bet · GM01BoU11 · 1999-06-03 00:00:00 — Regeringenbör därför utarbeta närmare riktlinjer för hurreglerna skall tolkas och tillämpas och redovisadessa för . Framtagandet av riktlinjernabör göras i nära samverkan med (yrkande 5). Denna fråga behandlas inte avkonstitutionsutskottet.Enligt motionen bör principen om kommunalsjälvstyrelse balanseras med krav på att vissaviktiga beslut som i praktiken är oåterkalleligainte snabbt skall kunna drivas igenom av småmajoriteter. Ett alternativ eller komplement tillatt staten ålägger kommunerna restriktioner skullekunna vara att det byggdes in en viss tröghet motdenna typ av beslut i det kommunala beslutsfattandetpå samma sätt som i , t.ex. när det gällerändringar i grundlagen. En regel i kommunallagenskulle t.ex. kunna innebära att vissa kommunalabeslut med stor räckvidd som inte kan återställasskulle kräva en kvalificerad majoritet (t.ex. tvåtredjedelar) vid ett beslutstillfälle, eller tvåbeslut med enkel majoritet med ett kommunalvalemellan. anser att det vore intressantatt utreda för- och nackdelar med en sådan ordning.Det skulle lämpligen kunna utredas i anslutning tillandra diskuterade förändringar av kommunallagen(yrkande 6). Denna fråga överlämnas avbostadsutskottet till ochkommer att behandlas av konstitutionsutskottethösten 1999.Tidigare behandling av frågan om minskningav det generella statsbidragetRegeringen föreslog i proposition 1995/96:213 att omen kommun eller ett landsting fastställer en högreskattesats för eller 1998 än den som gällerför , skall det generella statsbidraget tillkommunen respektive minskas med ettbelopp motsvarande hälften av den ökning avpreliminära kommunalskattemedel respektivelandstingsskattemedel som följer av skattehöjningen.Som skäl för förslaget anförde regeringen att detutgiftstak för de offentliga utgifterna som skulleinföras måste ges en annan innebörd förkommuner och landsting än för staten, eftersomstaten inte direkt kan styra de kommunalautgifterna. Målet för utgiftsbegränsning förkommunsektorn borde enligt regeringens uppfattning istället uppnås genom vissa restriktioner förinkomstutvecklingen, främst vad avserkommunalskattemedel och statsbidrag. Med hjälp avsådana restriktioner i kombination med det lag-stadgade krav på ekonomisk balans som regeringenavsåg att föreslå torde kommunsektornsutgifter kunna begränsas till en nivå som ärlångsiktigt samhällsekonomiskt hållbar.Förslaget remitterades av regeringen till Lagrådet.Lagrådet såg förslaget som ett alternativ tillsådana bestämmelser om kommunalt skattestopp somtidigare hade gällt . I tidigareyttrande över förslag till kommunalt skattestopp föråren 1991-1993 hade Lagrådet framhållit attingripanden i den kommunala skatterätten av den artsom det var fråga om måste användas med storurskillning och varsamhet. Ju mer ett ingripandeinnebar en faktisk begränsning av utrymmet för enkommun att handha sina uppgifter, desto betänkligareblev enligt Lagrådets mening åtgärderna frånkonstitutionell synpunkt. Lagrådet ansåg sigemellertid inte kunna finna att de föreslagnainskränkningarna i den kommunala beskattningsrättengick utöver vad som är acceptabelt frånkonstitutionell synpunkt.Med beaktande av de ställningstaganden som tidigaregjorts ansåg Lagrådet att lagförslaget i detaktuella ärendet fick godtas från konstitutionellasynpunkter. Det var enligt Lagrådet angeläget attinnebörden av den kommunala självstyrelsen ochbeskattningsrätten och dess förhållande tillgrundlagsbestämmelserna blev föremål för en grundliganalys. Lagrådet konstaterade att en sådan analysutfördes av en särskild parlamentarisk kommitté, somhade möjlighet att föreslå sådana grundlagsändringarsom kan visa sig behövliga.Efter remiss från finansutskottet behandladekonstitutionsutskottet förslaget i sitt yttrande1996/97:KU3y. Utskottet delade från konstitutionellsynpunkt Lagrådets uppfattning att det aktuellaförslaget kunde ses som ett alternativ till sådanalagbestämmelser som gällt för åren 1991-1993.Utskottet erinrade i detta sammanhang om sittuttalande (yttr. 1989/90:KU9y) enligt vilketutskottet vid en samlad bedömning frånkonstitutionell synpunkt kunde godta en tillfälligbegränsning av kommunernas rätt att bestämma sinaskattesatser.Utskottet konstaterade att Lagrådet med beaktandeav sina tidigare ställningstaganden uttalat att detaktuella förslaget fick godtas från konstitutionellasynpunkter. Utskottet instämde i denna bedömning.Utskottet förklarade att dess bedömning vilade påaktuella tolkningar och konstitutionell praxis ifråga om vad som är förenligt med den kommunalasjälvstyrelsen. Utskottet delade Lagrådetsuppfattning att det är viktigt att den kommunalasjälvstyrelsen och dess förhållande till grundlagenblir föremål för en grundlig analys. Utskottetkonstaterade att detta skedde inom en särskildparlamentarisk kommitté som skulle avslutasitt arbete. och ansåg ien avvikande mening att förslaget borde avstyrkas avutskottet.Kommittén om den kommunala självstyrelsensgrundlagsskyddRegeringen beslutade att tillkalla enparlamentarisk kommitté med uppgift att analyserainnebörden av den kommunala självstyrelsen ochbeskattningsrätten och dess förhållande tillgrundlagsbestämmelserna. Kommitténs arbeteavslutades med att betänkandet (SOU 1996:129)Den kommunala självstyrelsen och grundlagen avgavs.Betänkandet har remissbehandlats men inte lett tilllagstiftning.Utskottets bedömningUtskottet behandlar i första hand frågan om denföreslagna lagen är förenlig med principen omkommunal självstyrelse. Utskottet tar ocksåavslutningsvis upp frågan om lagens retroaktivitet.Regeringsformens reglering av den kommunalasjälvstyrelsen begränsar sig till några fåbestämmelser. Av portalparagrafen framgår att densvenska folkstyrelsen bl.a. förverkligas genomkommunal självstyrelse. I 7 § i inledningskapitletanges att det i riket finns primärkommuner ochlandstingskommuner, där beslutanderätten utövas avvalda församlingar. I samma paragraf heter detvidare att kommunerna får ta ut skatt för skötselnav sina uppgifter. Någon reglering av vilkauppgifter som kommunerna har finns inte iregeringsformen. Däremot anges i 8 kap. 5 § attgrunderna för kommunernas organisation ochverksamhetsformer och för den kommunalabeskattningen liksom kommunernas befogenheter iövrigt och deras åligganden skall bestämmas i lag,dvs. Utan hinder av 5 § har riksdagendock möjlighet enligt 7 § i samma kapitel attbemyndiga regeringen att genom förordning meddelaföreskrifter i vissa ämnen.Som Lagrådet framhåller i sitt yttrande ärbestämmelserna i regeringsformen så utformade attdet ytterst får anses vara som sättergränser för det kommunala självbestämmandet. Ändådelar givetvis utskottet Lagrådets uppfattning attföreställningen om en självstyrelse är enlevande realitet i svenskt samhällsliv.Ett försök att klä principen om den kommunalasjälvstyrelsen i ord har gjorts av den kommitté som1995 fick regeringens uppdrag att analyserainnebörden av den kommunala självstyrelsen ochbeskattningsrätten och dess förhållande tillgrundlagsbestämmelserna. Kommittén beskriversammanfattningsvis den kommunala självstyrelsen påföljande sätt (SOU 1996:129 s. 12):Den kommunala självstyrelsen är en grundläggande ochallomfattande princip för relationen mellan stat ochkommun. Den säger att kommunen respektivelandstinget själv skall styra, d.v.s. besluta inomsitt område beträffande de kommunalaangelägenheterna. Vilka dessa angelägenheter ärbestäms genom lag. Några av dem är specialregleradei särskild lag, och här föreligger i regel enskyldighet för kommunen eller attombesörja dem. En förutsättning för den kommunalasjälvstyrelsen är den kommunala beskattningsrätten.Utmärkande för den offentliga sektorn är samverkanmellan stat och kommun. Och det finns motståendeintressen. Den kommunala självstyrelsen kan därförinte vara total. Frihetsgraden varierar efterangelägenheternas art. Men för folkstyrelsenrepresenterar den kommunala självstyrelsengrundläggande värden. Den skall därför ha en reellinnebörd och väga mycket tungt i relation till demotstående intressen som kan finnas.För att bedöma om den föreslagna lagen utgör ettingrepp i den kommunala självstyrelsen kommerutskottet först pröva åtgärden i förhållande tillden grundlagsreglering som finns av principen, sedanmot principen själv.Utskottet kan inte finna att lagförslaget stridermot bestämmelserna om självstyrelse iregeringsformen. Något så omfattande ingrepp i denkommunala verksamheten handlar det givetvis inte omatt den kommunala självstyrelsen helt urgröps. Inteheller rubbas de valda kommunala församlingarnasformella rätt att besluta om avyttring av kommunalabostadsföretag eller andra åtgärder som drabbas avsanktionerna. Ingreppet föreslås i överensstämmelsemed grundlagsregeln bli beslutat i form av lag.Vid prövningen mot principen om kommunalsjälvstyrelse, såsom den formulerats ovan, kanenligt utskottet bedömningen inte bli någon annan änatt kommunernas självständiga beslutsfattandeinskränks genom statlig påverkan av utövningen avägandet av de kommunala bostadsföretagen. innebär således lagförslaget att denkommunala självstyrelsen på detta område inskränks.Även principen om självstyrelse såsom denbeskrevs ovan tillåter emellertid inskränkningar.Utskottet har därför att ta ställning till om detrör sig om ett godtagbart ingrepp eller ej.Ett viktigt skäl som regeringen angett för attlägga fram lagförslaget är att det skall motverkaatt kommunala bostadsföretag säljs ut eller attpengar förs över från bostadsföretagen till annanverksamhet som en utredningförutsättningslöst skall hitta nya former för huricke vinstdrivande företag på bostadsområdet kanorganiseras. Statens intresse att under denna tidmotverka att avyttringar sker förstärks av attstaten genom olika former av bidrag sedan mitten av1970-talet skjutit till cirka 100 miljarder kronortill de kommunala och allmännyttigabostadsföretagen. I motionen Bo23 (mp) anförs ocksåsom skäl för en lagstiftning av detta slag attgenomförda utförsäljningar i praktiken äroåterkalleliga.Vidare kan det konstateras att det rör sig om entidsbegränsad lagstiftning som i vissa delar skalltillämpas fram till utgången av och i andradelar fram till utgången av år 2002.Med tanke på det övergripande ansvar som staten harinom bostadspolitiken anser utskottet, på de skälsom anförts, att det får anses godtagbart atttillfälligt inskränka det kommunalasjälvbestämmandet på detta område.Miljöpartiet har i sin motion föreslagit enförkortning av giltighetstiden till halvårsskiftet2001 respektive utgången av 2001 (yrkande 2). Somredan framgått anser utskottet att tidsbegränsningenär en omständighet som gör det lättare att accepteraden föreslagna lagstiftningen från kommunalsjälvstyrelsesynpunkt. Det är givet att ju kortaregiltighetstid, desto bättre är det från dennasynpunkt. Utskottet inser dock att en avkortning avgiltighetstiden måste vägas mot hur förrådrum som behövs. Denna fråga saknar utskottetförutsättningar att bedöma.Utskottet tillstyrker alltså från konstitutionellautgångspunkter propositionens förslag till lag omtillfällig minskning av det generella statsbidragetvid avyttring av aktier eller andelar i ellerutdelning från kommunala bostadsföretag m.m.Motionerna Bo21 (m, kd, fp) och Bo22 (c), variföreslås avslag på propositionen, avstyrksföljaktligen.Utskottet övergår härefter tillretroaktivitetsfrågan.I propositionen föreslås att lagen skall träda ikraft men börja tillämpas från den 8maj, dagen efter det att propositionen överlämnadestill . Lagen föreslås alltså få retroaktivverkan. Lagrådet framhåller att detta är något som ide flesta situationer brukar undvikas i den svenskarättsordningen. Lagrådet gör en genomgång av deprinciper som inom rättsordningen allmänt tillämpasbeträffande retroaktiv lagstiftning. Denna genomgångleder Lagrådet till slutsatsen att den föreslagnaövergångsbestämmelsen står i så dåligöverensstämmelse med dessa principer att den intebör genomföras.Miljöpartiet föreslår i sin motion attrestriktionerna skall tillämpas från och med dagenefter den dag då riksdagsbeslutet fattas (yrkande3).Enligt utskottets mening föreligger i ett fall somdetta inget uttryckligt förbud mot retroaktivlagstiftning men utskottet delar Lagrådetsuppfattning att principerna i rättsordningen talarmot att den föreslagna lagen skall fåtillbakaverkande kraft. Utskottet vill alltsåförorda att lagen börjar tillämpas som denträder i kraft.Stockholm den 1 juni 1999På vägnarPer UnckelI beslutet har deltagit: Per (), BarbroHietala (), (), KennethKvist (v), (), (),(), (), TommyWaidelich (s), (), (), Per (), (),(), (),() och ().Avvikande meningPer (), (), (),(), (),(), () och MarianneAndersson (c) anser att den del av utskottetsyttrande som på s. 38 börjar med "Utskottet kan" ochpå s. 39 slutar med "avstyrks följaktligen" bort haföljande lydelse:Enligt utskottets bedömning strider den föreslagnalagstiftningen uppenbart mot principen om denkommunala självstyrelsen. Kommunernas självstyrelseinskränks genom statlig inblandning i utövningen avägandet av kommunala bostadsföretag. Utskottetinstämmer alltså i Lagrådets kritik av den ipropositionen föreslagna lagstiftningen. Skulleriksdagen acceptera en inskränkning avsjälvbestämmandet av det slag som propositionenföreslår riskerar regeringsformens bestämmelser attbli helt illusoriska. Inblandningen i utövandet avkommunernas ägande är så mycket allvarligare som dethandlar om en fråga där kommunernas initiativrätt äroinskränkt. Någon skyldighet för kommunerna attinneha bostadsföretag finns nämligen inte.Lagen innebär alltså en urgröpning av den kommunalainitiativrätten. Utskottet vill i sammanhangeterinra om den betydelse som i förarbetena tillregeringsformens bestämmelser om den kommunalasjälvstyrelsen tillmättes den kommunalainitiativrätten. Det framhölls (prop. 1973:90 s.190) att det är av grundläggande betydelse förkommunernas kompetens att de utöver sina särskildaåligganden har en fri sektor inom vilken de kanombesörja egna angelägenheter. Inom detta områdefinns alltså utrymme för en initiativrätt.Denna initiativrätt kan enligtgrundlagspropositionen sägas bilda en kärna i denkommunala sjävbestämmanderätten, som bör komma tillklart uttryck i RF.Utskottet vill alltså sammanfattningsvis frånkonstitutionella utgångspunkter motsätta sig att enlag med det föreslagna innehållet införs. Utskottetvill varna för att en fortsatt utvecklingmed godtyckliga statliga ingrepp i den kommunalasjälvstyrelsen kan leda till en situation därgrundlagsregleringen blir tom på innehåll.Finansutskottets yttrande1998/99:FiU5yKommunala bostadsföretagTill bostadsutskottetBostadsutskottet har beslutat attbereda bl.a. finansutskottet tillfälle att yttra sigöver proposition 1998/99:122 Kommunalabostadsföretag jämte de motioner som kan komma attväckas med anledning av propositionen i de delar somberör utskottets beredningsområde.Utskottets yttrande begränsar sig till frågan omdet generella statsbidraget till kommuner böranvändas som ett styrinstrument i ett nyttsanktionssystem med syfte att motverka att kommuneravyttrar de kommunala bostadsföretagen.UtskottetPropositionenAllmäntI propositionen föreslås att nuvarande bestämmelserom indragning av räntestöd vid ägarförändringar ochöverlåtelser av kommunala bostadsföretag eller derasbostäder skall ersättas av ett nytt tidsbegränsatsanktionssystem. Syftet med förslaget är att - undertiden då den framtida utvecklingen av deallmännyttiga bostadsföretagen utreds - motverka attbostadsföretagen säljs ut eller att pengar förs överfrån bostadsföretagen till annan verksamhet ikommunerna.Förslaget innebär att om en kommun säljer aktiereller andelar i det kommunala bostadsföretaget isådan omfattning att kommunen förlorar detbestämmande inflytandet i företaget så skall enminskning av kommunens generella statsbidrag ske. Isådant fall skall även bostadsföretagets godkännandesom allmännyttigt återkallas.Likaså skall en kommun som använder sittbestämmande inflytande i ett kommunaltbostadsföretag och härigenom tillför kommunen enutdelning, som överstiger en skälig avkastning pådet ursprungliga aktiekapitalet, få vidkännas enminskning av det generella statsbidraget.Om kommunen organiserat sin verksamhet i enaktiebolagsrättslig koncern skall motsvarandesanktion inträffa om tillgångar i form av utdelningeller aktieägartillskott överförs till ett annatbolag i samma koncern, som inte huvudsakligen ägnarsig åt bostadsförsörjning. Även i det fallbostadsföretaget träder i frivillig likvidationskall det generella statsbidraget minskas.Den föreslagna ordningen bör vara tidsbegränsad ochträda i kraft men tillämpas från ochmed . På ägarförändringar och beslutom frivillig likvidation tillämpas lagen till ochmed och på utdelningar ochaktieägartillskott tillämpas lagen till och med den31 . Utdelningar och aktieägartillskottsom hänför sig till räkenskapsår som löpt ut föreden omfattas inte av förslaget.Minskning av det generella statsbidraget tillkommunerUtredningen om kommunala bostadsföretag har i sittbetänkande (SOU1997:81) redovisat olika metoder för att motverkaatt kommuner säljer sina bostadsföretags hus elleravvecklar sitt ägande i företaget i sådan omfattningatt de förlorar det bestämmande inflytandet.Utredningens slutsats av genomgången var att enminskning av det generella statsbidraget tillkommunerna är det instrument som är mest lämpligtatt använda.Flera remissinstanser har principiella invändningarmot att använda det generella statsbidragssystemetsom sanktionsmedel. Många menar att det skullestrida mot principen om självstyrelse. Ipropositionen erinrar regeringen, med anledning avremissinstansernas invändningar, om den särskildalagstiftning där det generella statsbidraget minskasför en kommun som fastställt en högre skattesatsunder än (prop.1995/96:213; bet. 1996/97:FiU6). Den rättsligakonstruktionen godtogs av Lagrådet eftersomlagstiftningen var tidsbegränsad. Riksdagenförlängde sedan lagstiftningen till att gälla ocksåför (bet. 1997/98:FiU20).Mot denna bakgrund anser regeringen att det ärförenligt med principen om den kommunalasjälvstyrelsen att använda det generellastatsbidraget som sanktion.Lagrådets yttrandeLagrådet har i sitt yttrande till bostadsutskottetdaterat bl.a. tagit upp frågan omlagförslaget innebär ett sådant ingrepp i denkommunala självstyrelsen att det inte börgenomföras. Slutsatsen i yttrandet är att Lagrådetifrågasätter "allvarligt om en inskränkning i denkommunala rätten till självstyrelse bör göras pådetta sätt. "Lagrådet inleder sitt yttrande med att konstateraatt regleringen av den kommunala självstyrelsen ärkortfattad i regeringsformen. Slutsatsen byggerdärför i stället på en granskning som Lagrådet görav hur förslaget förhåller sig till rättsordningen iövrigt.Utredningen om kommunala bostadsföretag fann i sittbetänkande (SOU 1997:81, s. 101 f) att ettlångtgående förbud eller mycket restriktivatillståndsregler kunde komma i konflikt med denkommunala självstyrelsen. Någon sådan motsättningansåg emellertid utredningen inte förelåg förreducerade statsbidrag som sanktionsmedel. Lagrådetfinner för sin del inte att den av utredningenförordade metoden är så mycket bättre än denförkastade, eftersom den i praktiken är avsedd attleda till samma resultat.Lagrådet invänder mot att ett yttrande av Lagrådeti proposition 1995/96:213 kan åberopas som skäl föratt det föreliggande regeringsförslaget kan varagodtagbart. Det tidigare lagstiftningsärendethandlade om ett alternativ till ett kommunaltskattestopp, där det på kommunens intäktssida kundefinnas ett samband mellan ökade skatteintäkter ochminskade statsbidrag. Lagrådet konstaterar att detockså i förevarande fall kan finnas ett ekonomisktsamband i den meningen att kommunerna kan avhändasig sina bostadsföretag i syfte att förbättra sinekonomi. I den aktuella propositionen användsemellertid det generella statsbidraget som sanktionmot ett väntat oönskat beteende inom ett visstbestämt område av den kommunala verksamheten,nämligen bostadssektorn. Lagrådet redogör sedan förannan lagstiftning och tidigare principuttalandensom visar att bostadsförsörjningen ochbostadspolitiken betraktas som en kommunalangelägenhet.Lagrådet konstaterar vidare att det knappast kan havarit avsikten med det generella statsbidraget attdet skulle kunna användas som ett påtryckningsmedelgentemot enskilda kommuner för speciella ändamål.Till detta kommer att kommunerna kan avhända sigsina bostadsföretag av ideologiska skäl. I sådanafall saknas enligt Lagrådet helt ett naturligtsamband mellan avhändandet och minskningen avstatsbidraget. Den omständigheten att staten avolika skäl och på skilda sätt bidragittill de kommunala och allmännyttigabostadsföretagens verksamheter kan knappast tas somintäkt för att använda det generella statsbidragetpå sätt som föreslås.MotionernaFyra motioner har väckts med anledning avpropositionen. Det är emellertid endast två av demsom direkt eller indirekt tar uppstatsbidragssystemet.I trepartimotionen Bo21 av m.fl. (m, kd,fp) instämmer motionärerna i Lagrådets slutsats attstatsbidragssystemet inte bör användas på detföreslagna sättet. De tillägger att det finnsytterligare en skillnad mellan att användareducerade statsbidrag som sanktion motskattehöjningar och mot avyttring av kommunalabostadsföretag. De ingripanden som har gjorts i denkommunala beskattningsrätten har gjorts i besvärligaekonomiska lägen där kommunala skattehöjningar i ettstort antal kommuner kunnat förväntas i framtiden.De har inte, som i den nu aktuella situationen, haftkaraktären av ingripanden mot enskilda kommuner somredan har börjat föra en av regeringen oönskadpolitik. ingripanden har heller inte,fortsätter de, tagit sikte på vad kommunen de factoanvänder sina skattemedel till, utöver denverksamhet som redan är ålagd kommunerna genom lag.Av dessa och andra skäl avstyrks propositionenslagförslag.Även i motion Bo22 av m.fl. (c)yrkas avslag på propositionen. understryksatt anser att allmännyttan har enviktig roll att fylla för bostadsförsörjningen. Engenerell avyttring av bostadsbolagen är enligtmotionärerna inte eftersträvansvärd ur bostadssocialsynvinkel och får inte bli ett självändamål.Förslagen är enligt motionen ett allvarligt ingreppi den kommunala självstyrelsen och innebär också enökad centraldirigering av kommunerna samt leder tillrent godtyckliga beslut.Finansutskottets ställningstagandeUtskottet konstaterar inledningsvis attstatsmakterna och kommunerna har ett gemensamtansvar för bostadsförsörjningen. Att tillhandahållagoda bostäder åt medborgarna, även de med svagekonomi, ungdomarna, de äldre, de handikappade ochde psykiskt sjuka, är en för samhället angelägenuppgift. Staten har genom riktadeinsatser i form av räntebidrag, statliga bostadslånoch andra stödformer gett stöd till byggandet ochboendet. I propositionen uppges att det sedan mittenav handlar om i storleksordningen 100miljarder kronor. Staten har därigenom aktivtbidragit till den kapitaluppbyggnad som skett i deallmännyttiga bostadsföretagen. Det statliga stödetskall också ses mot bakgrund av att bostadsbyggandetunder en stor del av efterkrigstiden varit ettviktigt inslag i den ekonomiska politiken och isysselsättningspolitiken.Utskottet vill vidare peka på att statens stöd frånatt främst ha varit inriktat på produktion av nyabostäder successivt har förskjutits till att avseboendet och boendekostnaderna. I samband därmed harockså lagregleringen av kommunernas bostadspolitiskaansvar förändrats och styrs nu i allt väsentligt avde tre ramlagarna kommunallagen, socialtjänstlagenoch . Vid avregleringen år 1993underströks att bostadsförsörjningslagensavskaffande inte innebar någon förändring avkommunernas grundläggande ansvar förbostadsförsörjningen (bet. 1992/93:BoU19). Utskottetvill understryka att staten gettstöd till kommunala bostadsföretag med ekonomiskasvårigheter. Bidrag till kommuner med sådana företagfinansieras från anslag A 2 Bidrag till särskildainsatser i vissa kommuner och landsting inomutgiftsområde 25 som tillhör finansutskottetsansvarsområde.