bet · GN01SoU4 · 1999-11-04 00:00:00 — I den tar man påsig bältet därför att man inte vill åka fast hososs. De vill inte betala böter, och de vill inte blistoppade av polisen ute på gatan. Den grupp somresonerar så kommer att avstå från att köpa hembräntför att det finns en risk att man åker fast ochmåste betala böter, och kanske har man ett sådantjobb eller en sådan social situation att det blirväldigt pinsamt att åka fast. Den grupp somresonerar på det viset når vi bara om hotet att åkafast upplevs verkligt. Om polisen inte lägger någraresurser på detta och ingen någonsin åker dit ellerfår betala böter kommer detta upplevda hot väldigtsnabbt att klinga av. Till slut glömmer man att detman gör är kriminellt. Man struntar i varje fall idet.Det krävs alltså att vi har resurser och förmågaatt reagera på kriminaliseringen. Ni vet alla attdet inte finns någon överkapacitet inom polisen . På många områden ropas det efter mer polisiäraresurser. Varje ny lagstiftning kräver antingen tillför nya resurser eller att man göromprioriteringar. Man måste tala om var vi ska tonaned vår verksamhet för att kunna lägga krut på detnya.Om vi återgår till jämförelsen med bilbältena kanjag säga att det också finns en grupp människor somtar på sig bilbältet därför att de förstår att detär en stor risk att köra bil utan att ha bälte påsig. Det är inte värt den risken. Det är lättare attta på sig bältet. Det finns också en grupp människorsom inte köper hembränt därför att de förstårriskerna och vad den hembrända spriten kostarsamhället. De förstår att den spriten är oerhörtmycket dyrare än vad Systembolagets sprit någonsinkommer att vara därför att den kostar i mänskligtlidande. Priset är att våra ungdomar dör - dels desom själva super ihjäl sig, dels de som får en knivi bröstet av en kamrat som har supit lite förmycket. Det kostar alltså oändligt mycket. Den gruppsom själv förstår att avstå är väldigt värdefull.Men den gruppen köper inte svartsprit heller.Den påverkas inte av kriminaliseringen i sig. Därfinns det djupare värderingar som gör att manavstår.Sedan har vi den sista gruppen, som struntar iallt. Man struntar i risker. Man struntar i att detman gör är illegalt. Man gör det man gör. Vissakanske gör det t.o.m. därför att det är olagligt ochdärför att det blir lite roligare på det viset. Dengruppen finns också, ska vi komma ihåg. Kanskeframför allt bland ungdomar kittlar det lite grannatt gå över gränsen för vad lagen tillåter.Det måste vara allas vår målsättning, om vidiskuterar en kriminalisering, att få in fler igruppen som avstår därför att de förstår. Då behövsdet massiva opinionsinsatser som förklarar ochberättar vilka oerhörda skador denna sprit orsakaroch vilka oerhörda kostnader den medför församhället, men vi måste också polisiärt och fråntullens sida ha resurser att visa att samhälletmenar allvar. Jag tror att vi är överens om att viinte bara kan tala om hur allvarligt vi ser påsaken; vi måste också i kombination med det visa attvi faktiskt menar allvar och att det händernågonting om man gör på ett annat sätt än lagenföreskriver.Ett annat problem för polisen är att det kommer inpengar från sidan. Man talar om att man vill att vigör ett visst jobb för ett antal miljoner. Detpassar så att säga inte in i vårt styrsystem. Föratt den polisiära planeringsprocessen ska kunnafunka och för att det ska bli en långvarig verkanmåste det i budgetproposition och i regleringsbrevfinnas tydliga uttalanden från politikerna om vad devill att polisen ska ägna sig åt. Pengarna ska kommai samma fåra, så att allt löper med i den ordinarieverksamheten. Det är svårhanterligt för polisen närdet kommer pengar från sidan och man mer ellermindre vill köpa den polisiära tjänsten. Risken äratt det blir väldigt tillfälliga insatser som sedanförsvinner när extrapengarna tar slut. Uppdragenmåste alltså in i den ordinarie styrprocessen.Sammanfattningsvis kan jag säga att vi vadbeträffar signalerna och av logiska skäl tycker attdet är bra att man kriminaliserar hembränd sprit.Det är viktigt att vi alla jobbar för detta. Viskulle ändå vilja se en lite noggrannare utredningav vilka eventuella negativa konsekvenser detta kaninnebära och vilka problem det skulle kunna medföra.Vi förordar alltså ytterligare utredning vad gällerdet polisiära arbetet.En sak kan vi vara överens om: svartspriten kostaross otroligt mycket - både i pengar och iförlorade skatteintäkter, men framför allt iungdomars liv och i mänskligt lidande. Många kvinnorblir misshandlade och dödade av sina män som mångagånger druckit svartsprit. Tack!Ordföranden: för det. Då lämnar jag ordet tillgeneraltulldirektören frånGeneraltullstyrelsen. Varsågod!Kjell : Jag vill tacka för inbjudan tilldenna hearing om alkoholpolitik. Jag kommer attbryta mönstret på två sätt. Dels kommer jag attprata om hela vår smugglingsbekämpning, dels kommerdet att visas overheadbilder underdenna hearing.Vi arbetar i ett internationellt perspektiv.Tullverket är ju en organisation som arbetar på detinternationella fältet. Det är med handel övergränserna som vi i första hand arbetar. Jag kommerinte att gå in på införselbestämmelserna så mycket,eftersom man från såförtjänstfullt har gått igenom dem och eftersom denpolitiska processen fortskrider.Tullverket består huvudsakligen av två delar. Detär smugglingsbekämpning - det som vi kallar förgränsskydd - och effektiv handel, dvs. att hjälpanäringslivet att följa alla de regler som finns närdet gäller handeln speciellt mot tredje land. Jagkommer i denna lilla inledning att inrikta mig heltoch hållet på gränsskydd. (Bild 1)Vi har av regeringen fått i uppdrag att prioriteratvå insatser när det gäller den sociala dimensionen,dvs. Med högsta prioritet, ska vibekämpa knark. Med hög prioritet ska vi bekämpaillegal införsel av sprit och tobak. Jag vill dockgöra gällande att de olika prioriteringarna i stortsett inte innebär några prioriteringsproblem förTullverket. Vi försöker bekämpa knark-, sprit- ochcigarettsmuggling så aktivt vi kan.Cigarettsmugglingen till är oftast interninom EU. Det är oftast, eller alltid, fråga omcigaretter som kommer internt från EU, som smugglasut ur EU och tillbaka in till Sverige.Cigarettbeslagen är stora. De har ökat . (Bild 2) På nästa bild ser vi detta i ett litelängre perspektiv. (Bild 3) Denna typ av smugglinghar ökat radikalt, och som ni ser är det de senasteåren som den har ökat radikalt. (Bild 4) Våra beslagär alltså betydligt större nu än tidigare.Vi går vidare till narkotikasmugglingen. Ocksåden kommer från andra EU-länder, men den kommer ävenutifrån, från tredje land. Det är med andra ordviktigt att ha en god gränskontroll också när detgäller handel från andra EU-länder. Vi ser här dehuvudsakliga strömmarna. (Bild 5) Narkotikabeslagenär stora, mycket stora. Kokainet har vi tagitväldigt mycket av . (Bild 6) Det kan varatillfälligt, men det verkar som om denna vara haretablerat sig på marknaden. Det vi särskilt villfästa uppmärksamheten på här är dock de mycket storaheroinbeslagen. Det förefaller i vår statistik somom heroinmissbruket nu har slagit rot i . Detär naturligtvis något som oroar oss mycket, och vihar en dialog med de sociala myndigheterna om detta.Vi såg stora beslag av heroin , och vi serdet även . Det är rökheroin som har kommit inpå den svenska marknaden. Vi tar mycket sådant. Vikan ta nästa bild, som visar den historiskautvecklingen. Även på narkotika ser ni att det ärmycket stora beslag efter mitten av 90-talet. (Bild7)Vi kan gå vidare till alkoholen. (Bild 8) I frågaom alkoholen är det mycket stora beslag under senaredelen av 90-talet.Vi har visat bilderna överknarket, tobaken och alkoholen, och de visar att detär ökande beslag . Vitror att det är så att har blivit mereffektivt. Det vill vi gärna tro, och det tror viockså. Men även om vi har fördubblat ellertredubblat vår effektivitet visar beslagsstatistikenatt det har blivit ett ökat tryck på den svenskamarknaden när det gäller illegal införsel av alla dehär tre varugrupperna. Det är storskalig smugglingdet är fråga om. Vi känner inte till antalet ligor,men att det är ligor som ligger bakom kan vi varahelt överens om. Hur många de är vet vi alltså inte,men det är en mycket organiseradsmugglingsverksamhet som vi ser i landet.Nästa bild visar alkoholbeslagen. (Bild 9) De äralltså stora. Som ni ser här fortsätter de överåren. Det är på det sättet att det är små dipparmellan olika månader och olika år, men beslagen äralltså bestående stora. Nästa bild visar deekonomiska frågorna. (Bild 10) Vi har försökt attbelysa varför det är så stor smuggling. Vi har somexempel tagit en långtradare med 96-procentig alkohol. Vi har ett inköpspris på femkronor litern. Punktskatten är hög som vi ser, ochsom vi tidigare också hörde Finansdepartementetredovisa. Det är alltså ett skattebortfall på 12miljoner kronor på den här långtradaren.Vi ser en alltmer ökad andel 96-procentig sprit somsmugglas in. Också när det gäller den 40-procentiga,mer drickbara alkoholen, är det som ni ser ett stortskattebortfall. Incitamenten är naturligtvisutomordentligt stora när det gäller den här typen avsmuggling. Här ser vi också en bild på utvecklingenav hur smugglingen fördelas mellan de olikaalkoholtyperna, drickfärdig sprit respektive 96-procentig. (Bild 11) Där ser vi en markant ökning avden 96-procentiga spriten.Med de här bilderna har vi försökt visa attTullverket har en viktig roll i arbetet med attstoppa införseln. Vi har tidigare hört belysandeexempel på de skador som svartspriten leder till,och mycket av den svartsprit som finns kommer frånutlandet och smugglas in i . Många gångertror jag inte heller att det är så lätt att göraskillnad på hembränt och 96-procentig smuggladsprit. Det här är ju dunkar, eller så kommer det inöver gränsen i stora cisterner.Jag tror sålunda att vår roll i detta ärbetydelsefull. Vi vill stoppa införseln vid gränsenså att den här spriten inte kommer in på marknaden.Där vill jag sluta. Tack för ordet.Ordföranden: för det! Då tar vi en paus framtill , då vi återsamlas. Utanför, ikorridoren, ska det finnas frukt och förfriskningar. (paus)Ordföranden: har blivit 10.25 med råge. Viåterupptar den här offentliga utfrågningen. Då berjag att få hälsa professor från Centrumför socialvetenskaplig forskning vid Stockholmsuniversitet välkommen. Ordet går till professorRobin Room.Ordföranden: Jag ber att få hälsa professor , från , välkommen. (Översättningfrån engelska språket)Professor : (Översättning från engelskaspråket) Jag känner mig glad och hedrad över att fåtala inför er. Jag talar som sociolog och hararbetat med alkoholfrågor , först i ,sedan i och i ochnu i . Jag har intresserat mig förepidemiologin av alkoholkonsumtion ochalkoholproblem ur ett internationellt perspektiv ocheffekterna av att kontrollera alkoholtillgången ochannan alkoholpolitik.Det är många som tycker om att ta sig ett glas, mendet kan vara mycket skadligt, såväl fördem som dricker som för dem som finns runtomkring.Om man bara tittar på skador på hälsan harVärldshälsoorganisationen gjort en studie och tittatpå de generella skadorna från sjukdomar ochliknande. Man har kommit fram till att i deväletablerade marknadsekonomierna, där Sverigeingår, stod alkohol för av de livsårsom gått förlorade på grund av funktionshinder -kallas detta index. Jämförelsevis kan sägas atti samma grupp av länder stod illegala droger för2,av förlorade år, dvs. mindre än en fjärdedelav den skadenivå som alkohol innebär på hälsan.Eftersom alkohol har en så negativ effekt på hälsanoch även socialt negativa effekter, behandlasalkohol på ett speciellt sätt i många samhällen. Jagkan nämna ett antal exempel. Staten arbetar aktivtför att kontrollera alkoholmarknaden i länder somTurkiet och . Det finns varningstexter ireklam för alkoholhaltiga drycker i . Detfinns statliga alkoholmonopol i tre latinamerikanskaländer, och alkoholförsäljare har särskilda licenseri alla engelskspråkiga länder. I WHO:s studie avalkoholpolitiken i utvecklingsländerna, som jagsamordnar , har vi kunnat konstateraatt globalt är södra ett undantag iförhållande till norra när det gäller densärskilda kulturella ställning som alkoholhaltigadrycker har i kulturerna där.I ett internationellt perspektiv finns det tvåsaker som är speciella med den svenskaalkoholpolitiken. Det är först det faktum att detfinns en tydlig nationell tradition att ha enintegrerad, samordnad alkoholpolitik. Eftersomalkoholfrågorna sträcker sig över en mängd avstatens uppgifter - vi har hört flera av dessanämnas - är det fortfarande ovanligt utanförde nordiska länderna med en sådan samordning avalkoholpolitiken som finns i . Det andra somsärskiljer är det faktum att den svenskapolitiken har haft empirisk forskning som grund förpolitiken. Det här återspeglar både en starktradition av empirisk socialvetenskaplig forskning ide nordiska länderna och också det faktum attpolicyprocessen är ganska öppen och mottaglig förinformation från den vetenskapliga världen.Det finns alltså en stabil faktagrund fördiskussioner om alkoholpolitik, och det finns tvåhuvudsakliga litteraturdelar som stöder detta. Denförsta är en mängd studier vad gäller individuellaalkoholkonsumenter och på befolkningsnivå när detgäller vilken roll drickandet spelar för socialaproblem och hälsoproblem. Vad politiken beträffarkan vi dra två slutsatser av allt detta. För detförsta skiljer sig problemen åt när det gäller hurde kopplas till dryckesmönstren - dryckesmönstren ärviktiga. Trafikskador uppstår t.ex. främst på grundav tillfälligt drickande, medan kroniska sjukdomar,som leversjukdomar, har att göra med ett merkraftigt alkoholmissbruk. Att förstå de härkopplingarna kan vara en oerhört viktig del iutarbetandet av strategier för att förebyggaproblemen. För det andra avgör alkoholkonsumtionen ien befolkning hur stora problemen kommer att bli. given riksbefolkning tenderar problemen att ökaeller minska med totalkonsumtionsnivån. I ennationell alkoholpolitik gör man alltså rätt i attbåde försöka påverka dryckesmönstren och försökabegränsa totalkonsumtionen.Den andra huvudsakliga litteraturdelen bakomdiskussionen om alkoholpolitik gällerkonsekvensstudier av alkoholpolitik. Det här är entradition som inleddes och som har varit oerhörtstark i de nordiska länderna, där man har haftdetaljhandelsmonopol på alkohol. En god sidoeffektav monopolen verkar vara att man har varit bereddatt inta ett experimentellt förhållningssätt tillalkoholpolitik och att genomföra sociala experiment,som ger empirisk grund för diskussion och beslut närdet gäller socialpolitiken. Det finns en mängd andrastudier som har genomförts ,och de studierna har tillsammans omformat ochförändrat vår uppfattning av effekterna av initiativpå det alkoholpolitiska området. Men det ärfortfarande ofullständigt och bristfälligt. Vinärmar oss nu en punkt där vi kommer att hatillräckligt med bevis, som har tagits fram på olikasätt i samhället, för att kunna bedöma vilkaeffekter olika politiska initiativ får på de socialaförhållandena.Mer generellt kan jag också dra en del slutsatserav de här studierna. Regeringar och stater, precissom vi själva i våra dagliga liv, kan utformastrategier för att minska skadorna genom attsärskilja vårt drickande från särskilt farligasammanhang. Begränsningar, marknadskontroll -åtgärder som strukturerar försäljningsvillkoren föralkohol - begränsar ofta eller minskar andelenalkoholrelaterade problem. Men å andra sida har detförhållningssätt som går ut på att få denindividuella konsumenten att dra ned på sinkonsumtion, genom t.ex. utbildning, bara begränsadframgång. Framgången när det gäller alkohol ochbilkörning har nåtts inte bara tack vare utbildningoch offentlig information utan också genom enkombination av dessa med avskräckande åtgärder ochefterlevnad av bestämmelserna.Slutsatserna är inte alltid vad man förväntar sig,och de är inte heller alltid populära. Det är intenödvändigt att resultaten är helt avgörande, utanforskning är bara en aspekt som man bör beakta närman utformar politiken. Men denna forskning mognaralltmer, och den ger en viktig källa för offentligdebatt om politiken i och på annat håll.Sverige kan fortsätta och fortsätter att ge ettviktigt bidrag här. Det kräver inte enbart stöd förforskningen utan också att man bibehåller detexperimentella förhållningssättet tillalkoholpolitiken. Den kunskap som vi vinner på detsättet kommer att bli ett bidrag inte enbart tillSveriges framtid utan även till övriga ländersframtid.Ordföranden: Då går ordet till forskaren , som kommer från Forsknings- ochutvecklingscentralen för social- och hälsovården,enheten för alkoholpolitisk forskning, iHelsingfors.Esa : Jag tackar för inbjudan till dennautfrågning.I de flesta västliga industrialiserade länder harman under detta århundrade visat oro över deskadliga verkningar som alkoholbruket har fört medsig. Men utöver de nordiska länderna - med undantagav , förstås - har få andra länder byggt uppett omfattande och genomgåendealkoholkontrollsystem. I de nordiska ländernakännetecknades alkoholkontrollsystemet ända tillmitten av av statlig monopolisering avalkoholproduktion, handel och försäljning.Alkoholpolitiken har varit ett självständigtpolitiskt område, där man har haft klart definierademål.Under de två senaste årtiondena harfolkhälsoinriktad alkoholkontroll byggt på den s.k.totalkonsumtionsmodellen och preventionsparadoxen.Enligt totalkonsumtionsmodellen har kontrollen avalkoholdryckernas totalkonsumtion varit viktigdärför att man har kunnat påvisa att antaletstorkonsumenter är förknippat medgenomsnittskonsumtionens omfattning. Att minskaalkoholdryckernas totalkonsumtion har varit ettmedel att minska antalet storkonsumenter och antaletalkoholskador förknippade med storkonsumtion.Enligt preventionsparadoxen är det omöjligt attavskaffa alkoholskador genom att avskaffaalkoholdryckernas storkonsumtion, eftersom även dens.k. måttlighetskonsumtionen leder till olika slagsalkoholskador. Eftersom antaletmåttlighetskonsumenter klart överskrider antaletstorkonsumenter kan måttlighetskonsumtionen blandvissa alkoholskadekategorier leda även till ettstörre antal alkoholskador än storkonsumtionen.Det nordiska alkoholkontrollsystemet har förståshaft och har fortfarande vissa mörka sidor, somt.ex. det s.k. mörkertalet. Men oaktat detta kan manmed fog påstå att det nordiska kontrollsystemet harhaft och fortfarande har sin verkan på bådealkoholkonsumtionens och alkoholskadornas nivå.Fortfarande hör , , och Islandtill de länder som har den lägsta totalkonsumtionenav alkohol bland de europeiska länderna. (Bild 12)kan någon förstås invända att dessa siffror barabygger på den registrerade konsumtionen och inte denfaktiska. Men även om vi tar i beaktande denoregistrerade konsumtionen är det sant att man iNorden konsumerar mindre alkohol än man konsumerar iandra europeiska länder.Norge torde vara, och är troligen, det nordiskaland där andelen icke-registrerad alkoholkonsumtionär störst. Men jag har inte läst någon på allvarskriven artikel eller rapport som skulle påstå attandelen icke-registrerad alkoholkonsumtion i Norgeskulle överstiga . För att skulle ha sammaverkliga konsumtionsnivå som t.ex. bordeden icke-registrerade alkoholkonsumtionen varastörre än den registrerade. Då har man utgått frånatt det inte skulle finnas någon oregistreradkonsumtion i andra länder, vilket inte stämmer.Andra europeiska länder har, som sagt, inte sammaslags omfattande och genomgripande statligaalkoholkontroll som de nordiska monopolländerna.Detta betyder dock inte att det inte skulle finnasnågon som helst kontroll beträffande alkoholdryckeri dessa länder. De flesta europeiska länder haråldersgränser för alkoholinköp både i restaurangeroch i butiker. De har mer eller mindre omfattandesystem för att licensiera alkoholförsäljning ochreglering för försäljningstider. De har enalkoholgräns i trafiken och regler beträffandealkoholreklam samt system för att vårdaalkoholister. De beskattar alkoholdrycker även om debeskattar dem mindre än vad de nordiska ländernagör.Punktskatter på alkohol är kanske det som hardiskuterats mest i samband med den europeiskaintegrationen i de nordiska länderna. (Bild 13) Deförsök som gjorde för att harmonisera punktskatter påalkoholdrycker på administrativt sätt misslyckades.Efter det lät man marknaden ta hand omharmoniseringen. Idén var att uppluckring avresenärernas rätt att införa alkoholdrycker för sitteget bruk skulle sätta press på grannländer attharmonisera sin alkoholbeskattning. Detta har ävenlett till en viss harmonisering, som t.ex. i Danmarki då halverade sina öl-och vinskatter, och även beträffande öl i år1997. I andra fall har denna politik lett till ökadgränshandel, som t.ex. mellan ochFrankrike.Det finns alltså inte något direktiv som påtvingarde nordiska EU-länderna att harmonisera sinalkoholbeskattning, utan endast det tryck somgränshandeln för med sig. (Bild 14) Frånstatsinkomstsynvinkel är det fråga om två dåligaalternativ. Antingen mister staten en del avalkoholskatterna på grund av ökad gränshandel, ellerockså förlorar staten en del alkoholskattepengar pågrund av minskade skattesatser. Det är nämligen såatt minskning i oregistrerad konsumtion ochnettoökning i totalkonsumtion inte kan kompenseradenna skatteminskning.Men vad skulle hända i och men äveni om ökad gränshandel med alkoholdryckertvingade oss att harmonisera eller, ärligare sagt,sänka våra punktskatter? I har vi undersökt- eller bara försökt gissa, som några säger - vadökade införselkvoter och skattesänkningar påalkoholdrycker skulle betyda. Det är fullt möjligtatt våra uppskattningar inte stämmer med denframtida verkligheten, men de bygger ändå påekonomiska modeller och den forskning som finns atttillgå. De visar att en sänkning av våraalkoholskatter till europeisk nivå med bibehålletförsäljningsmonopol skulle betyda att kanskeblir det ledande landet i fråga om alkoholkonsumtioni Europa.Nu kan man fråga sig: Kan detta möjligen stämma?Mitt svar är jakande, därför att vi glömmer ofta attdet i sydeuropeiska länder finns en utbredd socialalkoholkontroll, som har tagit hand om en del av defunktioner som den nordiska officiella kontrollenhar haft . Medan vi här i stiftar lagaroch låter myndigheter övervaka vårt drickande är detfamiljen och andra medmänniskor som kontrollerardrickandet i många andra länder. Det kan vara så atten 15-åring kommer lättare åt alkohol i än iPortugal.I de nordiska länderna, speciellt i ochFinland, har man försökt ändra dryckesvanor ochpåverka alkoholskador genom att främja de svagarealkoholdryckernas konsumtion, dvs. främjakonsumtionen av vin och öl på bekostnad avstarksprit. Detta låter fint, men man har ävenifrågasatt om alkohol i form av öl och vin skullevara hälsosammare eller socialt förnämligare änalkohol i form av starksprit.Jag ska inte ta närmare ställning till denna fråga,men jag vill i alla fall poängtera att ökningen avde svaga alkoholdryckernas konsumtion, åtminstone iFinland men även i vissa andra länder, i regel intetycks ha lett till bättre alkoholvanor, eftersom deninte tycks ha lett till en minskning istarkspritskonsumtionen. Det tycks snarare ha varitfallet att ökningen i vin- och ölkonsumtion harkommit till de starka alkoholdryckernas konsumtion.Kanske förändrar främjandet av svagarealkoholdrycker dryckesvanor i medeltal, men dettycks inte motstå de gamla konsumtionsvanorna. Denya alkoholvanorna tycks snarare komma som tilläggtill de gamla vanorna, inte i stället för dem.Finns det något hopp att exportera det nordiskaalkoholkontrollsystemet till EU? Eller kommerEuropeiska unionen att från sin inre logik utvecklaen striktare eller kompletterande alkoholpolitik?Det har ofta påståtts att något sådant skulle hända,men jag har själv föga tro på en sådan utvecklingsom starkt skulle påverka vår alkoholpolitik.Tvärtom tror jag att EU:s inre marknadslogik kommeratt leda till minskningar i alkoholbeskattning ochdärigenom leda till ökad alkoholkonsumtion och ökadealkoholskador.Jag ska inte repetera vad som här har sagts ominförselkvoter.