bet · GN01KU6 · 1999-11-23 00:00:00 — ( Religiös, språklig, traditionell och/ellerkulturell tillhörighet. Endast ett av de uppräknadesärdragen måste föreligga men de särdrag som gruppenuppvisar måste i något väsentligt avseende skiljaden från majoriteten. Den enskilde såväl somgruppen skall ha en vilja och strävan att behållasin identitet. ( Historiska eller långvariga band med Sverige.Regeringen anser inte att det är möjligt att dranågon absolut gräns mätt. Regeringens bedömningär dock att endast minoritetsgrupper varsminoritetskultur funnits i före sekelskiftetuppfyller kravet på historiska eller långvarigaband.De nationella minoriteter i som uppfyllerde redovisade kriterierna för en nationell minoritetär enligt propositionen samer, sverigefinnar,tornedalingar, romer och judar. De tillhör etniska,religiösa eller språkbaserade minoritetsgrupper meduttalad samhörighet som till antalet i förhållandetill resten av befolkningen har en icke dominerandeställning. Samtliga har funnits i och flertalet identifierar sig med dengrupp de tillhör. Många arbetar dessutom aktivt isina egna organisationer för att bevara gruppenssärart.Mot bakgrund av regeringens ställningstagande närdet gäller vilka som är nationella minoriteter iSverige har det funnits anledning att närmareöverväga om dessa minoriteters språk eventuellttillsammans med andra språk är att betrakta somminoritetsspråk. Regeringen har gjort bedömningenatt det finns fem språk i som uppfyllerminoritetsspråkskonventionens kriterier. De harsamtliga talats av hävd och skiljer sig tydligt fråndet svenska språket. Desutom utgör talarna av dessaspråk ett sådant antal att det finns godamöjligheter att bevara språken. De utpekade språkenär samiska (alla varieteter av samiska såsomnordsamiska, lulesamiska och sydsamiska), finska,meänkieli, chib (alla varieteter av romanichib) och jiddisch. Samiska, finska och meänkielihar historisk geografisk bas medan chib ochjiddisch är territoriellt obundna språk i Sverige.Samiska, finska och meänkieli omfattas avregeringens förslag och åtgärder såväl regionalt sompå riksplanet. Med begreppet landsdels- ellerminoritetsspråk avses i propositionen samiska,finska och meänkieli medan begreppet minoritetsspråkanvänds när alla fem språken avses.När det gäller teckenspråket konstateras ipropositionen att det i och för sig är annorlunda ändet officiella språket samt att det har använts iSverige . Det är också en viktig del avdövas kultur. Trots det är det enligt vad som anförsi propositionen uppenbart att teckenspråket inte kananses falla inom ramen för syftet medminoritetsspråkskonventionen. Den bygger på språkensanknytning till urbefolkningar och andra nationellaminoriteter som etniska grupper. De skäl som finnsför att stödja teckenspråket ligger därför vid sidanav konventionens syfte. I detta sammanhang noteras ipropositionen att i en resolutionden tagit upp frågan om särskildaåtgärder för stöd och erkännande av teckenspråket.Det tilläggs också att inget land haromfattat teckenspråket vid sin ratifikation avminoritetsspråkskonventionen.MotionernaI motion 1998/99:K273 av Per m.fl. (mp) yrkasatt hos regeringen skall begära förslag omhur en rimlig maktbalans mellan samerna och derasmotparter skall kunna åstadkommas. Motionärernaanför att gällande rätt bygger på mycketbristfälliga utredningar och diskriminering somstarkt splittrat samebefolkningen. Det behövs enligtmotionärerna bl.a. ekonomiskt stöd till samerna föratt en bättre balans skall råda i förhållande tillden ofta mycket starka motparten. Samerna skallkunna hävda sin rätt enligt civilrätt/folkrätt ochgrundlag och ges ekonomiska resurser för behövligjuridisk kompetens.I motion 1998/99:K274 av ()yrkande 1 begärs ett tillkännagivande omgrundlagsfäst skydd för minoritetsspråken.Motionären anser att de nationella minoriteternasoch minoritetsspråkens betydelse i det svenskasamhället bör markeras genom ett grundlagsfästskydd.I motion 1998/99:K334 av m.fl.(s)begärs ett tillkänna-givande om vikten av enminoritetspolitik som ger möjlighet för denationella minoriteterna att bevara och utveckla sinkultur. Motionärerna anför att minoritetspolitik börutformas på lång sikt så att den ger möjligheter förde nationella minoriteterna att utöva sitt egetmodersmål och utveckla sitt kulturella särdrag. Devill också att varje kulturell minoritet fårtillgång till minst en folkhögskola med tillräckligaekonomiska resurser för att kunna utvecklas till ettlevande kulturcentrum. Det är viktigt att respektivenationell minoritet utifrån sin egen situation fåren möjlighet att bilda ett eget organ med syfte attfå inflytande och kunna utöva kulturautonomi och attminoritetsorganisationer och -institutioner fårtillräckliga ekonomiska möjligheter för sinverksamhet.I motion 1998/99:Sf623 yrkande 10 av . (kd) begärs ett tillkännagivande om attregeringen bör återkomma till meden proposition med utgångspunkt iMinoritetsspråkskommitténs slutbetänkande.I motion 1998/99:MJ257 yrkande 5 av () begärs etttillkännagivande om stärkande av det samiskaspråket. Motionärerna anser att det är angeläget attstärka de samiska språken och ge samiskan officiellstatus genom en särskild samisk språklag i likhetmed i grannländerna och Finland.I motion 1999/2000:K223 av ()begärs ett tillkännagivande om att nr169 bör undertecknas.I motion 1999/2000:MJ220 yrkande 1 av Per Lagerm.fl. (mp) begärs ett tillkännagivande om samernasställning som ursprungsfolk. Motionärerna anför attsamerna själva identifierar sig som ursprungsfolkoch att en samisk befolkning levde i det som ärnorra innan landet fick sina statsgränser.Samisk kultur och samiskt livsmönster måsteaccepteras som betydelsefulla och värda attutveckla. Det är enligt motionärerna nödvändigt attsamerna får ekonomiskt och ideellt statligt stödsåväl för att odla sitt språk och använda det somett modernt kommunikationsmedel i tal och skrift,hemma och i samhället, som för att vårda religion,brukskonst, slöjd och konsthantverk, jojk,berättarkonst och vardagliga samlevnadsformer.I samma motion yrkande 8 begärs etttillkännagivande om att skall ratificeraILO-konvention nr 169. Motionärerna vill attratifikationen skall ske , men senast inomtvå år.I motion 1999/2000:K8 av () begärsett tillkännagivande om att inte erkänna meänkielioch jiddisch som minoritetsspråk i . Despråkliga skillnaderna är större mellan nordsamiskaoch sydsamiska än mellan meänkieli och finska.Följdriktigheten borde därför kräva att ocksånordsamiska och sydsamiska behandlades som skildaspråk. Detsamma gäller chib som finns i mångavarieteter. Att göra skillnad mellan talare av olikavarieteter kan enligt motionären lätt uppfattas somorättvist. Att förstärka skillnaderna mellan densvenska delen av och den finska genom attgöra meänkieli till ett eget språk är enligtmotionären olyckligt och omotiverat. Motionärenanser det inte heller motiverat att göra jiddischtill ett minoritetsspråk i och göra en långrad åtaganden för ett språk som har så få användaresom jiddisch har i Sverige.I motion 1999/2000:K9 av . (v) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande omsydsamiska språkets ställning som minoritetsspråk.Motionärerna anför att svenska staten genomhistorien medverkat till att splittra det samiskafolket i olika kategorier genom lagstiftning ochadministration. Att neka det sydsamiska språketstatus som minoritetsspråk vore att ytterligareförstärka denna uppdelning av det samiska folket.I motion 1999/2000:K10 av ochBarbro () yrkande 1 begärs etttillkännagivande om omnämnande av minoriteterna ochminoritetsspråken i grundlagen. Motionärerna anseratt det ligger ett stort värde i att namnge denationella minoriteterna och minoritetsspråken iregeringsformen. Det kan enligt motionärerna fåmarkera det definitiva slutet på osynliggörandet avminoriteterna och minoritetsspråken.I motion 1999/2000:K11 av m.fl. (c)yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att termensverigefinnar bör ändras till sverigefinländare.Motionärerna anser det rimligt att vidratificeringen klart yttra att ävenfinlandssvenskarna i anses ingå i densverigefinska eller kanske hellre sverigefinländskaminoriteten.Utrikesutskottets yttrandeUtrikesutskottet anför inledningsvis följande:Skyddet av nationella minoriteter är en viktig delav skyddet för de mänskliga fri- och rättigheterna.Under de senaste tio åren har frågor om skydd förnationella minoriteter i fått förnyadaktualitet, bl.a. som en följd av de omvälvningarsom ägt rum i . I har skyddetför nationella minoriteter setts som en viktigutgångspunkt för att kunna bygga ett stabilt,demokratiskt och säkert ramkonvention för skydd av nationellaminoriteter är det första juridiskt bindandemultilaterala dokumentet rörande minoritetsfrågor iallmänhet. Konventionen anger de principer somstaterna åtar sig att efterleva till skydd för denationella minoriteterna. Konventionen trädde ikraft . Den hade vid årsskiftet1998/99 ratificerats av 22 stater.Det internationella samarbetet i frågor som rörnationella minoriteter och deras språk har en radpositiva aspekter. Det innebär både utbyte averfarenheter och initiativ till konkreta insatsertill förmån för de nationella minoriteterna. Införratifikationen av ramkonventionen vill utskottetframhålla att de likartade ställningstagandena ocksåfrån dansk, finsk och norsk sida bedöms få enpositiv inverkan på det regionala samarbetet, såvälbilateralt som i gemensamma samarbetsfora.Ofta kan det internationella samarbetet även bidratill att stärka minoriteternas ställning pånationell nivå. Ett sådant samarbete medföruppmärksamhet, bl.a. i media, och bidrar till att gede nationella minoriteterna ett ökatsjälvförtroende.Utskottet har i många utrikespolitiska sammanhanghaft att ta ställning till frågor röranderättigheter för urbefolkningar och nationella elleretniska, språkliga och religiösa minoriteter.Genomgående i dessa ställningstaganden har varitsynsättet att skall verka för att personersom tillhör nationella eller etniska, språkliga ochreligiösa minoriteter i alla länder ges möjlighetatt på lika villkor med majoritetsbefolkningeneffektivt åtnjuta alla de mänskliga rättigheterna. Idetta arbete verkar för ökad kunskap om ochförståelse för FN:s deklaration om rättigheter förpersoner som tillhör nationella eller etniska,religiösa och språkliga minoriteter.Utskottet har under en följd av år, bl.a. ibetänkande 1997/98:UU17, framhållit atturbefolkningars mänskliga rättigheter bör ses iperspektivet av alla individers mänskligarättigheter. Det är angeläget, sägs det ibetänkandet, att verka för att alla personer inometniska minoriteter åtnjuter rätten till egenkulturell identitet och ett eget kulturliv, rättentill egen religion och rätten till ett eget språk.Utskottet har också tidigare framhållit att Sverigefortsatt bör verka för att personer som tillhörnationella eller etniska och språkliga minoriteter ialla länder ges möjlighet att på lika villkor sommajoritetsbefolkningen effektivt åtnjuta alla demänskliga rättigheterna.En ratifikation av ramkonventionen är en markeringav att i linje med tidigare förd politikställer sig bakom arbetet med ett ökat skydd förmänskliga fri- och rättigheter. Utskottet noterarockså, med anledning av den nu aktuellapropositionen, att regeringens förslag ligger väl ilinje med den förda utrikespolitiken.Utrikesutskottet uppehåller sig därefter vid motion1999/2000:MJ220 (mp) yrkande 1 som tar upp fråganom samerna som ursprungsfolk. Utskottet lämnar medanledning av den en redogörelse för utvecklingenalltifrån äldsta tid framför allt i det som ärsvenska . Utskottet anför i detta sammanhangatt man numera känner till ganska många boplatser inorra från perioden från ochframåt. Alla har använts av fångstfolk som med storsannolikhet varit av samisk etnicitet. Från och med1300-talet kommer allt fler skriftliga källor somtalar om en samisk inlandsbefolkning. fullbordas också den ekonomiska och politiskautveckling som gav den svenska centralmaktenöverhand i . Därmed bröts dentretusenåriga öst-västliga kontakten mellan norraNorrlands inland och de ryska områdena.Frågan om vem som var "först på plats" får dock idetta sammanhang enligt vad utrikesutskottet anföranses vara av mindre intresse. Vad som är väsentligtär att det är klart att samer funnits inom detaktuella området samt där bedrivit sin näring ochutvecklat sin kultur att de är attbetrakta som ursprungsfolk. [1]Efter en ytterligare redogörelse för denhistoriska utvecklingen fram till 1900-talets börjankonstaterar utrikesutskottet att det finnssamer i fyra stater: , , ochRyssland. Det innebär att den samiska kulturen gårtvärs över riksgränserna. Ofta har släkter medlemmarpå båda sidorna om en riksgräns.Utrikesutskottet beskriver därefter vissa aspekterpå den senare utvecklingen i fråga omrenbetesrättigheter, rätten till marken inomrenbetesområdet, skolundervisningen m.m. Utskottetuttalar därefter att proposition 1998/99:143Nationella minoriteter i kan tillstyrkas ide delar som berör utrikesutskottetsberedningsområde och att motion 1999/2000:MJ220yrkande 1 kan besvaras utifrån vad utrikesutskottetanfört om samerna som ursprungsfolk.Socialförsäkringsutskottets yttrandeSocialförsäkringsutskottet anför att det långt innandet i bildades nationalstater bodde samer ochandra folkslag i området. Dessa grupper kom såsmåningom att utgöra minoriteter i de stater som deinlemmades i. Kontakten med det övriga samhälletmedförde att minoriteterna i viss utsträckning fåttgöra avkall på sin kultur, religion och det egnaspråket. Under historiens gång ökade antaletminoriteter i . Folk från olika delar avEuropa invandrade till landet. Detta har lett tillatt i likhet med andra länder i harett historiskt arv som består av flera olikakulturer, religioner och språk. Några av dessainvandrade minoritetsgrupper lever fortfarande iSverige, och i vissa fall har de liksom samernabevarat sin kultur, sin religion och sitt modersmål.Under har därtillgenom invandring blivit ett land som i än högre gradpräglas av kulturell och etnisk mångfald.Socialförsäkringsutskottet framhåller till attbörja med att denna kulturella och etniska mångfaldbör tas som utgångspunkt för den generellapolitikens utformning och genomförande på allasamhällsområden och nivåer. Målen skall vara likarättigheter och möjligheter för alla oavsett etniskoch kulturell bakgrund, en samhällsgemenskap medsamhällets mångfald som grund och ensamhällsutveckling som kännetecknas av ömsesidigrespekt och tolerans och som alla oavsett bakgrundskall vara delaktiga i och medansvariga för. Alltarbete för att befästa alla människors lika värdemåste för att bli långsiktigt framgångsrikt inriktaspå grundläggande värderingar som humanitet,tolerans, rättvisa och respekt för andra människor.Målsättningen bör vara att uppnå en känsla avgemenskap i ett samhälle där mångfalden samtidigtbejakas. Här är det väsentligt att både se till detsom ur olika synvinklar förenar människor som leveri och visa respekt och tolerans inför detsom skiljer. Det innefattar även rätten att varaolik, vilket kan betyda t.ex. rätten att bevara ochutveckla sin språkliga, kulturella eller etniskasärart i den utsträckning man själv önskar. Dennarespekt för individen skall således varagrundläggande för svensk politik, såväl vad gällerförhållandena i som förhållandetill andra länder. Socialförsäkringsutskottetkonstaterar att i internationella sammanhangaktivt verkar för att mänskliga rättigheterrespekteras och stärks även i andra länder.Detta hindrar dock enligtsocialförsäkringsutskottets mening inte att grupperav individer i vissa fall behöver ett särskilt stöd.I har inom det som tidigare kalladesinvandrarpolitiken förts en politik som i mångadelar värnat om invandrares kultur, språk ochtraditioner. Det har däremot inte förts någonmotsvarande politik med inriktning att värna om denationella minoriteterna och deras kultur, språk,traditioner m.m. Flera av de åtgärder som vidtagitsinom ramen för invandrarpolitiken har dock kommit denationella minoriteterna och deras kultur och språktill godo särskilt i de fall det funnitsnyinvandrade grupper inom dem. Förutom att denationella minoriteterna kunnat dra nytta av vissaav de åtgärder som vidtagits inom ramen förinvandrarpolitiken, har olika insatser med direktinriktning på de nationella minoriteterna gjortsinom ramen för den generella politiken inom olikasak-områden, t.ex. vad gäller utbildning ochmassmedier. Särskilda insatser har också gjorts medinriktning på den samiska befolkningen.Socialförsäkringsutskottet delar såledesregeringens bedömning att en samladminoritetspolitik bör utformas för att ge skydd förde nationella minoriteterna och de historiskaminoritetsspråken. Utskottet vill liksom regeringenunderstryka att avsikten inte är att stödjaminoritetsspråken på bekostnad av det officiellaspråket eller att segregera de grupper avbefolkningen som tillhör en minoritetsgrupp från denövriga befolkningen.Minoritetsskyddet och minoritetsrättigheter utgörsamtidigt en del av skyddet av mänskliga rättigheteroch är således inte enbart en nationellangelägenhet. Det historiska perspektivet visar attskydd av nationella minoriteter är nödvändigt förstabilitet, demokratisk säkerhet och fred påkontinenten. Regeringen har särskilt pekat på denbetydelse som en stark ställning för de nationellaminoriteterna har för det internationella ungängetoch samarbetet.Det finns redan internationella konventioner sominnefattar minoritetsskydd. Det gäller bl.a. FN:skonvention om medborgerliga och politiskarättigheter, ochFN:s barnkonvention. En FN-deklaration omrättigheter för personer som tillhör nationellaeller etniska, religiösa och språkliga minoritetertar också upp minoritetsfrågor. En utredning harnyligen gjorts om huruvida bör ansluta sigtill konvention nr 169 om ursprungsfolk ochstamfolk i självstyrande länder. Även andrainternationella organisationer, t.ex. , hartagit upp minoritetsfrågor.Arbetet med minoritetsspråkskonventionpåbörjades med syfte att bidra till att bevaraoch utveckla mångkulturella arv ochflerspråkighet inom nationsgränserna. Frågan omminoriteters rättigheter var mycket aktuell i Europavid denna tidpunkt eftersom det då stod klart attdet fanns en rad minoriteter som behövde olikaformer av stöd i Öst- och . År 1993var minoriteters rättigheter åter en viktig fråga påEuroparådets dagordning, och arbetet med enramkonvention påbörjades därför. Europarådetsramkonvention är det första juridiskt bindandemultilaterala dokumentet rörande minoritetsfrågor iallmänhet.Socialförsäkringsutskottet delar regeringensbedömning att en ratificering av ramkonventioneninnebär en markering av att i linje medtidigare förd politik ställer sig bakom arbetet medett ökat skydd för mänskliga fri- och rättigheteroch att därigenom markerar sitt beslut attskydda sina egna nationella minoriteters rätt. Enratificering är också ett erkännande av denmångkulturella historia som har och som denationella minoriteterna är en delav. För att kunna uppfylla ramkonventionensintentioner och syfte bör lägga grunden fören samlad och övergripande minoritetspolitik. Ensådan politik bör vara direkt inriktad på skydd förde nationella minoritetsgrupperna i ochåtgärder som främjar deras möjlighet att bevara ochutveckla sin kultur och identitet.Ramkonventionen om nationella minoriteterI ramkonventionen beskrivs vad som avses medminoritetsidentitet. Minoritetskulturen skall inågot av dessa avseenden (religion, språk,traditioner och kulturarv) väsentligen skilja sigfrån majoritetsbefolkningen. Av denna anledning börlokala befolkningar i på grund av specielldialekt inte kunna sägas ha så särskiljande drag attde utgör nationella majoriteter.I ramkonventionen finns inte någon definition pånationell minoritet utan varje land får själv angekriterierna. I propositionen redovisar regeringendessa kriterier. Svenskt medborgarskap är härvidinte något kriterium. De nationella minoriteterna iSverige är enligt regeringen: samer, sverigefinnar,tornedalingar, romer och judar.SamernaDen samiska befolkningen i uppgår tillungefär 15 000-20 000 personer. Samerna uppfyllerhelt klart kriterierna för en nationell minoritet,men utskottet vill framhålla att de dessutom har ensärställning som ursprungsfolk i , bådegentemot majoritetsbefolkningen och andraminoritetsgrupper. I propositionen anges också atten central utgångspunkt för samernas identitet ärderas ställning som ursprungsfolk och att dettabekräftades av (prop. 1976/77:80,bet. KrU 1976/77:43, rskr. 1976/77: 289).Utredningen om konvention nr 169 har tidigarei år lagt fram betänkandet Samerna - ettursprungsfolk i (SOU 1999:25). syftar till att åtgärder skall vidtasmot diskriminering och att särskilda insatser skallutformas som främjar de berörda folkens sociala ochekonomiska rättigheter och som skyddar deras andligaoch kulturella värden. Detta innebär bl.a. attåtgärder skall vidtas för att skydda deras mark,kultur och miljö.Enligt är ursprungsfolk ett folksom härstammar från folkgrupper som bodde i landet -eller det geografiska område som landet tillhörde -vid tiden för erövring eller kolonisation ellerfastställandet av nuvarande statsgränser. Enförutsättning är att de helt eller delvis harbehållit sina sociala, ekonomiska, kulturella ochpolitiska institutioner. De folk som berörs skallsjälva identifiera sig som ursprungsfolk.Utredningen anser att samerna tveklöst omfattas avILO:s definition av ursprungsfolk.Socialförsäkringsutskottet delar såledesuppfattningen i motion MJ220 yrkande 1 att samernaär ursprungsfolk i . Med hänsyn tillriksdagens beslut är något tillkännagivande ifrågan dock inte påkallat, varför motionen avstyrks.SverigefinnarI propositionen anges att det som främst skiljersverigefinnarna från den svenskamajoritetsbefokningen är språket men att det ocksåkan sägas finnas en särskild sverigefinsk kulturbland finnarna. Enligt socialförsäkringsutskottetsmening innebär detta att minoritetsgruppensverigefinnar inte syftar på personer som harsvenska som modersmål. Detta utesluter dock inte attåtgärder som avser sverigefinnar även kan komma definlandssvenska till del. Med det anförda avstyrkerutskottet motion K11 yrkande 2.Övriga minoriteterSocialförsäkringsutskottet delar regeringensuppfattning att även tornedalingar, romer och judarbör anses som nationella minoriteter i tillstyrker att Sverigeratificerar ramkonventionen och erkänner de angivnanationella minoriteterna genom att de nämns vid namnvid ratifikationen.Frågan är om de nationella minoriteterna på sättsom föreslås i motion K10 även bör anges igrundlagen.I 1 kap. 2 § regeringsformen (RF) anges att denoffentliga makten skall utövas med respekt för allamänniskors lika värde och för den enskildamänniskans frihet och värdighet. I fjärde stycketanges också att etniska, språkliga och religiösaminoriteters möjligheter att behålla och utvecklaett eget kultur- och samfundsliv bör främjas. Vidarefinns i 2 kap. RF regler om grundläggande fri- ochrättigheter. Vissa är absoluta och kan intebegränsas på annat sätt än genom ändring i grundlag,medan andra kan begränsas genom lag med särskildagarantier för lagbeslutet (kvalificerat förfarande).I RF 2:1 finns bl.a. bestämmelser om yttrande-,förenings- och religionsfrihet. Av betydelse för demänskliga rättigheterna är också Europakonventionenom grundläggande fri- och rättigheter, som harinkorporerats och gäller som lag i Sverige.Eftersom grundlagens bestämmelser gäller allasvenska medborgare, och i viss utsträckning ävenutländska medborgare, kan socialförsäkringsutskottetinte nu se något behov av ett särskilt uttalatgrundlagsskydd för de nationella minoriteterna.Motion K10 yrkande 1 avstyrks därför.MinoritetsspråkskonventionenEn svårighet är att bedöma om ett språk skall ansessom ett eget språk eller som en dialekt.