bet · GM01BoU5 · 1999-03-11 00:00:00 — I detta betänkande behandlar bostadsutskottetmotioner väckta under den allmänna motionstiden 1998gällande bl.a. jordförvärvslagen,expropriationslagen, förköpslagen och lagen omlägenhetsregister.Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden. Vadgäller de motioner som innehåller förslag om enöversyn av jordförvärvslagen hänvisar utskottet tillatt i ett tillkännagivande till regeringeni redan förordat en utvärdering avlagens effekter i vissa avseenden.Till betänkandet har fogats fem reservationer. 1998/99:Bo209 av m.fl. (m) vari yrkas11. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om expropriation,12. att beslutar avskaffapresumtionsregeln i enlighet med vad som anförts imotionen,19. att beslutar avskaffa den kommunalaförköpsrätten i enlighet med vad som anförts imotionen,1998/99:Bo401 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär en utredning meduppgift att föreslå sådana förändringar att berördlagstiftning stöder en utveckling av landsbygdensnäringar och stärker möjligheterna till boende pålandsbygden.1998/99:Bo403 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär en översyn avutformningen och tillämpningen av 5 §jordförvärvslagen (1979:230) om juridiska personersförvärvsprövning.1998/99:Bo411 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om jordförvärvslagen och desstillämpning.1998/99:MJ219 av m.fl. (c) variyrkas15. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om förändring avjordförvärvslagen.1998/99:MJ306 av m.fl. (m) vari yrkas4. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om jordförvärvslagen.1998/99:MJ777 av m.fl. (m) vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om expropriationslagen.1998/99:N230 av () vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om en översyn avsambandet mellan att bo och bruka enjordbruksfastighet.1998/99:N231 av m.fl. (kd) vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om nödvändigheten avatt stärka boende- och sysselsättningsintresset vidfastighetsöverlåtelse i skärgårdarna.1998/99:N274 av m.fl. (kd) vari yrkas23. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om nödvändighetenav att stärka boende- och sysselsättningsintressetvid fastighetsöverlåtelse i skärgårdarna.1998/99:N326 av Per och (m, kd) vari yrkas14. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om uppgifter tilllägenhetsregister. InledningI detta betänkande behandlar bostadsutskottetmotioner väckta under den allmänna motionstiden 1998gällande bl.a. jordförvärvslagen,expropriationslagen, förköpslagen och lagen omlägenhetsregister.Jordförvärvslagen m.m.Jordförvärvslagen (1979:230) innehåller bestämmelserom förvärv av lantbruksegendomar. Enligt lagen krävsalltid tillstånd för sådant förvärv när förvärvarenär en juridisk person. Vid förvärv i glesbygd ochomarronderingsområden kan tillstånd krävas också närförvärvaren är en fysisk person. Regleringen enligtjordförvärvslagen uppbärs huvudsakligen avregionalpolitiska motiv. Ett viktigt syfte med lagenär att främja bosättning och sysselsättning iglesbygd. Ett annat syfte är att begränsa juridiskapersoners förvärv av lantbruksfastigheter.Kortfattat kan regleringen enligt jordförvärvslagenbeskrivas enligt följande.Fysiska personers förvärv prövas endast inomglesbygd eller omarronderingsområde. Inom glesbygdkrävs förvärvstillstånd såvida inte förvärvarenvarit bosatt i glesbygd inom den aktuella kommunenminst innan förvärvet eller åtagit sigatt bo på den förvärvade egendomen. I sådana fallskall i stället en anmälan om förvärvet göras.Tillstånd får vägras om egendomen behövs för attfrämja sysselsättningen eller bosättningen på orten.Inom omarronderingsområde krävs alltid tillstånd.Tillstånd får vägras om förvärvet skulle göra detsvårare att genomföra en rationalisering avägostrukturen.För juridiska personers förvärv krävs alltidtillstånd. Enligt 5 § jordförvärvslagen får juridiskperson lämnas förvärvstillstånd endast omkompensationsmark avstås, om förvärvet medför attegendom som redan tillhör förvärvaren blir merändamålsenlig, om egendomen är avsedd för annatändamål än jordbruk och skogsbruk eller om annatsärskilt skäl föreligger. Enligt samma paragrafsandra stycke kan tillstånd lämnas även om de nunämnda förutsättningarna inte är uppfyllda. Avserett förvärv huvudsakligen skogsmark och bedriverförvärvaren skogsindustriell verksamhet i vilkenegendomens virkesavkastning behövs, får tillståndlämnas under förutsättning att egendomen inte börägas eller brukas av någon annan juridisk person somredan bedriver skogsindustriell verksamhet på ortenav betydelse för sysselsättningen där.Staten har möjligheter att lösa in egendom omförvärvaren inte uppfyller ett åtagande att bosättasig på fastigheten. Staten är i vissa fall skyldigatt lösa in fastighet för vilken förvärvstillståndvägrats.I åtta motioner väckta års allmännamotionstid framhålls behovet av en utvärdering elleröversyn av jordförvärvslagen. Gemensamt för dessamotioner är att den praktiska lagtillämpningen inteanses leva upp till intentionerna medjordförvärvslagen. Två huvudsakliga frågor kandärvid utskiljas i motionerna. Den ena gällervillkoren för juridiska personers köp avskogsfastigheter. Den andra frågan avserjordförvärvslagens krav på samband mellan boende ochsysselsättning på landsbygden. Utskottet redovisarförst kortfattat förslagen i motionerna och tardärefter ställning till dem i ett sammanhang.Fyra motioner tar upp frågor om juridiska personersförvärv av skogsfastigheter och diskuterar behovetav skärpta krav för förvärvstillstånd i dessa fall.I motion 1998/99:Bo403 (kd) framhålls atttillämpningen av jordförvärvslagen vid juridiskapersoners förvärv av enskild skog ofta inte fungerari enlighet med jordförvärvslagens intentioner.Brister i lagen anses bl.a. möjliggöra att juridiskapersoner kan köpa fysiska personers skog utan attlämna kompensationsmark. Motionären föreslår motdenna bakgrund att hos regeringen begär enöversyn av utformningen och tillämpningen av 5 §jordförvärvslagen.Även i motion 1998/99:Bo411 (s) hävdas att kravenpå förvärvstillstånd för juridiska personer intetillämpas enligt intentionerna med lagen. Enligtmotionären bör juridiska personer i princip endastfå förvärvstillstånd när det inte finns någon fysiskperson som är beredd att betala ett "marknads-mässigt" pris. Vidare föreslås att kravet på attjuridiska personer skall lämna kompensationsmarkskall skärpas och möjligheterna att agera mot köparesom inte fullföljer villkoren i förvärvstillståndetförbättras.I partimotion 1998/99:MJ219 yrkande15 föreslås att en parlamentarisk utredningtillsätts med uppgift att bl.a. föreslå förändringari jordförvärvslagen. Syftet med översynen skall varaatt komma till rätta med de omfattandeslutavverkningarna på vissa skogsfastigheter ochägarförskjutningen mot ett ökat bolagsägande i vissaregioner. Motionärerna anser att kravet på attjuridiska personer skall lämna kompensationsmark isamband med fastighetsförvärv skall skärpas. Vidareföreslås att reglerna om bosättningsåtagande skallgälla i hela landet.Ett förslag om en utvärdering av jordförvärvslagenläggs också fram i motion 1998/99:MJ306 (m) yrkande4. Motionärerna anser bl.a. att det bör klarläggasom lagstiftningen ger större bolag ett försprång ikonkurrensen om skogsmark.I motion 1998/99:Bo401 (kd) diskuterasförutsättningarna för boende på landsbygden ur ettnågot bredare perspektiv. Motionären föreslår attregeringen skall genomföra en utredning med uppgiftatt föreslå sådana förändringar att berördlagstiftning stöder en utveckling av landsbygdensnäringar och stärker möjligheterna till boende pålandsbygden. Behovet av att skärpa bestämmelserna ijordförvärvslagen om förvärvstillstånd och bopliktframhålls särskilt.Tre motioner tar särskilt upp problemen iskärgårdsområdena.I motion 1998/99:N230 (c) läggs flera förslag frami syfte att förbättra de fastboendes villkor iskärgården. Till bostadsutskottet har hänvisatsmotionens yrkande 4 där det föreslås att en översynskall genomföras av sambandet mellan att bo och attbruka en jordbruksfastighet. Motionären anför attdet är nödvändigt att stärka denna koppling för atten levande skärgård med ett öppet landskap skallkunna behållas.Även i motionerna 1998/99:N231 (kd) yrkande 5 och1998/99:N274 (kd) yrkande 23 föreslås att åtgärdervidtas i syfte att stärka boende- ochsysselsättningsintresset vid fastighetsöverlåtelseri skärgårdarna.Sedan de nu aktuella motionerna med förslag om enöversyn av jordförvärvslagen avgavs har iannat sammanhang tagit ställning till likartadeförslag. Miljö- och jordbruksutskottet behandladehösten regeringens proposition 1997/98:158Uppföjning av skogspolitiken jämte motioner. I tremotioner togs frågor upp om bl.a. problemen medoseriösa former av skogsbruk i samband med förvärvav s.k. klippare. Med hänvisning till attytterligare ansträngningar bör göras för att främjaett ansvarsfullt brukande av skogen ställde sigutskottet bakom inriktningen av motionernas förslag.Riksdagen följde miljö- och jordbruksutskottet ochgav som sin mening regeringen tillkänna att en utvärdering av bestämmelserna ijordförvärvslagen och fastighetsbildningslagen börgenomföras. Utvärderingen bör enligttillkännagivandet avse effekterna för både fysiskaoch juridiska personers möjlighet att förvärvaskogsmark. I sammanhanget framhölls särskiltbestämmelserna i jordförvärvslagen om förvärvarensanknytning till den ort där fastigheten är belägen.Regeringen bör enligt riksdagsbeslutet efterutvärderingen återkomma med redovisning ocheventuella förslag till lagändringar.Bostadsutskottet kan inledningsvis instämma i delarav den bakgrundsbeskrivning som ligger till grundför motionsförslagen om en översyn avjordförvärvslagen. Vissa problem och oroandetendenser har kunnat registreras vadgäller förvärv av såväl skogsfastigheter somöverlåtelser av lantbruksegendomar i övrigt. Defrågor som särskilt kommit att uppmärksammas handlarsnarare om tillämpningen av jordförvärvslagen än denmålsättning lagen ger uttryck för. I flera motionerframhålls således att utfallet av lagensbestämmelser i vissa avseenden inte blivit detförväntade. Utskottet har när motsvarande frågortidigare behandlats kunnat konstatera att det finnsbetydande svårigheter att med lagstiftning nå entotal måluppfyllelse. Det stora flertaletspekulanter och förvärvare rättar sig utan vidareefter gällande regler. En liten grupp är emellertidberedd till åtgärder i strid med lagstiftningenssyften. I denna grupp återfinns även mycketförslagna individer som är beredda att genombulvaner, lögner eller andra åtgärder försökakringgå jordförvärvslagens bestämmelser.Utskottet vill understryka att ambitionen givetvismåste vara att målsättningen med en lagstiftning istörsta möjliga utsträckning uppnås. Detta innebäratt jordförvärvslagen bör utgöra ett verksamt medeli syfte att bl.a. begränsa juridiska personersförvärv av lantbruksfastigheter och att främjasysselsättning och boende på landsbygden. Om bristeri dessa avseenden uppdagas finns det givetvis skälatt överväga förändringar i lagen. finnsdet skäl att vara uppmärksam på att regelsystemetinte blir oacceptabelt tungt eller ingripande elleratt dess tillämpning medför höga kostnader. Det ärsåledes angeläget att normala och okontroversiellafastighetsöverlåtelser kan genomföras utan enomständlig byråkratisk hantering. Vad gällerjordförvärvslagens regionalpolitiska syfte, attfrämja boende och sysselsättning på landsbygden,finns även skäl att erinra om att lagen endast ärtillämplig i samband med överlåtelse avlantbruksegendomar. En vidare strävan att behållaoch utveckla en levande landsbygd måstehuvudsakligen tillgodoses genom andra åtgärder. Demedel som har en uttrycklig regionalpolitiskinriktning faller i huvudsak inom näringsutskottetsberedningsområde.Bostadsutskottet ställer sig givetvis bakom dettillkännagivande som i bredpolitisk enighet gjort om en utvärdering aveffekterna av vissa bestämmelser i jordförvärvslagenoch fastighetsbildningslagen. Det kan konstaterasatt de motionsförslag som utskottet nu har att taställning till väl låter sig förenas med innebördeni beslut. Såväl frågorna om juridiskapersoners förvärv av skogsfastigheter som de förslagom sambandet mellan boende och sysselsättning pålandsbygden som tas upp i motionerna torde komma attomfattas av en utvärdering med den inriktning somriksdagen förordat. Även om begäran om enutvärdering tar sin utgångspunkt i frågor om förvärvav skogsfastigheter omfattar de aktuellabestämmelserna i jordförvärvslagen alla typer avlantbruksegendomar. Vad gäller de frågor omtillämpningen av reglerna om bosättning ochortsanknytning vid fastighetsöverlåtelser somspeciellt uppmärksammats i vissa motioner kanerinras om att det i tillkännagivandesärskilt framhålls vikten av att utvärderajordförvärvslagens bestämmelser om förvärvarensanknytning till den ort där fastigheten är belägen.Mot bakgrund av tillkännagivande om enutvärdering av jordförvärvslagen m.m. saknas enligtutskottets uppfattning nu skäl att tillstyrka deaktuella motionerna. Resultatet av utvärderingen böravvaktas. Detta torde kunna ge ett bättre underlagför vidare överväganden om behovet av en förändradlagstiftning i bl.a. de frågor som aktualiserats imotionerna 1998/99:Bo401 (kd), 1998/99:Bo403 (kd), 1998/99:Bo411 (s),1998/99:MJ219 (c) yrkande 15, 1998/99:MJ306 (m)yrkande 4, 1998/99:N230 (c) yrkande 5, 1998/99:N231(kd) yrkande 5 samt 1998/99:N274 (kd) yrkande 23.ExpropriationslagenTvå motioner tar upp frågor om utformningen avexpropriationslagstiftningen. Förslagen avser delsfrågan om expropriationsändamålen, dels frågan omersättning vid expropriation.Expropriation innebär att egendom tas i anspråk fördet allmännas bästa i enlighet med bestämmelserna iexpropriationslagen (1972:719). Det handlar om ettingripande som bara kan företas under vissasärskilda förutsättningar. I 2 kap.expropriationslagen anges de s.k.expropriationsändamålen. Av kapitlets 1 § framgåratt expropriation är tillämplig för kommuner i syfteatt hävda den grundtanke som innebär att kommunernabör ha företrädesrätt till mark som skall användasför tätbebyggelse. Andra kapitlets påföljandeparagrafer räknar upp ett antal mer preciseradesyften för vilka expropriation är möjlig. Här nämnsexpropriation för kommunikationsändamål, drivkraftoch va, näringsverksamhet, skydds- ochsäkerhetsområden, försvarsändamål, kulturellaändamål, natur- och friluftsliv samt expropriationav vanvårdade fastigheter. Dessutom återfinns i 10 §en kompletterande allmän bestämmelse omexpropriation av mark som behövs för verksamhet somstaten eller kommunen har att tillgodose eller somär av väsentlig betydelse för riket, orten eller enviss befolkningsgrupp. Något av en särställningbland expropriationsändamålen har regeln om s.k.värdestegringsexpropriation. Dess innebörd är attförhindra oförtjänt värdestegring hos fastighetersom inte direkt berörs av ettexpropriationsförfarande men som förväntas öka ivärde genom ett expropriationsföretag. Regeln sombygger på likhetsprincipen syftar till att eliminerasådan markvärdesstegring som ställer ickeexproprierade markägare i en bättre situation än devars mark exproprieras.I motion 1998/99:Bo209 (m) yrkande 11 föreslås attriksdagen i ett tillkännagivande till regeringenbegär förslag till lagändring som innebär attexpropriationsändamålen starkt begränsas. Enligtmotionärerna bör inskränkning i enskilda markägaresrätt endast få ske på föjande grunder:- för att skydda människor till liv, hälsa ochsäkerhet-- för att skydda miljön och naturen-- för att kunna genomföra för landet eller kommunenytterst angelägna uppgifter.-Bostadsutskottet behandlade ettmotionsyrkande med motsvarande förslag om attkraftigt inskränka expropriationsändamålen (1997/98:BoU2 s. 10). Utskottet anförde i detta sammanhangföljande:Enligt utskottets uppfattning innebär rådandereglering av de ändamål för vilka expropriation fårske en sådan avvägning mellan olika intressen att enändamålsenlig hushållning av markresurser främjas.Det kommer även fortsättningsvis att vara nödvändigtför det allmänna att kontrollerasamhällsutvecklingen genom att tillämpaexpropriation. En inskränkning av ändamålen, såsommotionärerna föreslår, skulle medföra svårigheterför samhället att göra erforderliga avvägningarmellan skilda berättigade intressen som kan göraanspråk på ett specifikt markområde. Vidtillståndsprövningen skall hänsyn inte bara tas tilldet allmännas intresse utan även till motståendeintressen. Tillstånd får exempelvis inte meddelas omändamålet lämpligen bör tillgodoses på annat sätteller om olägenheterna av expropriationen frånallmän eller enskild synpunkt överväger de fördelarsom kan vinnas genom den. Kraven på rättssäkerhetfår därmed anses vara tillgodosedda.Sedan föregående behandling av frågan omexpropriationsändamålen har ingenting framkommit somger utskottet anledning att ändra sittställningstagande. Inte heller vad som anförs i m-motionen ger utskottet anledning till vidareöverväganden i frågan. Motion 1998/99:Bo209 (m)yrkande 11 avstyrks således.Motion 1998/99:Bo209 (m) tar även upp frågan omexpropriationsersättning. I yrkande 12 föreslås attmarkägaren vid expropriation skall få ersättning förfastighetens fulla marknadsvärde samt för dekostnader och intäktsbortfall som inte kanåtervinnas. Vidare föreslås att den s.k.presumtionsregeln i expropriationslagen avskaffas.Också i motion 1998/99:MJ777 (m) yrkande 5 begärs enöversyn av expropriationslagens ersättningsreglermed motsvarande inriktning.Bestämmelserna i expropriationslagen skiljer mellantre olika slag av ersättning. Löseskilling utgår dåen hel fastighet exproprieras medanintrångsersättning utbetalas när endast del avfastighet inlöses. Därutöver utgår ersättning förpersonlig skada, vilken innefattar andra förlustersom ägare m.fl. kan göra genom expropriationen.Ersättningen för personlig skada innefattarexempelvis flyttkostnader, förlust genom nedläggningav rörelse etc. och har således inget att göra medsjälva fastighetens värde. Den exproprierande stårdessutom i allmänhet för motpartens kostnader förhela expropriationsförfarandet. Undantag gäller förkostnader som uppkommit genom försummelse eller kanbetraktas som onödiga. Dessutom gäller vid prövningi högre rätt än fastighetsdomstol att denexproprierande oavsett utgången svarar förrättighetshavarens kostnader då endast den förrefullföljt talan.Grundprincipen om att den enskilde skall ersättasför sin förlust begränsas genom den s.k.presumtionsregeln. Denna regel innebär att denökning av fastighetens marknadsvärde som ägt rum tioår före expropriationsansökan räknasfastighetsägaren till godo endast om det konstaterasatt ökningen beror på annat än förväntningar omändring i markens tillåtna användningssätt.Fastighetsägaren har bevisbördan för att så ärfallet.Bostadsutskottet avstyrkte (1997/98:BoU2) även motionsförslag omexpropriationslagens ersättningsregler motsvarandede nu aktuella och anförde bl.a. att gällanderegler i grunden är väl avfattade när det gällerfastighetsägarens rätt till ersättning. Utskottetvidhåller denna bedömning. Skäl saknas därför förriksdagen att initiera en översyn aversättningsreglerna med den inriktning som förordasi m-motionerna. Utskottet har emellertid erfarit attdet inom finns planer på attgenomföra en analys av behovet av vissa förändringari expropriationslagens ersättningsregler. Avsiktenär att analysera om det skett några förskjutningarav lagens tillämpningsområde som börföranleda att ersättningsreglerna revideras.Med hänvisning till det anförda anser utskottet attersättningsreglerna i expropriationslagstiftningen ivart fall tills vidare bör kvarstå oförändrade. Detfår förutsättas att regeringen återkommer tillriksdagen i frågan, om den analys som skallgenomföras ger anledning till detta. Utskottetavstyrker således motionerna 1998/99:Bo209 (m)yrkande 12 samt 1998/99:MJ777 (m) yrkande 5.FörköpslagenKommun har enligt förköpslagen (1967:868)förköpsrätt vid försäljning av fast egendom ellertomträtt på vissa i lagen angivna grunder. Syftetmed förköpslagen är att förbättra kommunernasmöjlighet att på ett tidigt stadium förvärva marksom behövs för samhällsutvecklingen och därigenomdämpa prisutvecklingen i fråga om sådan mark.Avsikten är emellertid inte att förköpsrätten förkommunernas del skall utnyttjas i stället förvanligt köp. Förköpsrätten är främst tillkommen föratt kommunerna skall kunna förvärva egendom som medförbigående av kommunen sålts till annan. Det kanvara fråga om fall där kommunen över huvud tagetinte beretts tillfälle att förhandla med säljareneller när kommunen förklarat sig villig att godta devillkor säljaren ställt men ändå blivit förbigången.Kommunen ges enligt förköpslagen rätt att lösamarken på samma villkor som en markägare avtalat medköparen.I motion 1998/99:Bo209 (m) yrkande 19 föreslås attden kommunala förköpsrätten avskaffas. Motivet ärenligt motionärerna att kommunerna genom detkommunala planmonopolet, expropriationslagen ochöverlägsna personella resurser i kombination med denkommunala förköpsrätten ges en mycket starkställning gentemot enskilda fastighetsägare.Kommunerna anses härigenom ha möjlighet attgenomföra sina planer utan att behöva ta tillförköpsmöjligheterna.Motionsyrkanden om upphävande av förköpslagen harframställts vid ett flertal tillfällen. En klarmajoritet i bostadsutskottet har i dessa sammanhangställt sig bakom förköpslagens huvudprinciper ochansett att lagen bör behållas. Den kommunalaförköpsrätten utgör enligt utskottets uppfattningett viktigt komplement till expropriationslagen ochinnebär i vissa fall att ett ofta tids- ochkostnadskrävande expropriationsförfarande kanundvikas. Förköpslagen bör således ses som ett avflera instrument som tillsammans ger kommunernamöjlighet att planera bebyggelseutvecklingen och iövrigt ta ansvar för den fysiskasamhällsutvecklingen.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottetmotion /99:Bo209 (m) yrkande 19.LägenhetsregisterRiksdagen beslutade att införa lagen(1995:1573) om lägenhetsregister. Avsikten var attmöjliggöra att en registerbaserad folk- ochbostadsräkning genomförs . Uppgifterna ilägenhetsregistret får användas för framställning avstatistik och för folkbokföringen samt för bl.a.planering, uppföljning och utvärdering av boende,byggande och kommunikationer. Lagen omlägenhetsregister har endast gällt för enförsöksverksamhet omfattande kommun ochHögalids församling i . Regeringen beslutarnär lagen i övrigt skall träda i kraft.I motion 1998/99:N326 (m, kd) läggs fram en radförslag med hänvisning till behovet av att förenklaföretagandet. Enligt yrkande 14 i denna motion börriksdagen i ett tillkännagivande framhålla attfastighetsägare inte skall vara skyldiga att drivain uppgifter om vilka som bor i fastigheten ochvilken utrustning de boende själva monterat in ilägenheterna.Den försöksverksamhet med lägenhetsregistret somhittills bedrivits i en kommun samt en församling ärnu avslutad. Verksamheten utvärderas för närvarandeinom . Överväganden pågår även ivilken form som nästa folk- och bostadsräkning skallgenomföras. Denna fråga ligger emellertid inte inombostadsutskottets beredningsområde. Vad utskottethar att ta ställning till är om skyldigheten förfastighetsägare att lämna uppgifter tilllägenhetsregistret bör ändras i enlighet med vadmotionärerna förordar. Det kan emellertid i dennafråga konstateras att fastighetsägaren inte är ålagdatt inhämta de uppgifter till lägenhetsregistret somhävdas i motionen. Uppgifterna i lägenhetsregistretär inte personanknutna. Koppling till person ochhushåll görs i stället i folkbokföringsregistrengenom att en lägenhetsbeteckning läggs tillfolkbokföringsadressen. Inte heller förekommer ilägenhetsregistret några uppgifter om den typ avutrustning som görs gällande i motionen.