bet · GN01FiU3 · 1999-12-02 00:00:00 — I motionen pekaspå att vissa kommuner med den nuvarandeinkomstutjämningen vid en ökning av skatteunderlagetfår betala en avgift som är större änskatteinkomstökningen, den s.k. pomperipossaeffekten.Detta missförhållande måste enligt motionärerna rättastill genom en sänkning av utjämningsgraden.Enligt motionärerna är systemet för kostnads- ochinkomstutjämning oöverskådligt, och för den enskildakommunen kan slutresultatet bli starkt beroende av huren viss enskild faktor faller ut. I motionen ställskrav på ett nytt system där utjämningen grundas påstrukturella faktorer för både kostnader och inkomster,något som kan medföra att kommuner med högreskattekraft men också med höga strukturella kostnader ihögre grad kan klara dessa själva. En ny utredning bördärför tillsättas med inriktning på att forma ettsystem med bara ett fåtal förklarande faktorer. Dettaskulle, anser motionärerna, kunna leda till ett systemsom är enklare, överskådligare, mer förutsägbart ochgenomskinligt. kan man uppnå en utjämning avde kostnader som de facto är såväl ett kommunalt ansvarsom i praktiken opåverkbara.I motion Fi611 av Per m.fl. (kd) uttalas attutjämningssystemet skall förena en långtgåendeutjämning med starka incitament för tillväxt ochförnyelse. ställer upp bakom måletatt en invånare i skall kunna få god sjukvårdoch service oavsett var han eller hon bor.Motionärerna understryker också att systemet skall varatillgängligt, begripligt och demokratiskt förankrat hosalla kommuner och landsting. I motionen framhållsemellertid att partiet är negativt till attinkomstutjämningen är inomkommunal och att den för medsig tillväxthämmande konsekvenser. Motionärerna ärvidare kritiska mot kostnadsutjämningens bristandeträffsäkerhet.Enligt motionärerna går den nuvarande ordningen medinomkommunal utjämning emot grundlagens intentioner medden kommunala självstyrelsen, lokaliseringsprincipenoch den kommunala beskattningsrätten. Systemet medinomkommunal utjämning leder enligt motionärernasuppfattning med jämna mellanrum till allvarligamotsättningar mellan kommuner och mellan landsting.Kristdemokraterna anser att det enligtsubsidiaritetsprincipen är staten som skall stödjakommunsektorn och utjämna opåverkbara ekonomiskaförutsättningar som föreligger för kommuner ochlandsting att bedriva den lagstadgade verksamheten.Nuvarande system splittrar landets kommuner ochlandsting, understryks i motionen.I motion N240 av m.fl. (m) omStockholmsregionen ställs krav på ett tillkännagivandetill regeringen om nödvändigheten att avskaffanuvarande inkomstutjämning inom ramen för detinomkommunala utjämningssystemet. Enligt motionärernalägger systemet en död hand över länskommunernas viljaatt få nya skattebetalare till sig. För 11 av länetskommuner leder den skattekraftshöjning som följer avnyinflyttning att kommunkassan dräneras på resurser -för en ny hundralapp som kommer in måste 115 kronorbetalas ut till systemet. Enligt motionärerna ärmarginaleffekterna för samtliga kommuner,vilket innebär att skatteutjämningen omöjliggör förlänskommunerna att satsa på betydande nybyggnation.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill erinra om att så sent som ijuni detta år beslutade om vissa förändringar iutjämningssystemet för kommuner och landsting (prop.1998/99:89, bet. 1998/99:FiU25, rskr. 1998/99:253). Debeslutade förändringarna gäller . I dettasammanhang ställde sig ånyo bakom degrundläggande principerna beslut om ettnytt utjämningssystem . att det grundläggande syftet med systemet ävenfortsättningsvis skall vara att skapa likvärdigaekonomiska förutsättningar för kommuner respektivelandsting. Såväl regeringen som utskottet har betonatatt detta förutsätter en långtgående utjämning såväl avskattekraft som av strukturellt betingadekostnadsskillnader. Utskottet vill slå fast att detinte är aktuellt att göra någon omprövning av degrundläggande principer som det nuvarandeutjämningssystemet vilar på och som har ett brett stödbåde i den kommunala världen och i riksdagen.I några av de moderata motionerna som väckts under denallmänna motionstiden anförs att utjämningssystemet böromprövas med hänsyn till att det ej är grundlagsenligt.Likartade motionskrav har fortlöpande rests under de årsom det nuvarande systemet varit i funktion, senast isamband med vårens beslut om förändringar iutjämningssystemet (se bet. 1998/99:FiU25 s. 10).Utskottet har därvid bl.a. pekatpå att grundlagsfrågan prövats av såväl Lagrådet som avkonstitutionsutskottet. Utskottet uttalade också våren1999 att man liksom vid flera tidigare tillfällendelade syn att någon omprövningav systemet från konstitutionella synpunkter inte ärerforderlig. Utskottet gör fortfarande samma bedömning.I flera av motionerna pekas på nackdelarna mednegativa marginaleffekter som kan uppstå inom ramen förinkomstutjämningen. I proposition 1998/99:89 aviseraderegeringen att ett utredningsarbete skulle inledas isyfte att finna en alternativ utformning avinkomstutjämningen med bibehållen långtgående utjämningmen utan negativa marginaleffekter. Därefter harregeringen tillkallat en särskild delegation för attfölja upp och utvärdera delar av utjämningssystemet(dir. 1999:57). Enligt direktiven är en viktig frågaden eventuella målkonflikt som kan finnas mellan å enasidan en långtgående utjämning av kommunalaskatteinkomster och å andra sidan incitament förkommuner och landsting att befrämja sysselsättning ochtillväxt.Med anledning av vad som framförs i motion Fi610 (fp)om behovet av ett tydligare och överskådligare systemsom är mera förutsägbart och transparent än detnuvarande vill utskottet peka på att regeringen äventillsatt en expertgrupp med uppgift att undersökamöjligheterna att förenkla systemet och göra det merastabilt (dir. 1999:58). I utredningsarbetet skallfördelarna med en större enkelhet och stabilitet vägasmot nackdelarna av en eventuell minskad träffsäkerhet iutjämningen av strukturella kostnadsskillnader och motfrågan om huruvida likvärdiga ekonomiskaförutsättningar ändå kan skapas. I direktiven framhållsatt frågan om förenkling måste analyseras utifrån bl.a.demokratiska, planeringsmässiga och praktiska aspektersamt inte minst rättviseaspekter. Ävensamhällsekonomiska aspekter skall belysas. Resultatetav arbetet skall redovisas år2000.Vad gäller det som anförs i motion Fi601 (m) omkollektiv slutavräkning och inkomstutjämning villutskottet peka på att en modifiering eller ett slopandeav inkomstutjämningen inte innebär några förändringar iavräkningsförfarandet av kommunalskattemedel. Utskottetvill understryka att ett införande av enindividuell slutavräkning av kommunalskattemedel ävenförutsätter att en individuell slutavräkning införs iden kommunala inkomstutjämningen. Detta skulle medföraett behov av mycket omfattande och komplexa beräkningarsamtidigt som den enskilda kommunens skatteinkomsterendast skulle påverkas marginellt.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottetmotionerna Fi209 (m) yrkande 12, Fi601 (m), Fi602 (m),Fi605 (kd), Fi607 (m) yrkandena 1 och 2, Fi610 (fp)yrkande 5, Fi611 (kd) yrkande 4 och N240 (m) yrkande4.Utformningen av inkomst- och kostnadsutjämningenMotionernaI motion Fi211 av m.fl. (c) betonarmotionärerna att kommuner och landstingbehöver ett utjämningssystem där större vikt ges åtbefolkningsstrukturen och kommuner som harbefolkningsminskning. Förändrad sysselsättning och högarbetslöshet slår igenom direkt. Det bör därför byggasin en bromsmekanism så att effekten neutraliseras underen övergångstid. Motionärerna framhåller att kommunernaoch landstingen under en sådan övergångsperiod kananpassa kostnaderna efter intäkterna i en takt som ärmöjlig att genomföra. I motionen ställs krav på attgenerella ändringar görs i utjämningssystemet för attmöta befolkningsförändringar.I motion Fi607 av m.fl. (m) förutsättsatt en utredning skall arbeta fram ett nytt system somskall gälla . I avvaktan därpå böremellertid enligt motionärerna dagens system justerasmed avseende på sina värsta avarter. Det viktigaste äratt de enligt motionärerna groteskt tillväxtfientligainslagen på olika sätt kan elimineras. I motionenföreslås att all positiv förändring av den relativaskattekraften i en kommun eller i ett landsting fr.o.m.år 1999 skall få behållas till . Denna justeringbör göras i samband med slutavräkningen avskatteinkomsterna för år 1999.När det gäller kostnadsutjämningen har vissa delarutsatts för tung metodkritik, understryks i motionen.Det finns anledning att snabbt komma med ett förslagsom justerar de främsta metodfelen. Felen hänger delvissamman med hopblandningen av vilka faktorer som kan gehög skattekraft och där kostnaderna härför inte beaktasi kostnadsutjämningen på ett riktigt sätt. Motionärernaföreslår också att inkomstutjämningen "fryses" på dennivå som gällde 1999 för de kommuner som de senasteåren förlorat stort i denna del av utjämningssystemet.I motion Fi608 av () begärs enutredning om en s.k. fördröjd kommunalskatt i sambandmed utflyttning från en kommun. Enligt motionären råderdet en stor obalans mellan avflyttnings- ochtillväxtkommuner när det gäller kostnadsfördelningensett över kommuninvånarnas livscykel.Avflyttningskommunen får stå för kostnaden underuppväxten och utbildningsåren. Inte helt ovanligt ärdessutom att många personer väljer att flytta till"hem"-kommunen när de blir pensionärer. En alternativmodell vore enligt motionären ett avräkningssystem därden "mottagande" kommunen under får delamed sig av kommunalskatteintäkten till den"levererande" kommunen. Ett sådant system skulleförvandla bidrag till återbäring och skulle enligtmotionärens mening vara ett sätt att skapa bättreförståelse för utflytningskommunernas situation.Motionärerna bakom motion N213 av . (fp) anser att glesbygdsfaktorn iutjämningssystemet måste kvarstå tills ett bättreförslag har presenterats av den regionalpolitiskautredningen. Glesbygdskommunerna måste få ett rättviststöd till skola, vård och omsorg, något som enligtmotionärerna kan benämnas en rättvis grundservice.Detta för att kommunerna skall kunna använda den egnaskattekraften i högre grad till egna regionalpolitiskaåtgärder som kan skapa riktiga arbetstillfällen. Somexempel nämns i motionen iordningställande av industri-och bostadsmark, gator, vatten och avlopp samtmiljöstationer men även satsningar för kultur ochturism.Även i motion N214 av m.fl. (c) tarmotionärerna upp frågan om betydelsen av att ändrautjämningssystemet på sådant sätt attbefolkningsstrukturen ges en ökad vikt.Beräkningsgrunderna måste enligt motionen aktualiserasoch faktorn för befolkningsminskning utgå från enjämförelse i stället för nuvarande femår. Andra faktorer som måste beaktas vid en översyn avutjämningssystemet är att även förändringar isysselsättning skall beaktas och att kollektivtrafikenges en större tyngd i kostnadsutjämningen.Utskottets ställningstagandeRiksdagens beslut om utjämningssystemet förkommuner och landsting gällde vissa förändringar avverksamheter och kostnadsslag i kostnadsutjämningen.Dessa förändringar hade förberetts av enparlamentariskt sammansatt kommitté som tillkalladesredan i samband med att det nya utjämningssystemetinrättades . De största förändringarnaomfattade områdena hälso- och sjukvård, individ- ochfamiljeomsorg samt kollektivtrafik. Vidare beslutadesom bl.a. nya införanderegler för perioden 2000-2004.Som utskottet ovan berört har en särskild delegationtillsatts av regeringen för att arbeta med en fortsattutveckling av utjämningssystemet och då inte minst föratt förbättra träffsäkerheten i olika delar avkostnadsutjämningen. Flera av de problem som tas upp imotionerna Fi211 (c) samt N213 (fp) och N214 (c) ingåri delegationens uppdrag. Vissa frågor skall behandlasmed förtur. Det gäller främstbefolkningsförändringarnas konsekvenser för denkommunala verksamheten och ekonomin samt frågan omhuruvida merkostnader för hälso- och sjukvård istorstadsregioner och glesbygd beaktas på ett rimligtsätt i kostnadsutjämningen. Inom ramen för arbetetkommer effekterna av befolkningsminskningar att belysasför såväl kommuner som landsting. De aktuellamotionsyrkandena är enligt utskottets mening i alltväsentligt tillgodosedda.Utskottet finner ingen anledning att tillmötesgå detsom i motion Fi607 (m) anförs om temporära förändringari det nuvarande utjämningssystemet i avvaktan på ettradikalt annorlunda system efter de linjer som Moderatasamlingspartiet angett i motionen. När det gällerkostnadsutjämningen pågår som ovan framhållits ettutvecklingsarbete som syftar till att successivtförbättra utjämningssystemets förmåga att tillgodosekravet på likvärdiga ekonomiska förutsättningar mellankommuner och landsting. I det sammanhanget kommergivetvis även metodfrågorna att behandlas och förslagtill förändringar vid behov att presenteras.I motion Fi607 (m) förordas också tillfälligaförändringar i inkomstutjämningen med innebörden attkommuner och landsting skallfå behålla all förändring av skatteinkomsterna från denegna tillväxten som överstiger riksgenomsnittet. Isamband med att utskottet behandlade ett motsvarandeförslag (bet. 1998/99:FiU25 s. 17)konstaterade utskottet att kommuner med hög tillväxtdärigenom skulle få större inkomster som finansieras avalla kommuner, inklusive de med lägre tillväxt.Utskottet ställde sig avvisande till detta eftersom detskulle bryta mot grundprinciperna förinkomstutjämningen och innebära ökade inkomstklyftormellan kommunerna. Utskottet vidhåller dennauppfattning.Av motion Fi608 (kd) framgår att motionären närmast avprincipiella skäl vill ersätta nuvarande stödformerfrån staten till glesbygden med ett system därskatteintäkter från personer som flyttat till en annankommun skall överföras tillden tidigare hemkommunen. Utskottet konstaterar att iutjämningssystemet ingår såväl utjämning förstrukturella kostnadsskillnader, t.ex. för grundskolaoch gymnasieskola, som tillskott till kommuner medbefolkningsminskning överstigande en viss gräns. Ettgenomförande av motionärens uppslag fordrarförändringar, förutom i utjämningssystemet, även i enrad andra statliga bidrags- och stödsystem. Utskottetkan inte finna att nyttan av dessa förändringar står irimlig proportion till de praktiska och principiellaproblem som kan uppstå. Motionen bör därför avslås avriksdagen.Med hänvisning till vad utskottet här anfört avstyrksmotionerna Fi211 (c) yrkande 7 i denna del, Fi607 (m)yrkande 3, Fi608 (kd), N213 (fp) yrkande 1 och N214 (c)yrkande 4.Uppgiftsfördelningen mellan stat och kommunMotionenI motion Fi209 av m.fl. (m) föreslås enöversyn av de uppgifter kommunerna bör ha ansvar för isyfte att åstadkomma en renodling till de egentligakärnuppgifterna. En sådan översyn bör göras bl.a. föratt minska kommunernas obligatoriska åtaganden.Kommunallagen bör också ses över för att tydligarefastställa vilka uppgifter som en kommun får ha. Med enmer distinkt rollfördelning ges enligt motionärernaförutsättningar för den privata tjänstesektorn attväxa och skapa nya jobb som säkerställer en bättrevalfrihet för medborgarna.Enligt motionen är syftet med den kommunalasjälvstyrelsen inte att inkräkta på medborgarnas frihetatt välja utan har sin grund i viljan att lösa vissagemensamma uppgifter på ett bra sätt som innebärfördelar för helheten. Den översyn som enligt motionärernasmening behöver göras skall sätta tydliga gränser förvad en kommun skall kunna ägna sig åt medskattebetalarnas pengar. Det är sålunda mycket viktigtatt kommunerna fortsätter ett förändringsarbete sominnebär att medborgarna kan få ut mer av varjeskattekrona. Genom avregleringar ochkonkurrensutsättning i förening med en tydligprioritering av kärnuppgifterna finns enligtmotionärerna goda möjligheter till detta. Då krävs docklångsiktiga reformer för att åtgärda systemfel i denoffentliga sektorn.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill liksom vid tidigare tillfällen dåmotsvarande frågeställningar behandlats betonabetydelsen av att fortlöpande dialog förs om formernaför samarbetet mellan stat och kommun liksom omomfattningen av den kommunala sektorn. Utskottet anseri motsats till motionärerna inte det aktuellt att göraen omedelbar och genomgripande omprövning av denkommunala sektorns totala omfattning eller en generellgenomgång av de kommunala åtagandena gentemotmedborgarna. Utskottet vidhåller sin grundinställningatt uppgiftsfördelningen mellan den statliga och denkommunala nivån är en praktisk avvägningsfråga därbeslut får fattas från fall till fall i samband med attrespektive verksamhetsområde tas upp till utvärderingoch omprövning.När det gäller relationerna mellan staten å ena sidanoch kommuner och landsting å den andra är det enligtutskottets mening betydelsefullt med tydligaansvarsförhållanden. Utskottet har när det gällerstyrning och uppföljning av verksamhet uttalat(bet. 1997/98:FiU3 s. 11-12) att en statlig styrninggenom lagfästa mål accentuerar behovet av en välfungerande uppföljning av hur de nationella målenuppfylls. Det är därför önskvärt att de nationellamålen är så utformade att de är operationella ochuppföljningsbara. Utskottet har också pekat på att detnuvarande styrsystemet förutsätter en väl fungerandestatlig tillsyn och kontroll samt att statsmakterna vidbehov vidtar åtgärder om berörda verksamheter inteutvecklas i enlighet med de av ilagstiftningen fastlagda nationella målen.Utskottet avstyrker med det anförda motion Fi209 (m)yrkande 13.Kostnadsansvaret för socialbidragenMotionenI motion Fi610 av m.fl. (fp) framhållermotionärerna att kommunernas kostnader försocialbidragen har stigit kraftigt under senare år.Detta har till stor del sin orsak i den högaarbetslösheten och att stora grupper av arbetslösa harstått utanför såväl arbetslöshetsförsäkringen somarbetsmarknadsåtgärder. Enligt motionärerna bordestatliga och kommunala myndigheter ha ett gemensamtansvar och ett gemensamt intresse av att verkligen gemänniskor de bästa möjligheterna att komma ut i arbeteoch få en egen försörjning. För detta krävs såväl enreformering av regelverket som ett förändratkostnadsansvar.Motionärerna understryker att socialbidragen ingår idet kommunala åtagandet enligt socialtjänstlagen.Samtidigt är arbetslöshetsbekämpningen statens ansvar.Såväl kommuner som statliga myndigheter har redskap attpåverka arbetslösheten respektive de sociala problemen.Olika beräkningar tyder på att omkring hälften avsocialbidragskostnaderna orsakas av arbetslösheten. Detär därför enligt motionärernas uppfattning rimligt attstaten och kommunerna delar på kostnadsansvaret försocialbidragen.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill i sammanhanget framhålla attsocialtjänstutredningen lämnat sittslutbetänkande Socialtjänst i utveckling (SOU 1999:97)till regeringen. I utredningens uppdrag har ingått attanalysera eventuella behov av att förändra principernaför finansiering för att få till stånden mer långsiktig stabilitet i resurserna inomsocialtjänstens omsorgsområden. Några konkreta förslagtill ändrad finansiering läggs inte fram. Däremotdiskuteras behovet av ett ökat statligt ansvar försocialbidragskostnaderna. Enligt utredningens bedömningkan det finnas skäl för ett mellan staten ochkommunerna delat ansvar för socialbidragskostnaderna.Utredningen presenterar tre olika modeller för delatansvar för socialbidragen, nämligen ett riktatstatsbidrag, formaliserade förhandlingar ellerformaliserade förhandlingar i kombination med ensärskild pott med pengar som bryts ut från detgenerella statsbidraget.Utredningsförslaget är nu föremål förremissbehandling. En proposition planeras att lämnastill hösten år 2000.Utskottet avstyrker motion Fi610 (fp) yrkande 4.Skatteväxling av fastighetsskattenMotionenI motion Fi609 av och () framhåller motionärerna att den dubblabosättningen är en företeelse som är speciellt vanlig iSverige jämfört med andra länder. Vissa kommuner därdet är attraktivt att äga fritidshus har extrakostnader på grund av detta förhållande. Motionärernaillustrerar sin framställning med en rad exempel påolika kostnader som kan uppstå för hus som endastanvänds för fritidsboende. Det gäller bl.a. kostnaderför gatubelysning året om, för räddningstjänst ochannan beredskap, för hemtjänst till sommarboende samtför bibliotek och vattenförsörjning.Motionärerna pekar på en rad fördelar för deberörda kommunerna genom de positiva effekter som kanbli följden för det lokala näringslivet i form av flerarbetstillfällen och ökad omsättning. I motionenföreslås en skatteväxling som skulle innebära att denstatliga fastighetsskatten successivt fasas ut och påsikt ersätts med en avgift som är kopplad tillkommunens kostnader för gatuunderhåll, VVS,brandförsvar m.m. för fastighetsbeståndet.Utskottets ställningstagandeUtskottet är medvetet om att fritidsboendet i ett antalkommuner kan förorsaka vissa merkostnader. Det fåremellertid vägas mot olika fördelar av fritidsboendeoch turism för dessa kommuner av det slag som omnämns imotionen. Enligt utskottets uppfattning saknar enförändring av den nuvarande fastighetsbeskattningen medden inriktning som motionärerna förespråkar aktualitet.Utskottet anser det inte heller motiverat att förnärvarande överväga att kostnader av det aktuellaslaget skall beaktas inom ramen för utjämningssystemetför kommuner och landsting. Att lägga till ytterligarefaktorer av detta slag ligger enligt utskottets meninginte i linje med ambitionerna att förenkla systemet.Mot bakgrund av vad utskottet här anfört avstyrksmotion Fi609 (kd).Kommunal skatteplanering och kommunalakoncernerMotionenI motion K352 av m.fl. (fp) om kommunalabolag begär motionärerna en översyn av möjligheternatill skatteplanering genom koncernbildning avbolag. Bakgrunden är den vanligaföreteelsen i den kommunala bolagssfären, nämligenholdingbolag och koncernbildningar. Detta fenomenbörjade i men har enligt motionärernaspritt sig till ett 50-tal kommuner. Genom att förasamman alla bolag i en koncern kan vinster i ett bolagöverföras till förlustbolag och därmed undgåbeskattning. Motionärerna understryker att det endasyftet med koncernbildningen är att undvika statsskatt.Behovet av en tydligare lagstiftning på denna punktvisas bl.a. av att det pågår en rad skattetvistermellan kommuner och skatteförvaltningar, framhållermotionärerna.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill inledningsvis slå fast att kommuner ochlandsting även fortsättningsvis bör ha frihet att väljaden verksamhetsform som i det enskilda fallet enligtkommunens eller egen bedömning framstårsom den mest ändamålsenliga. När det gäller dekommunala bolagens förhållande tillskattelagstiftningen vill utskottet framhålla attkommunala bolag givetvis skall behandlas på samma sättsom privata bolag.Utskottet avstyrker med det anförda motion K352 (fp)yrkande 2.Kommunal näringsverksamhet och finansiellariskerMotionenI motion K277 av Per m.fl. (m) anförs att enbetydande del av den kommunala näringsverksamheten ochbolagsverksamheten finns inom energi- respektivebostadsområdet. Eftersom dessa båda områden tidigarevarit starkt reglerade har det kommunala risktagandetvarit mycket litet. Den el som exempelvis de kommunalakraftvärmeverken producerade och distribuerade varkommuninvånarna tvingade att köpa. Därmed var, menarmotionärerna, kommunernas energibolag alltidgaranterade att få täckning för sina kostnader.När det gäller de kommunala bostadsbolagen byggdes deupp utan krav på finansiellt sparande, framhållermotionärerna. Såväl bostäder som energi är emellertidområden som kräver långsiktighet i investeringar,mycket stor kapitalbindning och därmed högtrisktagande. är både el- och bostadsmarknadernaavreglerade till betydande delar och därmed ökar detkommunala risktagandet. I motionen understryks attmånga kommunala bostadsbolag numera står med tommalägenheter som de saknar finansiellatillgångar.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill med anledning av vad som anförs imotionen understryka att eftersom staten tidigare gavlån till större delen av produktionskostnaden behövdesinget riskvilligt kapital i de kommunalabostadsföretagen. Risktagandet har i stället kopplatstill kommunernas borgensåtaganden för dessa företag.