar och dammbrott,massflykt av asyl- och hjälpsökande,allvarlig smitta,effekterna av terroristattacker, kemikalieolyckor och störningar i samhällsviktI rapporten (Ds 1998:32) Skyldigheter ochbefogenheter vid svåra påfrestningar på samhället ifred diskuteras vad som avses med en svår påfrestningpå samhället i fred. Enligt rapporten utgör en svårpåfrestning inte en enskild händelse i sig,exempelvis en olycka, ett sabotage osv., utan det ärett tillstånd som kan uppstå när en eller flerahändelser utvecklar sig eller eskalerar till attomfatta flera delar av samhället. Tillståndet är aven sådan omfattning att det uppstår allvarligastörningar i viktiga samhällsfunktioner eller att dethotar grundläggande värden av olika slag i samhälletoch kräver att insatser från flera olika myndigheteroch organ samordnas för att kunna hantera situationenoch därmed begränsa konsekvenserna.Enligt rapporten är det inte möjligt eller ensönskvärt att i generella termer dra en skarp gränsmellan vad som är en händelse som kan innebära ensvår påfrestning på samhället i fred och vad som inteär det. Eftersom samhället skall ha en beredskap ochförmåga att hantera alla typer av händelser i fred ärdet sålunda, enligt regeringen, inte hellernödvändigt att definiera en sådan generell gräns.Bistånd med totalförsvarsresurser skall syfta tillatt i extraordinära lägen kunna stärka det normalafredssamhällets förmåga att hantera risker ochstörningar. Olika aspekter på användningen avtotalförsvarsresurser vid svåra påfrestningar måstedärför beaktas i totalförsvarets planering.Hoten från kärnvapen samt biologiska och kemiskavapen (N-, B- och C-vapen)Flertalet länder har tillträtt icke-spridningsfördraget mot kärnvapen. Provstoppsavtalethar skapat en stark politisk norm motkärnsprängningar. Nedrustningsprocessen fortsättermen tar lång tid.Risken för kärnvapenspridning ochkärnvapenanvändning kvarstår dock. Det finns också enrisk för att terrorister skulle kunna förvärva ellerutveckla kärnvapen.Sannolikheten för ett kärnvapenkrig mellan de femkärnvapenstaterna har emellertid minskat dramatisktefter det slut. Risken förkärnvapenanvändning torde främst kunna knytas tilluppblossande konflikter i Syd- och Nordostasien och iMellanöstern. Möjligheten av terroristaktionerinnefattande kärnvapen samt sabotage kan heller inteuteslutas. Spridningen av vapenbärare, framför alltsådana med längre räckvidder, utgör ett allvarligtproblem och gäller även för B- och C-vapen.B- och C-vapenkonventionerna förbjuder utveckling,produktion, innehav och användning av B- och C-stridsmedel. Dessa konventioner har dock ännu inteerhållit universell anslutning. Det finns tekniskamöjligheter att med begränsade resurser framställa B-och C-stridsmedel. Inte bara stater utan också icke-statliga aktörer skulle kunna utnyttja dessamöjligheter.Trots att den samlade säkerhetspolitiska situationenhar förbättrats finns, enligt regeringen, ettrelativt sett ökat hot från massförstörelsevapen,såväl om trots allt skulle utsättas förkrigshandlingar som vid svenska insatser iinternationella operationer och i samband medterrorism.N-, B- eller C-insatser utgör således ett hot som iökad utsträckning bör beaktas.Enligt regeringens uppfattning bör förberedelsernaför ett försvar mot väpnat angrepp även ifortsättningen, när det gäller kärnvapen, inriktas pååtgärder för att minska verkningarna av radioaktivtnedfall och för att undvika brister i skyddet mots.k. elektromagnetisk puls (EMP).Skyddet mot biologiska stridsmedel bör främstinriktas mot antisabotageåtgärder och medicinskberedskap. Målet för vår beredskap mot kemiska vapenskall vara att ett begränsat utnyttjande av sådanavapen vid ett angrepp mot vårt land inte skall kunnage en angripare några avgörande fördelar.Sammantaget bedömer regeringen att NBC-beredskapeninom totalförsvaret måste förbättras. Forskning inomområdet har grundläggande betydelse för kunskap ochberedskap mot NBC-hot. Den ger också grund förstatsmakternas hotbedömningar och andrasäkerhetspolitiska ställningstaganden.InformationskrigföringRegeringen anför att informationskrigföring består avtre huvudelement:hot rörande informationsteknikens funktionssätt (IT-säkerhet),hot rörande informationens innehåll (underrättelsetjänst, psykologiska operatiooperationskonst för att kunna använda och samordna dessa hotformer och ruEnligt regeringen är det främst tillgången påkompetens som avgör möjligheterna till kvalificeradeIT-relaterade angrepp. De globaliseradekommunikationsnätverken medger att angrepp kan sättasin från stort geografiskt avstånd. Brotts- ochterroristorganisationer kan, enligt regeringen, varalika aktuella och farliga angripare som stater.Sammanfattningsvis talar sålunda mycket för att ensäkerhetsmiljö med komplexa och dynamiskakvalificerade IT-relaterade hot måste beaktas. Detkommer att krävas kvalificerad kompetens för attfölja och löpande bedöma utvecklingen och för atthantera situationer som kan uppstå. Det är angelägetatt utveckla samarbete kring dessa säkerhetsfrågorinternationellt och mellan offentlig och privatsektor.Lagstiftning, internationella överenskommelser ochutveckling av andra regelverk är av stor betydelseoch bör kompletteras med aktiva försvarsåtgärder motIT-relaterade hot.MotionenModerata samlingspartiet framför i partimotion Fö6(m) att det traditionella invasionsförsvaret hartonats ned . Det är i daginte meningsfullt att dimensioneraförsvarsansträngningarna mot just detta hot. Väpnadehot - såväl över gräns, kust som via luften - motbegränsade mål med strategiska insatsstyrkor bör varadimensionerade för det svenska försvarets förmåga.Det innebär inte att försvaret av prioriterasned. får nu försvaret nya uppgifter. Dessaställer i sin tur nya krav.Motionen redovisar Moderata samlingspartietsutgångspunkter för försvarets utveckling:Försvaret av är utgångspunkten och den dimensionerande uppgiften.Förmågan att delta i militärt samarbete och internationella insatser skall öka.Försvarsresurserna skall vara utformade både för det nationella försvaret och fFörsvaret skall anpassas till de euro-atlantiska säkerhetsstrukturerna.Handlingsfrihet för ett Natomedlemskap skall upprätthållas och dessutom tillåtaFörmågan att bygga upp ett starkare försvar skall säkerställas.Försvarets viktigaste uppgifter anges vara:Hela landet skall försvaras. Försvaret måste ha sådan förmåga och beredskapatt såväl avsiktliga som oavsiktliga kränkningar samt varje allvarligtsyftande militärt eller civilt hot kan mötas. Försvaret skall hasådan styrka att kan stå emot försök till påverkan genom våld ochhot om våld.Försvaret skall kunna ta del av ansvaret för fred och säkerhet i iallmänhet och i vårt närområde i synnerhet, i nivå med regeringens förslag.Flyg- och marinstridskrafter bör delta fullt ut i internationella insatseri takt med att förmågan utvecklas. För detta krävs dels investeringar, delsatt medel avdelas också för insatser.Motionärerna anser att vad som i propositionen framförs om att dettraditionella invasionsförsvaret kan avskaffas är illa uttryckt. Det gerintrycket av att försvaret av är den viktigasteuppgiften, vilket är fel. Värnet av vår egen säkerhet, också territoriellt,är fortfarande centralt. Att det inte kan ske på samma sätt som förr bordedäremot vara en självklarhet.Enligt motionärerna måste inriktningen vara att skapa ett militärt försvarsom är relevant i hela spektret av nya hot och dessutom på alla nivåer frånfred till krig. Mycket av det gamla måste successivt fasas ut, utan att viför den skull helt gör oss av med arvet av materiel och kompetens. Mycketav 1990-talets investeringar har bäring även i framtiden.Motionärerna anser vidare att det inte behöver finnas någon motsättningmellan internationella insatser och försvaret av vår egen självständighetoch nationella fortbestånd. De internationella insatserna breddar ochfördjupar det militära kunnandet. Värdet av interoperabilitet för att kunnahjälpa, eller det faktum att vi har erfarenhet av samarbete med Nato, böröka chanserna att framtida beslut om vår säkerhetspolitik - oavsett utfall- baseras på saklig grund snarare än på antaganden och känslor.Med utgångspunkt i det anförda hemställer motionärernadels att avslår regeringens förslag till försvarspolitikensinriktning (yrkande 4),dels att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionanförts om försvarspolitikens inriktning och krigsorganisationensutveckling (yrkande 10 i denna del).UtskottetUtskottet konstaterar att de beslut som fattas inom ramen förförsvarspolitiken berör resurser och verksamhet inom Försvarsmakten, vadsom finansieras över totalförsvarsramen för olika funktioner av civiltförsvar, verksamheten vid vissa nämnder och vid försvarssektornsstödmyndigheter samt all verksamhet som därutöver bedrivs för att förberedaSverige för krig.Samtidigt måste försvarspolitiken bedrivas och försvarsresurser byggas upputifrån en helhetssyn på hur hot och risker skall hanteras. Detta gällerinom alla samhällssektorer. Strävan bör vara att så effektivt som möjligtutnyttja de samlade resurser som samhället satsar för att trygga sinsäkerhet.Försvar av mot väpnat angrepp och hävdande av vår territoriellaintegritetUtskottet delar regeringens syn på det förändrade invasionshotet. Densäkerhetspolitiska situationen i vårt närområde präglas inte av så storamotsättningar att riskerar att dras in i ett krig. Beredskapen hosde militära styrkorna i vår omvärld är också mycket begränsad. Attinvasionshotet ter sig avlägset beror även på att har förmåga tillinsats mot angreppsföretag mot landet och att vi har skapatförutsättningar för att denna förmåga vid behov kan anpassas till enerforderlig nivå. Avsaknaden av sådana resurser skulle utgöra en situationsom gjorde oss utsatta för hot och påtryckningar och känsliga för depolitiska förändringar av läget som inte kan uteslutas. Därför krävs attSverige har en beredskap som gör det möjligt att möta de mer begränsadeväpnade hot som direkt kan beröra vid en kris som kan utvecklas urnuvarande omvärldsläge.Utskottet delar vidare regeringens syn när det gäller territoriellintegritet. måste ständigt ha en förmåga att hävda sinterritoriella integritet. Likaså måste totalförsvaret vid en krissituationi omvärlden successivt kunna höja beredskapen.Åtgärder måste också kunna vidtas i ett längre tidsperspektiv motförändrade hot. Anpassningsfilosofin blir här av central betydelse. Engrundförutsättning för dess tillämpning är en god förmåga till analys avdet säkerhetspolitiska läget i vår omvärld.Utskottet gör sålunda samma bedömning som regeringen och ansersammanfattningsvis att måste ha dels en grundläggande förmåga attkunna möta angrepp mot landet var de än kan komma, dels ha betryggandeförutsättningar för att vid behov kunna anpassa försvarsförmågan tillutvecklingen i omvärlden. Det skall inte råda något tvivel om vår förmågaatt stå emot militära påtryckningar i syfte att påverka vår politiska viljaeller våra möjligheter att hålla utanför en väpnad konflikt.Bidrag till fred och säkerhet i omvärldenI likhet med regeringen anser utskottet det viktigt att fortsätta Sverigessedan länge aktiva säkerhetspolitik och säkerhetsfrämjande verksamhet. Detsvenska engagemanget i dessa delar utgår både från ett nationellt intresseoch från internationell solidaritet.Världssamfundet och stater i olika grupperingar söker bidra till fred ochsäkerhet, dels genom förebyggande åtgärder för att skapa förtroende och föratt minska risken för att konflikter skall uppstå, dels genom att medverkaför att bilägga konflikter och för att bygga upp fungerande samhällen efterkonflikter. Genom ett sådant deltagande verkar också för sin egensäkerhet. Säkerhetssamarbetet är också i sig förtroendeskapande.Utskottet delar regeringens uppfattning att det i rådandesäkerhetspolitiska läge bör vara möjligt att lägga relativt sett ökad viktvid totalförsvarsresursernas bidrag till fred och säkerhet i omvärlden.Med hänsyn till de utökade uppgifter på det säkerhetsfrämjande området somregeringen föreslår, och som utskottet alltså ställer sig bakom, anserutskottet att det är befogat att formulera om den aktuella huvuduppgiften iförhållande till lydelsen försvarsbeslut. bör sålundabesluta i enlighet med regeringens förslag. De tidigare huvuduppgifternaatt totalförsvaret skall kunnahantera konsekvenser av kriser och konflikter i vårt närområde ochdelta i fredsfrämjande och humanitära insatserbör således ersättas med att totalförsvaret skall kunnabidra till fred och säkerhet i omvärlden.Eftersom tidigare beslutat om huvuduppgifternas lydelse börriksdagen nu fastställa den förändrade formuleringen.Att stärka det svenska samhället vid svåra påfrestningar i fredI likhet med regeringen anser utskottet att syftet med bistånd avtotalförsvarsresurser, civila såväl som militära, skall vara att iextraordinära lägen kunna stärka det normala fredssamhällets förmåga atthantera risker och störningar. Olika aspekter på användningen avtotalförsvarsresurser vid svåra påfrestningar måste därför beaktas iplaneringen inom totalförsvaret.För att resurserna skall kunna användas effektivt bör kontinuerligaövningar i att hantera svåra påfrestningar genomföras. Särskilt viktigttorde det vara att öva hur totalförsvarsresurserna på bästa sätt skallunderställas de ansvariga myndigheterna i deras reguljäramyndighetsutövning.Utskottet är medvetet om att det kan innebära ledningsproblem då sektors-övergripande resurser skall användas i akuta situationer. Därför bör ocksåledningsseminarier och ledningsövningar ingå i utformningen av samhälletstotala resurser för att hantera svåra påfrestningar.En helhetssyn bör också eftersträvas för att vi skall kunna utnyttjasamhällets samlade resurser för att hantera hot och risker i såväl krig somfred.Utskottet biträder sammanfattningsvis regeringens förslag omförsvarspolitikens inriktning i här aktuell del.Hoten från kärnvapen samt biologiska och kemiska vapen (N-, B- och C-vapen)Utskottet delar regeringens bedömning att oaktat det samladesäkerhetspolitiska läget har förbättrats så finns ett hot frånmassförstörelsevapen, såväl om skulle utsättas för krigshandlingar,som vid svenska insatser i internationella operationer, som i samband medterrorism. Detta hot har relativt sett ökat i betydelse.Liksom regeringen anser utskottet att förberedelserna för ett försvar motväpnat angrepp även i fortsättningen - när det gäller skyddet mot kärnvapen- inriktas på åtgärder för att minska verkningarna av radioaktivt nedfallsamt att undvika brister i skyddet mot s.k. elektromagnetisk puls (EMP).Skyddet mot biologiska stridsmedel bör å sin sida främst inriktas påantisabotageåtgärder och medicinsk beredskap. Vidare bör målet för vårberedskap mot kemiska vapen vara att en begränsad insats inte skall kunnage en angripare några avgörande fördelar.Härutöver anser utskottet att forskning inom området har grundläggandebetydelse för beredskapen inför N-, B- och C-hot. Kontinuerligaforskningsinsatser ger också en grund för statsmakternas hotbedömningar,för svenskt agerande i nedrustningssammanhang och för andrasäkerhetspolitiska ställningstaganden.InformationskrigföringUtskottet delar regeringens bedömning att kvalificerade IT-relaterade hotmåste uppmärksammas på stor bredd i samhället, såväl inom totalförsvaretsom inom annan samhällsverksamhet. Åtgärder för att hantera hot ominformationskrigföring bör härvid avvägas mot övriga säkerhetshöjandeåtgärder inom vår infrastruktur. Särskilt ledningssystemen bör utformas såatt de blir robusta.Utskottets samlade bedömning av försvarspolitikens inriktningSom framgått av det föregående delar utskottet regeringens syn påförutsättningarna för försvarspolitikens inriktning. Utskottet biträder deav regeringen föreslagna fyra huvuduppgifterna för totalförsvaret.Utskottet finner att det i vissa delar kan ansluta sig till vad som ipartimotion Fö6 (m) av m.fl. anförs, dels om utgångspunkter förförsvarets utveckling, dels om vilka av försvarets uppgifter som ärviktigast. Utskottet anser dock att motionen som helhet ger uttryck för enhögre kostnadsnivå än vad som utskottet är berett att acceptera.