bet · GM01JuU22 · 1999-04-27 00:00:00 — I detta betänkande behandlar utskottet olikastraffrättsliga frågor i motioner som väckts underden allmänna motionstiden . olaga diskriminering, otillåten utlämning avvideogram, psykiskt störda lagöverträdare ochpåföljdsfrågor.Utskottet avstyrker samtliga motioner.Till betänkandet har fogats elva reservationer ochtre särskilda yttranden. 1998/99:Ju208 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om krafttag mot klotter.1998/99:Ju701 av och ()vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om attåterinföra olaga intrångsbegreppet för butiksägare.1998/99:Ju703 av och ()vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts omavskaffande av mängdrabatt vid upprepadbrottslighet.1998/99:Ju704 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen angetts om särskild påföljd förklottrare,2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts då det gällerförebyggande informationsinsatser i skolorna,3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen angetts om att det ska varatillåtet att visitera misstänkta klottrare.1998/99:Ju706 av m.fl. (s) variyrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om skärpt straffför smuggling.1998/99:Ju707 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om bristande regelverk förutförsel av stöldgods.1998/99:Ju709 av m.fl. (fp) variyrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om översyn avlagstiftningen som rör utdömning av straff förriktat våld och brott mot homosexuella,3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om roll i arbetet med att förebygga våldsbrottriktade mot homosexuella,4. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om polisens utredningarav riktade brott och våld mot homosexuella,5. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om lokala insatser föratt förebygga våld mot homosexuella,1998/99:Ju711 av () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om vikten av attbekämpa vardagsbrottslighet i form av klottring.1998/99:Ju712 av () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om vikten av attbekämpa vardagsbrottslighet i form av cykelstölder.1998/99:Ju713 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att domstolen skall avgörastraffpåföljden elektronisk övervakning.1998/99:Ju903 av m.fl. (m) vari yrkas8. att hos regeringen begär förslag tillstraffskärpning för grovt narkotikabrott i enlighetmed vad som anförts i motionen,1998/99:Ju904 av m.fl. (m) vari yrkas15. att begär förslag om livstidsfängelse för grov narkotikabrottslighet i enlighetmed vad som anförts i motionen,31. att hos regeringen begär förslag ompåföljd för behandling av psykiskt stördabrottslingar i enlighet med vad som anförts imotionen,1998/99:Ju907 av m.fl. (v) vari yrkas12. att hos regeringen begär förslag tillsådan ändring enligt vad i motionen anförts om attavskaffa livstidsstraff och ersätta det medtidsbestämda straff,13. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att psykisktstörda och sjuka inte skall dömas tillfängelsestraff,1998/99:Ju908 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tulltjänstemans åliggandenoch befogenheter.1998/99:Ju916 av m.fl. (m) vari yrkas5. att hos regeringen begär förslag tilländring av delgivningsreglerna i enlighet med vadsom anförts i motionen,1998/99:Ju917 av m.fl. (m) vari yrkas8. att hos regeringen begär förslag tilländring av de nuvarande bestämmelserna i 16 kap. 10c § om otillåten utlämning av filmeller videogram i enlighet med vad som anförts imotionen,1998/99:Ju918 av m.fl. (mp) variyrkas18. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts omlivstidsstraffet,1998/99:Sf612 av m.fl. (v) vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om ett vidgattillämpningsområde för brottet olaga diskriminering,1998/99:Sf635 av () vari yrkas10. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att tillsättaen utredning för att se över frågan om att omvandlalagen om olaga diskriminering i till enren civilrättslig lagstiftning,1998/99:So258 av m.fl. (v) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om kriminalisering avbrukaren,1998/99:So462 av m.fl. (fp) variyrkas5. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om den lagändring somStraffansvarsutredningen föreslår rörande skyldighetatt ingripa vid brott mot liv och hälsa, InledningI detta betänkande behandlar utskottet ett antalmotioner som väckts under den allmänna motionstidenår . Motionerna rör frågor om brott samt straffoch andra påföljder.Utförsel av stöldgodsI motion Ju707 (s) förespråkas ett generelltexportförbud avseende stulen egendom. Genom ettsådant förbud skulle tullen enligt motionären fårätt att göra ingripanden och få möjlighet att gå ini polisens register. I motion Ju908 (m) efterfrågasstörre möjligheter för tulltjänstemän att ingripamot utförsel av stöldgods.Utskottet har tidigare behandlat liknandemotionsyrkanden. Senast skedde det i betänkandet1997/98:JuU9 s. 6. Sammanfattningsvis innebärregelverket på området att tullens personal inte kaningripa mot utförsel av stöldgods i andra fall ännär en misstänkt anträffas på bar gärning ellerflyende fot, dvs. här gäller den rätt att ingripamot brott som tillkommer envar enligträttegångsbalken. Detta hänger samman med atttullens uppgift är att kontrollera att reglerna omin- och utförsel av varor följs och inte attefterforska och beivra brott. Tullens rätt generelltatt ingripa mot utförsel av gods begränsar sigdärför till sådant gods för vilket tull, annan skatteller avgift skall betalas till staten eller somenligt stadgande i lag eller författning inte fårutföras. Stöldgods utgör inte sådant gods som intefår föras ut ur landet. I det nämndabetänkandet avstyrkte utskottet ett motionsyrkandeliknande de nu aktuella med hänvisning till enpågående översyn av lagen (1960:418) om straff förvarusmuggling.Inom har en översyn gjorts avvarusmugglingslagen. Resultatet av översynen harpresenterats i departementspromemorian Nysmugglingslag m.m. (Ds 1998:53). I promemorianföreslås bl.a. att varusmugglingslagen skallupphävas och ersättas av en ny lag om straff försmuggling.När det gäller den typ av brottslighet som avsesmed motionsyrkandena anförs sammanfattningsvisföljande i promemorian. I syfte att åstadkomma eneffektivare bekämpning av den ifrågavarandebrottsligheten och få till stånd ettbättre utnyttjande av tullens, ochpolisens samlade resurser förordas att Tullverketoch ges särskilda befogenheter attmedverka vid bekämpning av brott som avses i 8-10kap. (BrB) beträffande varor som någonstår i begrepp att föra ut ur landet. 8-10 kap. BrBinnehåller straffbestämmelser om egendomsbrott, dvs.stöld-, bedrägeri- och förskingringsbrottslighet.Inom ramen för dessa brotts-typer faller ocksåexempelvis häleribrottsligheten. Saken behöveremellertid beredas ytterligare, framhålls det ipromemorian, varför något egentligt lagförslag inteläggs fram i denna.I promemorian presenteras emellertid en skiss somgår ut på att tulltjänstemän och tjänstemän vidKustbevakningen ges befogenheter att ingripa medtvångsmedel vid misstanke om nu åsyftadbrottslighet. Sålunda förordas att dessa tjänstemänges rätt att hejda fordon eller andratransportmedel, om det finns anledning anta atttransportmedlet eller egendom som fraktas med dettavarit föremål för brott enligt 8-10 kap. BrB. Rättenatt hejda transportmedel skall också gälla om detannars behövs för att i brådskande fall gripapersoner som misstänks för dessa brott, för att taegendom i beslag och för att företa husrannsakan.Det sistnämnda tvångsmedlet kan behövas ibland, näregendomen exempelvis utgörs av en bil. Det är härfråga om motsvarande befogenheter som tillkommerpolismän i brådskande fall. Tvångsmedelsanvändningenförordas bli begränsad till de gränsnära områdenaeller annars sådana områden som har direktförbindelse med utlandet.Avsikten är inte att ellerKustbevakningen skall ges rätt att inledaförundersökning rörande de nu aktuella brotten.Förundersökningarna skall alltså ävenfortsättningsvis utföras av polis och åklagare. och tjänstemän skallankomma att ingripa primärt när egendom sommisstänks vara föremål för egendomsbrott skall förasut ur landet. När sålunda en misstänkt person hargripits eller ett beslag gjorts skall den gripne ochdet beslagtagna jämte en redogörelse för ärendetskyndsamt överlämnas till undersökningsledaren elleråklagaren, som skall pröva om åtgärdernaskall bestå.Promemorian har remissbehandlats och bereds nu iRegeringskansliet. En proposition på grundval avpromemorians förslag kan komma i början av år 2000.Utskottet anser att det är angeläget att frågan omtullens möjligheter att agera mot utförsel avstöldgods regleras på ett sätt som kan bidra tillatt stävja sådan utförsel. Som ovan framgåttövervägs emellertid spörsmålet inom ramen för detpågående arbetet med en ny lag om straff försmuggling. Utskottet anser att det pågåendelagstiftningsarbetet inte bör föregripas, ochutskottet avstyrker motionerna Ju707 och Ju908.Ansvar för varusmugglingI motion Ju706 (s) yrkas - som motionen får förstås- att strikt ansvar för varusmuggling införs förägare och förare av fordon, i vilka smuggelgodsanträffas. Fordon, som fraktar smuggelgods, börenligt motionärernas uppfattning förverkas.Ansvar för överträdelse av straffbuden ivarusmugglingslagen förutsätter att gärningsmannenhandlat med uppsåt eller, i vissa särskilt angivnafall, av grov oaktsamhet. Gärningsmannen skallalltså ha förfarit på ett sätt som uppfyller de iden tillämpliga paragrafen uppställda objektivaförutsättningarna för straffansvar, och förfarandetskall ha skett med den grad av subjektiv insikt somkrävs enligt det enskilda straffbudet. En person somär ägare till eller förare av ett fordon, i vilketsmuggelgods anträffas, kan alltså inte straffasenbart i sin egenskap av ägare eller förare.En bestämmelse som i viss mån anknyter tillmotionärernas önskemål finns i 7 §varusmugglingslagen. Enligt den paragrafen gälleratt om gods påträffas undandolt i fartyg, luftfartygeller tåg, på plats som inte är upplåten tillmedföljande resandes personliga begagnande, ochframgår av omständigheterna, att varusmuggling, sominte är ringa, är tillämnad eller har ägt rum, dömsbefälhavaren för bristande tillsyn övertransportmedel till böter, om han inte gjort sigskyldig till något annat brott enligtvarusmugglingslagen. Har han gjort vad som på honomskäligen ankommit för att förhindra varusmuggling,undgår han dock ansvar. Motsvarande regel gäller närtillsynen delegerats till annan person medbefälsgrad.I departementspromemorian Ny smugglingslag föreslåsatt den nu redovisade paragrafen skall avskaffas,eftersom det i praktiken visat sig närmast omöjligtatt bevisa att en befälhavare eftersatt sintillsynsskyldighet.När det gäller förverkande finns bestämmelser ibl.a. varusmugglingslagens 9 och 10 §§. Enligt 9 §skall gods som har varit föremål för varusmugglingeller försök därtill förklaras förverkat jämte kärleller emballage, vari godset förvaras. Finnsegendomen inte i behåll, skall värdet av denförverkas. Om ett förverkande är uppenbart obilligt,får det helt eller delvis efterges. Har egendomen,eller särskild rätt till den, förvärvats av någonsom var i god tro, skall förverkande inte ske.Enligt varusmugglingslagen saknar det egentligbetydelse för förverkandefrågan om brottet harbegåtts av ägaren till egendomen eller av någonannan.Enligt 10 § får hjälpmedel, som har använts vidbl.a. varusmuggling eller försök till sådant brott,förklaras helt eller delvis förverkade, om det ärpåkallat till förebyggande av sådan brottsligheteller det annars finns särskilda skäl, allt underförutsättning att ägaren eller någon i dennes ställeuppsåtligen har förövat gärningen eller medverkattill denna och ett förverkande inte skulle varauppenbart obilligt. Finns egendomen inte i behåll,får i stället värdet av den förverkas. Förverkandefår dock inte ske hos den som i god tro harförvärvat egendomen eller rätt till den. Rätten kani stället för att besluta om förverkande föreskrivaåtgärd till förebyggande av missbruk.Med hjälpmedel i 10 § avses i första handtransportmedel som använts vid brottet samt väskor,lådor och annat som smuggelgodset har förvarats i.Föremålen behöver inte vara speciellt konstrueradeför smuggling, utan det är tillräckligt att de harkommit till användning i samband med brottet.De nu redovisade bestämmelserna är fakultativa. Iförarbetena framhöll emellertid departementschefen -under hänvisning till förverkandereglernas förmodadestarkt brottsförebyggande effekt - att smuggelgodssom regel borde förverkas, så snart det inteframstod som uppenbart obilligt (oskäligt).Smugglade alkohol- och tobaksvaror liksom varor somvar förenade med säkerhetsrisker borde förverkasundantagslöst. I fråga om hjälpmedel framhölldepartementschefen att förverkande borde ske förstoch främst när det var påkallat för att förebyggafortsatta brott men också som regel vid mycket grovbrottslighet (K M prop. nr 115 1960 s. 74 f).I betänkandet Ny smugglingslag föreslås ocksåbestämmelser om förverkande. Dessa skiljer sig frångällande regler bl.a. genom att de ger möjlighettill förverkande även vid brott som begås avoaktsamhet, som inte är grov.Utskottet vill framhålla att i svensk rätt ansvarför brott - med undantag för det formellaensamansvaret för bl.a. ansvariga utgivare itryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen - förutsätter attgärningsmannen handlat uppsåtligen eller, när detsärskilt anges, av oaktsamhet. En bärande tankebakom kravet på att gärningsmannen skall ha handlatuppsåtligen eller av oaktsamhet kan sägas vara attendast den som haft möjlighet att rätta sig efterlagen, men inte gjort det, skall kunna straffas. Ettstrikt ansvar för varusmuggling av det slag somförordas i motionen är, enligt utskottets mening,oförenligt med grundläggande straffrättsligaprinciper. När det gäller förverkande av fordon somfraktat smuggelgods ger, som framgått ovan, gällandelag vidsträckta möjligheter och dessa kan komma attutökas. Utskottet vill här särskilt understryka attförverkande av transportmedel kan ske inte bara närsmuggelbrottet förövats av transportmedlets ägareutan också när det förövats av någon som var iägarens ställe. Med det anförda avstyrker utskottetmotion Ju706.Olaga diskrimineringI motion Sf612 (v) begärs att bestämmelsen i 16 kap.9 § BrB om olaga diskriminering skall få ettutvidgat tillämpningsområde. Motionärerna hänvisartill en skrift med förslag från Ombudsmannen motetnisk diskriminering (DO).Straff för olaga diskriminering infördes i svenskrätt genom lagstiftning . Lagbestämmelsen,som då hade beteckningen 16 kap. 8 a § BrB, tillkommed anledning av tillträde till Förentanationernas dagtecknadekonvention om avskaffande av alla former avrasdiskriminering ( K M prop. nr 1970).Paragrafen, som alltså numera betecknas 16 kap. 9 §BrB, har successivt utbyggts och har ett vidaretillämpningsområde än som följer av konventionen.I 16 kap. 9 § första stycket BrB föreskrivs att ennäringsidkare som i sin verksamhet diskriminerarnågon på grund av hans ras, hudfärg, nationellaeller etniska ursprung eller trosbekännelse genomatt inte gå honom till handa på de villkor somnäringsidkaren i sin verksamhet tillämpar iförhållande till andra skall dömas för olagadiskriminering till böter eller fängelse i högst ettår.Enligt paragrafens andra stycke tillämpas dennämnda bestämmelsen också på den som är anställd inäringsverksamhet eller annars handlar på ennäringsidkares vägnar samt på den som är anställd iallmän tjänst eller innehar allmänt uppdrag.Vidare gäller, enligt paragrafens tredje stycke,att ansvar för olaga diskriminering också drabbaranordnare av allmän sammankomst eller offentligtillställning och medhjälpare till sådan anordnare,om han diskriminerar någon på grund av hans ras,hudfärg, nationella eller etniska ursprung ellertrosbekännelse genom att vägra honom tillträde tillsammankomsten eller tillställningen på de villkorsom gäller för andra.Slutligen gäller, enligt paragrafens fjärde stycke,att om någon som avses i paragrafens första-tredjestycke på där angivet sätt diskriminerar annan pågrund av att denne har homosexuell läggning,inträder likaledes ansvar för olaga diskriminering.För straffbarhet fordras att det avgörande motivetför gärningen varit någons ras, hudfärg, nationellaeller etniska ursprung, trosbekännelse ellerhomosexuella läggning.DO har i en dagtecknad skrifttill lämnat förslag till ettvidgat tillämpningsområde för 16 kap. 9 § BrB.Förslagen innebär bl.a. att det för straffbarhetskulle räcka att ett av motiven för gärningen varitbrottsoffrets ras, hudfärg, nationella eller etniskaursprung, trosbekännelse eller homosexuellaläggning. DO anser vidare att försök, förberedelseoch stämpling till olaga diskriminering börkriminaliseras, och att det bör övervägas attkriminalisera diskriminering som sker av oaktsamhet.I motion Sf635 (mp) begärs att en utredning skalltillsättas för att se över frågan om 16 kap. 9 § BrBbör upphävas och ersättas av civilrättsliglagstiftning. Motionärerna menar att encivilrättslig reglering skulle leda till att fleraskadestånd utdömdes och vara mera effektiv än dennuvarande ordningen.Enligt 1 kap. 3 § skadeståndslagen (1972:207)tillämpas skadeståndslagens bestämmelser omskyldighet att ersätta personskada också i fråga omlidande som någon tillfogar annan genom bl.a. olagadiskriminering. Bestämmelsen ger alltså rätt tillersättning för den icke-ekonomiska skada somlidandet innebär.Skada som någon tillfogas på grund av olagadiskriminering kan också vara s.k. renförmögenhetsskada, dvs. ekonomisk skada somuppkommer utan att någon lider person- ellersakskada. Utanför avtalsförhållanden är renförmögenhetsskada i princip ersättningsgill endastom det särskilt anges i lag. Den som vållar renförmögenhetsskada genom brott är dock alltidersättningsskyldig enligt 2 kap. 4 §skadeståndslagen.Att de förfaringssätt som beskrivs i 16 kap. 9 §BrB är kriminaliserade innebär alltså inget hindermot att skadeståndstalan förs. Kriminaliseringen ärtvärtom en förutsättning för rätt till sådanersättning som avses i 1 kap. 3 § skadeståndslagen.Den är dessutom, med hänsyn till svensk rättsreglering av ansvaret för ren förmögenhetsskada iutomobligatoriska förhållanden, ofta enförutsättning även för rätt till ersättning försådan skada.I fråga om beviskravet för skadeståndstalan gällercivilprocessuella regler, även omskadeståndsanspråket grundas på brott.Enligt vad utskottet inhämtat kommer regeringenunder att besluta om en översyn av 16 kap. 9§ BrB.Enligt utskottets mening finns det inte skäl förriksdagen att föregripa den aviserade översynen.Utskottet vill dock redan nu framhålla att enavkriminalisering av olaga diskriminering inte synesägnad att öka möjligheten att fordra skadestånd försådana förfaranden. Utskottet avstyrker såväl motionSf612 som motion Sf635.Brott mot homosexuellaI motion Ju709 (fp) begärs att en översyn skallgöras av tillämpningen av brottsbalkensstraffvärdebestämmelser när det gäller brott mothomosexuella. Vidare anser motionärerna att brottsom riktats mot homosexuella bör handläggas avsärskilda utredare inom polisen, och att lokalabrottsförebyggande insatser mot sådana brott börvidtas. Slutligen anser motionärerna attbrottsförebyggande rådet (BRÅ) bör få i uppdrag attmotverka våld och annan brottslighet som riktas mothomosexuella.I 29 kap. meddelas bestämmelser tillledning för bl.a straffmätning.Enligt 29 kap. 1 § BrB gäller sålunda att straffskall, med beaktande av intresset av en enhetligrättstillämpning, bestämmas inom ramen för dentillämpliga straffskalan efter brottets eller densamlade brottslighetens straffvärde. Vid bedömningenav straffvärdet skall särskilt beaktas den skada,kränkning eller fara som gärningen inneburit, vadden tilltalade insett eller borde ha insett om dettasamt de avsikter eller motiv som han haft.I 29 kap. 2 § BrB räknas upp ett antal försvårandeomständigheter som särskilt skall beaktas vidbedömningen av straffvärdet. Av intresse iförevarande sammanhang är punkten 7. Av denna följeratt som en försvårande omständighet skall särskiltbeaktas om ett motiv för brottet varit att kränka enperson, en folkgrupp eller en annan sådan grupp avpersoner på grund av ras, hudfärg, nationellt elleretniskt ursprung, trosbekännelse eller annanliknande omständighet.Den ifrågavarande bestämmelsen tillkom genomlagstiftning (prop. 1993/94:101, bet.1993/94:JuU13, rskr. 1993/94:298). När det gällermotiven för lagrummet anförde departementschefen,såvitt nu är av intresse, följande i propositionen.Skyddet enligt straffskärpningsgrunden borde intebegränsas till dem som bestämmelsen om hets motfolkgrupp tog sikte på utan borde också omfattaandra diskriminerande motiv av jämförligt slag,t.ex. fall där ett motiv för brottet varit attkränka någon på grund av dennes sexuella läggning.Den särskilda straffskärpningsgrunden borde såledeserbjuda ett förstärkt skydd i sådana fall där ettmotiv för brottet varit att åstadkomma en kränkningpå grund av ras, hudfärg, nationellt eller etnisktursprung eller annan liknande omständighet. Detborde därvid understrykas att något av de ibestämmelsen upptagna motiven inte behöver ha varitdet enda eller ens det huvudsakliga motivet förbrottet för att bestämmelsen skall kunna tillämpas(prop. s. 22 f).Enligt vad utskottet inhämtat arbetar BRÅ medbekämpandet av s.k. hatbrott, varmed förstås brottsom begås mot personer som uppfattas som avvikande.Våldsbrott som riktas mot homosexuella på grund avderas sexuella läggning anses tillhöra dennabrottskategori. BRÅ deltar i kampanjer mot hatbrotti skolorna och stöder också studier på platser däruppmärksammade hatbrott ägt rum.Av regleringsbrevet för polisväsendet framgår att kampen motvåldsbrottslighet skall prioriteras.Här kan nämnas att regeringen den 20 augusti 1998tillsatte en parlamentariskt sammansatt utredningmed uppdrag att utreda frågor om straffansvar fördeltagande i vissa organisationer samt vissa andrafrågor med anknytning därtill (dir. 1998:66).Utredningen, vars arbete skall vara slutfört den 31oktober 2000, skall bl.a. ta upp frågan om attstraffbelägga hets mot homosexuella på liknande sättsom hets mot folkgrupp och granska argumenten föroch emot en sådan kriminalisering.Utskottet behandlade frågan om våld mothomosexuella senast i betänkandet 1997/98:JuU1 s. Med anledning av ett motionsyrkande att BRÅskulle ges i uppdrag att motverka våld mothomosexuella uttalade utskottet den gången bl.a. attdet utgick från att frågan om brott m.m. mothomosexuella bevakades av berörda myndigheter ochatt så kom att ske även . Utskottetkonstaterade vidare att våldsbrott tillhörde debrott som skulle prioriteras av BRÅ. Med hänsynhärtill och till den nyssnämnda utredningen om bl.a.hets mot homosexuella fann utskottet att någraytterligare åtgärder inte kunde anses behövliga ochavstyrkte motionen.Vad gäller de nu förevarande motionsyrkandena fårutskottet anföra följande. När det gällertillämpningen av 29 kap. 2 § 7 BrB vid brott mothomosexuella synes denna fråga inte ha kommit underHögsta domstolens bedömning. Utskottet anser sigdärför inte ha fog för att ifrågasätta attlagstiftarens avsikter beaktats i rättspraxis, ochutskottet finner inte skäl att nu förorda en översynav lagrummet. I fråga om övriga motionsyrkandenkonstaterar utskottet att brott mot homosexuella iolika avseenden är föremål för åtgärder av berördamyndigheter såsom polisen och BRÅ. Utskottet utgårfrån att myndigheterna även kommer attägna sådana brott erforderlig uppmärksamhet.