bet · GM01FiU25 · 1999-05-20 00:00:00 — För ettantal verksamheter och kostnadsslag föreslås olikakompletteringar medan förändringarna för övrigaverksamheter och kostnadsslag föreslås begränsastill uppdateringar i underlaget förkostnadsutjämningen.Regeringen föreslår också att särskildainföranderegler tillämpas . Deinnebär dels en förlängning av införandeperioden förnuvarande utjämningssystem med , dels enytterligare begränsning av den totalabidragsminskning som en kommun eller ett landstingkan få vidkännas 1996-2004.MotionernaI motion Fi41 av m.fl. (c) noteras attdet i propositionen genomförts förändringar ienlighet med vad reserverade sig för iutredningsarbetet vad gäller bl.a. kallortstilläggoch integrationssatsningar. I motionen understryksatt kommuner som har vikande befolkningsunderlagfår högre kostnader för att upprätthållasamhällsstrukturen. För att ge möjlighet till enanpassning av kostnaderna under lugna former krävsen faktor som tar hänsyn till snabbbefolkningsminskning, heter det i motionen.Centerpartiet anser därför att en alternativregelvid större minskning än under en tvåårsperiodbör införas.Motionärerna säger också att höga kostnader förkollektivtrafiken skall kompenseras. Däremot beaktasinte strukturella skillnader i form av privatarbetspendling. Motionärerna pekar på risken för attskillnader i avgiftssättning i kollektivtrafikendelvis kan komma att kompenseras genom systemet.Frågan om fördelningen av kostnader mellan kommuneroch landsting bör också uppmärksammas. Centerpartietkräver också ett tillkännagivande till regeringen ombehovet av en särskild ö-variabel i systemet medhänsyn till att förekomsten av öar i en kommun ledertill högre kostnader. Motionärerna ifrågasätterockså om faktorn för glesbebyggelsestruktur fångarupp merkostnaderna för hälso- och sjukvård i t.ex.Norrlands inland med dess extrema avstånd.I motion Fi210 av m.fl. (c) - väcktunder den allmänna motionstiden - uttalas attutvärderingar av systemet tydligt indikerar attviktningen av olika faktorer inom systemet intemotsvarar de faktiska kostnaderna samt att detmissgynnat de kommuner som haft en negativbefolkningsutveckling, hög arbetslöshet och högmedelålder. Större vikt bör därför ges åtbefolkningsstrukturen och åt de kommuner som haftbefolkningsminskning. En bromsmekanism bör byggas ini systemet genom en förlängd övergångs-periodsamtidigt som kriterierna för kollektivtrafik ochindivid- och familjeomsorg bör förändras.Enligt motion Fi604 av () - väcktunder den allmänna motionstiden - har överföringentill kommunerna av ansvaret för personer medfunktionshinder enligt lagen om stöd och servicetill vissa funktionshindrade (LSS) i många fall letttill en snedfördelning av kostnader mellankommunerna inom ett län. De kommuner som inom sinagränser hade det tidigare institutionsboendet harfortfarande en betydligt högre andelfunktionshindrade i kommunen. Ett fyrtiotal kommunerdrabbas av denna s.k. LSS-faktor. En sådan faktorborde enligt motionären infogas i det nationellastatsbidrags- och utjämningssystemet. Regeringen bördärför skyndsamt återkomma till medförslag om en nationell utjämning av dessakostnadsskillnader.Även i motion N327 av m.fl. (c) -väckt under den allmänna motionstiden - framhållsatt utjämningssystemet bättre bör stödja de kommuneroch regioner som är svagast. Det kan bl.a. ske genomatt större hänsyn tas till befolkningsminskning,olika glesbygdsfaktorer samt spännvidden mellanhögsta och lägsta kommunala utdebitering.Enligt motion N275 av m.fl. (c) -väckt under den allmänna motionstiden - är detsärskilt angeläget att reformera dagensutjämningssystem när det gäller de kommuner som haren snabbt minskande befolkning. Därför börkostnadsutjämningen beräknas utifrån ett genomsnittav befolkningen i stället försom nu det senaste redovisningsåret.Enligt motion N237 av och () - väckt - är det väsentligt attglesbygdsfaktorn i utjämningssystemet utformas såatt de mindre glesbygdskommunerna får ännu störrestöd till skola, vård och omsorg för att kunnaanvända den egna skattekraften i högre grad tillregionalpolitiska åtgärder, till gagn för skapandeav riktiga arbetstillfällen i hela landet.Finansutskottets ställningstagandeUtskottet ställer sig bakom förslagen ipropositionen till förändringar av verksamheter ochkostnadsslag i kostnadsutjämningen liksom tillförslagen till riktlinjer för förändringar iutjämningssystemet. Utskottet anser vidare att deföreslagna införandereglerna är väl avvägda.Utskottet vill betona att en rad olika aspekter påstrukturkostnadsskillnader har övervägts underutrednings- och beredningsarbetet. delarutskottet regeringens bedömning att en fortlöpandeuppföljning av utjämningssystemet behövs och att detkan vara lämpligt att anförtro uppgiften åt ensärskild delegation.Utskottet noterar att flertalet av demotionsyrkanden från den allmänna motionstiden somtar upp kostnadsutjämningen har sin tyngdpunkt ifrågor om befolkningsminskning och glesbygdsproblem.Enligt utskottets uppfattning har dessa yrkanden iväsentliga delar tillgodosetts i propositionensförslag. Utskottet vill också erinra om dendelegation som aviseras av regeringen och som bl.a.skall lämna förslag till förändringar av olikafaktorer i kostnadsutjämningen. I propositionenframhålls särskilt att frågan ombefolkningsförändringarnas konsekvenser för denkommunala verksamheten skall behandlas med förtur.Även frågan om hur merkostnader för hälso- ochsjukvård i storstadsregioner och i glesbygd skallbeaktas på ett rimligt sätt skall övervägas.I motion Fi41 (c) hävdas att skärgårdskommunerdrabbas av att den s.k. ö-variabeln tas bort. Enligtvad utskottet erfarit påverkar ö-variabeln inte deninterna fördelningen av tillägg respektive avdragmellan kommunerna i länen inom systemet. Däremotpåverkar ö-variabeln tillägg respektive avdrag förvarje län i kollektivtrafikmodellen. När det gällermotionärernas synpunkter på effekterna av en snabbbefolkningsminskning ingår detta i den ovan nämndadelegationens uppdrag.I motion Fi604 (s) aktualiseras frågan om ennationell utjämning av kostnadsskillnaderna förpersoner med funktionshinder. Utskottet delarregeringens och motionärens bedömning att någon formav utjämning av s.k. LSS-verksamhet mellan kommunerär nödvändig. I likhet med regeringen ochUtjämningsutredningen anser dock utskottet att dennautjämning inte bör ske inom ramen förutjämningssystemet. I propositionen anmälerregeringen att frågan om ett särskilt statsbidragavseende personer med funktionshinder bereds vidareinom . Enligt regeringens meningbör kostnaderna för ett sådant statsbidragfinansieras genom en minskning av det generellastatsbidraget till kommunerna.Med det anförda föreslår utskottet att riksdagenantar de i propositionen framlagda lagförslagen.Utskottet föreslår vidare att godkännerregeringens förslag till riktlinjer för förändringari utjämningssystemet. Utskottet avstyrker samtidigtmotionerna Fi41 (c) yrkandena 2 och 3, Fi210 (c)yrkandena 42 och 43, Fi604 (s), N237 (fp) yrkandena1 och 2, N275 (c) yrkande 6 och N327 (c) yrkande 4.InkomstutjämningenPropositionenI propositionen anger regeringen att den nuvarandeutformningen av inkomstutjämningen skall ligga fast.Regeringen aviserar att ettutredningsarbete skall inledas i syfte att finna enalternativ utformning av inkomstutjämningen medbibehållen långtgående utjämning men utan negativamarginaleffekter.MotionernaI motion Fi37 av m.fl. (m) förordas vissatemporära förändringar i den nuvarandeinkomstutjämningen. Därigenom kan, som motionärernauttrycker det, de värsta avarterna justeras iavvaktan på en ny ordning. Det viktigaste är enligtmotionen att alla kommuners åtgärder för attåstadkomma ekonomisk tillväxt skall belönas och intesom uttryckligen motverkas. Moderaternaföreslår därför att all positiv förändring av denrelativa skattekraften i en kommun eller i ettlandsting skall få behållas till . Motionärerna hävdar att om denna bestämmelsegällt skulle ca 120 kommunersom med dagens system fått sin ökade skattekraftkonfiskerad i stället fått behålla den. Kommuner somförlorar skattekraft föreslås i motionen få behållasin nuvarande garanti genom ett bidrag som täckerbortfallet av skattekraft. Kostnaderna för deföreslagna förändringarna finansieras genom ennivåjustering av det generella statsbidraget.I motion Fi38 av m.fl (fp)understryker motionärerna att en såväl långtgåendesom felaktigt utformad inkomstutjämning undergräverden kommunala självstyrelsen och tar bort allaincitament för kommunerna att anstränga sig när detgäller att förbättra förutsättningarna för människoroch företag. I motionen framhålls att det mednuvarande inkomstutjämning uppnås enutjämningseffekt på . För ettantal kommuner uppstår en s.k. pomperipossaeffekt,dvs. vid en ökning av skatteunderlaget får kommunenbetala en avgift till systemet som är större änskatteinkomstökningen.Folkpartiet föreslår därför att inkomstutjämningeni det nuvarande systemet sänks till för att ökaincitamenten till förbättrad skattekraft och för attminska kommunernas marginalfälla. begärmotionärerna förslag till ett nytt och förenklatutjämningssystem med en sänkning av utjämningen till80 % av medelskattekraften.I motion Fi602 av m.fl. (m) -väckt under den allmänna motionstiden - ställs kravpå en skyndsam avveckling av de s.k.pomperipossaeffekterna i dagens inomkommunalautjämningssystem. Systemet med inkomstutjämning ärenligt motionärerna en tydlig ideologisk strävan attutjämna de kommunala utdebiteringsnivåerna iSverige. Denna ideologiska strävan att tvinga uppskatten i landets lågskattekommuner har så starkomfördelningseffekt att den t.o.m. skapar negativatillväxtincitament i flera av landetstillväxtområden. Enligt motionen uppträder s.k.pomperipossaeffekter i elva av Stockhomsregionenskommuner och berör ca 1,2 miljoner invånare.Kommunerna förlorar pengar på attförvärvsfrekvensen stiger eller att medborgarna fårhöjd lön hävdar motionärerna. Omvänt tjänar kommunenpengar på att arbetslösheten stiger. Den motStockholms län tillväxtfientliga utjämningspolitikenhar fått till effekt att och kommunertvingats höja kommunalskatten. Detta drabbar i sintur inte minst hushåll i dessa kommuner med deminsta marginalerna. Regeringens utjämningspolitikförstärker därmed enligt motionen de redanillavarslande segregationstendenserna i Stockholmslän.Enligt motion Fi603 av () - väcktunder den allmänna motionstiden - måste det löna sigför kommuninvånare och kommunpolitiker att ansträngasig för att skapa en god ekonomi i kommunen. Detnuvarande utjämningssystemet ger helt motsattasignaler och tillväxten motverkas. Motionären pekarpå att inkomstutjämningen är så utformad attkommuner och landsting med en egen utdebitering somär lägre än den länsvisa skattesatsen får enminskning av den samlade inkomsten när det egnaskatteunderlaget ökar, en s.k. pomperipossaeffekt.Det finns därför risk att systemet premierarkommuner som ur ett samhällsekonomiskt perspektivvidtar felaktiga åtgärder. Därigenom cementerasbidragsberoende både på nivå och påindividnivå, heter det i motionen. Ett sätt atteliminera de oönskade effekterna kan vara att sänkakompensationsgraden till från nuvarande 95 %.I motion Fi606 av och () - väckt - framhåller motionärerna attFolkpartiet har förordat attinkomstutjämningen skall sättas till i ställetför av medelskattekraften. Detta för attminimera antalet kommuner som råkar i enpomperipossasituation och för att det skall finnasockså ett kommunalpolitiskt incitament att ökakommunens egen skattekraft. Det har, hävdarmotionärerna, tydligt visat sig att kommunensekonomi i många fall inte vinner på att fler fårjobb och blir skattebetalare, bl.a. beroende på denhöga inkomstutjämningsnivån och vissakostnadskriteriers tyngd.Finansutskottets ställningstagandeEnligt utskottets uppfattning är inkomstutjämningenden kanske viktigaste enskilda faktorn för att skapalikvärdiga ekonomiska förutsättningar mellankommunerna. Genom en långtgående utjämninggaranteras alla kommuner och landsting lika storabeskattningsbara inkomster per invånare oavsett detegna skatteunderlagets storlek. Genominkomstutjämningen får också alla kommuner ochlandsting del av den samlade ekonomiska tillväxten ilandet. Som utskottet tidigare framhållit gällerpropositionens förslag endast förändringar ikostnadsutjämningen. När det gällerinkomstutjämningen aviserar regeringen att det finnsbehov av ett fortsatt utredningsarbete. Utskottetdelar regeringens bedömning att den nuvarandeutformningen av inkomstutjämningen bör ligga fastoch finner det också naturligt att det sker ettutvecklings- och utredningsarbete i syfte attförbättra systemet.Det finns enligt utskottet anledning att lyfta framdet samband som finns mellan kommunindelningen istorstadsområdena och behovet av att utjämnaskatteinkomsterna. Storstadsregionerna har i storutsträckning en gemensam arbets- och bostadsmarknad.Grundläggande för de reformer av kommunindelningensom genomfördes i under 1960- och 1970-talenvar att de nya kommunerna skulle utgöranäringsgeografiskt sammanhängande områden. Om dessaprinciper skulle ha tillämpats i storstadsområdenahade antalet kommuner behövt reduceras högstväsentligt, med betydande kommunaldemokratiskanackdelar som följd. För valdestatsmakterna i stället en modell med ett stortantal kommuner och ett landsting med i förhållandetill övriga landsting utvidgade befogenheter,inklusive bl.a. möjlighet att ge ett inomregionaltstöd till kommunerna i länet.Utskottet vill understryka att syftet medinkomstutjämningen är att utjämna mellankommunalaskillnader i skattekraft. Den stora spännvidd som finns mellan skatteunderlaget i olika kommunerförklaras bl.a. av det mycket höga skatteunderlageti vissa förortskommuner. Liknande nivåer påskatteunderlaget finns emellertid också i delar avt.ex. , och kommunersamtidigt som skatteunderlaget i andra delar avdessa kommuner ligger långt under riksgenomsnittet.En utjämning av inkomsterna sker i dessa fall genominomkommunal utjämning. På motsvarande sätt sker enomfattande inomkommunal utjämning i flertaletkommuner. Utskottet vill med det anförda påpeka attskillnaden i skattekraft mellan vissaförortskommuner och övriga kommuner - och därmedockså i förutsättningarna att bedriva kommunalverksamhet - till en mycket betydande del förklarasenbart av kommunindelningen. Dessa förhållandenmåste givetvis enligt utskottet beaktas i sambandmed att inkomstutjämningen övervägs.I flera motioner riktas kritik motinkomstutjämningen. Bl.a. hävdas att den högautjämningsgraden undergräver kommunernas incitamentatt genom egna insatser förbättra skatteunderlaget.Enligt utskottets mening har det inte kunnat visasatt det finns något egentligt samband mellanutjämningsgraden i systemet och hur en kommunfaktiskt agerar för att påverka sitt skatteunderlag.Som påpekas i propositionen finns det inte heller ipraktiken något exempel på att en kommun haft ennegativ utveckling av sina absoluta skatteinkomsterefter inkomstutjämning. När det gäller den relativautvecklingen av skatteunderlaget var det mellan 1998och 1999 endast fyra kommuner som efterinkomstutjämning hade lägre inkomsttillväxt än 0,1 %under riksgenomsnittet.En fråga som fått stor uppmärksamhet i debatten ominkomstutjämningen är i vad mån det kan uppstånegativa marginaleffekter i form av att kommunernasskatteinkomster efter inkomstutjämning minskar närderas skatteunderlag ökar - populärt kalladpomperipossaeffekt. Rent teoretiskt kan en sådaneffekt uppstå under två bestämda förutsättningar.För det första måste kommunen ha en skattesats somär betydligt lägre än genomsnittet. För det andramåste kommunens eget skatteunderlag öka mycketkraftigt i förhållande till utvecklingen avskatteunderlaget i riket. Erfarenheterna under detnuvarande utjämningssystemet visar att ingen kommunännu har uppfyllt detta andra villkor och att detsåledes inte förekommit någon s.k.pomperipossaeffekt. I motionerna Fi602 (m) och Fi603(kd) påstås felaktigt att flera kommuner iverkligheten skulle ha drabbats avpomperipossaeffekter av detta slag. Det rör sig dockom en sammanblandning av olika argument, där manibland tycks använda uttrycket pomperipossaeffektsom en kritik mot själva utjämningsinslaget iinkomstutjämningen.Utskottet vill i sammanhanget peka på att vissakommuner med hög tillväxt har låg skatt vilket tillstor del beror på att de låg utanför det tidigareskatteutjämningsystemet. Därigenom har de kunnattillgodogöra sig skatteintäkterna på hela kommunensskatteunderlag. Enligt utskottets mening är detvidare högst osannolikt att någon kommunpolitikerskulle avstå från att främja tillväxten i sin kommuneller effektivisera verksamheten om den egnakommunen inte får mer än den genomsnittligaskatteunderlagstillväxten i riket.I motion Fi37 (m) förordas tillfälliga förändringari inkomstutjämningen med innebörd att alla kommuneroch landsting till skillnadfrån i det gällande systemet skall få behållaskatteintäkterna från tillväxten av den egnaskattekraften som överstiger riksgenomsnittet.Utskottet kan konstatera att kommuner med högtillväxt därigenom skulle få större inkomster somfinansieras av alla kommuner, inklusive de med lägretillväxt. Utskottet ställer sig avvisande till dettaeftersom det skulle bryta mot grundprinciperna förinkomstutjämningen och innebära ökade inkomstklyftormellan kommunerna.Utskottet är inte heller berett att tillstyrkaförslaget i motion Fi38 (fp) att direkt sänkautjämningsgraden i systemet från till ,eftersom det skulle leda till ökade inkomstklyftormellan kommunerna. Förslaget i motionen innebär attmånga kommuner och landsting som har en skattekraftsom är lägre än riksgenomsnittet skulle få ett sämreekonomiskt utfall. Ambitionerna bör enligt utskotteti stället vara att förbättra inkomstutjämningen meden bibehållen och långtgående utjämning. Utskottetvill också i detta sammanhang peka på attinkomstutjämningen skall prövas i det fortsattautredningsarbetet.Utskottet avstyrker med det anförda motionerna Fi37(m) yrkande 3 i denna del, Fi38 (fp) yrkande 2,Fi602 (m), Fi603 (kd) och Fi606 (fp) yrkande 2.Det fortsatta uppföljnings- ochutredningsarbetetPropositionenI propositionen anmäler regeringen att en delegationskall tillsättas med uppgift att svara för enfortlöpande uppföljning av utjämningssystemet ochatt kontinuerligt utvärdera de enskilda delarnasträffsäkerhet samt lämna förslag till förändringarav olika faktorer i kostnadsutjämningen.Regeringen gör också den bedömningen att ett antalfrågor av mer principiell karaktär bör bli föremålför fortsatt utredning. Det gäller främst denegativa marginaleffekterna i inkomstutjämningen,möjligheterna till förenklingar i systemet samtfrågan om alternativa lösningar efterinförandeperiodens slut, dvs. I denfortsatta uppföljningen av utjämningssystemet böräven fördjupade jämställdhetsanalyser göras i vissadelar av kostnadsutjämningen. Det gäller i förstahand individ- och familjeomsorg, äldreomsorg samthälso- och sjukvård.MotionernaI motion Fi37 av m.fl. (m) ställs krav påen skyndsam utredning om ett nytt statsbidragssystemför kommunsektorn som enligt motionärerna börinföras . I motionen anförs ett antalönskemål och krav som ett sådant nytt system skalltillgodose. Således skall enligt motionen dagenstillväxtfientliga system ersättas med en ordning somtydligt belönar tillväxt och kostnadseffektivitetför alla kommuner och landsting.I motionen sägs också att dagens grundlagsvidrigasystem skall ersättas med ett system som respekterarden svenska grundlagen. Den kommunalabeskattningsrätten skall säkras. Det skall vidarevara staten och inte kommunsektorn som skall gebidrag till kommuner och landsting med för sinauppgifter otillräcklig skattekraft. Motionärernaframhåller också att dagens ogenomträngliga systemskall ersättas med ett enklare och mer genomskinligtsystem och att en översyn bör göras av vilkauppgifter som bör få en nationellfinansiering.Även i motion Fi208 av m.fl. (m) - väcktunder den allmänna motionstiden - anförs attutjämningssystemet är i strid med grundlageneftersom kommuner och landsting inte får behållaintäkterna av den skatt som för medborgarna angessom kommunalskatt. Motionärerna anser också det somuppenbart att de för många kommuner kraftigt höjdabidragen inte använts till vare sig sänkt skatteller förbättrat resultat. Systemets konstruktionhar bidragit till att såväl konservera höga skatteri högskattekommuner som höjda kostnadsnivåer. Imotionen ställs krav på att en utvärdering av dessaeffekter av utjämningssystemet genomförs och attsystemet i grunden förändras.I motion Fi38 av m.fl. (fp)understryks att utjämningssystemets historiapräglats av ständiga förändringar. Regeringen tar nuytterligare ett steg i denna riktning genom attföreslå en permanent utredningsverksamhet omsystemet. Detta leder enligt motionärerna tillständigt nya krav på att nya faktorer skalltillföras, vilket i sin tur försvårar överblickenoch bidrar till att försvaga den demokratiskalegitimiteten.Motionärerna anser att det är dags att renodlasystemet och minska antalet faktorer i stället föratt utveckla det genom att göra systemet än merkomplicerat. vill därför ha ett nytt ochförenklat system där nivån för inkomstutjämningensänks till av medelskattekraften. Detta medföratt kommuner med högre skattekraft men också högastrukturella kostnader i ökad utsträckning kan klaradessa själva. Inriktningen av kostnadsutjämningenkan då enligt motionen leda till färre ochmer renodlade faktorer.En av de viktigaste faktorerna i en sådankostnadsutjämning bör, framhålls det i motionen,vara den demografiska strukturen. Vidare bör hänsyntas till sociala kostnader liksom tillglesbygdsförhållanden. Tillsammans med en lägre nivåpå inkomstutjämningen skulle man då få en rimligutjämning där rundgången i systemet minskar. Detfortsatta utredningsarbetet bör enligt motioneninriktas på ett system som är enklare,överskådligare, mer förutsägbart och genomskinligt.Samtidigt kan man uppnå en utjämning av kostnadersom de facto hör till det kommunala ansvarsområdetoch som i praktiken är opåverkbara,understryker motionärerna.I motion Fi40 av Per m.fl. (kd) framhållsatt en utredning bör tillsättas. Den börpröva förutsättningarna för en övergång fråninomkommunal till statlig inkomstutjämning.Motionärerna anser att den nuvarande ordningen medinomkommunal utjämning går emot grundlagensintentioner med den kommunala självstyrelsen,lokaliseringsprincipen och den kommunalabeskattningsrätten. Systemet leder vidare med jämnamellanrum till allvarliga motsättningar mellankommuner och mellan landsting. Kristdemokraternaanser att det enligt subsidiaritetsprincipen ärstaten som skall stödja kommunsektorn och utjämna deopåverkbara ekonomiska förutsättningar somföreligger för kommuner och landsting att bedrivaden lagstadgade verksamheten.Motionärerna framhåller också att en ny utredningbör pröva en radikal förbättring avkostnadsutjämningssystemet för att ökaträffsäkerheten. I uppdraget bör ingå att elimineraden kostnadsutjämning som i realiteten går tillbakapå påverkbara faktorer samt att tillföra relevantaområden och variabler. En övergång till mergenerella lösningar bör prövas om utredningsarbetetinte leder till ökad träffsäkerhet. ärmotionärerna kritiska mot att den s.k. LSS-faktorninte ingår i systemet liksom till propositionenshantering av verksamhetsområdena barnomsorg,äldreomsorg och hälso- och sjukvård.Enligt motion Fi41 av m.fl. (c) anserCenterpartiet att ett nytt system måste utvecklasför framtiden med enklare regler som stärker dendemokratiska kontrollen. Det skall vara ett systemsom utgår från det lokala självstyret och denkommunala beskattningsrätten. När det gäller detkommande utredningsarbetet menar motionärerna attdet är viktigt att utjämningssystemet finns kvar menatt grunderna för systemet utformas så att man fårstörre överblickbarhet och därmed legitimitet.Översynen och uppföljningen av utjämningssystemetmåste enligt få fullföljas utifrånvidare ramar än den avslutade utredningen.