bet · GM01KU21 · 1999-03-09 00:00:00 — Av betänkandet framgåratt kommittén anser att ingrepp som skattestopp ochskattetak och även det här aktuella fallet gällandeminskning i särskilda fall av det generellastatsbidraget till kommuner och landsting 1997 och1998 endast bör få beslutas för högst två år.Tillåtligheten av nya föreskrifter av detta slag börunderställas en ny riksdag. När det gäller detnämnda skatteutjämningssystemet anser kommittén attriksdagens ställningstagande får anses innebära attsolidariteten inom kommunsektorn och behovet av attge kommuner och landsting likvärdiga ekonomiskaförutsättningar väger tyngre vid denintresseavvägning som alltid måste göras motregeringsformens bestämmelser ochbeskattningsrätten. Detta synsätt bör enligtkommittén komma till klart uttryck i RF. Kommitténsförslag har inte föranlett något förslagtill riksdagen.Den kommunala utjämningsutredningen, som haft iuppgift att följa upp och utvärdera samt lämnaförslag i syfte att utveckla det gällande systemetför statsbidrag och utjämning för kommuner ochlandsting, lämnade sitt betänkande(SOU 1998:151) Kostnadsutjämning för kommuner ochlandsting, i vilket det föreslås vissa förändringari bidragssystemet.Högsta domstolen har i en dom (Ö 4676-97) förklarat att artikel 11 i deneuropeiska konventionen om kommunalt självstyre intekan åberopas i en tvist mellan en kommun och statensom i grunden gäller tillämpningen av det häraktuella utjämningssystemet. Den nämnda artikelninnebär att kommunerna skall ha rätt att anlita ettjudiciellt förfarande för att säkerställa ett frittutövande av sina befogenheter och respekt för deprinciper om kommunalt självstyre som finnsfastlagda i grundlagen eller den nationellalagstiftningen. HD anför i skälen till domen attkonventionen inte utgör någon direkt tillämplig rätti Sverige.Utskottets bedömningI motion K313 efterlyses sådana ändringar ikommunallagen som är ägnade att stärka den kommunalasjälvstyrelsen beträffande rätten för kommunerna attbestämma vilken skatt som skall tas ut avkommuninvånarna.Enligt utskottets mening är frågan om den kommunalasjälvstyrelsen och beskattningsrätten mycket välutredd och bedömd med anledning av de restriktionerpå den kommunala ekonomins område som riksdagenbeslutat om under loppet av 1990-talet.Konstitutionsutskottet har därvid bidragit med ettantal tolkningar och uttalanden som tillsammans medLagrådets bedömningar varit vägledande förriksdagens beslut i dessa frågor.Som framgått ovan är det RF:sprincipstadganden som är bestämmande förinnebörden av den kommunala självstyrelsenmed avseende på beskattningsrätten. Det ärsålunda RF och inte kommunallagen som börändras, om man vill åstadkomma förändringarav det slag som föreslås i motionen.Förslag till ändringar i RF syftande precisering av kommunernassjälvbestämmande på det ekonomiska områdethar framlagts för regeringen av Kommitténom den kommunala självstyrelsensgrundlagsskydd (se SOU 1996:129).Regeringen har ännu inte tagit ställningtill detta förslag. Med detta får motionK313 (m) anses besvarad varför denavstyrks.Val till kommunala nämnder m.m.Direktval till kommundelsorganMotionernaI kommittémotion 1998/99:K328 hemställer HelenaBargholtz och , båda (fp), attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts dels om att det skall blilättare att införa direktval till kommundelsnämnder(yrkande 3), dels om att öka de direktvalda organensinflytande och bestämmanderätt (yrkande 6).I kommittémotion 1998/99:Bo507 hemställer MargaretaAndersson m.fl. (c) att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts omdirektvalda stadsdelsnämnder (yrkande 14). Enligtmotionärerna behövs ett ökat lokalt inflytande överdet lokala områdets förvaltning och utveckling.Pågående försök med lokal förvaltning i olika formerbör permanentas och bli mer regel än undantag.Samhället måste enligt motionen bejaka och verka föratt det skapas förutsättningar för att stärka denlokala nivåns inflytande, delaktighet och ansvargenom att ge reell makt över närområdet tillinvånarna. Ett sätt att uppnå ett större engagemangkan vara att införa direktval till stadsdelsnämnder.BakgrundVid kommunallagsrevision infördes ettkapitel i kommunallagen (KL) som innehållergrundläggande föreskrifter om kommunernas ochlandstingens politiska organ ochuppgiftsfördelningen mellan dem. Enligt 3 kap. 4 §KL får fullmäktige bestämma att en nämnd skall hahand om en eller flera verksamheter i hela kommuneneller eller för en del av kommunen ellerlandstinget. Fullmäktige får vidare bestämma att ennämnd skall ha hand om verksamheten vid en ellerflera anläggningar, vara underställd eller varagemensam med en annan kommun eller ett landsting.Möjligheten för fullmäktige att utse lokalabeslutande nämnder har funnits . Till kommundelsorganen förs vanligenuppgifter från flera verksamhetsområden, t.ex.grundskola, kultur- och fritidsverksamhet samt delarav socialtjänsten.Enligt 6 kap. 9 § KL väljs ledamöter och ersättarei en nämnd av fullmäktige till det antal somfullmäktige bestämmer. Ledamöterna i en kommun-delsnämnd utses vanligen på samma sätt somledamöterna i en annan nämnd, nämligenproportionellt i förhållande till mandatställningeni fullmäktige. De i fullmäktige representeradepartierna kan emellertid komma överens om attsammansättningen av en kommundelsnämnd skallmotsvara valresultatet i just den kommundelen.Kommundelsnämnden i i kommunär ett exempel på en lokal nämnd som utsetts avfullmäktige efter en omröstning bland medborgarna iden aktuella kommundelen där valet är ett rentpersonval och där kandidaterna inte representerarnågot politiskt parti.Frågan om direktval till lokala nämnder harventilerats från tid till annan sedan början av1980-talet. Den har behandlats i bl.a.Kommunaldemokratiska kommittén (Ds Kn 1981:8), 1988års kommunallagskommitté (SOU 1990:24),propositionen (prop. 1990/91:117) om en nykommunallag, (SOU 1993:90)och (SOU 1996:162). Idet sistnämnda betänkandet föreslogs endispenslagstiftning under två mandatperioder somskulle göra det möjligt för kommuner att inrättadirektvalda lokala organ. Förslaget har hittillsinte lett till någon åtgärd från regeringen. Fråganom direktval till kommundelsorgan bereds f.n. iRegeringskansliet tillsammans med andra, liknandedemokratifrågor med sikte på en redovisning underloppet av 1999.I den nämnda propositionen om en ny kommunallaganfördes bl.a. att en ordning med direktval skullekunna begränsa fullmäktiges möjligheter att ta dettotala ansvaret för verksamheten. Därigenom skulleen oklarhet uppstå om hur valutslaget skulle kommaatt påverka verksamheten. Särskilt uppenbart skulledetta bli i ett system där fullmäktige styr genomatt ange mål och allmänna riktlinjer.Konstitutionsutskottet avstyrkte med hänvisningtill tidigare ställningstaganden flera motioner somväckts med anledning av propositionen och i vilkayrkades att direktval till lokala nämnder skulle blimöjligt (bet. 1990/91:KU38), och följdeutskottet. De tidigare ställningstagandena innebaratt det enligt utskottets mening inte fanns någothinder för att i beredningsarbetet med en nykommunallag överväga direktvalsfrågan (bet.1987/88:KU23). I betänkandet 1989/90:KU3 anfördeutskottet att inte borde föregripaKommunallagskommitténs överväganden i saken, varföraktuella motioner avstyrktes. I sittställningstagande vid behandlingen avkommunallagspropositionen instämde utskottet iregeringens argument att direktval till lokalanämnder kan begränsa fullmäktiges möjligheter att tadet totala ansvaret för verksamheten i kommuneneller . En oklarhet uppstår därmed ocksåom hur valutslaget kommer att påverka verksamheten.Detta blir enligt propositionen särskilt tydligt iett system där fullmäktige styr mer genom mål ochallmänna riktlinjer. Utskottet har senare, senastvåren 1998 (bet. 1997/98:KU4), gjort samma bedömningsom vid behandlingen av kommunallagspropositionenoch avstyrkt motioner med liknande yrkanden. Mot detsistnämnda beslutet reserverade sig representanternaför (fp), (c), (v) och (mp).Utskottets bedömningMed hänvisning till utskottets tidigareställningstaganden beträffande direkta val tillkommundelsorgan och det faktum att frågan f.n.bereds i med sikte på enredovisning avstyrker utskottetmotionerna K328 yrkandena 3 och 6 (fp) och Bo507yrkande 14 (c).Nyval i kommuner och landstingMotionernaI motion 1998/99:K296 föreslår Per m.fl. (mp)att beslutar om sådan ändring ikommunallagen att dels misstroendeförklaring kanriktas från kommunfullmäktige gentemotkommunstyrelse och enskilt majoritetskommunalråd(yrkande 2), dels en majoritet i fullmäktige kanutlysa nyval enligt samma principer som gäller iriksdagen (yrkande 3).I kommittémotion 1998/99:K328 föreslår HelenaBargholtz och , båda (fp), attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att det skall bli möjligtatt genomföra extraval i kommuner och landsting(yrkande 4).BakgrundMandattiden för fullmäktige, styrelsen och övriganämnder i kommuner och landsting regleras i 5 kap. 5§ respektive 6 kap. 12 och 13 §§ kommunallagen (KL).Enligt 5 kap. 5 § KL skall ledamöterna ochersättarna i fullmäktige väljas räknatfr.o.m. har beslutat om omval enligt 19kap. 21 § vallagen (1997:157) skall mandattiden dockförlängas till dess omvalet har avslutats. räknas mandattiden fr.o.m. den 15oktober valåret.Enligt 6 kap. 12 § KL skall ledamöterna ochersättarna i styrelsen väljas räknatfr.o.m. året då val avfullmäktige i hela landet ägt rum. Fullmäktige fårdock bestämma att styrelsens mandattid skall räknasfr.o.m. det sammanträde då valet förrättas intilldet sammanträde då val av styrelse förrättas nästagång. I ett sådant fall skall det nyvaldafullmäktige välja styrelse vid fullmäktiges förstasammanträde. Enligt 6 kap. 13 § KL bestämmerfullmäktige mandattiderna för andra nämnder änstyrelsen.En förtroendevalds uppdrag kan enligt kommunallagenupphöra i särskilda situationer. Enligt 4 kap. 9 §KL skall fullmäktige befria en förtroendevald frånuppdraget när den förtroendevalde önskar avgå, omdet inte finns särskilda skäl mot det. Fullmäktigefår enligt 4 kap. 10 § återkalla uppdraget för enförtroendevald som valts av fullmäktige, om denförtroendevalde vägrats ansvarsfrihet eller genomdom som har vunnit laga kraft har dömts för ettbrott för vilket det är föreskrivet fängelse i tvåår eller däröver.Fullmäktige får också enligt 4 kap. 10 a § KLåterkalla uppdragen för samtliga förtroendevalda ien nämnd där den politiska majoriteten inte längreär densamma som i fullmäktige eller vid förändringari nämndorganisationen. Förtroendeuppdragen upphör ifall som detta när val av nya ledamöter ochersättare har förrättats eller när en nynämndorganisation träder i kraft. En sådan situationsom avses i den nämnda paragrafen kan enligtprop. 1993/94:188 uppstå till följd av att detpolitiska majoritetsförhållandet skiftat undermandatperioden på grund av att ett parti, som början ingått i majoriteten, senare valt att istället samarbeta med oppositionen. Den ytterstakonsekvensen av en sådan situation är att styrelsenoch övriga nämnder inte längre har fullmäktigesförtroende. Med hänsyn till att det på nivåinte finns någon möjlighet tillmisstroendeförklaring i fullmäktige och inte någonmöjlighet att utlysa nyval borde det enligtpropositionen tillskapas möjligheter att underlöpande mandatperiod göra förändringar i nämndernassammansättning så att dessa speglar den politiskamajoriteten i fullmäktige då majoriteten skiftat.Konstitutionsutskottet har /96 och1997/riksmöten avstyrkt motioner i vilkaföreslagits att lagstiftningen borde ändras så attdet skulle bli möjligt för fullmäktige i kommuneroch landsting att besluta att upplösa fullmäktigeoch utlysa nyval (bet. 1995/96:KU9, 1997/98:KU4).Vid det sistnämnda tillfället avstyrktes ocksåmotioner i vilka föreslogs att institutetmisstroendeförklaring skulle införas. Vid bådatillfällena har utskottet som motiv för avstyrkandeav motionerna hänvisat till den regel som infördesså sent som 1994 och enligt vilken det är möjligtför fullmäktige att återkalla samtliga uppdrag istyrelsen och nämnderna, när den politiskamajoriteten är densamma som ifullmäktige. Enligt utskottet borde man, innan någonändring av kommunallagen föreslås, avvakta erfarenheterna av de nyabestämmelserna. Mot beslutet reserverade sigrepresentanterna för (m), (fp) och (mp).Utskottets bedömningEnligt utskottets mening bygger förslagen i de häraktuella motionerna på föreställningen att det finnsstora likheter mellan det politiska systemet pånationell nivå (regering-riksdag) och lokal nivå(styrelsen-fullmäktige), vilket skulle motivera attparlamentarismens principer, däribland möjlighetenatt under vissa omständigheter upplösa den högstabeslutande församlingen och utlysa nyval, tillämpasfullt ut även i kommuner och landsting. Dennauppfattning står enligt utskottets mening i vissmotsatsställning till den princip om samlingsstyresom väsentligen ligger till grund för det kommunalastyrelseskicket. De problem som kan uppstå tillföljd av att en majoritet inte står sig under enhel mandatperiod kan lösas med hjälp avbestämmelserna i kommunallagen om entledigande avledamöter i nämnderna och val av nya ledamöter. Motdenna bakgrund och med hänvisning till vad utskottettidigare uttalat i denna fråga avstyrker utskottetmotionerna K296 yrkandena 2 och 3 (mp) och K328yrkande 4 (fp).Medborgarinitiativ och andrainflytandefrågorKommunala folkomröstningarMotionernaI kommittémotion 1998/99:K268 föreslår IngvarSvensson m.fl. (kd) att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts omkommunala folkomröstningar (yrkande 1). Motionärernaframhåller att de initiativ till folkomröstningarsom tagits enligt bestämmelserna ikommunallagen om folkinitiativ avvisats avfullmäktiges majoritet. Enligt motionen bör det ilagstiftningen anges vilken procentuell nivå somkrävs för att en folkopinion skall kunna tvinga framen folkomröstning, varvid av de röstberättigadekan vara en rimlig nivå enligt motionärerna. Om ensådan andel av kommunmedlemmarna ställt sig bakom enönskan om folkomröstning, skall den genomföras utanatt fullmäktige prövar frågan. Däremot börfullmäktige besluta om frågeställningens utformning.Regeringen bör enligt motionen återkomma tillriksdagen med förslag till lagstiftning på området.Liknande förslag framförs i kommittémotion1998/99:K298 yrkande 2 av m.fl. (c),motion 1998/99:K314 av () och motion1998/99:K352 yrkande 2 och 3 av Per m.fl.(mp). I mp-motionen anförs att initiativtagarna ommöjligt själva skall formulera frågeställningen förfolkomröstningen, att valnämnden får besluta omfrågan kan framläggas direkt eller om den måsteomarbetas och att eventuell ändring avfrågeställningen inte får beröra sakinnehållet.I den sistnämnda motionen (mp) framförs ocksåförslag om att beslutar om sådan ändringav kommunallagen att kommunala folkomröstningar blirbindande (yrkande 1). Med bindande avses här attfolkomröstningen blir beslutande i stället för somnu är fallet endast rådgivande. Någon lägsta nivåbeträffande deltagande i folkomröstningen för attdenna skall anses vara beslutande bör inte ställasupp.I samma motion föreslås också att kommunallagen börändras så att ärende om att hålla folkomröstning somväcks av minst en tredjedel av fullmäktigesledamöter skall bli bindande (yrkande 4). Medbindande avses här att ett sådant initiativ skallleda till att en folkomröstning genomförs.BakgrundEnligt 5 kap. 34 § kommunallagen (KL) fårfullmäktige besluta att som ett led i beredningen avett ärende som fullmäktige skall handlägga skallinhämtas synpunkter från medlemmarna i kommuneneller . Detta kan ske genomfolkomröstning, opinionsundersökning eller liknandeförfarande. Vid opinionsundersökning eller liknandeförfarande får valnämnden anlitas, om nämndensverksamhet i övrigt inte hindras av det. om förfarandet vid folkomröstning finnsi lagen (1994:692) om kommunala folkomröstningar.Ärende om att hålla folkomröstning i en viss frågafår enligt 5 kap. 23 § KL i fullmäktige väckas av ennämnd, en ledamot genom motion, revisorerna i vissafall, en fullmäktigeberedning samt styrelsen i ettföretag där kommunen eller inneharsamtliga aktier eller bestämmer tillsammans mednågon annan samt genom folkinitiativ bakom vilketstår av de röstberättigade kommun- ellerlandstingsmedlemmarna. Ett sådant initiativ skallvara skriftligt, ange den aktuella frågan samtinnehålla initiativtagarnas egenhändiganamnteckningar, namnförtydliganden och uppgift omderas adresser.Bestämmelserna i kommunallagen om folkinitiativinfördes på förslag av (SOU 1993:90), som föreslagit att gränsen för ettfolkinitiativ skulle sättas vid av deröstberättigade. I propositionen (prop. 1993/94:188)föreslogs att tröskeln för möjligheten att väckafolkinitiativ skulle sänkas till medmotiveringen att det skulle bli alltför svårt att fåtill stånd folkomröstningar i stora kommuner med denhögre nivå som kommittén föreslagit.Folkinitiativ av det slag det här är tal om hartagits i ett sextiotal fall. I endast några enstakafall har fullmäktige beslutat att en folkomröstningskall genomföras med anledning av initiativet.Demokratiutvecklingskommittén föreslog i sittbetänkande (SOU 1996:162) att ett sätt att skapabalans mellan den representativa demokratin och ettunderlättande av möjligheten för engagerademedborgare att få till stånd en folkomröstningskulle kunna vara att behålla reglerna ikommunallagen om folkinitiativ men koppla dessa tillett krav på en kvalificerad majoritet i fullmäktigeför att förslaget skulle kunna avslås. Enligtförslaget skulle det räcka med att en tredjedel avfullmäktige stöder ett folkinitiativ för att enfolkomröstning skall komma till stånd. Regeringenhar inte lagt fram något förslag tilllagstiftning med anledning av kommitténs förslag.Frågan bereds f.n. i tillsammansmed andra, liknande demokratifrågor.Utskottet avstyrkte i sitt betänkande 1997/98:KU4motioner i vilka yrkades ändringar av reglerna förkommunala folkomröstningar avseende införande avbeslutande folkomröstning och att initiativ bakomvilket står av de röstberättigade respektive entredjedel av fullmäktige med automatik skall ledatill att folkomröstning genomförs. I fråga ombeslutande folkomröstning anförde utskottet att ensådan ordning skulle undergräva det representativademokratiska systemet. Beträffande folkinitiativ ochminoritetsinitiativ i fullmäktige hänvisadeutskottet till pågående beredning avDemokratiutvecklingskommitténs förslag i denna del.Representanten för reserverade sig motutskottets bedömning i denna del.Utskottets bedömningI motionerna K268 yrkande 1 (kd), K298 yrkande 2(c), K314 (m) och K352 yrkandena 2 och 3 (mp)förordas en ändring i bestämmelserna omfolkinitiativ i fråga om folkomröstning.Det föreslås att om av de röstberättigadei kommunen ställer sig bakom ett krav på att enfolkomröstning bör komma till stånd, bör en sådangenomföras utan föregående prövning av fullmäktige.Enligt utskottets mening är de hittillsvarandeerfarenheterna av bestämmelserna om folkinitiativnedslående. Med få undantag har fullmäktige avvisatde initiativ som kommit fram, något som enligtutskottets mening är ägnat att misskreditera idén omfolkinitiativ. Mot denna bakgrund finns det skäl attvidare utreda en förstärkning av medborgarnasinflytande i initiativärenden på det sätt somföreslås i motionerna. En möjlighet som därvid börövervägas är att en folkomröstning skallkomma till stånd när en viss procentandel, t.ex. av de röstberättigade i kommunen, står bakominitiativet. Därigenom skapas förutsättningar föratt seriösa initiativ förs fram. Andra frågor sombehöver övervägas i detta sammanhang är hur och avvem frågeställningen för folkomröstningen skallformuleras vid ett folkinitiativ. Detta bör gesregeringen till känna.Utskottet är däremot inte berett att tillstyrkaförslagen i motion K352 (mp) om beslutande kommunalfolkomröstning (yrkande 1) eller minoritetsinitiativi fullmäktige (yrkande 4). Motionen avstyrks i dessadelar.Medborgerlig motionsrättMotionenI motion 1998/99:K296 hemställer Per m.fl.(mp) att hos regeringen begär enparlamentarisk utredning angående ändring ikommunallagen med syfte att möjliggöra förkommunfullmäktige att ge de kommunaltröstberättigade motionsrätt (yrkande 1).Enligt motionen kommer många goda förslag inte framtill politikerna, eftersom många förslagsställareinte engarerar sig politiskt och inte torgför sinatankar i massmedierna. Ett sätt att komma till rättamed detta är att ge varje kommuninvånare rätt attmotionera direkt till fullmäktige på det sätt somföreslagits av (SOU1996:162). Vad gäller beredningen avmedborgarmotioner anser motionärerna att kommunensjälv bör besluta om handläggning av medborgarnasförslag m.m. Införandet av direkt motionsrätt börske frivilligt efter beslut i fullmäktige. Ändringeni kommunallagen föreslås ske genom en ändring i 5kap. 23 §, där de kommunalt röstberättigade börnämnas tillsammans med andra som har motionsrätt ifullmäktige.BakgrundEnligt 5 kap. 23 § kommunallagen får ärenden väckasav en nämnd, en ledamot genom motion, revisorerna omärendet gäller förvaltning som har samband medrevisionsuppdraget, en fullmäktigeberedning omfullmäktige har föreskrivit det eller styrelsen iett kommunalt företag om fullmäktige har beslutatdet för särskilda fall. Ärende om att hållafolkomröstning i en viss fråga får väckas av av de röstberättigade kommun- ellerlandstingsmedlemmarna.Enskilda kommunmedlemmar har mycket begränsademöjligheter att ta initiativ i en fråga som rymsinom fullmäktiges kompetensområde. Den enda formellamöjligheten som erbjuds i kommunallagen är den nyssnämnda som innebär att man undertecknar ettfolkinitiativ om folkomröstning. Härutöver finnsmöjligheten att kontakta enskilda förtroendevaldaeller ett eller flera politiska partier med förslagom att en viss fråga bör aktualiseras. Även denkommunala förvaltningen kan kontaktas på motsvarandesätt. Någon skyldighet för en nämnd att taupp ett sådant initiativ till sakbehandling finnsemellertid inte.I den finska kommunallagen finns en bestämmelse ommedborgerlig initiativrätt innebärande attkommunmedlemmarna har rätt att ta initiativ och fåinformation om vilka åtgärder som vidtagits tillföljd av initiativet. Dessutom skall fullmäktigeminst en gång få information om vilkainitiativ som medborgarna tagit och vilka åtgärdersom vidtagits med anledning av dessa. Om antaletinitiativtagare i en viss fråga motsvarar minst 2 %av de röstberättigade skall frågan tas upp tillbehandling i fullmäktige inom sex månader.Demokratiutvecklingskommittén har i sitt betänkande(1996:162) föreslagit att det i kommunallageninförs bestämmelser om motionsrätt för dem som ärröstberättigade i fullmäktigevalet. Beredningen aven sådan medborgarmotion bör enligt kommittén ske såatt fullmäktige kan fatta beslut i ärendet inom ettår från det motionen väckts. Frågan bereds f.n. iRegeringskansliet tillsammans med andra, liknandedemokratifrågor med sikte på en redovisning under år1999.Utskottet avstyrkte motioner med väsentligen sammainnehåll som den här aktuella motionen (bet. 1997/98:KU4) med hänvisning till attDemokratiutvecklingskommitténs förslag i denna delbereddes i . Representanten förMiljöpartiet reserverade sig till förmån för egenmotion.Utskottets bedömningMed hänvisning till att frågan om medborgerligmotionsrätt f.n. bereds i Regeringskanslietavstyrker utskottet motion K296 yrkande 1 (mp).Närvarorätt vid nämndsammanträdenMotionenI motion 1998/99:K280 hemställer () att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om behovet av attändra 4 kap. 23 § kommunallagen med syfte attfördjupa och utveckla den lokala demokratin. Enligtmotionären bör den aktuella bestämmelsen ikommunallagen ändras så att en förtroendevald sominte är ledamot eller ersättare i en viss nämnd fårnärvara vid nämndens sammanträden och deltaga iöverläggningarna men inte i besluten. Bestämmelsenom rätten att anteckna personlig mening tillprotokollet kan i det här aktuella fallet tas borteller kan en sådan rättighet bestämmas avfullmäktige.