bet · GM01JuU15 · 1999-03-09 00:00:00 — I detta betänkande behandlar utskottet ettregeringsförslag till bl.a. ändringar ilagstiftningen om trafikonykterhet och onykterhettill sjöss. När det gäller trafikonykterhet föreslåsatt den som för motorfordon efter att ha intagitnarkotika skall dömas för rattfylleri, om det undereller efter färden finns något narkotiskt ämne kvari hans blod. Straffansvar inträder dock inte omnarkotikan intagits i enlighet med läkares ellerannan behörig receptutfärdares ordination. Även isistnämnda fall kan dock föraren dömas förrattfylleri om han var så påverkad av narkotikan atthan inte kunde föra fordonet på betryggande sätt.Regeringen föreslår en ny lag om ögonundersökningför att underlätta för polisen att ta reda på om enförare är påverkad av narkotika eller andra droger.I fråga om sjöfylleri föreslår regeringen att en avde omständigheter som särskilt skall beaktas vidbedömningen av om ett sjöfylleribrott är grovt skallvara om gärningsmannen haft en alkoholkoncentrationom i blodet eller perliter i utandningsluften.Utskottet tillstyrker regeringens förslag.Till betänkandet har fogats nio reservationer. I proposition 1998/99:43 () harregeringen föreslagit att antarregeringens förslag till1. lag om ögonundersökning vid misstanke om vissabrott i trafiken,2. lag om ändring i lagen (1951:649) om straff förvissa trafikbrott,3. lag om ändring i lagen (1958:205) om förverkandeav alkoholhaltiga drycker m.m.,4. lag om ändring i järnvägssäkerhetslagen(1990:1157),5. lag om ändring i sjölagen (1994:1009).Lagförslagen, som har granskats av Lagrådet, harfogats till betänkandet, se bilaga 1.I ärendet har inhämtats yttrande från lagutskottet,se bilaga 2. Motioner väckta med anledning avpropositionen1998/99:Ju11 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till sådanändring i sjölagen (1994:1009) att det införs enpromillegräns om för sjöfylleri som inte ärgrovt.1998/99:Ju12 av m.fl. (fp, v, kd, c,mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att den föreslagnanollgränsen utan undantag skall gälla för allanarkotikaklassade preparat,2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att utöver blodproväven andra kroppsvätskor såsom t.ex. urinprov skallanses fylla kraven som sållningsinstrument avotillåtet narkotikaklassat preparat som skall ledatill rättslig åtgärd,3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att eninformationskampanj bör igångsättas föratt undanröja eventuella oklarheter kringlagstiftningen,4. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om den principiellautgångspunkten att kravet i sjötrafik likställs mednykterhet i trafik på land,5. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att den avregeringen aviserade utredningen om sjöfylleri sominte är grovt tillsätts,6. att beslutar att ikraftträdande avföreslagna lagändringar dateras till den 1 maj 1999.1998/99:Ju13 av m.fl. (m) vari yrkas1. att hos regeringen begärkompletterande förslag rörande polisensförutsättningar att upptäcka bruk av narkotika itrafiken i enlighet med vad som anförts i motionen,2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om berörda myndighetersbehov av kompensation i vårens ekonomiskaproposition för de ökade kostnader som följer avförslagen i den nu aktuella propositionen.Motioner väckta under allmänna motionstiden1998/991998/99:Ju710 av tredje vice talman och () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag tillskärpning av lagen om straff för vissa trafikbrott ienlighet med vad som anförts i motionen.1998/99:Ju910 av m.fl. (kd) vari yrkas5. att hos regeringen begär ett förslagtill lagstiftning om förbud att framföra motorfordonmed narkotiska preparat i kroppen,1998/99:T222 av och ()vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att kampen motrattfylleri bör ingå i nollvisionen,6. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om en nollgräns vidrattfylleri, InledningÄrendet och dess beredningRegeringen beslutade atttillkalla en särskild utredare med uppgift att seöver bestämmelserna om sådant rattfylleri och grovtrattfylleri i lagen (1951:649) om straff för vissatrafikbrott (trafikbrottslagen) som avser påverkanav något annat medel än alkohol, s.k.drograttfylleri. Utredaren fick i uppdrag attanalysera vilka problem som är förenade med dennuvarande lagstiftningen och att lämna förslag tillåtgärder som skulle medföra en effektivarebekämpning av brottstypen. Utredningen, som antognamnet , överlämnade iseptember 1996 betänkandet Droger i trafiken (SOU1996:125). I betänkandet föreslogs bl.a. enbestämmelse om skärpning av bestämmelsen om s.k.kliniskt rattfylleri. Utredningen föreslog också enändring i lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprovav innebörd att polisman skulle ges rätt attrutinmässigt genomföra ögonundersökning på förare avmotordrivna fordon i syfte att fastställadrogpåverkan. Betänkandet har remissbehandlats.I slutet av år 1992 presenterade betänkandet Grovt rattfyllerioch Sjöfylleri (SOU 1992:131). Såvitt gälldesjöfylleri föreslog kommittén dels att straffmaximumför grovt sjöfylleri skulle höjas från ett till tvåår, dels att en promillegräns motsvarande den förgrovt rattfylleri skulle införas för grovtsjöfylleri. Vidare föreslog kommittén en särskildstraffvärderegel i sjöfyllerilagstiftningen och attgärningsmannens syssla ombord på fartyget skullevara den omständighet som domstolarna först hade attbeakta vid bedömningen av om brottet var grovt.Betänkandet behandlades i sin helhet i proposition1993/94:44 Grovt rattfylleri m.m. (bet.1993/94:JuU11). I fråga om införande avpromillegränser till sjöss uttalade regeringen atten utvärdering av de bestämmelser om sjöfylleri sominförts 1991 först borde avvaktas.Regeringen gav () iuppdrag att göra utvärderingen.BRÅ har redovisat sin utvärdering i PM 1996:1Sjöfylleri, En utvärdering av ändringar ibestämmelserna i sjölagen om onykterhet till sjöss.Lagutskottet förordade i betänkande 1997/98:LU13ett tillkännagivande att regeringen bordeåterkomma till med ett förslag ompromillegränser i sjötrafiken. biföllutskottets hemställan (rskr. 1997/98:145).När det gäller ändringar i trafikbrottslagen medanslutande författningar grundar sig förslagen ipropositionen på Drograttfylleriutredningensbetänkande och remissbehandlingen av detta. I frågaom ändringen i sjölagen ligger förslagen avseendesjöfylleri i Väg- och sjöfyllerikommitténsbetänkande och remissbehandlingen av detta samtBRÅ:s ovannämnda promemoria till grund förförslaget.Justitieutskottet har hållit en utfrågning medföreträdare för , Riksåklagarenoch . och har uppvaktat utskottet.Gällande rättTrafikbrottslagenEnligt 4 § första stycket trafikbrottslagen skallden dömas för rattfylleri som fört ett motordrivetfordon eller en spårvagn efter att ha förtärtalkoholhaltiga drycker i sådan mängd attalkoholkoncentrationen under eller efter färdenuppgick till i hans blod eller 0,10milligram per liter i hans utandningsluft.Av andra stycket i samma paragraf framgår att ävenden som vid förandet av ett motordrivet fordon elleren spårvagn är så påverkad av alkohol eller någotannat medel att det kan antas att han inte påbetryggande sätt kan föra fordonet skall dömas förrattfylleri (s.k. kliniskt rattfylleri).Med annat medel avses i paragrafen samtliga medelsom kan påverka förmågan att framföra fordonet påett betryggande sätt (prop. 1989/90:2 s. 35). Hithör till en början sådana medel som juridisktklassas som narkotika. Exempel på narkotika äropiater som morfin och heroin, centralstimulerandemedel som amfetamin och kokain, olikacannabispreparat som marijuana och hasch samthallucinogena droger som LSD. Under uttrycket annatmedel i paragrafen faller också trafikfarligaläkemedel såsom bedövningsmedel, smärtstillandemedel, medel mot epilepsi, olika psykofarmaka, medelmot allergi och vissa hostmediciner. Även organiskalösningsmedel som bensin och eter omfattas avuttrycket.Straffet för rattfylleri är böter eller fängelse ihögst sex månader.Är brottet grovt, skall föraren enligt 4 a §trafikbrottslagen dömas för grovt rattfylleri tillfängelse i högst . Vid bedömande av om brottetär grovt skall särskilt beaktas om föraren har haften alkoholkoncentration som uppgått till minst 1,0 %i hans blod eller per liter i hansutandningsluft, om föraren annars har varit avsevärtpåverkad av alkohol eller annat medel eller omframförandet av fordonet har inneburit en påtagligfara för trafiksäkerheten.Gällande rätt uppställer alltså gränsvärden endastför alkohol. Den som för fordon under påverkan avannat medel, t.ex. narkotika, kan dömas förrattfylleri endast om rekvisiten för klinisktrattfylleri är uppfyllda.SjölagenEnligt 20 kap. 4 § sjölagen (1994:1009) gäller attden som framför ett fartyg eller i övrigt på fartygfullgör en uppgift av väsentlig betydelse försäkerheten till sjöss och då är så påverkad avalkoholhaltiga drycker eller något annat medel, attdet kan antas, att han inte på ett betryggande sättkan utföra vad som därvid åligger honom skall dömasför sjöfylleri till böter eller fängelse i högst sexmånader.Om brott, som avses i nyssnämnda paragraf, ärgrovt, skall enligt 20 kap. 5 § sjölagen dömas förgrovt sjöfylleri till fängelse i högst . Vidbedömande av om brottet är grovt skall särskiltbeaktas om1. gärningsmannen varit avsevärt påverkad avalkohol eller något annat medel,2. den uppgift som gärningsmannen haft att fullgöravarit särskilt krävande med hänsyn till fartygetsegenskaper eller andra omständigheter eller3. framförandet av fartyget inneburit en påtagligfara för säkerheten till sjöss.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslås att en nollgräns förnarkotika i trafiken införs i lagen (1951:649) omstraff för vissa trafikbrott och ijärnvägssäkerhetslagen (1990:1157). Detta innebäratt den som för ett motordrivet fordon, ett tågeller en spårvagn med ett narkotiskt ämne i blodetdöms för rattfylleri. Ett undantag från nollgränseninförs för den som intagit ett narkotikaklassatläkemedel i enlighet med läkares ordination. Fråganom dessa förare gjort sig skyldiga till rattfylleriskall bedömas enligt de regler som gäller redan idag.I anledning av den skärptatrafiknykterhetslagstiftningen föreslås en ny lag omögonundersökning vid misstanke om vissa brott itrafiken. Den innebär att en polisman ges rätt attgenomföra ögonundersökning på förare av motordrivnafordon och vissa andra som kan misstänkas för brottmot bl.a. rattfylleribestämmelserna.Propositionen innehåller vidare förslag ominförandet av en gräns om för alkohol isjölagens bestämmelse om grovt sjöfylleri.Regeringen uttalar också att frågan om införandet aven promillegräns i bestämmelserna om s.k. enkeltsjöfylleri bör utredas ytterligare.Lagutskottets yttrandeJustitieutskottet har berett lagutskottet tillfälleatt yttra sig över propositionen och i ärendetaktuella motioner. har avgivit yttrandeöver dels det avsnitt i propositionen som avsersjöfylleri (avsnitt 6), dels motionerna Ju11 (mp)och Ju12 (fp, v, kd, c, mp) yrkandena 4-6.Lagutskottet förordar att justitieutskottettillstyrker regeringsförslaget i berörd del ochavstyrker motionsyrkandena.Justitieutskottet behandlar nedan lagutskottetsyttrande i tillämpliga delar.ÖvervägandenUndantag från narkotikaförbudetI motionerna Ju12 (fp, v, kd, c, mp), Ju910 (kd) ochT222 (fp) efterfrågas ett undantagslöst förbud motförande av motorfordon eller spårfordon efter intagav narkotika. Motionärerna framhåller att ävenbilkörning efter intag av legalt förskrivennarkotika kan leda till trafikfarliga situationer.När det gäller motiven för det föreslagnaundantaget från den s.k. nollgränsen anförregeringen bl.a. följande i propositionen.En nollgräns bör gälla för alla typer avnarkotikaklassade ämnen, dvs. även förnarkotikaklassade läkemedel. Nollgränsen skullesåledes komma att omfatta också förare som på grundav sjukdom eller annat tillstånd är i behov avsådana läkemedel, om inte annat föreskrevs.Det är, framhåller regeringen, svårt att närmarebestämma omfattningen av denna förargrupp. BRÅ har ien rapport (PM 1998:3 - Drograttfylleri; omfattning,olycksrisker och bevisproblem) uppskattat andelenpersoner som använder trafikfarliga läkemedel tillomkring av befolkning i åldersgruppen18-74 år eller omkring 600 000 personer. Av dessa använder lugnande medel och sömnmedeloch resterande andra trafikfarliga läkemedel. stor del av de lugnande medlen ingår olika typerav bensodiazepiner, som är narkotikaklassade. Dessaämnen ingår bl.a. i de relativt vanligt förekommandeläkemedlen Sobril och Valium. Härtill kommer ocksåövriga narkotikaklassade läkemedel. Detta innebäratt ett inte obetydligt antal förare skulle få sinrörelsefrihet begränsad om den föreslagnanollgränsen skulle gälla undantagslöst. handla om personer som är i behov av en lågdos lugnande läkemedel för att fungera ivardagslivet. Regeringen saknar för närvarandeunderlag för att ta ställning till vilkakonsekvenser en nollgräns skulle få för dessaförare. Någon form av undantag för bruk avnarkotikaklassade läkemedel bör därför övervägasenligt regeringens uppfattning.Regeringen understryker att det naturligtvis kanhävdas att det från trafiksäkerhetssynpunkt intespelar någon roll varifrån den trafikfarligapåverkan kommer, dvs. om föraren använder dettrafikfarliga medlet legalt eller illegalt. Detväsentliga är om föraren på grund av användningenutgör en fara i trafiken. Samtliga narkotiska ämnenhar generellt sett sådana egenskaper att de kanmedföra en trafikfarlig påverkan. Det finnsemellertid knappast fog för att påstå att varjeenskild bilförare som använder narkotiska medel iterapeutisk dos verkligen utgör en trafikfara. Denkliniska påverkan av ett sådant medel beror påindividuella faktorer som t.ex. ålder, kön, sjukdom,kropps-vikt, nedbrytningsförmåga och andra fysiskabetingelser. Även om det för flertaletnarkotikaklassade läkemedel finns angivna tiderunder vilka medlet i normalfallet utövar någon formav klinisk påverkan kan och också gradenav påverkan variera mycket kraftigt mellan enskildaindivider. Till detta kommer patientenstoleransutveckling för olika läkemedel.Vidare redovisar regeringen en av BRÅ utfördundersökning avseende bensodiazepiner, som alltsåingår i några av de vanligaste narkotikaklassadeläkemedlen. Av undersökningen framgick att lågakoncentrationer av bensodiazepiner inte tycktespåverka bilförares körprestationer.Regeringen framhåller att det framför allt synesvara vid lite högre koncentrationer avbensodiazepiner som den trafikfarliga påverkan görsig gällande. Risken för att uppnå en trafikfarligpåverkan kan därför regelmässigt antas vara störrenär medlen intas i missbrukssyfte än när de användsi medicinskt syfte, även om det givetvis förekommeratt förare som intar narkotikaklassade läkemedelenligt läkares ordination därigenom uppvisar enpåverkan som inte är förenlig med trafiksäkerheten.Regeringen påpekar också att BRÅ i den nyssnämndapromemorian redovisar en undersökning av sambandetmellan trafikolyckor och kriminalitet.Undersökningen indikerar, enligt regeringens mening,en missbruksproblematik hos många av de förare somkör bil med narkotikaklassade ämnen i blodet.Mot bakgrund av det anförda anser regeringen attintag av narkotikaklassade läkemedel som sker ienlighet med läkares ordination bör kunna undantasfrån nollgränsen. Ett sådant undantag kommer ipraktiken inte att omfatta sådana droger som heroin,amfetamin eller cannabis, eftersom dessa i principinte ordineras av läkare. Undantaget bör utformas såatt det avser de förare som i enlighet med läkareseller annan behörig receptutfärdares (t.ex.tandläkare) ordination intagit läkemedel somomfattas av nollgränsen.I motiven understryker regeringen vidare attstraffansvar för kliniskt rattfylleri kan inträdaäven för den som intagit narkotikaklassat läkemedeli enlighet med läkares ordination. Den somordinerats ett narkotikaklassat eller eljesttrafikfarligt läkemedel måste alltid, i samråd medläkaren, noggrant överväga om bilkörning bör helteller delvis underlåtas . Detär därför viktigt att den som ordineras läkemedel avnu ifrågavarande slag ges en klar och tydliginformation om läkemedlets påverkan på körförmågan.Regeringen erinrar om att receptutfärdare enligt 19och 22 §§ läkemedelslagen (1992:859) har eninformationsplikt gentemot patienten när läkemedelskrivs ut. Beträffande trafikfarliga läkemedelföreskrivs särskilt i Läkemedelsverketsförfattningssamling (40 § LVFS 1997:10) attreceptutfärdaren noga skall upplysa patienten om hursådana läkemedel kan påverka reaktionsförmågan ochdärmed körförmågan. Vidare är apotekspersonalenskyldig att lämna information till patienten isamband med att läkemedlet lämnas ut (22 §läkemedelslagen och 45 § LVFS 1997:10). Ytterligareframhåller regeringen att en läkare, som vidundersökning av en körkortshavare finner att denneav medicinska skäl är uppenbart olämplig att hakörkort, enligt 10 kap. 2 § körkortslagen (1998:488)skall anmäla förhållandet till , såvidadet inte finns anledning att anta attkörkortshavaren kommer att följa läkarens uppmaningatt avstå från bilkörning (prop. s. 28 f).Utskottet vill för sin del anföra följande. Fråganom hur lagstiftningen skall utformas för att kommatill rätta med förare som kör bil eller andramotorfordon under påverkan av andra trafikfarligamedel än alkohol har varit föremål för övervägandenunder en följd av år. Att regeringen nu lägger framett förslag till skärpning av bestämmelserna i ämnetmåste därför hälsas med tillfredsställelse.Utskottet delar regeringens uppfattning att det börfinnas ett principiellt förbud mot att framföra bilunder påverkan av narkotika. Utskottet instämmeremellertid också i regeringens bedömning att dettaförbud inte kan vara undantagslöst. Som regeringenredovisar i propositionen använder ett stort antalpersoner narkotikaklassade läkemedel i enlighet medläkares ordination. Ett undantagslöst förbud av detslag motionärerna efterfrågar skulle innebära attdessa personer inte kunde köra bil ens i de fall därmedicineringen inte påverkar deras körförmåga. Ensådan ordning är enligt utskottets mening interimlig. Utskottet vill här erinra om att även densom intagit ett narkotikaklassat läkemedel ienlighet med läkares ordination kan straffas förrattfylleri, om det kan antas att han inte påbetryggande sätt kan framföra fordonet. Med detanförda avstyrker utskottet motionerna Ju12, Ju910och T222 i nu ifrågavarande delar.Nollgräns för alkoholI motion T222 (fp) begärs att kampen mot rattfylleriskall ingå i den trafikpolitiska nollvisionen ochatt en s.k. nollgräns skall gälla även för alkohol.Riksdagen beslutade att antapropositionen Nollvisionen och det trafiksäkrasamhället (prop. 1996/97:137, bet. 1997/98:TU4,rskr. 1997/98:11). Beslutet innebär att detlångsiktiga målet för trafiksäkerheten skall varaatt ingen dödas eller skadas allvarligt till följdav trafik-olyckor inom vägtransportsystemet(nollvisionen) och att vägtransportsy-stemetsutformning och funktion anpassas till de krav somföljer av detta. Under riksdagsbehandlingen uttaladetrafikutskottet med anledning av ett liknandemotionsyrkande som det nu förevarande att insatsermot trafik-onykterhet var mycket angelägna ochunderströk att trafiknykterheten utgjorde en av detio huvudpunkterna i det nationellatrafiksäkerhetsprogrammet (1997/98:TU4 s. 13).Frågan om promillegränsen för alkohol vidrattfylleri berörs inte i den nu förevarandepropositionen. Den övervägdes däremot i samband med1990 års ändringar i rattfyllerilagstiftningen.I samband med att utskottet förordade en sänkningav den då gällande lägsta promillegränsen från 0,5 %till uttalade utskottet följande med anledningav motionsyrkanden om bl.a. nollgräns.En utgångspunkt var att alkohol och trafik intehörde ihop. Också lagstiftningen borde - inom ramenför rättssäkerhetens krav - förmedla dettapedagogiska budskap. Även om det fanns skäl attsänka den dåvarande gränsen, borde detta ske med denåterhållsamhet som grundläggande straffrättsligaprinciper påbjöd. Utskottet underströk attstrafflagstiftning i princip är ett medel som skallanvändas endast mot gärningar som är klart skadligaeller farliga för enskilda eller för samhället, ochför att utvidga det straffbara området skall detkrävas mycket starka skäl. Redan den av utskottetförordade sänkningen innebar en kraftig utvidgningav det straffbara området, och en ytterligareutvidgning, som förordades i några av motionerna,skulle medföra att det kriminaliserade områdetutvidgades i en omfattning som inte var motiveradfrån trafiksäkerhetssynpunkt. En ytterligareutvidgning skulle också möta kraftiga erinringar medhänsyn till vikten av att rationellt utnyttjarättsväsendets knappa resurser. I förlängningen låghär också en kriminalpolitiskt sett allvarlig faraför upprätthållandet av den allmänna laglydnaden.Utskottet avstyrkte införande av en absolutnollgräns vid bilkörning (1989/90:JuU2 s. 18 f).Utskottet delar motionärens uppfattning att kampenmot trafikonykterhet måste vara en viktig del itrafiksäkerhetsarbetet. När det gäller införande aven nollgräns för alkohol står utskottet emellertidfast vid sina uttalanden i det nyssnämndabetänkandet. Motion T222 i nu berörd del avstyrks.Narkotika i urinI motion Ju13 (m) begärs att även narkotikaförekomsti en bilförares urin skall kunna leda till ansvarför rattfylleri. Motionärerna framhåller att det finns goda möjligheter att konstateranarkotikaförekomst med hjälp av urinprov.I propositionen anför regeringen i denna fråga attdet finns väl utvecklade metoder för attpåvisa narkotisk substans såväl i urinen som iblodet. Det är emellertid endast så länge en drogbefinner sig i blodet som den normalt sett utövarnågon påverkan på de psykomotoriska funktionerna ochdärmed på förmågan att framföra fordon. När drogenlämnat blodomloppet och utsöndrats i urinen, har dennämligen passerat de delar av kroppen där den kan geen trafikfarlig påverkan. En nollgräns för narkotikabör därför endast avse förekomsten av narkotiskaämnen i blodet (prop. s. 26).I sammanhanget vill utskottet anmärka att vissadroger inte kan spåras i blod utanendast i urin. Hit hör t.ex. LSD. En besläktadsvårighet kan uppkomma beträffande heroin, somvisserligen kan spåras i blod men som omvandlas till morfin. Här torde emellertidi praktiken inte något problem föreligga, eftersomdet för straffbarhet enligt förslaget är likgiltigtom det narkotiska ämne som påvisas i den misstänktesblod är identiskt med det som intagits.Utskottet anför som sin uppfattning följande. Somregeringen framhållit är det normalt sett endast sålänge som narkotika finns i blodet, som den påverkaren persons möjligheter att köra bil. Utskottet delardärför regeringens uppfattning att endastnarkotikaförekomst i blodet under eller efter enbilfärd skall vara straffbar. Visserligen innebär ensådan reglering svårigheter när det gäller drogersom LSD, som endast kan spåras iurin. Som regeringen framhållit i propositionen äremellertid LSD inte en vanligt förekommande drog,och ingripanden mot LSD-påverkade bilförare kan skemed stöd av bestämmelserna om kliniskt rattfylleri.Härutöver vill utskottet erinra om att eget bruk avnarkotika är straffbart som narkotikabrott enligt 1§ 6 narkotikastrafflagen (1968:64). En bilförare somanträffas med narkotika i urinen riskerar alltsåstraff för narkotikabrott. Mot bakgrund av detanförda kan utskottet inte finna att en lagändringav det slag som efterfrågas i motionen ärerforderlig. Tvärtom skulle ett bifall medföra enutvidgning av det straffbara området som sträckersig längre än både vad som gäller beträffandealkohol och vad som är motiverat avtrafiksäkerhetsskäl.