bet · GM01KU25 · 1999-05-06 00:00:00 — Enligt anmälaren börkonstitutionsutskottet granska beredningen avärendet och om försökt påverkaärendet under den långa tid som beredningen pågåttinom hans departement.Till grund för granskningen har bl.a. legat enpromemoria som har upprättats inomNäringsdepartementet, bilaga A 2.7.2.Regeringens beslut den 29 april 1998I beslut av regeringen anges attSCA and i skrivelse den 12 februari1998 har ansökt om regionalt utvecklingsbidrag föratt täcka en del av utgifterna i samband medinvesteringar i bolagets verksamhet i Munksund,kommun. Investeringarna uppgår totalt till 390miljoner kronor.Av regeringens beslut framgår att Närings- ochteknikutvecklingsverket () har kommit in medyttrande i ärendet. Därefter har SCA andTimber AB kommit in med kompletterande skrivelser.Regeringen beslutade att bevilja SCA andTimber AB regionalt utvecklingsbidrag enligtförordningen (1990:642) om regionalpolitisktföretagsstöd med högst för utgifter isamband med företagets investeringar.Bestämmelser om regionalt utvecklingsbidragI 1 § förordningen (1990:642) om regionalpolitisktföretagsstöd anges att stöd kan lämnas för attfrämja ekonomisk tillväxt och en samhällsekonomisktoch i övrigt lämplig lokalisering av näringslivet.Stöd lämnas endast i den utsträckning det ärförenligt med artikel 92 i Fördraget om upprättandeav Europeiska gemenskapen. För stödet finns tvåstödområden.Enligt 2 § kan stöd lämnas till företag, affärsverkeller uppdragsmyndigheter som bedriver verksamhet påmarknadsmässiga villkor. Till ideella organisationereller intresseorganisationer kan stöd lämnas tillutgifter för utlokalisering av verksamhet frånStockholmsregionen även om de inte bedriververksamhet på marknadsmässiga villkor. Stöd lämnasendast för vissa i förordningen angivnaverksamheter.I 9 § anges att stöd kan lämnas antingen somregionalt utvecklingsbidrag eller som lån tillinvestmentbolag.Som en allmän förutsättning för att stöd skall kunnalämnas gäller enligt 12 § att verksamheten bedöms fåtillfredsställande lönsamhet och ge de anställda envaraktig sysselsättning och utövas eller skallutövas i en ort med tillfredsställandeförutsättningar för verksamheten. Därvid skall ävenbeaktas vikten av att de anställda tillförsäkras entillfredsställande arbetsmiljö.När det gäller förfarandet i ärenden om regionaltutvecklingsbidrag anges i 35 § att länsstyrelsenskall avgöra ärenden om det avser verksamhet enligt2 § första stycket 1-8 och det godkända kapitalbehovsom ligger till grund för ansökan uppgår till högst20 miljoner kronor.Enligt 36 § skall avgöra ärenden som inteskall avgöras av . Verket skall dockmed eget yttrande till regeringens prövning lämnaöver- ärenden som gäller stöd enligt 2 a tredje stycket(kräver EG-kom-missionens godkännande) eller stödenligt 19 § (stöd utanför stödområdena) eller 23 b §(stöd med högre belopp än enligt de allmännareglerna) som skall avgöras av regeringen,- ärenden om stöd till affärsverk elleruppdragsmyndigheter,- ärenden som annars har principiell vikt eller ärav stor betydelse.I 37 § anges att regeringen utan hinder av 35, 36och 38 §§ kan direkt ta emot och pröva en ansökan omregionalt utvecklingsbidrag. Så får dock inte skeutan synnerliga skäl, om kan besluta iärendet.Enligt 38 § skall en ansökan om regionaltutvecklingsbidrag ges in till i detlän där verksamheten skall bedrivas. En ansökan sominte skall prövas av får också ges intill NUTEK.Promemoria från NäringsdepartementetUtskottet har i en skrivelse tillStatsrådsberedningen begärt att få svar på fråganenligt vilken bestämmelse regeringen har prövatSCA:s ansökan om regionalt utvecklingsbidrag.Utskottet har också begärt att få en redogörelse förberedningen av ärendet inom ochAnders befattning med ärendet.I en promemoria upprättad inom Näringsdepartementetden konstateras att enligt 36 §förordningen (1990:642) om regionalpolitisktföretagsstöd prövar en ansökan som avser ett störrebelopp än . Regeringen kan dockutan hinder av denna regel ta emot och pröva enansökan (37 § första stycket första meningen).Departementet påpekar att SCA:s ansökan avsåg eninvestering som till storleken avsevärt översteg 20miljoner kronor. Regeringen prövade ansökan med stödav 37 § första stycket första meningen iförordningen.Vidare anförs i promemorian att ärendet handladesvid dåvarande Närings- och handelsdepartementetsenhet för företagsutveckling. fickenheten i uppdrag av att ta kontaktmed företrädare för för att informera omstödmöjligheter för aktuella investeringar ibolagets sågverk i Munksund, kommun. Enligtdepartementet föranleddes uppdraget av att frågandessförinnan tagits upp med näringministern avföreträdare för . Enheten lämnade beskedet attett investeringsbidrag kan lämnas i ett tillfälligtstödområde med högst av godkända utgifter.Departementet anför att SCA under slutet av 1997och början av lämnade ytterligare muntligunderhandsinformation om bolagets investeringsplanertill en departementssekreterare, som handladeärendet i departementet fr.o.m. slutet av 1997.Bolaget önskade därvid mer information omstödmöjligheterna. Underhandssamtalen resulterade iatt SCA fick beskedet attregeringen var beredd att, med hänsyn till att detrörde sig om en större investering och ett ärende avstor betydelse, pröva en ansökan från bolaget.Ärendet hade föredragits fördepartementsledningen.Enligt departementet gav SCA in sin ansökan den 16februari 1998. Den remitterades till NUTEKför yttrande. Yttrandet kom in den 13 mars 1998.NUTEK hade i sin tur inhämtat yttranden från bl.a.Länsstyrelserna i respektiveNorrbottens län.I promemorian anförs vidare att i samband med attdepartementsledningen ånyo informerades om ärendet imitten av uppkom frågan om det varlämpligt att deltog i regeringenskommande prövning av ärende. Frågan diskuterades iförsta hand mellan honom och departementetsexpeditionschef. Enligt departementet blev enslutsats att det inte fanns någon omständighet somkunde grunda jäv enligt förvaltningslagen. Medhänsyn till att ärendet hade anknytning till AndersSundströms hemort och till att ochlänsstyrelsernas bedömningar skilde sig åt beslutadehan sig ändå för att inte delta i regeringensprövning. Det blev i stället dåvarandearbetsmarknadsminister somföredrog ärendet vid regeringssammanträdet.Departementet påpekar att ansvaret förhandläggningen på tjänstemannanivå ochföredragningen för arbetsmarknadsministernfortfarande åvilade Närings- ochhandelsdepartementet. Enligt departementet är dengängse regeln att handläggningen ligger kvar inomansvarigt departement även om en annan ministerföredrar ärendet i regeringen. Handläggningen avärendet har således aldrig lämnats över tillArbetsmarknadsdepartementet.Utskottets bedömningUtskottets granskning ger vid handen att någonanmärkning inte kan riktas mot närdet gäller hans befattning med regeringsärendetangående ansökan från SCA om regionaltutvecklingsbidrag. Någon anmärkning kan ej hellerriktas i övrigt mot beredningen av ärendet.Granskningen föranleder således inget uttalande frånutskottets sida.2.818 Regeringens beslut om ändring avändamålet för stiftelsen /BV personalensförmånsfondInledningUnder granskade utskottet regeringensbeslut i permutationsärenden som inkommit underperioden - 1997. Under granskningenuppmärksammades ett beslut som meddelats efterstiftelselagens ikraftträdande i ett ärende somgäller permutation för en äldre stiftelse medanknytning till . som bildats föreikraftträdandet av lagen.Utskottet har ställt två frågor i ärendet tillRegeringskansliet. Frågorna har besvarats i enpromemoria frånNäringsdepartementet, bilaga A 2.8.1.PermutationsärendetDen fastställde Kungl. Maj:treglemente och instruktion för Stiftelsen och förmånsfond, tidigarebenämnd Stiftelsen understödsfond. Stiftelsens tillgångarmedelutgjorde medel som enligt en överenskommelse den 14december 1936 mellan svenska staten och Statensjärnvägars änke- och pupillkassa den 14 december1936 överlämnats till stiftelsen, medel som genomgåvor och donationer eller på annat sätt tillförtseller kuande komma att tillföras stiftelsen samträntor och andra vinstmedel.Genom regeringsbeslut den 6 februari 1997förordnades beträffande Stiftelsen och förmånsfond - efter framställning frånstiftelsen - dels att stiftelsens firma i ställetskulle benämnasvara Stiftelsen /BV-personalensförmånsfond, dels om vissa ändringar i stiftelsensreglemente och instruktion.Ändringarna innebar bl.a. att ändamålsbestämmelsen"att enligt bestämmelserna i detta reglemente lämnaekonomisk hjälp i första hand till efterlevande barnoch änkor efter anställda vid ochi andra hand till barn till pensionerad personal"ändrades enligt följande.Stiftelsen har till ändamål att enligtbestämmelserna i det ändrade reglementet att lämnaekonomisk hjälp tillA. efterlevande barn och änkor/änklingar tillanställda vid () och ();B. barn till pensionerad personal;C. pensionärer, som åsamkats stora kostnader isamband med sjukdom.Reglementet i dess lydelse före den nu aktuellaändringen innehöll en bestämmelse (§ 8 §) om attfrågan om grunderna för den fortsatta verksamhetenskulle underställas Kungl. Maj:ts prövning ommedelstillgången inte medgav att huvudändamålenbarnpension, barnpensionsförmån och särskild förmånkan tillgodoses. Vidare stadgades i § 11 § attstiftelsens fullmäktige ägde överlägga och fattabeslut i frågor om förvaltning och om ändring ieller tillägg till reglementet eller i den förstyrelsen och stiftelsen gällande instruktionen.Fullmäktiges beslut om ändring eller tillägg ireglementet skulle för att bli gällande underställasKungl. Maj:ts prövning och godkännas av Kungl.Maj:t.Stadgeändringarna innebär bl.a.också att §§ lydelsen av 8 och 11§ redigerades ispråkligt hänseende. Bland annat ersattes begreppetKungl. Maj:t av ordet regeringen.ändrades till "ommedelstillgången inte medger att förmåner enligt 7 §kan tillgodoses skall frågan underställasregeringens prövning". Vidare ändrades 11 § bl.a. påså sätt att fullmäktiges beslut om ändring i ellertillägg till reglementet skulle underställasregeringens prövning.StiftelselagenStiftelselagen (1994:1220) trädde i kraft den 1 januari 1996.Bestämmelserna i 6 kap. stiftelselagen skulle docktillämpas först fr.o.m. påstiftelser som bildats tillsammans med staten, enkommun, ett landsting eller en kyrklig kommun. stiftelselagen innehåller bestämmelser omändringar m.m. i stiftelseförordnanden.Bestämmelserna innebär att frågor om ändring avändamålsbestämmelser i stiftelseförordnanden ocksåför stiftelser bildade av staten numera i principskall prövas i första hand av Kammarkollegiet.Enligt 6 kap. 1 § stiftelselagen får styrelsen ellerförvaltaren inte utan tillstånd av Kammarkollegietändra eller upphäva eller i särskilt fall åsidosättaföreskrifter i stiftelseförordnanden som avser bl.a.stiftelsens ändamål. Föreskrifterna får ändras,upphävas eller i särskilt fall åsidosättas endast omde på grund av ändrade förhållanden kanföljas eller har blivit uppenbart onyttiga elleruppenbart stridande mot stiftarens avsikter eller omdet finns andra särskilda skäl. Kammarkollegietsbeslut får överklagas till regeringen.Före gällde att regeringenbeslutade om ändring av ändamålsbestämmelse istiftelseförordnande för stiftelser bildade av ellertillsammans med staten. För äldre stiftelser finnsdock övergångsbestämmelser i lagen (1994:1221) ominförande av stiftelselagen. Enligt 10 §införandelagen skall om stiftelseförordnande för enäldre stiftelse innehåller en bestämmelse sominnebär att någon får ändra, upphäva eller isärskilt fall åsidosätta en av stiftaren meddeladföreskrift den bestämmelsen ha samma giltighet somenligt äldre rätt. Den nu aktuella stiftelsen är enäldre stiftelse.Enligt förarbetena (prop. 1993/94:9) innefattarparagrafen ett undantag från den uppställdaprincipen att stiftelselagen skall gälla fullt utför äldre stiftelser. Det förekommer enligtpropositionen inte så sällan stiftelseförordnandenmed föreskrifter som innebär t.ex. att stiftareneller stiftelsens styrelse har rätt att ändra ellerupphäva föreskrifterna i förordnandet. Stiftarenansågs enligt då gällande ordning kunna förbehållasig själv eller någon annan rätt att besluta om attändra eller upphäva föreskrifterna i förordnandet(s.k. ändringsförbehåll). För att ett förbehåll somavser stiftelsens ändamålsföreskrifter skulle varagiltigt ansågs det dock vara ett krav att rätten attändra m.m. gjorts beroende av att en viss händelseinträffade som den beslutsberättigade inte kunderåda över. Sådana föreskrifter ellerändringsförbehåll innebär i regel att detprincipiella kravet på tillstånd av myndighet föratt få ändra m.m. i ett stiftelseförordnandebortfaller. Den verkan som förbehåll av detta slagansågs ha skulle emellertid komma att begränsasväsentligt genom den nya stiftelselagen. (se Genom 6kap. 3 § i stiftelselagen). bortföll nämligenmöjligheten att ändra ändamålsbestämmelse utantillstånd av permutationsmyndigheten. Bestämmelsen i10 § införandelagen innebäar emellertid attändringsförbehåll i stiftelseförordnande för enäldre stiftelse skulle ha samma giltighet efterstiftelselagens ikraftträdande som före. Häravföljer enligt vad som underströks i propositionenatt bestämmelserna om ändring istiftelseförordnanden i 6 kap. 1 och 3 §§stiftelselagen inte får någon betydelse för äldrestiftelser så länge ändringsförbehållet kvarstår istiftelseförordnandet.I boken - En kommentar (1997) avHenning Isoz sägs att för att ett ändringsförbehållskall föreligga måste de ifrågavarandeföreskrifterna innefatta en klar rätt att ändra (s.271). Detta krav - fortsätter - fårsom regel anses uppfyllt om enligt föreskriftensordalydelse ändring sker genom beslut av någonutomstående eller genom samstämmiga beslut avstiftelsens styrelse och någon utomstående, t.ex.viss myndighet (om denna myndighet skulle vararegeringen eller Kammarkollegiet kan dockföreskriften ses som en erinran om vad som ändåmåste iakttas vid ändring enligt det normalaförfaringssättet).I boken av (1952)finns en anmärkning om rättsläget i fråga omändringsförbehåll i stiftelseförordnanden (s. 502,not 82) Enligt utsägs stundom istiftelseförfattningen att ändring av denna inte fårske annat än efter medgivande av Kungl.M Maj:t.Särskilt förekom detta vid företagsstiftelser.Avsikten med bestämmelsen var då tydligen attstiftelsen med säkerhet skulle befinnas uppfylla dekrav som uppställdes i kommunalskattelagen för vissförmånlig behandling i skattehänseende. En dylikklausul saknade emellertid enligt såtillvidasjälvständig betydelse eftersom ju även utan attdetta uttryckligen stadgades Kungl.M: Maj:tsmedgivande måste inhämtas om inte annatföreskrivits. tillfogade att det dock ärtänkbart att ett förbehåll att Kungl.Maj:t skulleäga besluta eller godkänna ändring istiftelseförfattning i vissa fall borde medföra attKungl.Maj:t fick friare händer än vid vanligapermutationsärenden.Frågan är då vilken giltighet som ändringsförbehållansågs ha enligt äldre rätt.i vilka fall en ändringkan anses falla inom ramen för ettändringsförebehåll i stiftelseförordnande. Enförutsättning är att ändringsförbehållet var giltigtenligt äldre rätt.Enligt äldre rätt ansågs stiftaren ha ensärställning när det gällde ändringsförbehåll.Stiftaren ansågs kunna förbehålla sig själv rätt attnär som helst komplettera ändamålet med ettverksamhetsföremål, dvs. uppgift om på vilket sättsyftet skall främjas. Han ansågs också kunnaförbehålla sig rätt att ändra eller modifieraändamålet. Ändamålet fick dock inte genommodifieringen bli något helt annat än detursprungliga. Med stöd av ändamålet kunde stiftarensannolikt ändra i vart fall ett och kanske t.o.m.två av de tre moment som ingår i en fullständigändamålsbeskrivning, nämligen syfte,verksamhetsändamål och destinitärkrets. Heltgodtyckliga ändringsförbehåll ansågs inte kunnagodtas. Med godtyckliga ändringsförbehåll avsessådana förbehåll som går ut på att stiftaren skallha rätt att när som helst ändra det givna ändamålettill något helt annat. Tillåtna var klausuler somgick ut på att ändring av stiftelsens ändamål skallfå ske då det inträffade en omständighet av avangivet slag, t.ex. ändrade förhållanden, vilketpåverkar ändamålet.Registrering av stiftelserI 10 kap. stiftelselagen och i stiftelseförordningen(1995:1280) finns bestämmelser om registrering avstiftelser. skall enligt 10 kap. 1 §vara registrerad om den är skyldig att upprättaårsredovisning, vilket är fallet om värdet avtillgångarna överstiger ett gränsbelopp tio gångerbasbeloppet. (jfr 3 kap. 2 § stiftelselagen).Stiftelseregister förs av länsstyrelserna.Registreringsmyndigheten skall enligt 10 kap. 11 §stiftelselagen ingripa om det kan antas att enstiftelse inte följer bestämmelserna istiftelselagen eller annan författning i fråga omanmälan för registrering i stiftelseregistret.Enligt 5 § stiftelseförordningen skall till enanmälan om registrering fogas en beskrivning avstiftelsens ändamål om det inte är möjligt att ingeen kopia av stiftelseförordnandet i enlighet med 10kap. 2 § stiftelselagen. Enligt 10 §stiftelseförordningen skall ett registreringsbevisför en stiftelse innehålla bl.a. uppgift omstiftelsens ändamål. Enligt uppgift registrerarlänsstyrelserna endast ändringar som anses formelltgiltiga.Promemoria från NäringsdepartementetEnligt en promemoria som harupprättats inom harföreskriften § 11 i stiftelseförordnandet i 11 § omatt Kungl. Maj:t skall godkänna fullmäktiges beslutom ändringar inte av regeringen uppfattats som enerinran om rättsläget utan som ett aktivt utpekandeav Kungl. Maj:t som bl.a. permutationsmyndighet.Stiftelsen har anknytning till ochnumera också , myndigheter direktunderställda regeringen. Stiftelsen reglerar vissaförhållanden i relationen arbetsgivare-arbetstagare.Det är därför naturligt att beslut om ändringar avstiftelsens verksamhet skall underställasregeringen. Den omständigheten att man uttryckligenangett Kungl. Maj:t som permutationsmyndighet tydernärmast på att man stannat för Kungl. Maj:t som denlämpligaste permutationsmyndigheten. Eljest hadeinte någon bestämmelse behövts. I varje fall läggerordalydelsen av 10 § införandelagen inte hinder ivägen för regeringen att göra den begärdaprövningen. Enligt regeringens bedömning har därförinte hinder förelegat mot att pröva ändringarna ireglementet även efter den 1 januari 1997.Utskottets bedömningEnligt 10 § lagen om införande av stiftelselagenskall äldre ändringsförbehåll ha samma giltighet somenligt äldre rätt. I det nu aktuella reglementetfanns dels en bestämmelse om att ändring avändamålet skall underställas Kungl. Maj:ts prövningom medelstillgången inte är tillräcklig för deangivna ändamålen, dels en allmän bestämmelse om attändringar eller tillägg skall underställas Kungl.Maj:tsregeringens prövning och godkännande.Beträffande den förstnämnda föreskriften (§ 8) kanifrågasättas om den varit tillämplig i detta falleftersom det varit fråga om att utvidga ändamålet,vilket tyder på förutsättningen att det skulleföreligga medelsbrist inte varit uppfylld. När detgäller den mer allmänna föreskriften § 11 om attKungl. Maj:t skall pröva ändringar kan attifrågasättas om inte en sådan bestämmelse för enstiftelse bildad tillsammans med staten - i den månockså den kan anses gälla ändring avändamålsbestämmelse - skall ses endast som enerinran om det då gällande rättsläget i stället försom ett ändringsförbehåll, särskilt somändringsförbehållet skulle kunna ses somgodtyckligt.Om en föreskrift om ändring i stiftelseförordnandeinte bör ses som ett ändringsförbehåll utan endastsom en erinran om gällande rätt, torde frågan omändring av ändamålsbestämmelse i enlighet med 6 kap.1 § stiftelselagen böra prövas av Kammarkollegiet istället för av regeringen.Enligt utskottets mening måste det bedömas frånfall till fall om en bestämmelse i ettstiftelseförordnande om att regeringen skall prövaen ändring skall anses utgöra ett sådantändringsförbehåll som avses i 10 § införandelagen. Idetta sammanhang kan erinras om att länsstyrelsensregistreringsverksamhet också omfattar uppgifter omstiftelsens ändamålfrågan om giltigheten av enändring av en ändamålsbestämmelse kan komma upp tillprövning vid registrering avändringar.I den granskning som ankommer på utskottet bör somutskottet tidigare framhållit (bet. 1997/98:KU25)bedömningar av den materiella lagligheten av avfattade beslut göras med stor försiktighet.Granskningen bör i första hand inriktas motärendenas formella sidor och mothandläggningsfrågor. Materiella frågor bör endastbedömas om det uppmärksammas ett klart fel eller omregeringen handlat i strid med med besluteller önskemål. Utifrån dessa förutsättningar finnerutskottet inte anledning att rikta kritik mothandläggningen av detta ärende.Utskottet vill dock framhålla att det är angelägetatt det inte bortses från att en bestämmelse istiftelseförordnande om att regeringen skall prövaändringar ibland bör ses endast som en erinran omdet tidigare rättsläget och inte som ett regelrättändringsförbehåll.2.9 Jordbruksminister av ett ärende om jakträttÄrendetI en granskningsanmälan, bilaga A 2.9.1, har tillkonstitutionsutskottets granskning anmälts f.d.statsrådet handläggning av ettärende om jakträtt. Enligt anmälan bör granskashuruvida förfarit i strid motregeringsformen med anledning av ett regeringsbeslutom stärkande av vissa rättigheter för medlemmarna iIdre sameby. I anmälan anförs att regeringen genomett beslut har bifallit enframställan från i attge medlemmarna i sameby rätt att jaga och fiskaför husbehov och för avsalu på statens mark inom deområden i som upplåtits för renbetem.m. Maj:ts beslut den 31 december 1888och , i den mån marken fortfarandeägs av staten. Enligt anmälaren sammanfaller dengivna rätten att utnyttja statens mark med detområde som staten tidigare upplåtit till 23 jaktlag.Anmälaren anför att statsrådet informeradesom statens upplåtelseavtal med de 23 jaktlagen underdet remissarbete som föregick regeringens beslut.Vid beredningen av regeringens beslut tycks enligtanmälaren emellertid statsrådet inte habeaktat de jakträttigheter som staten redanupplåtit. Som en konsekvens härav föreligger tvåskilda jakträttigheter inom samma område.Vidare anför anmälaren att dubbelupplåtelsen avjakträttigheter från civilrättslig synpunkt framstårsom en kränkning av de enskilda jägarna ochjaktlagens rättigheter enligt avtal med staten.Anmälaren påpekar att den upplåtelse som gjordessist inte skall vara gällande enligt 7 kap. 22 §jordabalken. Regeringen skulle alltså enligtcivilrättsliga regler inte kunna upplåta jakträtttill medlemmarna i sameby. Anmälaren framhålleratt regeringens beslut emellertid inte är formuleratsom en civilrättslig upplåtelse utan som enföreskrift.Utifrån en konstitutionell grund ifrågasätteranmälaren statsrådets agerande bl.a. när det gällerom ärendet beretts i överensstämmelse med deberedningskrav som uppställs i 7 kap. 2 §regeringsformen. Anmälaren påpekar att dennabestämmelse bl.a. säger att sammanslutningar ochenskilda skall ges tillfälle att yttra sig i denomfattning som behövs. Enligt anmälaren har jägarnai de 23 jaktlagen inte fått tillfälle att yttra sigföre regeringens beslut. Anmälaren påpekar vidareatt regeringens beslut är utformat som enföreskrift. Det behöver därför klargöras omregeringen har handlat i strid med bestämmelserna i8 kap. 2 § regeringsformen, som bl.a. slår fast attföreskrifter om enskildas ekonomiska förhållandeninbördes skall regleras genom lag om förskrifternaavser t.ex. rätt till fast eller lös egendom elleravtal. Enligt anmälaren bör också klargöras huruvidaregeringens beslut är förenligt med regeringsformensskydd mot inskränkningar i enskildas äganderätt. Idetta sammanhang måste också beaktasEuropakonventionens bestämmelser.Till grund för granskningen har bl.a. legat enpromemoria upprättad inom ,bilaga A 2.9.2.