bet · GM01FiU28 · 1999-05-04 00:00:00 — Motionärerna anser attlagstiftningen bör ändras i enlighet med vad deföreslagit.I motion Fi10 av m.fl. (fp) anförsatt livförsäkringstjänster med lång avtalstid kräverett ansenligt riskkapital. Den kollektivariskutjämningen kräver ett buffertkapital. De icke-utdelande bolagen kommer att få en sådan möjlighetgenom att de kan bygga upp en buffert, en s.k.konsolideringsfond. Sådana avsättningsmöjligheterkrävs också i utdelande bolag som villtillhandahålla livförsäkringar. Motionärerna anseratt det inte är realistiskt att tro att enbartaktieägarna skall kunna ställa upp med det kapitalsom erfordras. Enligt motionärerna är det därförrimligt att även utdelande bolag skall kunna fåbygga upp konsolideringsfonder. I annat fall kommerknappast några utdelande bolag att bildas och denförbättring av konkurrenssituationen som det slopadeutdelningsförbudet syftar till åstadkoms inte.Riksdagen bör hos regeringen begära ett nytt förslagi enlighet med vad motionärerna föreslagit.Finansutskottets ställningstagandeEn av de grundläggande målsättningarna för arbetetmed försäkringsrörelsereformen är att en klaråtskillnad görs mellan försäkringstagarnas medel ochbolagets riskkapital i livförsäkringsaktiebolag somfår dela ut vinst till ägarna. Det torde vara mycketkomplicerat att utforma bestämmelser som kan tryggaförsäkringstagarnas intressen med enkonsolideringsfond i vinstutdelande bolag. Somredovisats ovan avser att inomkort påbörja en översyn där bl.a.konsolideringsfondens framtid kommer att behandlas.Mot den angivna bakgrunden anser inte utskottet attdet finns skäl att föreslå någon åtgärdmed anledning av motionerna. Utskottet tillstyrkerregeringens förslag. Motionerna Fi9 (m) yrkande 1och Fi10 (fp) avstyrks.PlaceringsfrågorPlaceringskrav för tillgångar som svarar motåterbäringPropositionenEtt direktförsäkringsbolag skall vid varje tidpunktha tillgångar till ett värde som motsvararförsäkringstekniska avsättningar och depositionerfrån återförsäkringsgivare. Dessa tillgångar kallasskuldtäckningstillgångar. Ett återförsäkringsbolagsom bedriver liv- eller lång skadeåterförsäkringskall ha tillgångar till ett belopp som behövs föratt säkerställa direktförsäkringsbolagetsförmånsrätt. För skuldtäckningstillgångar gällervissa placeringsrestriktioner.Placeringsreglerna fick sin huvudsakliga utformningvid genomförandet av tredje generationensförsäkringsdirektiv. Regeringen redovisade då sinprincipiella syn på försäkringsbolagensmedelsförvaltning. Denna syn innebärsammanfattningsvis att tillgångarna skall placerasmed beaktande av försäkringsrörelsens art, atttillgångarna är avpassade till de åtaganden sombolaget har, s.k. matchning, och attkapitalförvaltningen bör präglas av ettportföljtänkande (prop. 1994/95:184 s. 141). Deplaceringar som inte är skuldtäckningstillgångarkallas fria tillgångar.Placeringsreglerna innebär bl.a. att detsammanlagda beloppet av vad som skall skuldtäckas,dvs. försäkringstekniska avsättningar för egenräkning med tillägg för depositioner frånåterförsäkringsgivare, får täckas med aktier ipublika bolag till en andel om högst och medfastigheter till en andel om högst samma nivå.Regeringen anser att det saknas anledning attompröva den principiella syn på försäkringsbolagensmedelsförvaltning som regeringen gav uttryck för vidinförandet av tredje generationensförsäkringsdirektiv. Samma gäller bl.a. de allmännabedömningsgrunder som åberopades i proposition1994/95:184 för bestämmande av gränserna för innehavav olika tillgångsslag (prop. 1994/95:184 s. 141).Det bör också framhållas att placeringsreglernautgör viktiga och mera konkreta hjälpregler inomramen för den stabilitetsprincip som lagfästs i denallmänna rörelseregeln för försäkringsbolag och somsärskilt avser att säkerställa att åtagandena motförsäkringstagarna och motsvarandeersättningsberättigade alltid skall kunnafullföljas. En självklar ledstjärna förmedelsförvaltningen bör också vara att ingettillgångsslag i ett försäkringsbolag blir alltfördominerande.De placeringsregler som infördes i samband medinförlivandet av EG:s försäkringsdirektiv har nutillämpats under . En remissinstans,, har i detta sammanhang ocksåtagit upp frågan om möjligheten att användaderivatinstrument för att hantera risker påbalansräkningens skuldsida.Enligt regeringen finns det skäl att på ett meragrundläggande sätt se över nuvarandeplaceringsregler för försäkringsbolag. En sådanöversyn bör påbörjas och även omfatta denfrågeställning som väckt.Regeringen anser att fråga nu är om detfinns skäl att justera begränsningsreglerna föraktier och fastigheter, främst med anledning av deövriga förslag som lämnas i detta sammanhang.Regeringen anser att sådana belopp som motsvarardagens försäkringstekniska avsättningar (ejintjänade och kvardröjande risker,oreglerade skador, livförsäkringsavsättningar ochgaranterad återbäring) alltid måste vara tryggade.Genom matchningskravet utgör visserligen åtagandenaskaraktär och löptid en spärr förplaceringsmöjligheterna oavsett vilken gräns sombestäms i lag.De reformerade rörelsereglerna innebär dock storaförändringar . Det är därför mycket svårtatt förutse vilka effekter en höjning avtillgångsbegränsningarna för sådana avsättningarskulle få. Det är därför inte lämpligt att nu ändratillgångsgränserna för sådana belopp som motsvarardagens försäkringstekniska avsättningar. Eneventuell justering av tillgångsbegränsningarna kanmed fördel invänta erfarenheterna från tillämpningenav den nya särregleringen. Regeringen anseremellertid att det finns anledning att återkommatill denna fråga i samband med den översyn avplaceringsreglerna som aviserats.Regeringen föreslår således att nuvarandeplaceringsregler skall gälla för tillgångarmotsvarande garanterad återbäring och andraförsäkringstekniska avsättningar än villkoradåterbäring och fondförsäkringsåtaganden somförsäkringstagarna står risken för. Som fårdärför bl.a. högst av sådana avsättningarskuldtäckas med aktier i publika bolag och högst med fastigheter.Regeringen föreslår vidare att en allmänplaceringsregel skall gälla för tillgångar somskuldtäcker avsättningar för villkorad återbäringoch åtaganden inom fondförsäkring somförsäkringstagaren står risken för. Tillgångarnaskall placeras på ett lämpligt sätt med hänsyn tillförsäkringsåtagandenas karaktär. Sådana tillgångarskall däremot inte omfattas avtillgångsbegränsningarna för aktier och fastighetereller andra detaljerade placeringsregler.Tillgångarna skall omfattas av försäkringsbolagetsegna placeringsriktlinjer.MotionenI motion Fi9 av m.fl. (m) yrkandena 2och 3 anför motionärerna att de anser att gällandeplaceringsregler är föråldrade. De anser att detinte bör ankomma på lagstiftaren att stipuleraexakta procentgränser för försäkringsbranschensinterna riskspridning. Livförsäkringarna ärlångsiktiga till sin karaktär och konkurrerar i dagdessutom med sparalternativ för vilka någraplaceringsbegränsningar inte gäller. Det följerdessutom av matchningsprincipen attförsäkringsbolagen inte kan tillåta sig storriskexponering i sin placeringsprofil. Godkonkurrens och den utökade upplysningsplikten räckerför att skydda försäkringstagarna. Nuvarandeprocentbegänsningar till innehav av såvälaktier i publika bolag som fastigheter är ingengaranti för en fullgod riskspridning. Regeringenöppnar i propositionen för vidare utredning avfrågan men väljer att behålla nuvarande reglering.Enligt motionärerna borde en förändring i stället haföreslagits i propositionen. Motionärerna anser attriksdagen bör besluta att avskaffa nu gällandeplaceringsbegränsningar i livförsäkringsbolag vadavser innehav i publika bolag och fastigheter.Motionärerna anser vidare att bör beslutaatt tillåta användande av derivatinstrument förhantering av livförsäkringsbolagens skuldsida ibalansräkningen. Moderna derivatinstrument sänkerkostnaderna och bidrar till en bättre riskspridning,vilket är till fördel för försäkringskonsumenterna.Finansutskottets ställningstagandeUtskottet vill inledningsvis framhålla attregeringens förslag innebär att nuvarandeplaceringsregler skall gälla för tillgångarmotsvarande garanterad återbäring och andraförsäkringstekniska avsättningar än villkoradåterbäring och fondförsäkringsåtaganden somförsäkringstagarna står risken för. att högst av sådana avsättningar fårskuldtäckas med aktier i publika bolag och högst med fastigheter. Regeringens förslag innebärvidare att en allmän placeringsregel skall gälla förtillgångar som skuldtäcker avsättningar förvillkorad återbäring och åtaganden inomfondförsäkring som försäkringstagaren står riskenför. Tillgångarna skall placeras på ett lämpligtsätt med hänsyn till försäkringsåtagandenaskaraktär. Sådana tillgångar skall däremot inteomfattas av tillgångsbegränsningarna för aktier ochfastigheter eller andra detaljeradeplaceringsregler. Tillgångarna skall omfattas avförsäkringsbolagets egna placeringsriktlinjer.Det förslag till reformerade rörelseregler somfinns i propositionen innebär stora förändringar påkort tid. Det är därför mycket svårt att förutsevilka effekter t.ex. en höjning avtillgångsbegränsningarna för sådana belopp sommotsvarar dagens försäkringstekniska avsättningarskulle få. Utskottet anser att det därför inte ärlämpligt att nu ändra tillgångsgränserna för sådanabelopp. Utskottet anser att en eventuell justeringav tillgångsbegränsningarna med fördel kan inväntaerfarenheterna från tillämpningen av den nya sär-regleringen. Regeringen har aviserat att den på ettmera grundläggande sätt skall se över nuvarandeplaceringsregler för försäkringsbolag och att ensådan översyn bör påbörjas . Regeringen harvidare aviserat att översynen även bör omfatta denfrågeställning som motionärerna tar upp ommöjligheten att använda derivatinstrument för atthantera risker på balansräkningens skuldsida. Medhänvisning till det anförda anser inte utskottet attdet finns skäl att föregripa det arbete som inomkort kommer att påbörjas i Finansdepartementet.Utskottet tillstyrker således regeringens förslag.Motion Fi9 (m) yrkandena 2 och 3 avstyrks.FemprocentsregelnPropositionenFör närvarande finns en begränsning förförsäkringsbolag att - utan Finansinspektionensmedgivande - inneha en större andel av ett allmäntaktiebolag än av rösterna (femprocentsregeln).Frågan om försäkringsbolagens ägande i andra bolagbör bedömas bl.a. mot bakgrund av förbudet förförsäkringsbolag att bedriva annan verksamhet änförsäkringsrörelse. Även innehåller ettsådant förbud. Regeringen har tidigare gjortbedömningen att femprocentsregeln är förenlig medEG-rätten. Denna fråga prövas av EG-domstolen.Regeringen anser att femprocentsregeln inte har enlämplig utformning. En ändring kan ge förbättrademöjligheter till riskkapital för småtillväxtföretag. Försäkringsbolagen får samtidigtbättre placeringsmöjligheter och möjligheter attkonkurrera med utländska försäkringsföretag därmotsvarande snäva begränsningar är ovanliga.Frågan om vilka begränsningar som bör finnas närdet gäller försäkringsfrämmande verksamhet börövervägas ytterligare. Frågan bör, som nämnts, bl.a.behandlas mot bakgrund av EG-reglernas förbud omförsäkringsfrämmande rörelse. Förutsättningarna försådana begränsningar behandlas helt eller delvis avEG-domstolen i det mål som pågår.Banklagskommittén har först redovisat sittställningstagande till ägarbegränsningen påbanksidan. Regeringen gör således bedömningen att enändring bör utformas mot bakgrund av bl.a. EG-rättenoch ett ställningstagande till motsvarande regleringför banker.MotionernaI motion Fi9 av m. fl. (m) yrkande 4anförs att nuvarande reglering är orimlig i detavseendet att utländska försäkringsbolag äroförhindrade att placera av värdet isvenska aktiebolag. Ägarbegränsningen försämrarockså tillgången på riskkapital för de minstaallmänna aktiebolagen. Enligt motionärerna talardetta för att en förändring bör göras. Det är dockinte okomplicerat för livförsäkringsbolag att ta ettmer omfattande ägaransvar i enskilda bolag.Motionärerna anser att en förändring avbegränsningsregeln bör sammanfalla med andraförändringar som uppmuntrar långsiktigt individuelltsparande i aktier.I motion N326 av Per och (m, kd) yrkande 61 föreslås att femprocentsregelnbör anpassas till omvärlden på så sätt attinstitutionernas ägandegräns bör höjas till avröstetalet eller maximalt av ägandet. Dettaöverensstämmer med ett förslag som Småföretags-delegationen presenterat i (SOU 1998:93)Kapitalförsörjning till småföretag.Finansutskottets ställningstagandeEG-domstolen har meddelat ettförhandsavgörande i det ovan nämnda målet som äranhängigt i Regeringsrätten. Med anledning av defrågor som Regeringsrätten ställt beslutade en dom enligt vilken domstolen förklaradedels att vissa angivna direktivartiklar utgör hinderför tillämpningen av en nationell rättsregel sominnebär att försäkringsföretag, såvitt avser derasfria medel, inte utan särskilt administrativtmedgivande får äga en större andel av aktierna i ettinhemskt eller utländskt aktiebolag än som svararmot av det totala röstetalet i bolaget i fråga,dels att de angivna direktivartiklarna ärtillräckligt precisa och ovillkorliga för att kunnaåberopas vid nationell domstol gentemot en myndighetoch medföra att en nationell rättsregel som stridermot dem inte får tillämpas.Utskottet anser att försäkringsbolagens ägande iandra bolag bör bedömas bl.a. mot bakgrund avförbudet för försäkringsbolag att bedriva annanverksamhet än försäkringsrörelse. Även EG:s reglerinnehåller ett förbud mot försäkringsfrämmandeverksamhet. Frågan vilka begränsningar som börfinnas när det gäller försäkringsfrämmandeverksamhet är föremål för överväganden inomFinansdepartementet. En ändring bör utformas bl.a.mot bakgrund av EG-rätten och ett ställningstagandetill motsvarande reglering för banker. Enproposition i ämnet kommer enligt uppgift fråndepartementet att avlämnas den 28 maj 1999.Med hänvisning till det arbete som pågår inomdepartementet och som kommer att redovisasför i en proposition anser inte utskottetatt det finns anledning att föreslå någon riksdagensåtgärd med anledning av motionerna. Utskottet delarregeringens bedömning och avstyrker motionerna Fi9(m) yrkande 4 och N326 (m, kd) yrkande 61.GruppförsäkringarPropositionenMed individuell försäkring brukar avses sådanaförsäkringar där försäkringstagarna var för sigansvarar för m.m. sedan de enskilt ingåttett försäkringsavtal med försäkringsgivaren.Kollektiva försäkringar finns i två former. En typär gruppförsäkringar där en gruppföreträdareförhandlat fram standardiserade villkor förmedlemmar i en på förhand avgränsad grupp. En annanform är kollektivavtalsgrundade försäkringar sombaseras på kollektivavtal eller i övrigt förhandlasfram mellan parter som har rätt att träffa bindandekollektivavtal enligt arbetsrättsliga principer.Gruppförsäkringar avtalas efter förhandlingarmellan en gruppföreträdare och en försäkringsgivare.Gruppförsäkring meddelas genom ett gruppavtal somutgör en plan för försäkringen för en i avtaletangiven grupp personer. ärvanligtvis en ensidigt utfärdad handling, varigenomförsäkringsbolaget förbinder sig att meddelaförsäkring i enlighet med i avtalet angivna villkor.Avtalet brukar vanligtvis grundas på en avförsäkringsbolaget upprättad offert där det angest.ex. beräkningsgrunder för , hur mångapersoner som minst måste ansluta sig för att avtalskall komma till stånd, eventuella hälsokrav,försäkringsbelopp, förmånstagarförordnande ochtidpunkt för försäkringens ikraftträdande.Inte sällan kan medverkan från andra än medlemmenställas upp som en förutsättning för gruppavtalet,t.ex. genom medverkan i rutinerna för inkasseringoch redovisning av eller genom intyg attnyanmälda personer är fullt arbetsföra.Gruppförsäkringar avtalas ofta utanförarbetsmarknaden men kan ha anknytningdit genom arbetsgivarens eller fackföreningensmedverkan vid premieinbetalningen.Försäkringsvillkoren kan anknyta till regler i lageller avtal om anställningsförhållanden.Medverkan av någon annan än gruppmedlemmen är enförutsättning i s.k. obligatoriska gruppförsäkringardär den enskilde inte kan välja att stå utanförförsäkringen. I dessa fall har de försäkrade normaltinte någon kontakt med försäkringsgivaren som i sintur oftast inte känner till vilka de enskildaförsäkrade är. De obligatoriska försäkringarnalägger normalt inte några skyldigheter pågruppmedlemmen, t.ex. att betala . På densvenska marknaden förekommer obligatoriskagrupplivförsäkringar och olycksfallsförsäkringar vidfritidsskador eller i samband med idrottsutövning.En medverkan av annan är också vanlig vidgruppförsäkringar där medlemmen endast kan reserverasig mot försäkringsavtalet. Andra gruppförsäkringarär däremot utformade som ramavtal mellan gruppföre-trädaren och försäkringsgivaren där medlemmen självhar att ta ställning till om han vill ingåförsäkringsavtalet i enlighet med ramavtalet.Medlemmen är därefter själv ansvarig förpremiebetalningarna m.m. Gruppförsäkringar där denenskilde har reservationsrätt eller skall anslutasig till försäkringen med ansvar för o.d.brukar betecknas frivillig gruppförsäkring.Gällande rörelseregler för försäkringsbolag är ihuvudsak utformad med tanke på individuellaförsäkringar och med utgångspunkt från skyddet förenskilda försäkringstagare. I nuvarandeförsäkringsrörelselagstiftning saknas i principsärbestämmelser för kollektiva försäkringar. Ipraxis har avsteg från skälighetsprincipenstraditionella tillämpningsområde ansetts godtagbaraför kollektivavtalsgrundade försäkring och frivilliggruppförsäkring. I stället för att kräva att premienär skälig i förhållande till den enskildes risk hardet ansetts tillräckligt att kollektivets totalapremie är skälig i förhållande till vad försäkringenavser att täcka. En utjämnad premiesättning harskett inom kollektivet och en annorlunda hanteringav överskottsmedlen har då godtagits. Den gällandesoliditetsprincipen har inte heller förhindrat dekollektiva försäkringarnas utveckling.Särbehandlingen av kollektiva försäkringar har istörre utsträckning gjorts på civilrättens område.Således gäller t.ex. inte konsumentförsäkringslagen(1980:38) för försäkringar som grundas påkollektivavtal eller på gruppavtal som handhas avföreträdare för gruppen. Särskilda regler förkollektiva försäkringar har även föreslagits i ettpromemoriaförslag till ny försäkringsavtalslag (Ds1993:39) som är föremål för beredning inomJustitiedepartementet.Regeringen gör bedömningen att det inte bör införasnågra särskilda rörelse- eller tillsynsregler förgruppförsäkringar. De särförhållanden som finns försådana försäkringar skall i stället beaktas inomramen för de allmänna rörelsereglerna. Ett antalfrågor, t.ex. om förslaget tillgodoserkonsumentintresset av information om de kollektivaförsäkringarnas omfattning, rör ställningstagandensom i första hand bör göras inom ramen för en nyförsäkringsavtalslagstiftning.MotionernaI två motioner anförs stark kritik mot det sätt påvilket kollektiva hemförsäkringar är utformade.I motionerna Fi701 av och () och Fi702 av () anförmotionärerna att varje individ själv måste få väljavilket försäkringsbolag han eller hon vill anlita.Kollektiva sakförsäkringar bör vara baserade påindividuell anslutning. I motion Fi702 (m) anförsatt det finns en uppenbar risk för att ett hushålldubbelförsäkras eller t.o.m. trippelförsäkras.Motionären anför vidare att även om det finns enreservationsrätt är anslutningsformen en form avnegativ avtalsbindning som inte är tillåten påmarknaden i övrigt. Det saknas klara reglerför de enskilda medlemmarnas ställning i förhållandetill medlemsorganisationerna. Det finns därför behovav en lagstiftning som klargör hur långtorganisationers befogenheter sträcker sig iförhållande till den enskilde medlemmen. I motionFi701 (m) förespråkas att ett förbud mot kollektivahemförsäkringar införs.I motionerna Fi701 (m) och Fi702 (m) ansermotionärerna att det beträffande kollektivasakförsäkringar av typen hemförsäkringar, somtecknas av fackliga eller andra organisationer i enomfattning som kan påverka försäkringsbranschenssunda utveckling, bör vara ett oavvisligt krav attden avtalsslutande organisationen inhämtar anbudfrån flera konkurrerande försäkringsbolag. I motionFi701 (m) anförs att samtliga fackförbund som harvalt att teckna kollektiva hemförsäkringar för sinamedlemmar har tecknat sina försäkringar i Folksam.Andra bolag har inte givits tillfälle att vara medoch konkurrera. Fackförbunden har valt att stödjadet fackföreningsägda utan att veta om derasmedlemmar gynnas. Detta är ett oansvarigt sätt atthandskas med medlemmarnas pengar och i allra högstagrad konkurrenshämmande och stötande. I motion Fi702(m) anför motionären att kollektivets medlemmarmister sin valfrihet somförsäkringslösningar för dem som inte tillhörkollektivet riskerar att bli dyrare. Bristen på sundkonkurrens på försäkringsområdet kan försvåra fördem som inte tillhör en organisation att fåförsäkringsskydd till rimlig kostnad. Dessutomföreligger det en uppenbar risk för att detuppkommer en monopolliknande situation påförsäkringsmarknaden som måste undvikas. Bl.a. avdessa skäl anser motionären att det är viktigt attkollektiv sakförsäkring upphandlas i fri konkurrenspå lika villkor.Tidigare riksdagsbehandlingFinansutskottet har tidigare behandlat likalydandemotioner angående kollektiva gruppsakförsäkringar ibetänkandena /98:FiU15 och 1996/97: FiU18.Utskottet avstyrkte motionerna och riksdagenbeslutade i enlighet med utskottets förslag.Motionsyrkanden om kollektiva gruppsakförsäkringarhar även behandlats av näringsutskottet vid ettflertal tillfällen, senast i betänkande 1993/94:NU5.En rad uttalanden rörande kollektivagruppsakförsäkringar har förekommit från olikamyndigheters sida. För en redogörelse för dessahänvisas till den tidigare riksdagsbehandlingen avfrågan.Finansutskottets ställningstagandeUtskottet anser liksom regeringen att det inte bör införasnågra särskilda rörelse- eller tillsynsregler förgruppförsäkringar. De särförhållanden som finns försådana försäkringar får i stället beaktas inom ramenför de allmänna rörelsereglerna. Som regeringenpåpekar rör ett antal frågor ställningstaganden somi första hand bör göras inom ramen för en nyförsäkringsavtalslagstiftning som för närvarandeövervägs inom . Utskottet delarsåledes regeringens bedömning och avstyrkermotionerna Fi701 (m) och Fi702 (m).Flyttning av livförsäkringssparandePropositionenPå den svenska försäkringsmarknaden förekommer medavseende på de aspekter som är aktuella i principtvå olika former av livförsäkringar. Den ena ärfondförsäkringar som ger en rätt att flyttaförsäkringssparandet mellan de värdepappersfondersom försäkringsavtalet pekar ut. Bytet avvärdepappersfond görs alltså inom ramen för ett ochsamma avtal hos ett fondförsäkringsbolag. Den andraformen av livförsäkringar är konventionellalivförsäkringar där en generell rätt att flytta etttillgodohavande för en livförsäkring från ett bolagtill ett annat sedan avtal väl har slutits i principsaknas. I det senare fallet blir en flyttningsåledes normalt beroende av försäkringsgivarenssamtycke.I det pensionssparande som omfattas av lagen(1993:931) om individuellt pensionssparande kan ettpensionssparavtal flyttas till ett nyttpensionssparinstitut. Det nya pensionssparavtaletses som en direkt fortsättning på det gamla avtalet.Det finns emellertid bestämmelser som oavsettförsäkringsgivarens samtycke begränsar möjlighetenatt återköpa ett försäkringssparande.Begränsningarna tar sikte på det skattegynnadesparandet i pensionsförsäkringar och i individuelltpensionsparande utan försäkringsinslag (IPS). Syftetmed begränsningarna är att inskränkaskattesubventionen till sparande som fyller ettverkligt pensionsändamål. En rad villkor ställsdärför upp såväl i inkomstskattereglerna som i FALför att skattelättnaden skall inskränkas till ettlångsiktigt bundet sparande. En sådan inskränkningär ett principiellt förbud mot förtida uttag som ifråga om försäkringar benämns återköp.