bet · GM01FöU8 · 1999-05-06 00:00:00 — Lag om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten I betänkandet föreslås att bifallerregeringens förslag till lag om utlandsstyrkan inomFörsvarsmakten. För den som tjänstgör iinternationell fredsfrämjande verksamhet är riskenatt skadas och invalidiseras högre än i många andraverksamheter. Vissa regler föreslås därför för attförbättra det socialrättsliga skyddet.Försvarsmaktens ansvar för rehabilitering avpersoner som skadas under sin anställning iutlandsstyrkan förtydligas och förstärks. På enpunkt vill emellertid utskottet gå längre änregeringen. Utskottet vill att livränteunderlagetskall vara minst sju basbelopp, i stället förregeringens förslag om minst fem basbelopp, för densom skadas i sin utlandstjänstgöring och får envaraktig nedsättning av sin arbetsförmåga.Som ett led i arbetet med att sökaminska risken för skador ochinvaliditet för de anställda iutlandsstyrkan föreslår regeringenatt vissa delar i arbetsmiljölagen(1977:1160) skall gälla ävenutomlands. Den nya lagen innehållerockså viss särreglering avarbetsrättslig karaktär. Lagenföreslås träda i kraft den 1 juli1999. Regeringen yrkar i proposition 1998/99:68 Lag omutlandsstyrkan inom Försvarsmakten:att antar regeringens förslag till lag omutlandsstyrkan inom Försvarsmakten. Motioner med anledning av proposition1998/99:68 Lag om utlandsstyrkan inomFörsvarsmakten1998/99:Fö17 av m.fl. (v) variyrkas1. att beslutar om följande ändring av 5§ tredje stycket i förslag till lag omutlandsstyrkan inom Försvarsmakten: "Vid tillämpningav lagen om arbetsskadeförsäkring utgörlivränteunderlaget minst sju basbelopp",2. att beslutar om följande ändring av 6§ punkt 3 i förslag till lag om utlandsstyrkan inomFörsvarsmakten: "- - - ansvara för att den skadadefår tillgång till lämplig yrkesutbildning ellerfortbildning som är ägnad att stärka hans ellerhennes förvärvsförmåga.",3. att beslutar om följande ändring i 7 §förslag till lag om utlandsstyrkan inomFörsvarsmakten: "Försvarsmakten har också ansvaretför andra åtgärder som främjar den skadades återgångtill arbetslivet samt anskaffande av hjälpmedel somden skadade behöver.",4. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts omförfattningskommentaren till 8 § och omrehabiliteringstidens längd,5. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om de anhörigassituation när det gäller deras möjligheter att varanära den skadade,6. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om de anhörigassituation när det gäller en skadads möjligheter attfå stöd av flera anhöriga än en person,7. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om de anhörigassituation när det gäller anhörigas resmöjligheteroch möjligheter att besöka den skadade,8. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om de anhörigassituation när det gäller ersättning i samband med enanhörigs besök hos den skadade,9. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om de anhörigassituation när det gäller ersättning för förloradarbetsinkomst vid besök hos den skadade,10. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om de anhörigassituation och om att ersättning enligt 11 § tilldessa bör omfatta kostnader som uppkommit efterutgången av 1992.1998/99:Fö18 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om den föreslagnalagens tillämpningsområde,2. att beslutar om sådan ändring i 5 §Förslag till lag om utlandsstyrkan inomFörsvarsmakten att livränteunderlaget skall utgöraminst sju basbelopp,3. att beslutar om sådan ändring i 8 §Förslag till lag om utlandstyrkan inomFörsvarsmakten att Försvarsmaktensrehabiliteringsansvar inte skall tidsbegränsas,4. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om incidenter medradiologiska, biologiska eller kemiska ämnen.1998/99:Fö19 av () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att förändra ochförtydliga i förslaget till lag om utlandsstyrkan.1998/99:Fö20 av m.fl. (m) variyrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om ersättning,rehabilitering och förebyggande arbete vid olyckoroch skador vid tjänstgöring i utlandsstyrkan och vidvärnpliktstjänstgöring.1998/99:Fö21 av m.fl. (kd) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om livränteunderlaget,2. att beslutar att 6 § lag omutlandsstyrkan inom Försvarsmakten skall gesföljande lydelse: 6 § Om någon skadas underanställning i utlandsstyrkan, åligger detFörsvarsmakten i samråd med den skadade atta) utreda behovet av åtgärder för att den skadadeskall återfå full arbetsförmåga eller för att stärkaden skadades möjligheter att försörjasig genom förvärvsarbete,b) om det är möjligt, ge den skadade lämpligarbetsträning inom ramen för Försvarsmaktensverksamhet, samtc) se till att den skadade får tillgång tilllämplig yrkesutbildning eller fortbildning som ärägnad att stärka hans eller hennes förvärvsförmåga,3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att skador skallomfatta såväl psykiska som fysiska skador,4. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om socialrehabilitering,5. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om ett livslångtrehabiliteringsansvar,6. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att jämförelsenmellan anhöriga till skadade och vittnen ilagförslaget bör strykas,7. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att de anhörigasrättighet till ersättning skall börja tillämpassamtidigt som den skadades,8. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att regeringen böråterkomma till med en redovisning för dekostnader som den nya lagen medför,9. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om en prövning avhuruvida bestämmelserna i lagen kan tillämpas förskadade efter utgången av ,10. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om en utvärderingav lagen efter att den trätt i kraft. RegeringenÄrendet och dess beredningDen beslutade regeringen om direktiv(dir. 1997:21) till en särskild utredare med uppdragatt se över reglerna för Försvarsmaktensfredsfrämjande verksamhet utomlands. Utredningen somantog namnet Utredningen om utlandsstyrkan fick iuppdrag att samla grunderna för verksamheten,anställning av personal samt personalensskyldigheter och förmåner i en förordning.Utredningen skulle också göra en saklig prövning avgällande regler och rutiner, främst med inriktningpå dem som tillämpas vid personskador, samt lämnaförslag till förbättringar. Utredningens förslagkräver delvis lagform varför utredningen lämnatförslag till en lag om utlandsstyrkan inomFörsvarsmakten. Huvuddelen av utredningens förslagfinns i en till lagen knuten förordning omutlandsstyrkan inom Försvars-makten.I propositionen har regeringen följt Lagrådetsförslag att inte genomföra ett förbud motöverklagande i vissa fall. Detta har resulterat iatt regeringen har formulerat om lagförslaget i dedelar det behandlar rehabilitering och ersättningtill anhöriga så att det får karaktären avrättighetslagstiftning och därmed bättre lämpar sigför en eventuell domstolsprövning.I propositionen föreslås en lag om utlandsstyrkaninom Försvarsmakten. För den som tjänstgör iinternationell fredsfrämjande verksamhet är riskenatt skadas och invalidiseras högre än i många andraverksamheter. Regeringen föreslår därför vissaregler för att förbättra det socialrättsligaskyddet. Försvarsmaktens ansvar för rehabiliteringav personer som skadas under sin anställning iutlandsstyrkan förtydligas och förstärks.Som ett led i arbetet med att söka minska riskenför skador och invaliditet för de anställda iutlandsstyrkan föreslår regeringen att vissa delar iarbetsmiljölagen (1977:1160) skall gälla ävenutomlands. Den nya lagen innehåller också visssärreglering av arbetsrättslig karaktär. Lagenföreslås träda i kraft den 1 juli 1999.Lagförslaget framgår av bilaga 1 till dettabetänkande.Lagens tillämpningsområdeRegeringen föreslår att den nya lagen skalltillämpas på alla som är anställda i utlandsstyrkaninom Försvarsmakten.I utlandsstyrkan anställs endast den personal sombehövs för internationell verksamhet utomlands förvissa i lagen angivna syften.Som skäl för regeringens förslag anges attsärregleringarna som föreslås i denna lag ärmotiverade med hänsyn till den specifika hotbild somtjänstgöringen i utlandsstyrkan medför. Regeringenvill med lagförslaget öka skyddet för den enskildenär denne ställer upp i en för den enskilde,relativt sett, farlig verksamhet. Arbetet utförs påplatser där väpnade konflikter pågår eller där detfinns risk för sådana. De föreslagna bestämmelsernabör tillämpas på sådan personal som särskiltanställs för tjänstgöring i utlandsstyrkan.Bestämmelserna bör omfatta såväl militär som civilpersonal. Utredningen har föreslagit att endast denpersonal som behövs för internationellfredsfrämjande verksamhet får anställas. Vidare harutredningen ansett att man därför i lag måstedefiniera vad som avses med internationellfredsfrämjande verksamhet. Även regeringen anser attdet i lagen bör anges för vilken verksamhet sompersonal får anställas i utlandsstyrkan.Fredsfrämjande verksamhet är inte något heltentydigt begrepp. Fredsfrämjande verksamhet bygger iregel på beslut av . Någondefinition av begreppet finns dock inte i . I stället har en avgränsning av vad som hörtill fredsfrämjande verksamhet vuxit fram efterhand.I stället för en definition av vad som ärinternationell fredsfrämjande verksamhet bör man ilagen ange den verksamhet som avses och för vilkenanställning i utlandsstyrkan får ske. Dennaverksamhet är sådan som utförs i syfte att avvärjarisk för en väpnad konflikt, hejda en pågåendeväpnad konflikt, övervaka överenskommelser om fredoch vapenstillestånd eller skapa förutsättningar förvaraktig fred och säkerhet genom humanitärt arbete isamband med en väpnad konflikt. De nämndauppgifterna kan innebära såväl väpnad tjänst ochvåldsanvändning som humanitärt arbete. I uppdragetkan också utbildnings- och informationsinsatseringå. Avgränsningen i lagen innebär att man inte kananställa personer i utlandsstyrkan som tjänstgörutomlands med enbart humanitärt arbete utan någonanknytning till en väpnad konflikt, t.ex. personalsom deltar för att rädda liv eller bygga upp eninfrastruktur i ett land som drabbats av ennaturkatastrof. Däremot finns det inget som hindraratt regeringen för ett visst uppdrag beslutar attbl.a. motsvarande rehabiliteringsbestämmelser somhär föreslås för utlandsstyrkans personal skallgälla även för grupper som tjänstgör under andramycket riskfyllda betingelser.Att verksamheten skall vara internationell innebärinte att all tjänstgöring måste ske utomlands menatt de huvudsakliga arbetsuppgifterna skall varaförlagda till utlandet och att tiden i iprincip bara bör ägnas åt förberedelser ochefterarbete.Tillämpningen av vissa lagarFörsvarsmaktens arbetsmiljöansvarRegeringen föreslår att arbetsmiljölagen (1977:1160)till viss del skall gälla även när utlandsstyrkaninom Försvarsmakten tjänstgör utomlands.Som skäl anger regeringen att grunden förarbetsmiljöarbetet i är bestämmelserna iarbetsmiljölagen. Syftet med arbetsmiljölagensbestämmelser är att förebygga ohälsa och olycksfalli arbetet samt att uppnå en god arbetsmiljö. InomFörsvarsmakten har osäkerhet rått i fråga om ivilken omfattning arbetsmiljölagen är tillämplig vidutlandsstyrkans verksamhet utomlands.Skadeförebyggande arbete har dock alltid förekommit.I förarbetena till arbetsmiljölagen sägs att lagen iprincip inte är tillämplig utanför landets gränser.Av förarbetena framgår dock också att lagen börtillämpas i möjlig utsträckning vid svenskabeskickningar och missioner.Anställningsavtal i utlandsstyrkan får anses ha ensådan anknytning till att svensk lag börtillämpas även när tjänstgöringen sker utomlands. Deambitioner som finns på arbetsmiljöområdet bör ommöjligt även beaktas hos svenska myndigheterutomlands. Regeringen anser därför att det finnsstarka skäl för att delar av arbetsmiljölagen skallgälla utlandsstyrkan även utomlands.De delar av lagen som enligt regeringen börtillämpas finns främst i 2 och 3 kap. I 2 kap.regleras närmare hur arbetsmiljön skall varabeskaffad i olika hänseenden, medan bestämmelser omarbetsgivarens och arbetstagarens allmännaskyldigheter finns i 3 kap. Utöver detta finns detanledning att tillämpa vissa av bestämmelserna i 6kap. Detta behandlar samverkan mellan arbetsgivareoch arbetstagare och innehåller regler omskyddsombud och skyddskommittéer.Även om de ovan nämnda bestämmelserna iarbetsmiljölagen som huvudregel bör tillämpas, kanemellertid tjänstgöringsförhållandena vara sådanaatt det i vissa fall inte är fullt möjligt. Det kandärför finnas anledning att i viss mån begränsaskyldigheten att tillämpa de nämnda bestämmelserna.En lämplig begränsning är att de skall tillämpas ominte tjänstgöringsförhållandena hindrar det. Dennabegränsning skall tolkas restriktivt. Det bör krävasatt varje enskilt undantag från tillämpning avarbetsmiljölagen framstår som rimligt med hänsyntill den rådande situationen. De skadeförebyggandeåtgärderna får inte innebära att inte kanuppfylla sina åtaganden i den internationellaverksamheten. Att svensk trupp i vissa fall stårunder utländskt befäl bör därför normalt sett inteföranleda någon förändring i t.ex. skyddsombudensoch skyddskommittéernas verksamhet.Anställningsform, semester och arbetstid m.m.Regeringen föreslår att bestämmelsen i 12 §semesterlagen (1977:480) hur semesterledighet skallförläggas inte skall tillämpas på den som äranställd i utlandsstyrkan. Inte hellerarbetstidslagen (1982:673) skall tillämpas på densom är anställd i utlandsstyrkan.I lagen regleras att en anställning iutlandsstyrkan skall vara tidsbegränsad och vad somskall gälla vid uppsägning av anställning föreanställningstidens utgång. I lagen skall också angesatt det inte behöver lämnas besked enligt 15-17 §§lagen (1976:580) om anställningsskydd om atttidsbegränsad anställning inte kommer att fortsätta.Regler vid prövning av arbetsskadaRegeringen föreslår att vid tillämpning av lagen(1976:380) om arbetsskadeförsäkring skall, omövervägande skäl talar för det, alla skador sominträffar från det att den första färden tilltjänstgöringsplatsen påbörjas och till det att densista färden från tjänstgöringsplatsen avslutatsanses som arbetsskada. Undantag görs för semestereller motsvarande ledighet som tillbringas utomtjänstgöringslandet.De bevisregler i LAS eller LSP som är förmånligastför den enskilde skall tillämpas vid prövning av omen anställd har drabbats av en arbetsskada underifrågavarande period.Livränteunderlaget utgör vid tillämpning av lagenom arbetsskadeförsäkring minst fem basbelopp.Som skäl för förslaget anger regeringen att i 17 §förordningen (FFS 1984:31) om förmåner till anställdi utlandsstyrkan inom Försvarsmakten föreskrivs attersättning för sjukdom eller skada som uppkommitunder tjänstgöring utomlands utgår enligt de grundersom anges i lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring. I tjänstgöringen utomlandsinbegrips färd från till förrättningsplatsenoch åter. En förutsättning för ersättning är dockatt skadan eller sjukdomen skulle ha medfört rätttill ersättning enligt lagen (1977:265) om statligtpersonskadeskydd, om den lagen hade varit tillämpligpå den anställde. Regeln innebär att prövningen avom en skada eller sjukdom ådragits i arbetet skallgöras enligt antingen lagen om arbetsskadeförsäkringeller lagen om statligt personskadeskydd beroende påvilken av lagarna som ger det förmånligasteresultatet för den enskilde. Regleringen innebärockså att bevisreglerna i 7 och 8 §§ lagen omstatligt personskadeskydd skall tillämpas om dessaär förmånligare än LAF:s bevisregler.Utlandsstyrkans personal tjänstgör under speciellaförhållanden. Hotbilden är i princip densamma,oavsett om utlandsstyrkans personal ligger ochsover, äter mat, ägnar sig åt vapenvård ellertjänstgör i skarpa lägen. Med hänsyn till denhotbild som finns på platser dit utlandsstyrkanskickas och för att söka åstadkomma klara och enklaregler anser regeringen att det finns skäl att idenna lag särskilt klargöra vilken tid som det skyddsom skall gälla för anställda i utlandsstyrkan skallomfatta och att även fritidsskador skall inbegripas.Regeringen anser dock att det inte finns någonanledning att låta det stärkta skyddet även omfattasemestervistelse på orter där hotbilden saknas.Undantag görs därför för ledighet som intetillbringas i tjänstgöringslandet, om inte särskildaskäl talar för att skyddet skall gälla även då.Särskilda skäl är t.ex. att kortare ledighetförläggs till en plats i närheten av missionsområdetdär hotbilden för den enskilde på grund av hanseller hennes anställning i utlandsstyrkan ärdensamma som på tjänstgöringsplatsen.Den som till följd av en arbetsskada har fått sinförmåga att skaffa sig inkomst genom arbete nedsatthar enligt lagen om arbetsskadeförsäkring i vissafall rätt till livränta. Regeringen anser att ettgaranterat livränteunderlag bör gälla för denaktuella gruppen och att fem basbelopp är välavvägt.RehabiliteringsansvaretFörsvarsmaktens rehabiliteringsansvarRegeringen föreslår att om någon skadas underanställningen i utlandsstyrkan skall Försvarsmaktenutreda rehabiliteringsbehovet, planera insatsernasamt stödja och hjälpa den skadade så att han ellerhon får lämplig arbetsträning eller utbildning.Försvarsmakten skall ekonomiskt bidra till enutbildning som motiveras av eller förlängs tillföljd av skadan.Försvarsmakten skall även ekonomiskt bidra tillandra särskilda rehabiliteringsinsatser.Som skäl för regeringens förslag anges att sedan den1 har Försvarsmakten ettrehabiliteringsansvar för alla som varit anställda iutlandsstyrkan och som skadats . Dettaär reglerat i 15 § förordningen (1984:309) omutlandsstyrkan inom Försvarsmakten. Ansvaret innebäratt Försvarsmakten skall se till att derehabiliteringsuppgifter som en arbetsgivare harenligt 22 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkringfullgörs. Ansvaret fråntar inte den skadadeseventuella arbetsgivare dess ansvar förrehabilitering av den skadade.Försvarsmakten är en arbetsgivare med godaförutsättningar att ha en väl fungerandeorganisation för att fullgöra ett långtgåenderehabiliteringsansvar. Det är en fördel för denenskilde om rehabiliteringsansvaret ligger hosFörsvarsmakten. Försvarsmakten torde ha bättremöjligheter att se till den enskildes särskildabehov och situation eftersom myndigheten på ettannat sätt än kan ha förståelseoch kunskap om den mycket speciella verksamhet somden skadade har tjänstgjort i. Sammantaget anserregeringen att det finns skäl att kompletterarehabiliteringsansvaret så som det är reglerat i 22kap. lagen om allmän försäkring och att särskiltange Försvarsmaktens ansvar i detta avseende.Försvarsmakten bör få så stor handlingsfrihet sommöjligt i sitt arbete med att rehabilitera personersom skadas i sin tjänstgöring i utlandsstyrkan. Detskall vara möjligt för Försvarsmakten att finna denbästa möjliga lösningen för varje enskild person sombehöver sådana åtgärder. Ingen skada är lik denandra och framför allt har varje enskild individsina specifika behov som behöver tillgodoses för attdet bästa möjliga rehabiliteringsresultatet skallkunna uppnås.Allmänna bestämmelser om rehabilitering av skadadefinns i 22 kap. lagen om allmän försäkring.Regeringens lagförslag är att se som en förbättringav, och ett komplement till, den lagensbestämmelser. Lagförslagets bestämmelser är centralaför den enskilde som skadats. Reglerna utgör en delav ett regelkomplex för rehabilitering. Det är mestnaturligt och lämpligt att även dessa bestämmelserregleras i lag. Samtliga bestämmelser omrehabilitering som är av central betydelse får dåsamma dignitet i lagteknisk mening.En särskild fråga är vid vilka psykiska besvärFörsvarsmakten skall bistå en tidigare anställd.Enligt regeringens uppfattning är det endast i defall då de psykiska besvären tydligt har sin orsak ihändelser efter det att anställningen upphört elleri andra faktorer som uppenbart saknar samband medtjänstgöringen som Försvarsmakten inte bör ha någotansvar för att bistå med stöd till rehabiliteringen.Begränsning av rehabiliteringsansvaret i tiden m.m.Regeringen föreslår att Försvarsmaktens sociala ocharbetslivsinriktade rehabiliteringsansvar enligtdenna lag skall bestå . Tiden skall dockkunna förlängas med ytterligare två år.Försvarsmakten skall samarbeta med andra berördamyndigheter och samordna sinarehabiliteringsinsatser med eventuell annanarbetsgivares åtgärder.Som skäl för regeringens förslag anges attrehabiliteringsinsatserna enligt lagen om allmänförsäkring under tid för utbildning i princip ärbegränsade till medrehabiliteringspenning. Vissa möjligheter tillförlängning finns dock. Arbetsgivaresrehabiliteringsansvar gäller dock så längeanställningen fortgår.Försvarsmaktens rehabiliteringsansvar bör beståunder . Regeringen anser att ären rimlig gräns. I vissa fall kan det dock varabefogat med . Vid vissa svårareskador kan arbetsträning m.m. ta särskilt ianspråk. Det kan också förekomma att den utbildningsom ansetts lämplig tar än . Detbör därför finnas möjlighet att utsträcka ansvaretytterligare om det finns särskilda skäl. Omen rehabiliteringsåtgärd befinner sig i sittslutskede när löpt ut finns det inget somhindrar Försvarsmakten att låta slutföra åtgärden.Vid sidan av Försvarsmakten finns myndigheter ochandra som har ansvar för rehabiliteringen av enskadad. I de flesta fall är deras inbördes samarbetereglerat och beroende av vilken ställning denskadade har, t.ex. som arbetstagare. Att någonskyldighet för de andra inblandade att samarbeta medFörsvarsmakten inte följer av regleringen hindrarinte att Försvarsmakten åläggs att samarbeta medexempelvis och länsarbetsnämnden.Med hänsyn till att även dessa myndigheter haransvar för rehabilitering och att Försvarsmaktensinsatser kan främja rehabiliteringen borde ingahinder föreligga för samarbetet.Ersättning till anhörigaRegeringen föreslår att anhöriga till den som skadasskall få ersättning för vissa kostnader frånFörsvarsmakten.Som skäl för regeringens förslag anges att det oftaär ytterst väsentligt för resultatet av övrigarehabiliteringsinsatser att de anhöriga engagerarsig i rehabiliteringen av en skadad. Försvarsmaktenbör därför sträva efter att i samråd med den skadadeuppmuntra och stödja sådant engagemang från deanhörigas sida. kan dock en medverkan irehabiliteringen bli omfattande eller på annat sättmycket ekonomiskt kännbar för den anhörige,som rehabiliteringssynpunkter talar starktför att den anhöriges insatser bör fortsätta.Regeringen anser att Försvarsmakten i sådana fallskall ge den anhörige skälig ersättning för dekostnader som uppstår. Det kan t.ex. röra sig omökade boendekostnader, kostnader för barntillsyn,kostnader för resor till en plats där arbetsträningeller andra rehabiliteringsinsatser äger rum ellerdylikt. Regeringen delar utredningens synpunkt attersättning inte skall utgå för uteblivenarbetsinkomst bl.a. med hänsyn till den rätt tillledighet som i så fall också måste övervägas. Fråganbör såsom utredningen konstaterat behandlas i ettvidare sammanhang som beaktar också andra anhörigasvälmotiverade önskan att medverka i rehabiliteringav sina närmaste.Om en anställd i utlandsstyrkan skadas svårt, ärdet även rimligt att de anhöriga får möjlighet attmöta honom eller henne vid ankomsten till Sverige.Motsvarande bör gälla även vid ett dödsfall. Närnågon som skadats är i behov av långvarig läkarvårdkan det också finnas anledning att bistå de anhörigamed ersättning för minst ett besök undertiden för sjukhusvistelsen.