bet · GM01LU6 · 1999-01-26 00:00:00 — Vissa ändringar i marknadsföringslagen, m.m. I betänkandet behandlar utskottet regeringensproposition /98:188 Vissa ändringar imarknadsföringslagen (1995:450) m.m. jämte en motionsom har väckts under den allmänna motionstiden år1998. I propositionen föreslås att instansordningeni marknadsföringsmål ändras så att mål om förbud ochåläggande som huvudregel handläggs iMarknadsdomstolen som första och sista instans.Syftet med ändringen är att göra det möjligt attsnabbt kunna få ett slutligt avgörande i frågan omen viss marknadsföringsåtgärd strider mot demarknadsrättsliga bestämmelserna.Härutöver föreslås i propositionen vissa smärreändringar i lagen om marknadsdomstol m.m. samt ilagen om samarbete med , , ochNorge angående verkställighet av straff m.m.De nya reglerna föreslås träda i kraft den 1 april1999.Utskottet tillstyrker bifall till propositionen ochavstyrker motionen.Till betänkandet har fogats en reservation. I proposition 1997/98:188 föreslår regeringen() - efter hörande av Lagrådet -att antar de i propositionen framlagdaförslagen till1. lag om ändring i marknadsföringslagen(1995:450),2. lag om ändring i lagen (1970:417) ommarknadsdomstol m.m.,3. lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbetemed , , och angåendeverkställighet av straff m.m.Lagförslagen har intagits som bilaga tillbetänkandet.Motionen1998/99:Ju412 av m.fl. (m) vari yrkas1. att avslår regeringens förslag tilländrad instansordning i marknadsföringsmål ienlighet med vad som anförts i motionen. Allmän bakgrundLagstiftning har använts föratt stärka konsumenternas ställning. Genomtillkomsten av olika civilrättsliga lagar, bl.a.1973 års konsumentköplag, ökades konsumenternasskydd i enskilda köpsituationer. En annan typ avlagstiftning som kom till under 1970-talets börjansyftade till att påverka företagens beteende motkonsumenterna och bl.a. förhindra otillbörligamarknadsföringsåtgärder. Den första lagstiftningenav detta slag var lag om otillbörligmarknadsföring. () fick iuppdrag att övervaka marknaden och beivraöverträdelser på området. Den dömande funktionentilldelades . Lagen om otillbörligmarknadsföring innehöll vid sidan av vissaspecialregler en mycket allmänt hållengeneralklausul som gav möjlighet att vid viteförbjuda en näringsidkare att fortsätta med en vissmarknadsföring som bedömdes vara otillbörlig motkonsumenter eller näringsidkare. Den mer detaljeradenormbildningen skulle ske i genomdess beslut i enskilda ärenden.Lagen om otillbörlig marknadsföring ersattes år1976 av marknadsföringslagen (1975:1418), som varkonstruerad efter samma modell som lag omotillbörlig marknadsföring, dvs. med en formellnormbildning i som första ochsista instans genom beslut i enskilda ärenden. Dennalag var uppbyggd kring tre vitessanktioneradegeneralklausuler. Den första generalklausulen angavatt kunde förbjuda marknadsföringsom strider mot god affärssed eller på annat sätt ärotillbörlig mot konsumenterna eller andranäringsidkare. Den andra generalklausulen innebaratt kunde ålägga näringsidkare attlämna information som är av särskild betydelse frånkonsumentsynpunkt. Enligt den tredjegeneralklausulen kunde förbjudaförsäljning till konsumenter av produkter som ärotjänliga för sitt huvudsakliga ändamål.Vid tillkomsten av såväl lag omotillbörlig marknadsföring som 1975 årsmarknadsföringslag var utgångspunkterna sålunda attdet, inom de ramar som generalklausulerna angav,skulle utveckla sig en praxis som i sin tur skullepåverka näringsidkarna. Praxisbildningen skulle skegenom avgöranden och genomkonsumentmyndigheternas övervakande och förhandlandeverksamhet.Den nu gällande marknadsföringslagen (1995:450)antogs av och trädde i kraftden (prop. 1994/95:123, bet. LU16,rskr. Lagen syftar till att i huvudsakligöverensstämmelse med den tidigare lagen främjakonsumenternas och näringsidkarnas intressen isamband med näringsidkares marknadsföring av varor,tjänster och andra nyttigheter och att motverkamarknadsföring som är otillbörlig mot konsumenteroch näringsidkare. Lagen bygger på i huvudsak sammamodell som marknadsföringslag, varvid dengamla lagens system med vitessanktioneradegeneralklausuler har behållits. Förbud mot fortsattmarknadsföring av visst slag, förbud motmarknadsföring av otjänliga produkter och ettåläggande att lämna information skall, liksom enligttidigare bestämmelser, förenas med vite, om det inteav särskilda skäl är obehövligt.Genom marknadsföringslag har vid sidan omgeneralklausulerna införts särskilda regler medkonkreta förbud mot och krav på vissamarknadsföringsåtgärder. I dessa s.k. katalogreglerupptas särskilda bestämmelser omreklamidentifiering, vilseledande reklam,vilseledande förpackningsstorlekar ochefterbildningar, konkursutförsäljningar,utförsäljningar, realisationer, obeställda produkteroch förmånserbjudanden. Överträdelser av desärskilda reglerna kan medföra att en näringsidkareådöms en direktverkande sanktion i form av enmarknadsstörningsavgift. Avgiften skall fastställastill lägst och högst . Denfår dock inte överstiga av näringsidkarensomsättning föregående räkenskapsår.Marknadsdomstolen är en specialdomstol som, förutommarknadsföringsmål, handlägger mål och ärendenenligt konkurrenslagen (1993:20), lagen (1994:1512)om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, lagen(1984:292) om avtalsvillkor mellan näringsidkare,produktsäkerhetslagen (1988:1604), lagen (1994:615)om ingripande mot otillbörligt beteende avseendeoffentlig upphandling, lagen (1978:763) med vissabestämmelser om marknadsföring av alkoholdrycker,tobakslagen (1993:581), konsumentförsäkringslagen(1980: 38), konsumentkreditlagen (1992:830),prisinformationslagen (1991:601),valutaväxlingslagen (1996:1006), lagen (1996:1118)om marknadsföring av kristallglas och lagen(1997:218) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelatboende. Det övergripande målet för domstolensverksamhet, som fastställdes av våren1993, är att på ett rättssäkert sätt och inom rimligtid avgöra de mål och ärenden som domstolen har atthandlägga samt att leda rättsutvecklingen och främjaen enhetlig rättstillämpning inom detmarknadsrättsliga området (prop. 1992/93:100 bil.13, bet. LU32, rskr. 229).Marknadsdomstolens verksamhet regleras i lagen(1970:417) om marknadsdomstol m.m. och iförordningen (1988:1564) med instruktion förMarknadsdomstolen. I de mål domstolen handläggerskall den bestå av lagfarna domare och ekonomiskaexperter.Genom den nya marknadsföringslagen ändradesordningen för prövning av marknadsföringsmål. Etttvåinstanssystem infördes med en allmän domstol,, som första instans ochMarknadsdomstolen som andra och sista instans.Tvåinstanssystemet motiverades av den nyasanktionsformen marknadsstörningsavgift. Införandetav avgiften innebar att den marknadsrättsligaprocessordningen tillfördes en till sin karaktärhelt ny målgrupp. Rättssäkerhetsaspekten har idessa mål en annan innebörd och betydelse än iförbuds- och åläggandemålen, och hänsynen tillsvarandens rätts-trygghet medförde ett krav på attfrågan om marknadsstörningsavgift skall kunna prövasav åtminstone två instanser. Skälen till atttvåinstanssystemet fick omfatta även förbuds- ochåläggandemålen var de nackdelar som förutsågs medolika instansordningar för dessa mål ochavgiftsmålen. I den då aktuella propositionenpekades bl.a. på att det är olyckligt med ett systemenligt vilket parterna är hänvisade till att föraparallella processer om samma marknadsföring. Detanfördes också att olika instansordningar skulleinnebära hinder mot kumulation av förbuds- ochavgiftsmål i första instans och sämreprocessekonomi. konstaterades emellertidatt systemet med som ensamtprövningsorgan hade fungerat tillfredsställandesåväl organisatoriskt som frånrättssäkerhetssynpunkt (prop. 1994/95:123 s. 124).Redan i samband med den nya marknadsföringslagenstillkomst ifrågasattes från många håll lämplighetenav ett tvåinstanssystem även för förbuds- ochåläggandemålen. Mot denna bakgrund ansåg utskottetvåren att det kunde finnas skäl att inom ramenför ett särskilt utvärderingsprojekt studera denframtida utvecklingen bl.a. när det gällermåltillströmningen. Ifrågavarande projekt avsågskomma i gång först sedan den nyamarknadsföringslagen varit i kraft något eller helstnågra år. Arbetet med uppföljningen avmarknadsföringslagen inleddes genominsamlande av uppgifter rörande antalet inkomna ochavgjorda mål vid under åren1996 och 1997 samt handläggningstider m.m. Sedan detkommit till utskottets kännedom att Konsumentverketoch Näringslivets Delegation för Marknadsrätt iskrivelser till kritiserat dennuvarande instansordningen samt attlagstiftningsarbete till följd härav pågick inomRegeringskansliet har utskottet inte funnit skäl attgå vidare med utvärderingsprojektet rörandemarknadsföringslagen.Propositionens förslagDe i propositionen framlagda förslagen tilländringar i marknadsföringslagen innebär attinstansordningen i marknadsföringsmål ändras så attmål om förbud och åläggande som huvudregel handläggsi som första och sista instans.Syftet med ändringen är att göra det möjligt attsnabbt kunna få ett slutligt avgörande i frågan omen viss marknadsföringsåtgärd strider mot demarknadsrättsliga bestämmelserna.Om samma kärande, eller en annan kärande i samrådmed denne, väcker en talan ommarknadsstörningsavgift eller skadestånd medanledning av marknadsföringen, skall emellertid entalan om förbud eller åläggande väckas vidStockholms tingsrätt. Tingsrätten skall underrättaMarknadsdomstolen när en talan ommarknadsstörningsavgift eller skadestånd väcks vidtingsrätten. Syftet med den föreslagna regeln är atttingsrätten därigenom skall kunna få vetskap omhuruvida det i finns ett mål omförbud eller åläggande anhängigt som gäller sammamarknadsföring.Härutöver föreslås i propositionen en särskildbestämmelse i lagen om marknadsdomstol m.m. sominnebär att dom eller slutligabeslut skall meddelas så snart som det är möjligt.Vidare föreslås att ordförandeges ökade befogenheter att ensam besluta i vissafrågor av mindre vikt. Frågor som bör kunna avgöraspå detta sätt, utöver vad som är fallet , avserrättelse av dom och beslut samt avslag av begäran omatt domstolen skall pröva en fråga om interimistisktförbud eller åläggande utan att motparten givitstillfälle att yttra sig.I propositionen föreslås slutligen en ändring ilagen (1963:193) om samarbete med , ,och angående verkställighet av straffm.m. Bakgrund till lagförslaget är följande. I Norgeinfördes institutet tvangsgebyr på detmarknadsrättsliga området genom en ändring i dennorska marknadsföringslagen. Institutet innebär enskyldighet att betala ett visst belopp vidöverträdelse av marknadsföringslagen eller av förbudenligt den lagen och har till syfte att hindraframtida överträdelser. Institutet motsvarar såledesi stort sett de svenska marknadsrättsliga vitena.Tvangsgebyr som i har förelagts avForbrukerombudet och som har godkänts avnäringsidkaren eller dömts ut av domstol skallenligt propositionens förslag kunna verkställas iSverige. Vidare föreslås att utdömda viten somenligt marknadsföringslagen har förelagts avStockholms tingsrätt skall kunna överlämnas för attverkställas i , , och Norge.Nu föreslagna lagändringar skall enligtpropositionen träda i kraft . Närdet gäller instansordningen föreslås en särskildövergångsregel, som innebär att de mål som vidikraftträdandet är under handläggning i Stockholmstingsrätt, och som har kommit in dit efter utgångenav men som enligt de nya reglerna istället skall handläggas av , skalllämnas över till den instansen.Förslagen i propositionen grundar sig på en inomRegeringskansliet () utarbetadpromemoria (dnr In 98/482/KO). Promemorian harremissbehandlats.MotionenI motion Ju412 av m.fl. (m) yrkasavslag på propositionen såvitt avser den föreslagnaändringen av instansordningen i marknadsföringsmål.Motionärerna anser att specialdomstolar principielltsett bör avskaffas och deras olika uppgifter förasöver till de allmänna domstolarna. Systemet med s.k.partssammansatta domstolar är inte, enligtmotionärernas mening, förenligt med en ordning avmera strikt rättstillämpning. Enligt motionärernaskulle det i och för sig vällovliga syftet attminska handläggningstiderna därför bättretillgodoses genom att avskaffadesoch domstolens arbetsuppgifter överfördes till deallmänna domstolarna. Motionärerna anser att detsåledes är ett steg i fel riktning att återföra mål,som åtminstone i första instans skall handläggas avde allmänna domstolarna, till Marknadsdomstolen.Särskilt betänkligt är detta, enligt motionärernasmening, eftersom den huvudsakliga rättskipningen böräga rum i första instans (yrkande 1).Övriga yrkanden i motionen, som kommer attbehandlas av justitieutskottet, går ut på att bl.a.Marknadsdomstolen skall avskaffas.Utskottets ställningstagandenMed anledning av vad som anförts i motionen erinrarutskottet om att består av enordförande, en vice ordförande samt fem särskildaledamöter. Ordföranden, vice ordföranden och en avde särskilda ledamöterna skall vara jurister och haerfarenhet som domare. De andra särskildaledamöterna skall vara ekonomiska experter. Somekonomiska experter kan utses såväl personer medteoretisk ekonomisk kompetens som personer medpraktisk ekonomisk kompetens. intresseledamöter upphörde den 1 juli 1993samtidigt som den nuvarande konkurrenslagen trädde ikraft (prop. 1992/93:56, bet. NU17, rskr. 144).Marknadsdomstolen är således inte längrepartssammansatt. Vidare vill utskottet erinra om attnäringsutskottet i samband med konkurrenslagenstillkomst betonat vikten av att Marknadsdomstolenbehåller sin centrala roll som prejudikatskapandeorgan på konkurrensrättens område (bet.1992/93:NU17). Därtill kommer att regeringensförslag om att skulle vara andraoch sista instans i mål enligt marknadsföringslageninte föranledde några erinringar från lagutskottetssida i samband med marknadsföringslagens tillkomst(bet. 1994/95:LU16).Våren 1998 behandlade justitieutskottet en motionmed yrkande om att special- och partssammansattadomstolar skall avvecklas och uppgifterna övertas avde allmänna domstolarna. ansågdärvid att det finns anledning att se nyanserat påfrågan om specialdomstolar. Dessa får nämligen,anförde justitieutskottet, anses besitta en särskildkompetens som leder till att målen behandlasskickligt, snabbt och ekonomiskt effektivt. Deåterstående specialdomstolarnas fortsatta verksamhetbör bedömas efter sina egna meriter och inte endastutifrån principiella ståndpunkter. Några skäl attför närvarande förorda ett avskaffande av bl.a.Marknadsdomstolen kunde justitieutskottet inte finnaoch avstyrkte den då aktuella motionen. Riksdagenföljde utskottet (bet. 1997/98:JuU24).I årets budgetproposition (prop. 1998/99:1 utg.omr.24) har regeringen gjort bedömningen attMarknadsdomstolens verksamhet bedrivits i enlighetmed fastslagna riktlinjer och att domstolen harutfört de uppdrag och bedrivit de aktiviteter somföljer av verksamhetsmålen.I sammanhanget måste också beaktas att det inteankommer på lagutskottet att uttala sig i frågorrörande domstolsorganisationen. I ställetförutsätter lagutskottet att justitieutskottet medanledning av övriga yrkanden i motionen senare undermandatperioden kommer att ta ställning tillspecialdomstolarnas framtid.Mot bakgrund av vad som redovisats ovan anserutskottet att vad som anförts i motionen inte utgörskäl för att den föreslagna ändringen imarknadsföringslagen inte skall komma till stånd.Utskottet övergår därmed till att pröva detframlagda lagförslaget såvitt avser en ändradinstansordning i marknadsföringsmål.En förutsättning för att marknadsföringslagen skallfå genomslagskraft på marknaden är att berördaaktörer i rimlig tid ges besked om vilka regler somgäller på marknaden. Också med hänsyn till parternaär det angeläget att inte ovisshet råder om vilkakrav som ställs på marknadsföring av varor ochtjänster. I likhet med regeringen kan utskottetkonstatera att den nuvarande ordningen med etttvåinstanssystem med som förstainstans och som andra och sistainstans inneburit vissa problem för aktörerna påmarknaden. När det gäller förbuds- ochåläggandemålen har införandet av tvådomstolsinstanser sålunda lett till att den totalahandläggningstiden för dessa mål blivit så lång attkravet på erforderlig snabbhet i handläggningen intelängre kan anses uppfyllt. Utskottet delar vidareden uppfattning som förs fram i propositionen om attlånga handläggningstider i domstol kan försvagarättssäkerheten för både konsumenter,svarandeföretag och konkurrerande näringsidkare.Det finns också, som regeringen framhåller, olikaomständigheter som talar för att Marknadsdomstolensprejudikatbildande och rättsskapande verksamhetskulle komma att främjas genom en återgång till dettidigare systemet. Den nuvarande ordningen kansåledes medföra att rättsbildningen förskjuts frånMarknadsdomstolen till tingsrätt.Sammanfattningsvis vill utskottet förorda enåtergång till systemet med somförsta och sista instans i mål om förbud ochåläggande. Enligt utskottets mening väger i dessafall kravet på snabbhet i handläggningen tyngre änfördelarna med att få saken prövad i två instanser.Med det anförda tillstyrker utskottet bifall tillpropositionen i denna del och avstyrker motion Ju412yrkande 1.Mot de delar i propositionen som inte har berörts idet föregående har utskottet ingen erinran. beträffande instansordningenatt med avslag på motion 1998/99:Ju412 yrkande 1antar regeringens förslag till lag om ändring imarknadsföringslagen (1995:450),res. (m, fp)2. beträffande lagförslagen i övrigtatt antar regeringens förslag tilldels lag om ändring i lagen (1970:417) ommarknadsdomstol m.m.,dels lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbetemed , , och angåendeverkställighet av straff m.m.Stockholm den 26 januari 1999På lagutskottets vägnarTanja LinderborgI beslutet har deltagit: TanjaLinderborg (v), (), (), StigRindborg (m), (),(), (m), (),(), RolandLarsson (s), (),(), KjellEldensjö (kd), (),(), () och (). Instansordningen (mom. 1)(), (m), ElizabethNyström (m), () och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 5börjar med "Med anledning" och på s. 7 slutar med"yrkande 1" bort ha följande lydelse:Utskottet delar motionärernas principiellainställning att övervägande skäl talar för attspecialdomstolarna bör avskaffas. Den nuvarandeordningen kan nämligen, vilket motionärerna ocksåpåpekar, inte anses förenlig med kravet på en merstrikt rättstillämpning. Enligt utskottet skulle deti och för sig vällovliga syftet att minskahandläggningstiderna för förbuds- och åläggandemålendärför bättre tillgodoses genom attMarknadsdomstolen avskaffades och domstolenssamtliga arbetsuppgifter överfördes till de allmännadomstolarna. Det är givetvis av stor vikt att mantar till vara den juridiska sakkompetens som kommitatt utvecklas vid . Möjligheterfinns också att förstärka de allmänna domstolarnamed experter och sakkunniga som biträder införavgörandena.Enligt utskottets mening är det med dessautgångspunkter ett steg i fel riktning att återföramål, som åtminstone i första instans skallhandläggas av de allmänna domstolarna, tillMarknadsdomstolen. Särskilt betänkligt är detta medhänsyn till att den huvudsakliga rättskipningen böräga rum i första instans.Mot den nu angivna bakgrunden anser utskottet attriksdagen, med bifall till motion Ju412 yrkande 1,bör avslå förslaget till lag om ändring imarknadsföringslagen (1995:450).dels att utskottets hemställan under 1 bort haföljande lydelse:1. beträffande instansordningenatt med bifall till motion 1998/99:Ju412yrkande 1 avslår regeringens förslag till lag omändring i marknadsföringslagen (1995:450).Propositionens lagförslag1 Förslag till lag om ändring imarknadsföringslagen (1995:450)2 Förslag till lag om ändring i lagen(1970:417) om marknadsdomstol m.m.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1963:193) omsamarbete med , , och Norgeangående verkställighet av straff m.m.