bet · GM01LU11 · 1999-03-02 00:00:00 — Lagen innebär attstaten garanterar prioriterade fordringar på lön ochpension samt att staten övertar fordringarna - medmotsvarande förmånsrätt - och inträder i konkursensom borgenär på respektive löntagares plats.Den 1 juli 1994 infördes vissa ändringar iförmånsrättslagen som innebar en begränsning avomfattningen av de lönefordringar som kan ersättasgenom lönegarantin (prop. 1993/94:208, bet. LU34).Ytterligare ändringar när det gällerlöneförmånsrätten och lönegarantin beslutades år1995 respektive , i huvudsak för attåstadkomma en bättre överensstämmelse mellan desvenska reglerna om löneskyddet i konkurs och EG-direktivet på området (prop. 1994/95:180, bet. 1996/97:102, bet. LU19).Enligt motion L302 av ochElisebeht (båda s) har det skett klara försämringar av arbetstagarnaslöneskydd i konkurs, bl.a. genom de ändringar iförmånsrättslagen som infördes . Enöversyn bör göras av gällande regler förarbetstagares förmånsrätt och lönegarantin i syfteatt förbättra arbetstagarnas löneskydd, och imotionen yrkas ett tillkännagivande med dennainnebörd.I motion Sk302 av m.fl. (m) anförs attett avskaffande av statens förmånsrätt för skatteroch allmänna avgifter skulle innebära attrekonstruktioner av företag underlättas. Härigenomskulle staten få incitament att agera på etttidigare stadium för att rädda företag på väg in ien ekonomisk kris. Dessutom torde ett sådant ökatintresse från statens sida leda till att fleroseriösa företagare upptäcks snabbare. I motionenyrkas att hos regeringen begär förslagtill ändring i förmånsrättslagen av innebörd attstatens förmånsrätt för skatter m.m. avskaffas(yrkande 7).I december 1995 tillkallades Förmånsrättskommitténmed uppgift att utreda frågor om förmånsrätt ikonkurs, lönegaranti och underlaget förföretagshypotek (dir. 1995:163). Kommitténshuvuduppgift var att ta ställning till dels omstatens förmånsrätt för skatter och avgifter börslopas, dels om företagshypoteket bör ges en annanställning än det har och dels omarbetstagarnas löneskydd vid arbetsgivarens konkurskan förbättras utan att statens kostnader förlönegarantin ökar.Utredningsuppdraget utvidgades genomtilläggsdirektiv till att avse ävenfrågan om gäldenären, under företagsrekonstruktionenligt lagen om företagsrekonstruktion, bör ges enrätt att säga upp avtal (dir. 1997:26).Kommittén fick slutligen genom tilläggsdirektiv ijuli till uppgift att analysera alternativamöjligheter till hur statens kostnader förlönegarantin kan minskas med ochatt lägga fram ett förslag om en sådan besparing(dir. 1997:82).Förmånsrättskommittén har avslutat sinahuvudsakliga uppgifter genom att den 18 februari1999 till Justitieministern överlämnahuvudbetänkandet (SOU 1999:1) Nyaförmånsrättsregler. Kommittén fortsätter nu sittarbete med frågan om gäldenären underföretagsrekonstruktion bör ges en rätt att säga uppavtal , och kommittén beräknar att avge ettslutbetänkande vid utgången av år 1999.Förmånsrättskommitténs förslag i huvudbetänkandetinnebär sammanfattningsvis följande. Statensförmånsrätt för skatter och avgifter avskaffas.Företagshypoteket omvandlas till en allmänförmånsrätt som gäller i hälften av all gäldenärensegendom som återstår sedan fordringar med bättreförmånsrätt fått full betalning. Dagens ordning medförmånsrätt för lönefordringar som förfallit före konkursansökan ersätts av ett merbegränsat löneskydd där förmånsrätten avserlönefordringar som belöper förekonkursansökan. Förmånsrätten begränsas också tillett högsta belopp om tio basbelopp. Om arbetstagarenutför arbete under uppsägningstid åt konkursboetskall lönen betalas av konkursboet. Sådan fordranomfattas varken av lönegaranti eller förmånsrätt. Omarbetstagaren inte utför arbete underuppsägningstiden omfattas lönefordran av lönegarantimen inte av förmånsrätt. Löneskyddet skall ha sammaomfattning vid företagsrekonstruktion enligt lagenom företagsrekonstruktion som vid konkurs.Rekonstruktionsgäldenären kan efter beslut avrekonstruktören låna medel ur lönegarantin tilllöner som intjänats högst före ansökanom företagsrekonstruktion t.o.m. efterbeslutet om företagsrekonstruktion. Lånet skall medränta återbetalas eller betryggande säkerhet ställasför återbetalningen innan rekonstruktionsförfarandetfår avslutas. Maximibeloppet för lönegarantin höjstill fyra basbelopp. förlängs den tid förvilken lönegaranti maximalt gäller till åttamånader.Enligt utskottets mening finns det ingenanledning för att nu föregriparemissbehandlingen och den fortsattaberedningen av Förmånsrättskommitténsförslag, och utskottet avstyrker därförbifall till motionerna L302 och Sk302yrkande 7.ÅtertagandeförbehållEn säljare har i praxis kunnat erhållaseparationsrätt i köparens konkurs eller vidutmätning hos denne genom att förbehålla sigäganderätten till varan tills denna blivit fulltbetald eller rätt att återta varan om den intebetalas, s.k. återtagandeförbehåll. Enligt gällanderätt är sålunda ett återtagandeförbehåll i ettköpeavtal i princip sakrättsligt giltigt tills varanär fullt betald. Säljaren kan alltså vid köparensinsolvens kräva att varorna skall frånskiljasköparens övriga egendom och återställas tillsäljaren. Som ett viktigt undantag gäller dock attnågon sådan rätt inte tillkommer säljaren närköparen trots förbehållet haft rätt att förfoga övervaran före betalning genom att infoga den i annanegendom, förbruka den eller sälja den vidare.I motion L303 av m.fl. (c, m,kd, fp) anförs att leverantörerna i ,däribland många små och medelstora företag, hamnar iett utsatt läge när deras beställare försätts ikonkurs. Det beror på att leverantörsfordringar äroprioriterade. Ett sätt att påtagligt förbättraleverantörernas ställning vore enligt motionärernasmening att stärka det sakrättsliga skyddet föråtertagandeförbehåll. En sådan reform skulle ocksåminska möjligheterna till s.k.bekvämlighetskonkurser. Ett förstärkt sakrättsligtskydd för återtagandeförbehåll skulle också, enligtmotionärernas mening, minska riskerna förkapitalförstöring som en försäljning av egendomen ikonkurs innebär. I motionen yrkas etttillkännagivande om förstärkt sakrättsligt skydd föråtertagandeförbehåll.Utskottet behandlade så sent som ett parmotioner med likalydande innehåll som den nuaktuella motionen (bet. 1997/98:LU14). Utskottetkonstaterade då att frågan om separationsrätt vidförsäljning med återtagandeförbehåll övervägts avKommissionslagskommittén och att i kommitténsslutbetänkande (SOU 1988:63) Kommission och dyliktinte föreslås någon principiell förändringbeträffande förutsättningarna för sådanseparationsrätt. Vidare påpekade utskottet attbetänkandet var föremål för beredning iRegeringskansliet varvid behovet av särskilda reglerom separationsrätt i vissa fall övervägdes.Utskottet ansåg att de pågående övervägandena medanledning av kommitténs slutbetänkande inte bordeföregripas, och avstyrkte bifall till de då aktuellamotionerna.Enligt vad utskottet erfarit pågår alltjämt iRegeringskansliet beredning avKommissionslagskommitténs slutbetänkandeinnefattande spörsmålet om behovet av särskildaregler om separationsrätt i vissa fall. Inte hellernu anser utskottet att övervägandena bör föregripas,och utskottet avstyrker därför bifall till motionL303. beträffande konkurstillsyn ochkonkursförvaltningatt med anledning av motion 1998/99:L301 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottetanfört,2. beträffande förmånsrättsordningenatt avslår motionerna 1998/99:L302 och1998/99:Sk302 yrkande 7,3. beträffande återtagandeförbehållatt avslår motion 1998/99:L303.Stockholm den 2 mars 1999På lagutskottets vägnarTanja LinderborgI beslutet har deltagit: (), RolfÅbjörnsson (kd), (), StigRindborg (m), (), (),(m), (),(), (), KjellEldensjö (kd), (), (), (), (), () och ().Remissyttranden över motion1998/99:L301 Reformering avkonkurslagstiftningenPå lagutskottets begäran har yttrande över motionenavgivits av , ,, ,i , iGävle, (),Ackords-centralen, Föreningen , , , , ,, Industriförbundoch ().Remissinstanserna har därvid anfört följande.Göta hovrättHovrätten har i och för sig inget emot att direktivtill utredningar är öppna. Beträffande de argumentsom anförts i motionen för att tilläggsdirektiv tillkonkurstillsynsutredningen skall ges får hovrättenanföra följande.Ett avskaffande av tillsynsmyndigheten på sätt somföreslås i motionen skulle innebära att denavlastning tillsynsmyndighetens arbete medförför domstolarna helt skulle upphöra. Det i motionenföreslagna tillvägagångssättet av konkurshanteringensynes dessutom medföra att domstolarna skulleåläggas nya tidskrävande arbetsuppgifter. Enligthovrättens mening bör konkurstillsynen i ställetutformas på så sätt att domstolarnaskonkurshantering förenklas.Ett avskaffande av tillsynsmyndigheten skullevidare innebära att möjligheterna att skapa enenhetlig praxis och gemensamma rutiner för konkurseri landet skulle minska och det föreligger stor riskatt det i stället skapas regionala rutiner förkonkurshanteringen.Om borgenärernas inflytande skulle öka samtidigtsom statens insyn i hur konkursförvaltningen bedrivsskulle minska på så sätt som föreslås i motionentorde risken för konkursmissbruk öka väsentligt.Det ifrågasätts slutligen om förslaget ärändamålsenligt när en fysisk person försätts ikonkurs.Malmö tingsrättSammanfattningEnligt tingsrättens mening kan det diskuteras om deni motionen föreslagna ordningen för konkurstillsynleder till en effektivare tillsyn och lägrekostnader för konkursförfarandet. Tingsrätten villdock inte motsätta sig att tillsynsfrågan utredsvidare utifrån de i motionen angivnautgångspunkterna. Tingsrätten anser dock att denändring av inriktningen på utredningsarbetet somangivits i motionen inte kan göras genomtilläggsdirektiv. I stället bör utredningen läggasned och en ny utredning tillsättas.Tingsrätten vill inledningsvis framhålla atttingsrätten, med ett undantag, inte har tagitställning till de enskilda delförslag som läggs frami motionen utan endast till den föreslagna ändringenav konkurstillsynen.I motionen föreslås en uppdelning av konkurserna itvå kategorier, vad motionären kallar summariskakonkurser och ordinära konkurser. Summariskakonkurser skulle endast utredas i sådan begränsadomfattning att förvaltaren kan bilda sig enuppfattning om det med hänsyn till misstanke ombrott är befogat med ytterligare utredning. Någonsärskild tillsyn skulle inte förekomma i dessakonkurser. Staten skulle svara förkonkurskostnaderna.Tingsrätten kan tänka sig en sådan ordning medsummariska konkurser.Tingsrätten vill dock framhålla att den tillsyn somtillsynsmyndigheten utövar i det storaflertalet konkurser där tillgångar saknas i huvudsakär formell. I praktiken skulle därför i fråga omtillsynen skillnaden mellan den föreslagna ordningenoch vad som gäller inte bli särskilt stor.Vad därefter gäller tillsynen över de ordinärakonkurserna har vissa brister i tillsynsmyndighetensverksamhet redovisats i bl.a. JO:s beslut den 30december 1983 (dnr. 3686-1983) ochRiksrevisionsverkets granskningsrapport vidkonkurs (RRV 1994:13). Kritiken har gällt bl.a.ineffektivitet i tillsynssystemet samt bristeravseende en enhetlig praxis hos olikatillsynsmyndigheter. Tingsrätten instämmer i att detföreligger vissa brister i verksamheten hostillsynsmyndigheterna. Bristerna torde dock intevara större än att det i huvudsak går att komma tillrätta med dem. Till detta kommer att möjligheten attinhämta information från tillsynsmyndigheten i vissasituationer kan vara värdefull för tingsrätten.Enligt tingsrättens mening skulle ett avskaffande avtillsynsmyndigheten leda till att tingsrätten skulleåsamkas merarbete.Tingsrätten anser att liknelsen i motionen mellanaktiebolag och konkursbo kan ifrågasättas. Även omdet, såsom påpekats i motionen, föreligger vissalikheter mellan ett aktiebolag och ett konkursboföreligger även skillnader. Den mest betydandeskillnaden ligger i syftet med respektiverättsfigur. Konkursboet är av tillfällig karaktäroch har till syfte att avvecklas, till skillnad frånaktiebolaget vars syfte är fortsatt drift. Dettamedför att likheterna mellan konkursbo ochaktiebolag inte i sig kan motivera de i motionenföreslagna förändringarna. Det kan vidare diskuterasom den nya ordningen för tillsyn leder till eneffektivare tillsyn och lägre totala kostnader förkonkursförfarandet. Tingsrätten ifrågasätter sålundaom borgenärernas intresse i konkursen är så stortsom förutsätts i motionen, framför allt med hänsyntill att borgenärerna enligt förslaget själva skallsvara för revisorns och förvaltarens arvoden iordinära konkurser. De prioriterade borgenärerna kanantas vara mindre intresserade av att delta aktivt ikonkursförfarandet eftersom de har sina intressentillgodosedda genom sin förmånsrätt. Deoprioriterade borgenärerna kan oftast inte antaserhålla någon utdelning, varför även deras intressetorde vara begränsat. De oprioriterade borgenärernasintresse kan dock tänkas öka vid en eventuellförändring av förmånsrättsförordningen till följd avFörmånsrättsutredningens arbete.Tingsrätten anser vidare att det är tveksamt om ettöverflyttande av den kontrollerande funktionen i enkonkurs från tillsynsmyndigheten till borgenärernaoch till auktoriserade revisorer skulle medföra enminskning av de totala kostnaderna förkonkursförfarandet. Framför allt skulle kostnadenför revisorns arbete i en konkurs kunna blibetydande, även om denna kostnad förmodligen skullekomma att understiga förvaltarens ersättning. Frånstatens synvinkel skulle den fördelen uppkomma attborgenärerna alltid fick svara förkonkurskostnaderna. Som redan antytts skulle dettaförhållande dock kunna hämma deras intresse av attmedverka till en effektiv konkursutredning.Tingsrätten vill, som ett alternativ tillavskaffandet av tillsynsmyndigheten, framhållamöjligheten att flytta över ett antal uppgifter fråntingsrätten till tillsynsmyndigheten medöverklagandemöjlighet till tingsrätt. En sådanförändring har redan föreslagits avDomstolsutredningen i betänkandet (SOU 1991:106)Domstolarna inför 2000-talet. De uppgifter somenligt utredningen bör överflyttas tilltillsynsmyndigheten har ansetts vara sådana sominnebär en relativt enkel prövning, som inte hardirekt samband med sådana uppgifter som bör ankommapå rätten och som skulle leda till en enklare ochbilligare ordning än den nuvarande. Vidare hartillsynsmyndigheten i vissa fall, t.ex. vad gällerbestämmande av förvaltararvode, ansetts ha ettbättre beslutsunderlag än tingsrätten.Trots det nu sagda vill tingsrätten inte motsättasig att tillsynsmyndigheten utreds vidare utifrån dei motionen angivna utgångspunkterna. Ihuvuddirektiven till (dir. 1994:74) anges som utgångspunkt förutredningen bl.a. att en statlig konkurstillsynskall behållas, att denna alltjämt skall vara knutentill kronofogdemyndigheten i organisatoriskthänseende samt att även ifortsättningen skall ha den centrala funktionen.Tingsrätten anser därför att den ändring avinriktningen på utredningsarbetet som angivits imotionen inte kan göras genom tilläggsdirektiv. Istället bör utredningen läggas ned och en nyutredning tillsättas.Tingsrätten vill bara ta upp ett av de olikadelförslag som läggs fram i motionen. Tingsrätteninstämmer i att det är angeläget att domstolarna föratt effektivisera sitt arbete får en direktuppkoppling på datanätet till PRV har inget att invända mot attriksdagen lämnar bifall till motion 1998/99:L301,Reformering av konkurslagstiftningen.Domstolsverket vill emellertid i detta sammanhangframhålla vissa frågor som bör övervägas närmare,för det fall motionen bifalls.I dag gäller att bouppteckningen skall ges in tillrätten och senast föreedgångssammanträdet (7 kap. 13 § fjärde stycketkonkurslagen). Edgångssammanträde skall hållastidigast en och senast efterkonkursbeslutet. Sammanträdet får dock hållas senareom det är nödvändigt med hänsyn till konkursboetsomfattning och beskaffenhet (6 kap. 4 § förstastycket konkurslagen). Enligt förslaget i motionenskall ett borgenärssammanträde hållas minst fyra ochhögst efter konkursbeslutet (s. 22). Viddetta sammanträde skall borgenärerna välja bl.a.konkursförvaltare och bouppteckningen beedigas. Enförutsättning för att kunna hålla ett sådantsammanträde är emellertid att boet är utrett i sådangrad att det är möjligt att avgöra vilka som ärborgenärer. Domstolen måste dessutom ha tillgångtill uppgiften i sådan tid att borgenärerna kandelges kallelse till sammanträdet i skälig tid. Detbör därför övervägas om den tidsrymd som anges iförslaget är tillräcklig.Det kan inte uteslutas att förvaltaren får kännedomom en borgenär först efter borgenärssammanträdet. Omförslaget genomförs bör övervägas om - och i så fallhur - detta påverkar handläggningen av konkursen ochde beslut som fattats av borgenärskollektivet.Den processuella utformningen avborgenärssammanträdet bör utredas avseendeeventuella motkanditater till interimsförvaltarensroll. Det framgår inte klart av motionen om endasten av en borgenär föreslagen förvaltare får yttrasig och tala för sin sak eller om detta skall varaöppet för varje intresserad advokat (s. 22 sistastycket).Det föreslagna förfarandet kan antas innebära ökadekostnader för domstolarna för kallelse ochdelgivning av ett - i många fall - stort antalborgenärer. Ett borgenärssammanträde är vidare meraomfattande och komplicerat än ettedgångssammanträde, vilket kommer att ställa ökadekrav på domstolens resurser. Det framgår inte klartav motionen om samtliga halvårsvisaborgenärssammanträden skall hållas av domstolen.Klart är emellertid att det förstaborgenärssammanträdet skall hållas av domstolen samtatt domstolen skall hålla sammanträde även i de fallborgenärerna önskar byta förvaltare ellerkonkursrevisor. Den kostnadsökning som kan bliaktuell måste beaktas.Förslaget tar i huvudsak sikte på konkurser iaktiebolag. Det är, enligt mening,emellertid inte realistiskt att ställa alltför högakrav på en egen konkursansökan av en fysisk personeller ett mindre aktiebolag. Det förekommer attbokföringen i små aktiebolag är ofullständig som endirekt följd av det begynnande obeståndet (man hart.ex. inte kunnat betala revisorn). I vad mån dettakan botas genom en kontroll hos PRV Bolag harDomstolsverket ingen uppfattning om. Klart är dockatt PRV Bolag saknar uppgifter om fysiska personersekonomi. Detta kan förväntas påverka möjligheternaatt i samband med konkursbeslutet fastställa omkonkursen skall handläggas som en summarisk eller enordinär konkurs (s. 21 f.).I motionen (s. 24) sägs att domstolarna saknaruppkoppling över datanätet till PRV Bolag. Inovember 1998 hade emellertid 73 av landets 96tingsrätter möjlighet att nå PRV Bolag viainskrivningsmyndighetens uppkoppling tillLantmäteriverket. Därutöver finns möjlighet att nåPRV Bolag via , varför det kanfinnas ytterligare domstolar som har direkt tillgångtill PRV Bolags uppgifter. Det är den enskildadomstolen som avgör om tillgång till registren skallfinnas eller ej.Slutligen får påpeka att inte allatvångslikvidationer beslutas av PRV Bolag, vilketfelaktigt anges på s. 25. Det är riktigt att en stormajoritet av dessa likvidationer handläggs av PRVBolag. Följande fall av tvångslikvidation handläggsemellertid av domstol, nämligen· 13 kap. 2 § aktiebolagslagen (ABL). Mer än halvaaktiekapitalet har förlorats och bolagsstämmanunderlåter att besluta om likvidation.·· 13 kap. 3 § ABL. Om en aktieägare uppsåtligenmissbrukat sitt inflytande i bolaget ochdärigenom medverkat till överträdelser av ABL,tillämplig lag om årsredovisning ellerbolagsordningen, kan rätten, på talan av ägaretill en tiondel av aktierna, besluta omlikvidation.·· 13 kap. 4 § första stycket ABL.Likvidationsskyldighet föreligger enligtbolagsordningen.·· Likvidationsärenden som avser ekonomiskaföreningar (11 kap. 3-4 §§ lagen (1987:667) omekonomiska föreningar).·· Likvidationsärenden som avser stiftelser (7 kap.1 § stiftelselagen (1994:1120).·RiksskatteverketSammanfattningEnligt (RSV:s) uppfattning saknasskäl för att nu meddela konkurstillsynsutredningennågra nya direktiv. Motionärens förslag om attlagstifta om ett konkursförfarande med mönster i denaktiebolagsrättsliga lagstiftningen framstår somorealistiskt liksom förslaget att avskaffa denoffentliga konkurstillsynen. Motionen bör avslås.De förslag till förändringar som motionärenåstundar återkommer något osammanhängande underolika rubriker i motionen. I det följande går RSV inpå några av motionärens förslag och försöker därvidatt knyta an till rubrikerna i motionen.2 En konkurslagstiftning i tiden kräver nytänkandeoch avregleringMotionären menar att vägen till en godkonkursförvaltning ligger i att tillskapa en aktivborgenärsfunktion på samma sätt som man nu inomaktiebolagsrätten försöker främja en aktiv ägarroll.Jämförelsen med aktiebolagslagen haltar bl.a. därföratt konkurslagstiftningen syftar till avvecklinginte till rekonstruktion och fortsatt drift. Fördetta finns som bekant ett särskilt förfarande.Allvarligare är dock att motionären inte förefallergodta att borgenärerna i konkurs inte utgör enhomogen krets med i stort sett gemensamma intressen.I verkligheten handlar det i stället omleverantörer, långivare, arbetstagare ochpanträttsinnehavare m.fl. som alla grundar sinafordringar på olika rättsförhållanden och somströmmar till (konkurs; jfr latinets concurro =strömma till/sammandrabba) för att så gott det låtersig göra få sina skilda intressen tillgodosedda.Konkursförfarandet styrs av ett omfattande regelverksom skall tillgodose rimliga krav på rättstrygghetoch rättssäkerhet men som även har sin grund isociala hänsynstaganden (lönegarantireglerna).Fordringsägarna i konkurs har alltså ofta heltoförenliga och kolliderande intressen som intelämpar sig särskilt väl för någon typ av kollektivtbeslutsfattande från konkursborgenärernas sida. Detär uppenbart att dessa fordringsägares situationinte kan jämföras med ägarintressena i ettaktiebolag. Genom att motionären inte alls tycksfästa avseende vid den mängd oförenliga intressensom typiskt sett förekommer i en konkurs framstårförslaget som orealistiskt. Det skulle, om detgenomfördes, sannolikt innebära en återgång till enordning med "fullmaktsjobberi" och osjälvständigakonkursförvaltare där de stora fordringsägarnaskulle komma att gynnas på de mindres bekostnad.Motionären bortser också från att det allmänna,förutom rena fordringsanspråk som bevakas i särskildordning, har en rad intressen i konkurser. Somexempel kan nämnas intresset av att ekonomiskbrottslighet upptäcks och utreds, intresset av attmiljöfrågor uppmärksammas och hanteras enligtgällande regler samt intresset av attlönegarantifrågor behandlas på ett korrekt sätt.Enligt RSV:s uppfattning är det också ett allmäntintresse att konkurslagstiftningen tillämpas korrektoch likformigt i förhållande till alla intressenteroberoende av om det rör sig om prioriteradeborgenärer med stora fordringar i konkursen eller omoprioriterade med typiskt sett mindre godaförutsättningar att tillvarata sin rätt. Detförefaller även uppenbart att det allmänna har ettintresse av att det finns en ordning för attständigt följa konkurshanteringen och att verka förförbättringar. nämnda allmänna intressen talarmot den av motionären föreslagna ordningen medförebild i aktiebolagslagen och för en ordning sombygger på självständiga konkursförvaltare och enoffentlig konkurstillsyn.6 Konkurser är marknadsekonomi och konkursförvaltareär entreprenörerRSV kan instämma i motionärens syn påkonkursförvaltare som entreprenörer som bör bedrivaen konkurrensutsatt verksamhet. Detta är emellertiden chimär i rådande läge främst genom det slutnasystem som bruket av förvaltarlistor gett upphovtill, men även därför att många förvaltareförefaller uppfatta konkurrens som liktydigt med vunnit den ena eller andraborgenärsgruppens/bankens uppskattning och kanpåräkna att bli föreslagen av denna i samband medkonkursansökan. Enligt RSV:s uppfattning uppnåskonkurrens först genom en ordning dåförvaltarna/entreprenörerna jämförs med varandrautifrån adekvata och öppna kriterier samt pågrundval av dessa kriterier väljs/upphandlas avkunniga och engagerade beställare för entidsbegränsad period.