bet · GM01JuU19 · 1999-03-09 00:00:00 — Detta avvisades avkommittén främst därför att en sådan verkställighetbara borde kunna bli aktuell vid mindre allvarligabrott och korta strafftider medan ungdomar som dömstill fängelse som regel har begått svåra brott medjämförelsevis lång strafftid. Det andra ledet avsågveckoslutsstraff som en särskild påföljdsform förunga som skulle kunna dömas ut på mindre strängakriterier än som gäller allmänt för fängelsestraffför ungdomar. Kommittén ansåg emellertid att ensådan ordning skulle medföra att påföljdssystemetblev mer komplicerat och svåröverskådligt. Vidareskulle påföljdernas inbördes stränghet bli svårareatt ange, och risken fanns att domstolarnaspåföljdsval skulle bli ojämnare och orättvisare.Dessutom fanns risken för en allmän upptrappning avpåföljdsvalet. Även den tanken avvisades således avkommittén (SOU 1993:35 del A s. 454 f).ÖvervägandenSom redan framgått gjordes stora förändringar ipåföljdssystemet för unga lagöverträdare (prop. 1997/98:96, JuU21), och de nya reglerna harjust trätt i kraft. I det sammanhanget prövadeutskottet yrkanden liknande de här aktuella ochavstyrkte dem. Ingenting har framkommit som görutskottet berett att nu ändra dettaställningstagande. Detta vore heller inte attförvänta sig med hänsyn till att de nya reglernanätt och jämnt hunnit börja tillämpas och att detalltså är mycket för tidigt att dra slutsatser om denya reglernas effekt och behovet av eventuellaytterligare åtgärder.Utskottet är således inte berett att nu omprövaprinciperna för respektivekriminalvårdens ansvar för ungdomarna. Utskottetavstyrker alltså bifall till motionerna Ju904 ochJu917 (båda m) samt A291 (v) i dessa delar.Detsamma gäller den nya påföljden slutenungdomsvård. Utskottet kan dock inte undgå attframhålla att den nya påföljden i mycket motsvararde krav som framförs i motionerna Ju901, Ju904 ochJu917 (alla m) om ungdomsstraff ochkriminalvårdshem, låt vara att påföljden kommer attverkställas på institutioner som drivs av Statensinstitutionsstyrelse och inte av kriminalvården.Även dessa yrkanden avstyrks.Utskottet finner inte heller anledning att nuaktualisera frågan om halvtidsfrigivning för unga.Som utskottet anförde är ett syfte medde nya reglerna att mycket få ungdomar ifortsättningen skall dömas till fängelse. Behovet aven särreglering är alltså i stort försumbartsärskilt som samma effekt kan åstadkommas genom attutnyttja möjligheterna till strafflindring för ungalagöverträdare. Utskottet avstyrker motion Ju917 idenna del.Utskottet är inte heller berett att nu aktualiserafrågan om weekendfängelse för ungdomar. Motion Ju901(m) i denna del avstyrks.Yrkandena om samhällstjänst för unga i motionernaJu507 (s) och Ju904 (m) bygger uppenbarligen på debegränsade förutsättningar som finns att dömaungdomar till samhällstjänst. Genom vårens ärendeinfördes emellertid en möjlighet att förenaöverlämnande till vård inom . Härigenom anser utskottet aktuellayrkanden tillgodosedda redan genom gällande rätt,och de avstyrks.När det gäller yrkandet om familjegruppskonferenseri motion Ju917 (m) pågår som utskottet ovanredogjort för försöksverksamhet som kommer attutvärderas. Utskottet anser att den pågåendeförsöksverksamheten bör avvaktas och ser inte hellernågon anledning att rikta kritik mot regeringen fördet sätt på vilket frågan handlagts. Utskottet fannför övrigt kritiken mot regeringen i denna delobefogad redan i förra vårens betänkande. MotionJu917 i aktuell del avstyrks.Avslutningsvis vill utskottet understryka attutskottet alltjämt ser positivt på att frågan omvillkorligt fängelse kommer att utredas ytterligare,men utskottet vill understryka attriksdagen inte bör göra några uttalanden i saken idet nuvarande beredningsläget. Motionerna Ju901,Ju904 och Ju917 (alla m) i aktuella delar avstyrks.Övriga frågorRegistrering av barn under 15 årMotionernaI motionerna Ju901, Ju904, Ju917 och Ub205 (alla m)efterfrågas en möjlighet att centralt registrerabarn som begått brott. Motionärernaanser att det skulle ha stor betydelse för polisensbrottsbekämpande och brottsförebyggande arbete ommisstankeregistret omfattade barn som ärskäligen misstänkta för brott. Dessutom skullemöjligheten till tidigt ingripande mot barn sombegår brott öka.BakgrundFrågan om registrering av minderåriga lagöverträdarehar varit aktuell i utskottet under en följd av år.Senast behandlades frågan , dels i sambandmed att utskottet tog ställning till ettregeringsförslag om polisregisterlagstiftning (prop.1997/98:97, JuU20), dels i ärendet ompåföljdssystemet. I båda ärendena konstateradeutskottet att frågan om registrering av minderårigalagöverträdare övervägdes inom ramen förBrottsförebyggande rådets program Tidiga åtgärderoch avstyrkte motionerna då resultatet av detarbetet borde avvaktas. Projektet har avslutats,och några förslag har inte lagts fram.Som tidigare framgått pågår också en utvärdering avhandläggningsreglerna i LUL (dir. 1998:29). Enligtdirektiven bör utredaren i den omfattning han finnerbefogat undersöka och analysera hur reglerna förutredning av brott av den som inte fyllt 15 årförhåller sig till de regler som gäller förstraffmyndiga ungdomar. Utredaren kan även i övrigtta upp frågor som han bedömer har ett samband medhandläggningen av ungdomsmål. Utredningsarbetetskall vara avslutat före den 1 oktober 1999.Direktiven täcker således också den här aktuellafrågan. Enligt vad utskottet erfarit är det docktveksamt om utredaren kommer att ta upp frågan.Enligt den nya polisregisterlagstiftningen, somförväntas träda i kraft , finnsflera olika polisregister. De register som här kanbli aktuella är i första hand misstankeregistret ochbelastningsregistret.Misstankeregistret innehåller uppgifter om den somfyllt och som enligt förundersökningsledarensbedömning är skäligen misstänkt för brott bl.a.brott mot eller andra brott för vilketsvårare straff än böter är föreskrivet [se 3 § lagen(1998:621) om misstankeregister].Belastningsregistret innehåller bl.a. uppgifter omden som ålagts påföljd för brott eller meddelatsåtalsunderlåtelse t.ex. med stöd av LUL [se 3 §lagen (1998:620) om belastningsregister]. - Detligger i sakens natur att det för registrering krävsatt den det rör fyllt ( se 1 kap. 6 §brottsbalken jämfört med 20 kap. 7 §rättegångsbalken).I anslutning till en diskussion om innehållet ibelastningsregistret anför regeringen (prop.1997/98:97 s. 80), efter att ha redogjort förhittills gällande regler som på denna punktöverensstämmer med den nya regleringen, att detdäremot inte finns hinder mot att registrera barn ide arbetsregister som kan finnas hos polisen medanen utredning pågår. Det finns, anför regeringenvidare, inte heller något som hindrar att i sökbarform spara de sista utredningshandlingarna ombarnet. Regeringen tar vidare uppintegritetsaspekten som, enligt regeringen, vägertungt särskilt i fråga om barn ochhänvisar härutöver till den nedan omnämndaskyldigheten för polisen att anmäla brott av barntill socialnämnden. Regeringens slutsats är att deti vart fall inte bör införas någonmöjlighet att registrera minderåriga.Utskottet avslog såväl i sitt betänkande ompolisregisterlagstiftningen som om påföljdssystemet(1997/98:JuU20 och JuU21) yrkanden som gick ut påatt införa en möjlighet att registrera barn under 15år.I anslutning härtill bör också nämnas att frågan omregistrering av barn också har aktualiserats hosRikspolisstyrelsen . Det hardock inte handlat om registrering i ett register somfaller under polisregisterlagstiftningen utan omregistrering i polisens datasystem förbrottsanmälningar på lokal nivå (RAR). Polisbyrånhar, efter det att några polismyndigheter förhörtsig om saken och med hänvisning till nyssnämndapropositionsuttalanden, i en skrivelse den 3 juni1998 uttalat att Datainspektionens tillstånd förRAR-systemet torde medge registrering av misstänktapersoner och att inte heller den nyapolisregisterlagstiftningen förhindrar detta. - Detsagda innebär att det, enligt Rikspolisstyrelsensuppfattning, är möjligt att på varje polismyndighet,det vill säga i princip i varje län, registrera barnunder som misstänks för brott. I vilkenutsträckning detta i praktiken förekommer är dockinte känt.I detta sammanhang bör också nämnas att polisen harskyldighet att anmäla till socialnämnden om någonsom inte fyllt skäligen kan misstänkas förbrott på vilket fängelse kan följa (se 6 § LUL).Anmälningsplikten omfattar alltså även barn under 15år, och den föreligger så snart det inte är fråga omrena bötesbrott. Anmälningsplikten omfattar t.ex.snatteri. Det åligger sedan attbedöma vilka åtgärder som behövs för atttillrättaföra barnet. Hos kommeralltså information om barnets brottslighet attsamlas även när barnet begår brott inom olikapolismyndigheters områden.ÖvervägandenUtskottet avslog så sent som yrkandenliknande de som är aktuella i motionerna Ju901,Ju904, Ju917 och Ub205 (alla m). I detta ärende haringenting framkommit som pekar på ett behov attompröva detta ställningstagande. Utskottet avstyrkerbifall till här aktuella yrkanden.Drogtest av barn under 15 årMotionernaI motionerna Ju901, Ju903, Ju904 och Ju917 (alla m)och So372 (mp) efterfrågas möjligheter för polisenatt ta blodprov och urinprov från barn isyfte att klarlägga om barnet använt narkotika.BakgrundOckså denna fråga har återkommande behandlats avutskottet, senast i betänkandet om påföljdssystemet(1997/98:JuU21 s. 21 f). En utförlig hänvisning förgällande rätt finns i betänkandet 1996/97:JuU12 s.11 f). Sammanfattningsvis innebär reglerna att enprovtagning av aktuellt slag betraktas somkroppsbesiktning enligt 28 kap. rättegångsbalken.Detta tvångsmedel får inte användas mot någon sominte fyllt . Däremot finns en, låt varabegränsad, möjlighet att företa läkarundersökningmed stöd av lagen (1990:52) med särskildabestämmelser om vård av unga.Som framgått pågår en utvärdering avhandläggningsreglerna i LUL.I förra årets ärende ansåg utskottet att frågan omprovtagning fick anses falla inom ramen för densärskilde utredarens uppdrag. Utskottet såg ingenanledning att ta initiativ i frågan och avstyrkte dåaktuella motionsyrkanden.Här bör också nämnas uppdrag(dir. 1998:18). Kommissionen skall bl.a. utvärderaoch föreslå åtgärder för att förstärka ocheffektivisera det drogförebyggande arbetet. Denskall också analysera behovet av förändringar avrättsväsendets arbetsmetoder samt av straffrättsligoch straffprocessuell lagstiftning samt lägga framförslag till sådana förändringar. Kommissionensarbete skall avslutas före utgången av år 2000.ÖvervägandenUtskottet anser alltjämt att det inte finns någonanledning för utskottet att nu ta initiativbeträffande drogtester av barn . Istället bör det pågående arbetet avvaktas. Häraktuella yrkanden i motionerna Ju901, Ju903, Ju904,Ju917 (alla m) och So372 (mp) avstyrks.Häktade ungdomarMotionenI motion Ju907 (v) efterlyses en möjlighet attplacera häktade ungdomar på §12-hem i stället för ihäkte.BakgrundEnligt 24 kap. 22 § skall den somhäktats utan dröjsmål överföras till häkte. Någrasärskilda bestämmelser om behandlingen av häktadeungdomar finns inte. Däremot får, enligt 23 § LULden som inte fyllt häktas endast om det finnssynnerliga skäl.Även denna fråga var aktuell (1997/98:JuU21 s. 25) då utskottet avstyrkte ettliknande yrkande. Utskottet konstaterade att antalethäktade ungdomar inte var försumbart menatt dessa ändå var så få att placering på §12-hemskulle kunna leda till att de hamnade långt frånhemorten. Vidare kunde utredningen av brottslighetenförsvåras; detsamma gällde den unges kontakter medsocialtjänsten. Det kunde också vara svårt att påett §12-hem tillgodose det behov av begränsningar ikommunikationerna med omvärlden som avutredningsskäl kan föreligga. Utskottet utgick dockfrån att de ungas särskilda behov tillgodosågs inomkriminalvården.ÖvervägandenUtskottet kan instämma i att ungdomar kan behövasärbehandlas också i häktningshänseende. Att såskall ske har också framgått ovan - det krävssynnerliga skäl för att ungdomar skallfå häktas. Det sagda hindrar inte att det ocksåfinns berättigade önskemål när det rör behandlingenav ungdomar som måste häktas. Som utskottet anfördeförra året finns här motstridiga önskemål attbeakta. Det går inte att komma ifrån att häktning ärett straffprocessuellt tvångsmedel som används föratt hindra att utredningen försvåras eller för atthindra att den misstänkte avviker eller återfaller ibrott. Utskottet förutser också en rad svårlöstaproblem vid ett bifall till motionen somutskottet instämmer i att det kan behövas särskildainsatser av olika slag för ungdomar somhäktas. Som utskottet anförde bör dettadock även i fortsättningen vara en fråga förkriminalvården. Med det anförda avstyrker utskottetbifall till motion Ju907 (v) i denna del.Föräldrarnas roll i domstolsprocessenMotionenI motion Ju917 (m) förespråkas en ordning som går utpå att föräldrarna till den unge skall kallas tillförhör respektive huvudförhandlingen mot den unge istället för att endast underrättas. Motionärernavill också avskaffa föräldrarnas rätt tillersättning av allmänna medel för det fall de hörs ien rättegång mot den unge.BakgrundReglerna för vårdnadshavarens och socialtjänstensmedverkan vid brottsutredning ochdomstolsförhandling återfinns i LUL. Reglernainnebär sammanfattningsvis följande.När någon som är misstänks för brottskall vårdnadshavaren kallas till förhör med denunge hos polisen om det inte är till men förutredningen eller särskilda skäl talar däremot.Företrädare för skall också närvaraom det är möjligt och det kan ske utan men förutredningen. I fråga om barn som misstänks ha begåttbrott skall både vårdnadshavarenoch underrättas om en utredning harinletts. Vårdnadshavaren behöver dock inteunderrättas om det finns särskilda skäl mot det. Vidutredning i dessa fall skall närvaraom inte hinder möter.Om det väcks åtal skall vårdnadshavaren underrättasom tidpunkten för förhandlingen. Avser åtalet ettbrott på vilket det kan följa fängelse skallvårdnadshavaren höras om det kan ske och det intefinns särskilda skäl mot det.Om vårdnadshavaren hörs i en huvudförhandling motbarnet har han rätt till ersättning enligt sammaregler som gäller för vittnen.Förra året (1997/98:JuU21 s. 22 f och 25) anfördeutskottet efter att ha redogjort för denlagstiftning som föranledde motionärernas synpunkteratt här aktuella frågor föll inom ramen för detutvärderingsuppdrag som föreligger beträffande LULoch avstyrkte bifall till då aktuella yrkanden.ÖvervägandenUtskottet anser alltjämt att den pågåendeutvärderingen av LUL bör avvaktas. Utskottetavstyrker motion Ju917 i aktuella delar. beträffande familjens och skolansbrottsförebyggande betydelseatt avslår motionerna 1998/99:Ju219, 1998/99:Ju904yrkandena 2 och 4, 1998/99:Ju917 yrkande 1 och1998/99:N329 yrkande 5,res. 1 (m, kd)2. beträffande samarbetet mellan myndigheterm.m.att avslår motion 1998/99:Ju911 yrkandena 1 och 2,res. 2 (c, fp)3. beträffande föräldrarsskadeståndsansvaratt avslår motion 1998/99:Ju901 yrkande 1,res. 3 (m)4. beträffande polisstöd åt föräldraratt avslår motionerna 1998/99:Ju901 yrkande 2,1998/99: Ju904 yrkande 3 och 1998/99:Ju917yrkande 2,res. 4 (m)5. beträffande påföljdsfrågoratt avslår motionerna 1998/99:Ju507 yrkande 2,1998/99: Ju901 yrkandena 9-11, 1998/99:Ju904yrkandena 7 och 30, 1998/99: Ju917 yrkandena12-15 och 17-19 samt 1998/99:A291 yrkandena 11och 12,res. 5 (m)res. 6 (v)6. beträffande registrering av barn under15 åratt avslår motionerna 1998/99:Ju901 yrkande 7,1998/99: Ju904 yrkande 8, 1998/99:Ju917 yrkande11 och 1998/99:Ub205 yrkande 4,res. 7 (m)7. beträffande drogtest av barn under 15åratt avslår motionerna 1998/99:Ju901 yrkande 8,1998/99: Ju903 yrkande 2, 1998/99:Ju904 yrkande13, 1998/99:Ju917 yrkande 3 och 1998/99:So372yrkande 2,res. 8 (m, mp)8. beträffande häktade ungdomar på §12-hematt avslår motion 1998/99:Ju907 yrkande 5,res. 9 (v)9. beträffande föräldrarnas roll idomstolsprocessenatt avslår motion 1998/99:Ju917 yrkandena 9 och10.res. 10 (m)den 9 mars 1999På justitieutskottets vägnarGun HellsvikI beslutet har deltagit: (), IngvarJohnsson (s), (), (), (), (m),(), (), MorganJohansson (s), (), RagnwiMarcelind (kd), (), (), (c), (), AnitaSidén (m) och (). Familjens och skolans brottsförebyggandebetydelse (mom. 1)(), (), (), (), () och () anför:Vi anser att en fungerande normbildning är enförutsättning för det brottsförebyggande arbetet.Lagstiftningen är i och för sig normskapande men denär inte tillräcklig. Grundläggande normer förmänskligt uppförande måste förmedlas direkt tillbarnen. Det största ansvaret för denna normbildningligger hos familjen som är samhällets bästabrottsförebyggande resurs. Att barnen fårhandlingsmönster och uppfostras till ansvarstagandeför sig själva och sina medmänniskor är av störstavikt när det gäller att förebygga brott. Genom denuppfostran och omsorg som barn får i en välfungerande familj kan de bibringas en kontroll avdet egna beteendet som gör att de avhåller sig frånbrott. Familjepolitiken kan alltså få enbrottsförebyggande effekt om den så långt möjligtunderlättar för föräldrar och andra vårdnadshavare ideras fostrande roll.Efter familjen har skolan det största ansvaret närdet gäller att bibringa unga människor de normer sombehövs för att de inte skall begå brott. I dettasammanhang är det emellertid inte enbart en fråga omatt skolan skall undervisa i grundläggande normerför mänskligt beteende. Från brottsförebyggandesynpunkt är det också av betydelse att skolanverkligen förmår förmedla grundläggande kunskaper it.ex. svenska så att eleverna inte stängs ute frånarbetsmarknaden när de lämnar skolan. Det bör åliggaskolan att informera barnets föräldrar om alltväsentligt som rör barnet.Enligt vår uppfattning leder det anförda tillslutsatsen att regeringen bör genomföra en översynav hur den nuvarande lagstiftningen kan förbättras isyfte att tydliggöra och stärka föräldrars och andravårdnadshavares ansvar i rollen som goda fostrare,normöverförare och brottsförebyggare. Med en sådankartläggning som grund bör en brottsförebyggandestrategi kunna utarbetas. Det nationellabrottsförebyggande programmet är enligt vår meningotillräckligt i detta avseende.Det ankommer på regeringen att vidta åtgärder medanledning av vad vi nu anfört och återkomma tillriksdagen med erforderliga lagförslag.Vi anser att utskottets hemställan under moment 1bort ha följande lydelse:1. beträffande familjens och skolansbrottsförebyggande betydelseatt med anledning av motionerna 1998/99:Ju219,1998/99: Ju904 yrkandena 2 och 4, 1998/99:Ju917yrkande 1 och 1998/99: N329 yrkande 5 som sinmening ger regeringen till känna vad som anförtsi reservation 1.2. Samarbetet mellan myndigheter m.m. (mom.2)(c) och () anför:Föräldrarnas personliga ansvar för att ge barnen engod uppväxt kan aldrig ersättas med offentligservice. Föräldrarna har ett stort ansvar för att gebarnen de grundläggande värderingar som gäller ivårt samhälle. Även skolan har ett ansvar när detgäller t.ex. att påvisa konsekvenserna av våld ochannan kriminalitet. Allmänt sett gäller attförebyggande insatser från skolans och de socialamyndigheternas sida har stor betydelse för atthindra att barn kommer snett i livet. Dettaförutsätter att det finns goda förutsättningar församarbete mellan dessa myndigheter. Även polisenmåste självklart ta aktiv del i detta arbete. Det ärdärför av stor vikt att hinder av olika slag somminskar möjligheterna till samarbete kring barn medsvårigheter undanröjs. Detta gäller t.ex.sekretessbestämmelserna men det kan också handla omatt t.ex. de praktiska förutsättningarna behöverförbättras. Enligt vår mening bör ettutredningsarbete inledas som tar sikte dels på enutveckling av skolans och socialtjänstensförebyggande arbete bland barn och unga, dels på attundanröja de hinder som finns för samarbete mellanberörda myndigheter. Det ankommer på regeringen attlåta utreda dessa spörsmål och sedan återkomma tillriksdagen med erforderliga förslag.Vi anser att utskottets hemställan under moment 2bort ha följande lydelse:2. beträffande samarbetet mellanmyndigheter m.m.att med anledning av motion 1998/99:Ju911yrkandena 1 och 2 som sin mening ger regeringentill känna vad som anförts i reservation 2.3. Föräldrars skadeståndsansvar (mom. 3)(), (m), JeppeJohnsson (m) och () anför:Många föräldrar tror att de inte kan bliskadeståndsskyldiga för skador som deras barnorsakar genom brott. Det kan heller inte ansesallmänt känt bland personer som utsatts för brott avbarn att de kan ha rätt till skadestånd av barnetsföräldrar. Enligt vår mening behövs alltså eninformationskampanj om föräldrarsskadeståndsskyldighet. En positiv bieffekt av ensådan kampanj är att den med säkerhet skulle ha vissbrottsförebyggande effekt. Det får ankomma påregeringen att se till att kampanjen kommer tillstånd.Vi anser att utskottets hemställan under moment 3bort ha följande lydelse:3. beträffande föräldrarsskadeståndsansvaratt med anledning av motion 1998/99:Ju901 yrkande1 som sin mening ger regeringen till känna vadsom anförts i reservation 3.4. Polisstöd åt föräldrar (mom. 4)(), (m), JeppeJohnsson (m) och () anför:Enligt vår mening är det inte tillräckligt attpolisen har möjlighet att köra hem ett barn somvistas i en olämplig miljö. Det finns andrasituationer, t.ex. när föräldrarna beslutat attbarnet skall vara hemma , då föräldrarkan behöva myndigheternas bistånd. Införandet av enrätt till polisstöd i sådana situationer bör ses somett komplement till det skadeståndsansvar som åvilarföräldrar som brister i tillsynen. Den förbättradeföräldrakontroll som ett polisstöd skulle medföraskulle också verka brottsförebyggande. Enligt vårmening bör regeringen ge iuppdrag att närmare utreda förutsättningarna förpolisstöd till föräldrar.Vi anser att utskottets hemställan under moment 4bort ha följande lydelse:4. beträffande polisstöd åt föräldraratt med anledning av motionerna 1998/99:Ju901yrkande 2, 1998/99:Ju904 yrkande 3 och1998/99:Ju917 yrkande 2 som sin mening gerregeringen till känna vad som anförts ireservation 4.5. Påföljdsfrågor (mom. 5)(), (m), JeppeJohnsson (m) och () anför:Enligt vår mening byggde beslut ompåföljder för unga lagöverträdare på den felaktigautgångspunkten att det är lämpligt att det överlåtsåt att ha hand om verkställighet avungdomspåföljderna. Detta skall naturligtvis vara enuppgift för kriminalvården. Dagens ordning medföratt ungdomarna lätt kan inbilla sig att samhälletser mildare på deras lagöverträdelser än på vuxnas.Detta i sin tur leder alltför ofta till att den ungeinte i fortsättningen avstår från brott. Vi ansersåledes att påföljdssystemet för unga lagöverträdarebehöver en genomgripande översyn där utgångspunktenskall vara att verkställighet av påföljder också förunga skall ske inom kriminalvården. att påföljden överlämnande till vård inomsocialtjänsten avskaffas, att den slutnaungdomsvården skall verkställas på särskildakriminalvårdshem enligt särskilda för ungdomaranpassade regler och att samhällstjänst för ungdomarblir en självständig påföljd. Vidare bör nyapåföljder som villkorligt fängelse, weekendfängelseoch familjegruppskonferenser övervägas. Detsammagäller frågan om halvtidsfrigivning vidfängelsestraff. Detta är ett omfattandelagstiftningsarbete som regeringen genast bör ta itumed. Med hänsyn till regeringens senfärdighet ifråga om försöksverksamheten med medling börriksdagen besluta om tidpunkten för när arbetetskall vara klart. Regeringen bör alltså återkommatill med ett förslag före utgången av år2000.Vi anser att utskottets hemställan under moment 5bort ha följande lydelse:5. beträffande påföljdsfrågoratt med anledning av motionerna 1998/99:Ju507yrkande 2, 1998/99:Ju901 yrkandena 9-11,1998/99:Ju904 yrkandena 7 och 30, 1998/99:Ju917yrkandena 12-15 och 17-19 samt med avslag påmotion 1998/99:A291 yrkandena 11 och 12 som sinmening ger regeringen till känna vad som anförtsi reservation 5.6. Påföljdsfrågor (mom. 5)() och () anför:Enligt vår mening fick beslut om påföljderför unga lagöverträdare en olycklig inriktning meden större betoning av straff på bekostnad av vård-aspekten.