bet · GM01KU23 · 1999-04-13 00:00:00 — Allkapacitet bör därför fördelas mellantillståndshavarna, under förutsättning att antaletsökande är tillräckligt.Utredaren anser vidare att det är viktigt att deföretag som från början deltar i sändningarna skallkunna göra bedömningar på längre sikt.Programföretagens vilja att delta i de digitalasändningarna torde enligt utredaren påverkas avderas möjlighet att förutse de framtidaspelreglerna. Tillståndsperioden föreslås därför , med rätt till förlängning vid tvåtillfällen.Tidigare riksdagsbehandlingUnder föregående behandlade utskottetmotioner, (fp) och (c), som gällde frågor om dendigitala ljudradion. Utskottet konstaterade attutvecklingen i fråga om digitalisering av ljudradionkommit förhållandevis långt. Sändningsverksamhetsker genom i fyra områden som täckerstörre delen av hushållen och etttillståndsförfarande pågår beträffande sändningarfrån privata programföretag. Utskottet konstateradevidare att den särskilde utredaren som skulle seöver de framtida villkoren för den kommersiellalokalradion skulle överväga om de förslag somriksdagen ställt sig bakom i fråga om digitalljudradio kan utvecklas. Enligt utskottets meningsaknades mot denna bakgrund behov av etttillkännagivande till regeringen vare sig det gälldeuppmärksamhet och ambitioner i fråga om digitalljudradio eller en ny rikstäckande kommersiellradiokanal. Utskottet avstyrkte därför motionerna.Utskottets bedömningSom framgår ovan har utredningen om den framtidalokalradion avlämnat sitt betänkande tillregeringen. En utgångspunkt för utredningens arbetehar varit att sändningstillstånd inte skallauktioneras ut. Utredaren har också haft i uppdragatt utvärdera det tidigare arbetet med de digitalaljudradiosändningarna. Betänkandet är nu underberedning i Regeringskansliet.Utskottet är inte berett att förorda att tillståndför digitala ljudradiosändningar skall fördelasgenom ett auktionsförfarande. Vidare anser utskottetatt beredningen av betänkandet från utredningen omden framtida lokalradion bör avvaktas. Mot dennabakgrund avstyrker utskottet motion K323 yrkande 14(m).Regional och lokal TVMotionernaI motion 1998/99:K323 av Per m.fl. (m) anförsatt staten genom regionala koncessioner bör lämnamöjlighet till olika att börja sändamed olika delar av landet som sändningsområden. DeTV-bolag som växer fram ur en sådan process skallkunna genomföra nationella sändningar genomsamarbete inom ramen för de två markbundnafrekvenser som finns tillgängliga.Motionärerna anför att koncessionerna skall fördelaspå motsvarande sätt som den privata lokalradionskoncessioner, nämligen genom auktioner. Detta börges regeringen till känna (yrkande 10).I motion 1998/99:K331 av och () påpekas att stora delar av befolkningen iJämtlands län är hänvisade till parabol för attkunna se . Detta innebär att man har tillgångtill lokala , men inte till de lokalasändningarna i det egna länet. Enligt motionärernaär en utbyggnad av TV 4-sändare nödvändig så attäven större delen av hushållen i de glest befolkadedelarna av landet får tillgång till lokala TV 4-sändningar. Detta bör ges regeringen till känna.I motion 1998/99:K243 av ()anförs att Kreativ Media i vid tvåtillfällen har fått ett tillfälligtsändningstillstånd enligt 2 kap. 2 § radio- och TV-lagen för att sända markbunden TV i norra påpekar att det begränsadesändningstillståndet gör det svårt att skapa enekonomiskt hållbar långsiktig verksamhet. Dettaproblem gäller generellt för alla motsvarandemedieföretag. Enligt motionären bör möjligheten attge sändningstillstånd för förslagsvis pervecka utredas.Motionären hemställer att begär förslagtill ändring av 2 kap. 2 § radio- och TV-lagen ienlighet med vad i motionen anförts.BakgrundAllmäntEnligt 2 kap. 2 § första stycket radio- och TV-lagenkrävs tillstånd av regeringen för att sända TV-program med hjälp av radiovågor på frekvens under 3gigahertz.I fjärde stycket sägs att Radio- och fårmeddela tillstånd att omhögst sända TV-program ellerljudradioprogram som inte är närradio ellerlokalradio. Verket får förena ett sådant tillståndmed villkor enligt 3 kap. 1-3 §§ samt besluta attföreskrifterna i 6 och 7 kap. inte skall tillämpaspå sändningar som sker med stöd av ett sådanttillstånd.Vidare sägs i 3 kap. 2 § samma lag att villkor försändningstillstånd får avse skyldighet att regionaltsända och producera program.Riksdagen tog ställning till devillkor och riktlinjer som den 1januari 1997-den 31 december 2001 skall gälla förSveriges Television och (prop.1995/96:161, bet. 1995/96:KrU12, rskr. 1995/96:297).Riksdagsbeslutet innebär bl.a. ett krav på endistriktsorganisation och distriktsbaseradproduktion. Den andel av allmänproduktion somproduceras utanför skall undertillståndsperioden ökas till minst 55 %.Som villkor i sändningstillståndet för gällerför att skall sända program tillhela landet. Detta innebär att av denfast bosatta befolkningen skall kunna ta emotsändningarna via marknätet. Därutöver skallprogrammen distribueras genom satellit till den delav befolkningen som inte utan stora kostnader kannås av utsändningarna från marksändare.Därutöver gäller som villkor att skall utformasändningarna så att de inte endast kan tas emot aven begränsad del av allmänheten i sändningsområdet.Enligt ett tillägg till sändningstillståndet för TV4 gäller därutöver att regionalt skall sändaoch producera program. De regionala sändningarnaskall ske i minst samma antal områden och i minstsamma omfattning som under år 1996.Av regeringens avtal med framgår vidare att TV4 skall verka för att lokal-TV-bolagen får sändaprogram i lokala kabelsändningar och isatellitsändningar.I 8 kap. 2 § radio- och TV-lagen sägs att var och ensom äger eller annars förfogar över en anläggningför trådsändning där TV-program vidaresänds tillallmänheten och varifrån sändningarna når fler än100 bostäder skall i varje kommun där han eller honhar en sådan anläggning kostnadsfritt tillhandahållaett särskilt bestämt utrymme för sändningar av TV-program från ett eller flera av Radio- och (lokala kabelsändarföretag).Vidare sägs i 8 kap. 5 § samma lag att ett lokaltkabelsändarföretag skall vara en sådan juridskperson som har bildats för att bedriva lokalakabelsändningar och som kan antas låta olikaintressen och meningsriktningar komma till tals isin verksamhet.I andra stycket sägs att ett sådant företag i sinsändningsverksamhet skall sträva efter vidastemöjliga yttrandefrihet och informationsfrihet.Enligt tredje stycket skall Radio- och TV-verketsförordnande av lokala kabelsändarföretag avse högsttre år.Tidigare riksdagsbehandlingUtskottet behandlade under föregående riksmötemotioner som rörde frågor om regional och lokal TV(bet. 1997/98:KU16). Ett par motioner (m) behandladefrågan om koncessioner för regionala TV-bolag genomauktionsförfarande. Härvid konstaterade utskottetatt beslut om en radio och TVi allmänhetens tjänst bl.a. innebar attmotionsförslag om privatisering av en TV-kanal ochtvå radiokanaler avslogs. hadeframhållit (bet. 1995/96:Kr12 s. 31) att publicservice-verksamheten har ett stort värde även i entid när det totala utbudet av radio- och TV-programmångdubblats. För att i stort sett hela befolkningenskulle ha tillgång till ett brett programutbud vardet nödvändigt att även ifortsättningen fick sända i två kanaler. Påmotsvarande sätt var det enligt kulturutskottetangeläget att radiopubliken i hela landet nås av ettbrett utbud genom sändningar.Konstitutionsutskottet konstaterade vidare attkulturutskottet intagit samma ståndpunkt också våren1997 (bet. 1996/97:KrU8). Konstitutionsutskottetgjorde samma bedömning och avstyrkte de bådamotionerna.Därutöver behandlade utskottet en motion (m, s, c,fp, v, mp, kd) om regionala aspekter ikoncessionsgivning och utbyggnad av TV-nätet.Utskottet hänvisade till att tillståndsvillkoren förbåde och innehåller klarakrav på regional verksamhet. Vidare konstateradeutskottet att ansökningar om tillstånd att sändadigitalt i skilda områden bereddes inomRegeringskansliet. Mot denna bakgrund saknadesenligt utskottets mening anledning för attgöra ett tillkännagivande till regeringen. Motionenavstyrktes därför.Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att nuvarande lokala TV-sändningar i marknätet sker genom av regeringenmeddelade sändningstillstånd för Televisionoch . Sändningstillstånden för dessa bolaginnehåller också villkor om regionala sändningar närdet gäller de kommande digitala marksändningarna.Inom ramen för dessa sändningar har regeringenvidare gett ett par programföretag tillstånd tillfristående regionala sändningar. Utskottet finnerinte skäl att ändra sitt tidigare ställningstagandenär det gäller frågan om koncessioner för regionalabolag genom auktionsförfarande och avstyrker motionK323 yrkande 10 (m).När det gäller vad som anförs i motion K331 (s)konstaterar utskottet att sändningstillståndet förTV 4 innehåller villkor om vilken befolkningtäckningsändningarna skall ha via marknätet samt att TV 4regionalt skall producera och sända program. Även iregeringens avtal med behandlas de regionalasändningarna. Enligt utskottets mening måste detförutsättas att programföretag följer tillstånd ochavtal för sändningarna. Utskottet utgår från attregeringen följer frågan om huruvida kraven påsändningsverksamheten uppfylls och iberedningsarbetet inför kommande sändningstillståndför överväger hur bl.a. kraven påbefolkningstäckning och regionala sändningar skallse ut framöver. Mot denna bakgrund anser utskottetatt vad som anförs i motionen inte bör föranledanågon åtgärd från sida.I motion K243 (c) aktualiseras frågan om utökademöjligheter till tillfälliga sändningstillstånd förmarksänd TV. Utskottet anser sig inteberett att förorda att skall vidta någonåtgärd med anledning av det som anförs i motionen.Emellertid vill utskottet peka på att det inom ramenför de digitala marksändningarna kan finnas utrymmeför programföretag att pröva sändningsverksamhet it.ex. ett visst område. Mot bakgrund av det anfördaavstyrker utskottet motionen.Det s.k. riksförbudet i närradionMotionenI motion 1998/99:K328 av och () konstateras att i vårasdelade regeringens uppfattning att det s.k.riksförbudet i princip borde behållas. Motionärernavidhåller sin uppfattning att det bör införas enbestämmelse om att undantag för sändningar avsärskilt lokalt eller regionalt intresse skall kunnamedges. Detta bör ges regeringen till känna (yrkande15).BakgrundGällande reglerEnligt 6 kap. 6 § radio- och TV-lagen får i närradioendast sändas program som har framställts särskiltför den egna verksamheten.I andra stycket sägs att under högst permånad får dock en tillståndshavare sända program sominte framställts enbart för den egna verksamheten,om innehållet i sändningarna- är av särskilt intresse för tillståndshavarensmedlemmar,- främjar kunskap och bildning eller- utgör upptagningar av lokala kulturellatillställningar.De två sistnämnda undantagen infördes genom enlagändring den 1 juli 1998.Tidigare riksdagsbehandlingUtskottet behandlade under föregående riksmöteproposition /98:77 om närradion m.m. (bet.1997/98:KU28). I propositionen föreslogs bl.a. attförbudet mot sändning av centralproduceratprogrammaterial i närradio - det s.k. riksförbudet -i princip skulle behållas. Bestämmelsen om undantagföreslogs dock utvidgas till att gälla för sändningar som främjarkunskap och bildning eller som utgör upptagningar avlokala kulturella tillställningar. Det utvidgadeundantaget föreslogs utvärderas efter två år.Utskottet tillstyrkte regeringens förslag ochavstyrkte bl.a. motioner, (c) och (fp), med förslagom ytterligare undantag från det s.k. riksförbudetnär det gällde regionala sändningar.Utskottets bedömningUtskottet finner inte skäl att frångå sin tidigareavvisande hållning när det gäller ytterligareundantag från det s.k. riksförbudet. Motion K328yrkande 15 (fp) avstyrks därför.Förbud mot viss avkodningsutrustningMotionernaI motion 1998/99:K254 av () anförs attden nuvarande lagstiftningen om förbud mot vissavkodningsutrustning ger ett mycket begränsat skyddmot pirattittandet. Motionären framhåller att densvenska lagen inte innehåller något förbud mot attden enskilde använder piratutrustning för olovligavkodning av krypterade TV-tjänster. Enligtmotionären bör det prövas om inte lagen också bordeinnehålla ett förbud mot enskilds användning avpiratutrustning. Detta bör ges regeringen till känna(yrkande 1).I motionen påpekas vidare att det krävs särskildaskäl och att det kan motiveras från allmän synpunktför att någon skall dömas till böter eller fängelseför brott mot lagen om förbud beträffande vissavkodningsutrustning. Denna s.k. särskildaåtalsregel gör enligt motionären lagen tandlös ochhar i praktiken inneburit att åklagarna inte driveråtal vidare om man inte kan visa att försäljningenav piratutrustning överstigit . Motionärenpåpekar vidare att straffsatsen för brott ärmaximalt sex månaders fängelse. Enligt motionärenverkar straffsatsen inte avskräckande och innebärdessutom ett hinder i arbetet med att utredamisstänkta brott. Straffet för grovt brott bördärför höjas så att husrannsakan möjliggörs. Vad somanförts om ändrad straffsats för grovt brott börenligt motionären ges regeringen till känna (yrkande2).Motionären anför vidare att de skadelidandesmöjligheter att erhålla skadestånd är mycketbegränsade, eftersom regler saknas för beräkning avskadestånd. Regeringen bör därför ges till känna attdet bör införas sådana regler i lagen om förbudbeträffande viss avkodningsutrustning (yrkande 3).I motion 1998/99:K255 av (), med en ihuvudsak likalydande text som i ovanstående motion,hemställs att hos regeringen begär förslagtill sådan ändring i lagen om förbud beträffandeviss avkodningsutrustning att det medför ett förbudmot innehav av utrustning (yrkande 1).Vidare hemställs i motionen att begärförslag till sådan ändring i lagen att en straffsatsför grovt brott införs med maximalt två års fängelsevid yrkesmässig hantering i stor omfattning ellerdär stor skada förorsakats de kodande företagen(yrkande 2).Motionären hemställer också att begärförslag hos regeringen till sådan ändring i lagenatt den s.k. allmänna åtalsregeln avskaffas (yrkande3).I motionen hemställs därutöver att begärförslag hos regeringen om att lagen utökas medregler för beräkning av skadestånd (yrkande 4).I motion 1998/99:Kr276 av . (v) konstateras att användningen av otillåtenutrustning för avkodning av krypterade TV-tjänsterhar ökat i omfattning. Motionärerna anser att dennuvarande lagen om förbud beträffande vissavkodningsutrustning behöver ses över för att eneffektiv skärpning skall uppnås mot dem somyrkesmässigt tillverkar och säljer piratutrustning.Riksdagen bör hos regeringen begära en sådanutredning (yrkande 1).BakgrundGällande reglerLagen (1993:1367) om förbud mot vissavkodningsutrustning trädde i kraft den 1 januari1994.Enligt 2 § får avkodningsutrustning inteyrkesmässigt eller annars i förvärvssyfte olovligentillverkas, överlåtas, hyras ut, installeras ellerunderhållas i avsikt att bereda någon utanförabonnentkretsen tillgång till innehållet i en kodadsändning som erbjuds mot betalning.Den som uppsåtligen bryter mot 2 § skall enligt 3 §dömas till böter eller fängelse i högst sex månader.Vidare sägs i 6 § att åklagare får väcka åtal endastom åtal av särskilda skäl är påkallat från allmänsynpunkt.EG-direktiv om rättsligt skydd för tjänster sombygger på eller utgörs av villkorad tillgångEuropaparlamentet och Europeiska unionens råd harantagit direktivet 98/84/EG av den 20 november 1998om det rättsliga skyddet för tjänster som bygger påeller utgörs av villkorad tillgång.Enligt artikel 1 skall varje medlemsstat vidta deåtgärder som är nödvändiga för att på sittterritorium förbjuda sådan verksamhet som förtecknasi artikel 4 och för att införa de sanktioner och demöjligheter till rättelse som fastställs i artikel5.I artikel 4 sägs att medlemsstaterna inom sittterritorium skall förbjuda följande verksamheter:a) Tillverkning, import, distribution, försäljning,uthyrning eller innehav av olaglig utrustning ikommersiellt syfte.b) Installation, underhåll eller utbyte av olagligutrustning i kommersiellt syfte.c) Marknadsföring av olaglig utrustning genomkommersiella meddelanden.Av punkt 22 i ingressen till direktivet framgår attdistribution av olaglig utrustning omfattar allöverföring och saluföring av sådan utrustning föromsättning inom eller utom gemenskapen.Vidare sägs i punkt 21 i ingressen att dettadirektiv inte påverkar tillämpningen av bl.a.nationella regler som förbjuder innehav av olagligutrustning för privat bruk.Enligt artikel 5.1 skall sanktionerna varaverkningsfulla, avskräckande och proportionerliga iförhållande till de följder den otillåtnaverksamheten eventuellt kan få.Vidare sägs i artikel 5.2 att medlemsstaterna skallvidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa attleverantörer av skyddade tjänster, vars intressenpåverkas av sådan otillåten verksamhet som anges iartikel 4 och som bedrivs på medlemsstaternasterritorium, har tillgång till lämpliga möjlighetertill rättelse, däribland möjlighet att väckaskadeståndstalan och att utverka ett föreläggandeeller annan förebyggande åtgärd och där det anseslämpligt att få anhålla om att olaglig utrustningavlägsnas från kommersiella kanaler.I punkt 23 i ingressen till direktivet sägs att desanktioner och möjligheter till rättelse somföreskrivs i detta direktiv inte påverkaranvändningen av någon annan sanktion eller möjlighettill rättelse enligt nationell lag, såsomförebyggande åtgärder i allmänhet ellerbeslagtagande av olaglig utrustning. Medlemsstaternaär inte förpliktade att stadga straffrättsligasanktioner mot otillåten verksamhet som omfattas avdirektivet. Medlemsstaternas bestämmelser förskadeståndstalan skall överensstämma med derasnationella lagstiftning och rättssystem.Enligt artikel 6.1 skall medlemsstaterna sätta ikraft de lagar eller andra författningar som ärnödvändiga för att följa detta direktiv senast den28 maj 2000.Utskottet har inhämtat att en departementspromemoriamed förslag om direktivets genomförande i svensklagstiftning är under utarbetande iRegeringskansliet. Promemorian beräknas vara färdigunder våren 1999.Tidigare riksdagsbehandlingUtskottet behandlade under föregående riksmötemotioner, (m) och (kd), med liknande innehåll somde nu aktuella (bet. 1997/98:KU16). Därvidkonstaterade utskottet att det pågick ett arbeteinom EU med ett direktiv som i viss mån tillgodosågmotionerna. Enligt utskottets mening behövdes intenågot tillkännagivande till regeringen i dessadelar. Det kunde enligt utskottet inte uteslutas attdirektivet kunde föranleda överväganden också i deandra avseenden som motionerna gällde. Utskottet varemellertid inte berett att nu förorda skärpningar ilagen om förbud beträffande vissavkodningsutrustning utan ansåg att resultatet avarbetet med direktivet borde avvaktas. Motionernaavstyrktes därför.Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att utvecklingen på TV-området, bl.a. övergången från analog till digitaldistributionsteknik, innebär att utbudet avkrypterade TV-tjänster och andra krypteradeelektroniska tjänster kommer att öka. Detta innebäri sin tur ett ökat behov av ett effektivt rättsligtskydd mot otillåten avkodning. I flera motioneraktualiseras frågan om en skärpning av den nugällande svenska lagstiftningen. Som framgår avredovisningen ovan har ett EG-direktiv nyligenantagits om rättsligt skydd för tjänster som byggerpå eller utgörs av villkorad tillgång. Utskottetkonstaterar att det är frågan om ett minimidirektivoch att det överlåts åt medlemsländerna att t.ex.bestämma om förbud mot innehav av olaglig utrustningoch att utforma eventuella straffrättsligasanktioner. Enligt utskottets mening är det medhänsyn till den pågående tekniska utvecklingen avstor betydelse att direktivet genomförs i svensklagstiftning så att ett effektivt skydd, både urekonomisk och upphovsrättslig synvinkel, mototillåten avkodning uppnås. Härvid måste självklartnödvändiga avvägningar göras mot såväl mergrundläggande rättsliga principer som mot vad som iövrigt gäller på det straffrättsliga ochskadeståndsrättsliga området. Utskottet utgår frånatt regeringen i arbetet med att ta fram ett förslagför genomförandet av direktivet noggrant prövarsynpunkter av det slag som utskottet nu framfört.Mot denna bakgrund anser utskottet att vad somanförs i motionerna K254 (m), K255 (mp) och Kr276yrkande 1 (v) inte bör föranledanågon åtgärd. Motionerna avstyrks därför.Användande av s.k.V-chipMotionenI motion 1998/99:Kr274 Av m.fl. (mp)anförs att en möjlig metod för att begränsavideovåldet är de V-chip som kan användas för attspärra vissa TV-utsändningar. Vad som anförts om V-chip bör ges regeringen till känna (yrkande 54).BakgrundGällande EG-rättEuropaparlamentet och Europeiska unionens råd antagit direktiv /36/EG omändring av rådets direktiv /552/EG (TV-direktivet).I enlighet härmed har en ny artikel, artikel 22 b,införts i TV-direktivet. Denna artikel innebär attEG-kommissionen från det datum dådirektivet offentliggjordes och i samarbete med debehöriga myndigheterna i medlemsstaterna skallutföra en undersökning av de eventuella för- ochnackdelar med ytterligare åtgärder i syfte attunderlätta för föräldrar eller vårdnadshavare attkontrollera de program som underåriga får se. Dennaundersökning skall bl.a. omfatta det önskvärda avatt det ställs krav på att nya TV-apparater harsådan teknisk utrustning att föräldrar ellervårdnadshavare har möjlighet att spärra vissaprogram.Utskottet har inhämtat att den undersökning somkommissionen skall genomföra enligt artikel 22 b iTV-direktivet kommer att vara slutförd under våren1999.I departementspromemorian Genomförande av EG:s TV-direktiv (Ds 1998:21) anges att bakgrunden tillbestämmelsen är förslag från omatt det i direktivet skall tas in regler om att allaprogram skall kodas med avseende på skadlighet förminderåriga och att alla TV-mottagare sommarknadsförs inom EG skall vara försedda med enteknisk anordning som gör det möjligt att filtrerabort program.Enligt promemorian är den tekniska anordning somavses det s.k. V-chip, som föreslogs i ibörjan av , eller någon liknandeanordning. Uttrycket "V-chip" eller varumärkesnamnet"the Vyou Control Chip" syftar på en modul som kanbyggas in i en TV-mottagare och programmeras för attblockera vissa program som den känner igen genomsärskilda koder som sänds ut tillsammans med TV-sändningen. Avsikten med anordningen är attföräldrar och andra skall kunna "filtrera bort"program som de anser att barn inte bör få se.Enligt artikel 26 i TV-direktivet skall kommissionensenast och vartannat årdärefter överlämna en rapport om genomförandet avdirektivet och, om nödvändigt, utarbeta ytterligareförslag för att anpassa det till utvecklingen på TV-sändningsområdet.Tidigare riksdagsbehandlingUtskottet behandlade under föregående riksmötemotioner (mp) med ett liknande innehåll som den nuaktuella. Enligt utskottet borde den undersökningsom skall företas inom när detgäller bl.a. behovet av krav på tillgång till s.k.V-chip avvaktas. Utskottet avstyrkte därförmotionerna.Utskottets bedömningSom framgått kommer attvara färdig med sin undersökning enligt artikel 22 bi TV-direktivet när det gäller bl.a. behovet avtillgång till s.k. V-chip. Utskottet utgår från attregeringen noggrant följer upp resultatet avkommissionens arbete och därvid bevakar intresset avett förstärkt skydd för underåriga mot olämpliga TV-program. Mot bakgrund av det anförda avstyrkerutskottet motion Kr274 yrkande 54 (mp).MediemyndighetMotionenI motion 1998/99:Kr276 av . (v) anförs att en sammanhållen mediemyndighetbör inrättas. Enligt motionärerna behövs en sådanmyndighet för att ta ett helhetsgrepp påmediepolitiken, hantera de svåra frågorna om nyteknik och medielandskapets stora förändringar samtvidta åtgärder för att säkra en möjlighet för allaatt nyttja sin yttrandefrihet. Myndigheten bör ävenansvara för forskning om och kartläggning av hurvåld, barnreklam, reklam och porr påverkarmänniskan.