bet · GM01LU18 · 1999-04-15 00:00:00 — Betänkandet innehållerförslag och överväganden angående utformningen avföräldrautbildningen och andra verksamheter som kanfungera som stöd för föräldrar i deras föräldraskap.Betänkandet har remissbehandlats och bereds förnärvarande inom Regeringskansliet.I sammanhanget bör slutligen nämnas att regeringeni givit i uppdrag attgenomföra en nationell granskning av kvaliteten påskolans sex- och samlevnadsundervisning. Skolverketskall bl.a. granska hur undervisningen bedrivs iförhållande till de mål som finns på området, inteminst utifrån ett jämställdhetsperspektiv. Avgranskningen skall framgå hur samverkan sker medföräldrar och andra i närsamhället, exempelvissocialtjänst och polis. Sex- ochsamlevnadsundervisningens behandling i skolplanerskall också granskas. Syftet med projektet är delsatt kontrollera och redovisa skolans resultat ochmåluppfyllelse på området, dels att ge stöd tillkvalitetsutvecklingen på lokal nivå. Uppdraget skallredovisas senast den 15 november 1999.Enligt utskottets mening ligger det arbete som nupågår väl i linje med motionsönskemålet, ochutskottet kan för sin del inte finna anledning tillnågra särskilda åtgärder från sida. Meddet anförda avstyrker utskottet bifall till motionL424 yrkande 2.Därmed övergår utskottet till att behandla någramotioner med yrkanden som rör äktenskap förhomosexuella. m.fl. (v) begär imotion L407 ett tillkännagivande om att regeringenskall återkomma till med förslag tilländringar i äktenskapslagstiftningen, som innebärmöjlighet för homosexuella par att ingå äktenskap(yrkande 1).I motion L403 yrkar m.fl. (mp) etttillkännagivande om att äktenskapslagstiftningen börändras på så sätt att den omfattar även homosexuellapar (yrkande 1).Gudrun m.fl. (v) begär i motion So380 etttillkännagivande om att familjebegreppet bör vidgastill att omfatta också homo- och bisexuella (yrkande1).Frågan om införande av äktenskap för homosexuellahar behandlats i olika sammanhang under det senastedecenniet. I proposition 1986/87:124 med förslagtill lag om homosexuella sambor avvisade regeringentanken på homosexuellt äktenskap med hänvisning tillde grundmurade värderingarna i samhället omäktenskapet som en en man och en kvinna. Utskottet deladeregeringens uppfattning och tillade att enlagstiftning som medger äktenskap för två personerav samma kön skulle stå i strid med den allmännauppfattningen inom ett centralt livsområde (bet.1986/87:LU28, rskr. 350).Senast var frågan om äktenskap för homosexuellaföremål för utskottets bedömning våren 1998.Utskottet uttalade därvid i sitt av riksdagengodkända betänkande att äktenskap ävenfortsättningsvis endast skall få ingås av en man ochen kvinna (bet. 1997/98:LU10). I anslutning därtillavstyrkte utskottet motionsyrkanden om attfamiljebegreppet skulle vidgas till att även omfattabi- och homosexuella med hänvisning till attbegreppet familj inte är definierat i denfamiljerättsliga lagstiftningen och att ingethindrar att begreppet används i sådana relationersom angavs i den då aktuella motionen.Utskottet vidhåller de uppfattningar som riksdagengav uttryck för och avstyrker bifall tillmotionerna L403 yrkande 1, L407 yrkande 1 och So380yrkande 1.Därmed övergår utskottet till att behandla tvåmotionsyrkanden vari motionärerna hänför sig tillett förslag som lades fram av Partnerskapskommitténår 1993. I sitt betänkande (SOU 1993:98) att lagen om homosexuella samborskulle ersättas av en ny lag, lag om sambor av sammakön. Det framlagda förslaget innebar atthomosexuella sambor skall omfattas av i principsamtliga regler som gäller för en man och en kvinnasom lever tillsammans under äktenskapsliknandeförhållanden. Förslaget gick med andra ord ut på attsambor, oavsett kön, skall omfattas av sammabestämmelser, t.ex. om pension ochefterlevandeskydd.Sofia och (båda c) anser imotion K330 att ett lagförslag baserat påPartnerskapskommitténs förslag till lag om sambor avsamma kön bör utarbetas. I motionen begärs etttillkännagivande om en översyn avsambolagstiftningen i linje med det anförda (yrkande3).I motion Ju709 begär m.fl. (fp)ett tillkännagivande om att en gemensamsambolagstiftning bör införas för homosexuella ochheterosexuella par, som ger lika rättigheter ochskyldigheter åt alla sammanboende (yrkande 9).Som inledningsvis redovisats har Samboendekommitténenligt sina direktiv (dir. 1997:75) att överväga omskillnaderna i den rättsliga behandlingen avhomosexuella sambor jämfört med heterosexuellasambor är motiverade. I direktiven anges särskiltatt förslag till lag omsambor av samma kön skall övervägas som enmöjlighet.I avvaktan på resultatet av Samboendekommitténsarbete bör enligt utskottets mening nuinte göra några särskilda uttalanden i ämnet. Detanförda innebär att utskottet avstyrker bifall tillmotionerna K330 yrkande 3 och Ju709 yrkande 9.VigselÄktenskap ingås genom vigsel. De nuvarandesekelgamla reglerna om vigsel bygger på principen omvalfrihet. Vigsel kan således ske antingen vid enkyrklig ceremoni eller genom s.k. borgerlig vigsel.När det gäller den kyrkliga vigseln har sedan slutetav även andra trossamfund än kunnat få tillstånd att förrätta vigsel. Dennuvarande ordningen innebär inte bara att medlem avSvenska kyrkan skall kunna välja mellan vigsel inomdenna kyrka och borgerlig vigsel utan även attmedlem av annat religiöst samfund i princip skall hamotsvarande valrätt. Vigsel i borgerlig ordningbörjade successivt tillåtas för allt större grupperi samhället för attslutligen, genom lagen omäktenskaps ingående, bli tillåten för alla svenskamedborgare.Behörig att förrätta kyrklig vigsel är enligt 4kap. 3 § präst i Svenska kyrkaneller sådan präst eller annan befattningshavare iett annat trossamfund som har erhållitKammarkollegiets förordnande enligt bestämmelserna ilagen (1993:305) om rätt att förrätta vigsel inomandra trossamfund än . Behörighetenatt förrätta borgerlig vigsel tillkommer enligtsamma lagrum lagfaren domare i tingsrätt eller densom har förordnat tillvigselförrättare.Tasso Stafilidis m.fl. (v) anser i motion L407 atts.k. civiläktenskap bör införas efter fransk modell,dvs. att endast borgerlig vigsel skall varajuridiskt giltig och att det får vara upp tillparterna att avgöra om de vill låta den borgerligavigseln följas av en religiös ceremoni (yrkande 2).Motionsyrkanden med innebörd att frånkänna denkyrkliga vigseln rättslig betydelse avstyrktes avutskottet (bet. 1997/98: LU10). Utskottetkonstaterade därvid att bestämmelserna om vigsel harmycket gamla traditioner i och att önskemålom att som giltig vigsel endast erkänna enförrättning inför borgerlig myndighet, och att denkyrkliga vigseln skulle frånkännas rättsligbetydelse, avvisades redan i början av 1900-talet.Utskottet kunde inte se att den i de då aktuellamotionerna förordade ordningen skulle vara förenadmed några särskilda fördelar. För ett bibehållandenav den gällande ordningen talade enligt utskottetäven att den torde vara väl förankrad hosallmänheten.Utskottet, som inte heller kan se detändamålsenliga i att frånkänna den kyrkliga vigselnjuridisk giltighet, avstyrker bifall till motionL407 yrkande 2.Yvonne Ruwaida m.fl. (mp) begär i motion L403 etttillkännagivande som går ut på att endast sådanareligiösa samfund som viger både homosexuella ochheterosexuella par skall ha vigselrätt när äktenskapför homosexuella införs (yrkande 2).Eftersom äktenskap endast får ingås mellan en manoch en kvinna saknas enligt utskottets mening skälför att göra något uttalande med anledningav motion L403 yrkande 2, och utskottet avstyrkerbifall till motionsyrkandet.Utskottet övergår därmed till att behandla enmotion som gäller den ekonomiska ersättningen tillborgerliga vigselförrättare. Bestämmelser omersättning till borgerliga vigselförrättare finns iförordningen (1987:1019) med närmare föreskrifter omvigsel som förrättas av domare eller särskiltförordnad vigselförrättare. utgårersättning till av förordnadvigselförrättare med per vigsel. Omvigselförrättaren förrättar flera vigslarutgår ersättningen dock med per påbörjadefterföljande vigsel. Enligt förordningen(1994:1341) om registrering av partnerskap utgårersättning med motsvarande belopp till avlänsstyrelsen förordnad registreringsförrättare.Ersättningarna betalas ut av efteransökan av förrättaren.Carina m.fl. (s) anför i motion L416 atten borgerlig vigsel kräver en hel del arbete och attnuvarande ersättningsnivåer är alltför låga.Motionärerna pekar även på att ersättning förförlorad arbetsförtjänst och reseersättning inteutgår. I motionen begärs ett tillkännagivande om atten översyn bör göras av den ekonomiska ersättningentill borgerliga vigselförrättare.Utskottet delar motionärernas uppfattning och anseratt det finns skäl att se över de nuvarandeersättningsreglerna. Ersättningsbeloppen vad gällervigselförrättare ligger på samma nivå som år1988. Inte heller ersättningen tillregistreringsförrättare har höjts sedanpartnerskapslagens tillkomst. Utskottet förutsätteratt en översyn kommer till stånd utan att någotformellt tillkännagivande därom från sidabehöver komma till stånd och avstyrker därför bifalltill motion L416.Registrering av partnerskapEnligt lagen (1994:1117) om registrerat partnerskaphar två personer av samma kön rätt att registrerasitt partnerskap. Registrerat partnerskap är tänktför homosexuella par. Något krav på sexuellläggning, samliv eller gemensamt hushåll ställs dockinte upp. Lagstiftningen trädde i kraft den 1januari 1995.Enligt registrerade 480män och 167 kvinnor som var mantalsskrivna i Sverigesitt partnerskap . År 1996registrerades 201 män och 118 kvinnor. År 1997registrerades partnerskap för 170 män och 120kvinnor. Motsvarande siffror var 158män och 92 kvinnor. upplöste 45 män och 16kvinnor sina partnerskapsförhållanden.Rättsverkningarna av en registrering motsvarar ihuvudsak vad som gäller för äktenskap. att äktenskapets regler om giftorätt,bodelning, ömsesidig försörjningsplikt, inbördesarvsrätt och regler om namn blir tillämpliga även påpartnerskapet. Detsamma gäller regler ompensionsvillkor, efterlevandeskydd och olikabidragsformer. Från huvudregeln görs undantag föralla regler som ger upphov till gemensamtföräldraskap eller gemensam vårdnad om barn. Partneri ett registrerat partnerskap har alltså intemöjlighet att adoptera barn, varken gemensamt ellervar för sig. Inte heller har de tillgång tillinsemination eller annan konstlad befruktning.Vidare undantas bestämmelser som gäller för makaroch som innebär en särbehandling av den ene makenendast på grund av dennes kön. Slutligen undantasvissa internationellt privaträttsliga bestämmelser.Rätten till registrering är beroende av parternasanknytning till . Minst en av dem skall varasvensk medborgare med hemvist här i landet.Motsvarande anknytningsvillkor finns i de danska ochnorska partnerskaps-lagarna. Registreringen sker viden förrättning och under former som motsvararborgerlig vigsel. Behörig att förrätta registreringav partnerskap är lagfaren domare vid tingsrätteller den som av förordnats att vararegistreringsförrättare.Enligt lagen (1904:26 s. 1) om vissainternationella rättsförhållanden rörande äktenskapoch förmynderskap har regeringen inom vissa ramarrätt att utfärda bemyndiganden att förrätta vigselutomlands enligt svensk lag. Med stöd av denna laghar regeringen utfärdat bemyndiganden som innebäratt det med vissa diplomatiska och konsuläratjänster och med vissa prästerliga befattningarföljer rätt att förrätta vigsel enligt svensk lagutomlands. De bemyndiganden som lämnas föregåsregelmässigt av förhandlingar med respektive ländersregeringar. Vid partnerskapslagens tillkomstdiskuterades huruvida regeringens rätt att utfärdabemyndiganden att förrätta vigsel utomlands bordeomfatta även registrering av partnerskap. Utskottetanförde därvid i sitt av godkändabetänkande /94:LU28 att möjligheten tillregistrering utomlands troligen kommer attaktualiseras endast i fråga om länder som har enlagstiftning som motsvarar vad som gäller förregistrerat partnerskap. Även om behovet mot dennabakgrund enligt utskottet kunde antas vara mycketlitet , kunde dockutvecklingen i andra länder komma attförändra läget. Utskottet stannade därför för attregeringens rätt att utfärda bemyndiganden attförrätta vigsel utomlands borde utvidgas till attomfatta även registrering av partnerskap. Hittillshar bemyndigandet inte utnyttjats av regeringen inågot fall såvitt avser förordnande av registreringav partnerskap.I flera motioner tas upp olika frågeställningarkring partnerskapslagen. Det nuvarandeanknytningsvillkoret kritiseras av . (fp) i motion Ju709. I motionen begärs etttillkännagivande om att partnerskap bör kunna ingåsi även av medborgare i annat land som harsamma partnerskapslagstiftning som (yrkande8).När det gäller partnerskapslagstiftningensanknytningsvillkor vill utskottet upplysa om att detunder inom harupprättats en departementspromemoria (Ds 1999:14)med lagförslag som medför att det blir möjligt förutländska medborgare som har en stark anknytningtill att ingå partnerskap här i landet.Förslaget innebär i huvudsak att medborgare iDanmark, , och jämställsmed svenska medborgare när det gäller möjlighetenatt ingå partnerskap i . Enligt promemorianär avsikten att även medborgare i andra stater skalljämställas med svenska medborgare i takt med attbestämmelser om partnerskap införs i respektivelands lagstiftning. De föreslagna ändringarnainnebär även att det blir möjligt för två personersom inte uppfyller partnerskapslagstiftningensmedborgarskapskrav att ändå ingå partnerskap iSverige, under förutsättning att båda partnerna harhemvist i . Lagändringarnaföreslås träda i kraft . Promemorian ärför närvarande föremål för remissbehandling.Mot bakgrund av vad som redovisats kan utskottetkonstatera att det föreligger ett färdigt lagförslagmed en inriktning som ligger helt i linje medmotionärernas yrkande. Enligt utskottets mening bördet pågående beredningsarbetet inte föregripas avnågot uttalande från sida, varförutskottet avstyrker bifall till motion Ju709 yrkande8.Frågor som gäller vigsel- ochpartnerskapsförrättare tas upp i tre motioner. TassoStafilidis m.fl. (v) anför i motion L407 att detborde vara en självklarhet att de personer som åtarsig förtroendeuppdraget att vara borgerligvigselförrättare skall vara beredda att behandlaalla människor lika, oavsett sexuell läggning. Imotionen begärs ett tillkännagivande om attfunktionerna som vigselförrättare ochpartnerskapsförrättare skall förenas till ettgemensamt uppdrag (yrkande 3).Barbro m.fl. (fp) framför i motion Ju709ett yrkande med samma innebörd (yrkande 6).I motion L410 yrkar () etttillkännagivande om att gemensamma förordnanden somvigsel- och partnerskapsförrättare skall varahuvudregel och att särförordnanden endast skall fåmeddelas undantagsvis (yrkande 1). I samma motionbegärs även ett tillkännagivande om attlänsstyrelsernas rutiner för förordnanden av vigsel-och partnerskapsförrättare skall ses över (yrkande2).Vad först gäller motionsyrkandena som går ut på attförordnandena som registreringsförrättare ochvigselförrättare skall vara gemensamma erinrar ut-skottet om att vid partnerskapslagenstillkomst uttalat att ingenting hindrar attlänsstyrelserna ger en och samma person behörighetatt vara såväl vigselförrättare somregistreringsförrättare, men att detta inte innebäratt en förordnad vigselförrättare skall vara skyldigatt ta emot ett förordnande att även förrättaregistreringar av partnerskap (bet. 1993/94:LU28,rskr. 350).I sammanhanget finns också anledning att peka påatt justitieministern i ett frågesvar den 19november 1998 (svar på fråga 1998/99:52) uttalat attdet är både naturligt och angeläget attlänsstyrelserna verkar för gemensamma förordnandensom vigselförrättare och registreringsförrättare,men att det är behovet som skall vara avgörande vadgäller antalet förordnanden och att det inte finnsnågon anledning att av principiella skäl ändra allagamla förordnanden så att de omfattar ävenbehörighet att registrera partnerskap. I frågesvaretunderströk justitieministern vidare vikten av attregistreringsförrättare finns tillgängliga i helalandet och uttalade att hon avsåg att följautvecklingen.Inom påbörjades i november 1998ett arbete med syfte att få en bild över tillgångenav registreringsförrättare runt om i landet. Inomramen för detta arbete görs en enkätundersökningbland landets samtliga länsstyrelser med frågorrörande tillgången av registreringsförrättare irespektive län och vilka åtgärder länsstyrelsernaavser att vidta om behovet inte är tillgodosett.Resultatet av enkätundersökningen skall vara klart imaj 1999.Enligt utskottets mening äger uttalandeni samband med partnerskapslagens tillkomst alltjämtgiltighet. Utskottet kan således inte ställa sigbakom ett krav på obligatoriska gemensammaförordnanden som registrerings- ochvigselförrättare. Däremot vill utskottet, i likhetmed vad justitieministern uttalade i sitt frågesvarhösten 1998, understryka vikten av att behovet avregistreringsförrättare nu tillgodoses över helalandet, och utskottet förutsätter att regeringenvidtar de erforderliga åtgärder som det nu pågåendeöversynsarbetet kan komma att föranleda. I övrigtkan inte utskottet se att det skulle föreligga behovav någon ytterligare översyn när det gällerlänsstyrelsernas rutiner vid förordnande avregistreringsförrättare.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotionerna L407 yrkande 3, L410 och Ju709 yrkande 6.Frågor som gäller partnerskapsförrättningarutomlands tas upp i tre motioner. I motion L402 avYvonne Ruwaida m.fl. (mp) krävs att regeringenskyndsamt skall utse partnerskapsförrättare påsamtliga de ambassader och konsulat där det i vigselförrättare och där godkännande harlämnats från det land där ambassaden ellerkonsulatet är beläget. I motionen begärs etttillkännagivande i enlighet med det anförda.Sofia och (båda c) begär imotion K330 ett tillkännagivande om attpartnerskapsregistrering skall kunna ske vid svenskaambassader i samma utsträckning som äktenskap kaningås där (yrkande 4).Barbro m.fl. (fp) yrkar i motion Ju709ett tillkännagivande om att partnerskap skall kunnaingås på svenska ambassader (yrkande 7).När det gäller möjligheterna att få ett partnerskapregistrerat utomlands på en svensk ambassad eller påett svenskt konsulat påminner utskottet om attliknande yrkanden har avslagits av vid ettflertal tidigare tillfällen (se bl.a. bet.1995/96:LU18, 1996/97:LU8 och 1997/98:LU10).Utskottet har därvid uttalat att förordnanden attregistrera partnerskap vid ambassad och konsulat, ilikhet med vad som gäller förordnanden att förrättavigsel, bör bygga på ett konstaterat behov i detland som avses. Eftersom huvudskälet till attambassadtjänstemän över huvud taget förordnas somvigselförrättare är att ge svenska medborgarebosatta i vissa länder en möjlighet att där ingåäktenskap, och då partnerskapslagens nuvarandeanknytningsvillkor innebär att sådana personer intekan registrera sitt partnerskap enligt svensk rätt,har utskottet funnit att det inte föreligger någotbehov av att registreringsförrättare förordnasutomlands.Utskottet vidhåller alltjämt den uppfattningriksdagen tidigare givit uttryck för i frågan. Fördet fall det pågående arbetet rörandeanknytningsvillkorens utformning skulle leda tillatt även svenska medborgare med hemvist utomlandskan få sitt partnerskap registrerat enligt svenskrätt, utgår utskottet från att regeringen övervägerdet nu aktuella spörsmålet på nytt.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotionerna L402, K330 yrkande 4 och Ju709 yrkande 7.Vårdnad om barn, m.m.I detta avsnitt behandlar utskottet en handfullmotioner i vilka motionärerna tar upp olika spörsmålkring bestämmelserna i om vårdnad ombarn och därmed sammanhängande frågor. Som en allmänbakgrund till motionsspörsmålen vill utskotteterinra om bestämmelsen i 6 kap. 1 § föräldrabalkenvarav framgår att ett barn har rätt till omvårdnad,trygghet och en god fostran. I lagrummet slås vidarefast att barn skall behandlas med aktning för sinperson och egenart och att de inte får utsättas förkroppslig bestraffning eller annan kränkandebehandling. Den som har vårdnaden om ett barn harett ansvar för barnets personliga förhållanden ochskall se till att barnets behov enligt 1 § blirtillgodosedda. Barnets vårdnadshavare svarar ävenför att barnet får den tillsyn som behövs och skallbevaka att barnet får tillfredsställande försörjningoch utbildning. För att undvika att barnet orsakarskada för någon annan skall vårdnadshavaren se tillatt barnet står under uppsikt eller att andralämpliga åtgärder vidtas.Den grundläggande regeln om vårdnaden om barn finnsi 6 kap. 3 § . I bestämmelsen angesatt barnet från födseln står under vårdnad av bådaföräldrarna om dessa är gifta med varandra, och iannat fall modern ensam. Ingår föräldrarna senareäktenskap med varandra står barnet från dentidpunkten under vårdnad av båda föräldrarna. Ogiftaföräldrar kan få gemensam vårdnad om sina barn genomdomstols förordnande, genom en anmälan tillsocialnämnden i samband med att faderskapetfastställs, eller - om inte domstol tidigarebeslutat i vårdnadsfrågan - genom en anmälan tillskattemyndigheten.I motion L412 begär () etttillkännagivande om att bör ändras såatt föräldrarna vid barnets födelse automatiskt fårvårdnaden om barnet gemensamt, oavsett föräldrarnascivilstånd.Utskottet erinrar om att ifrågavarandemotionsspörsmål var föremål för diskussion iproposition 1997/98:7 Vårdnad, boende och umgänge.Regeringen anförde därvid bl.a. att det fanns godaskäl att överväga om det är möjligt att göraautomatisk gemensam vårdnad till huvudprincip ävenför ogifta föräldrar, men att frågan krävdeytterligare analys och beredning.Vid behandlingen av propositionen ansågutskottet i likhet med regeringen att frågan bordebli föremål för ytterligare överväganden ochavstyrkte i anslutning därtill flera motionsyrkandenmed samma innebörd som det nu aktuella i avvaktan påfrågans fortsatta beredning (bet. 1997/98: LU12).Utskottet kan nu konstatera att man inomRegeringskansliet har uppdragit åt ensärskild utredare att överväga frågan om automatiskgemensam vårdnad för ogifta föräldrar. Uppdragetskall redovisas senast i oktober 1999.Enligt utskottets mening bör resultatet av det nuinledda utredningsarbetet inte föregripas av någotuttalande från sida, och utskottetavstyrker bifall till motion L412.Därmed övergår utskottet till att behandla enmotion som gäller särskilt förordnadevårdnadshavare. Av 6 kap. 9 § följeratt för det fall båda föräldrarna har vårdnaden omett barn och en av dem dör, den efterlevandeföräldern automatiskt blir ensam vårdnadshavare. Ombåda föräldrarna dör, skall rätten på anmälan avsocialnämnden eller när förhållandet annars blirkänt anförtro vårdnaden om barnet åt en eller tvåsärskilt förordnade vårdnadshavare. När barnet stårunder vårdnad av endast en av föräldrarna och dennaförälder dör, skall domstolen på ansökan av denandra föräldern eller på anmälan av socialnämndenanförtro vårdnaden åt den andra föräldern eller, omdet är lämpligare, åt en eller två särskiltförordnade vårdnadshavare. I fall vårdnadshavareskall förordnas särskilt skall någon som är lämpadatt ge barnet omvårdnad, trygghet och en god fostranutses. Två personer kan utses att gemensamt utövavårdnaden, om de är gifta med varandra eller bortillsammans under äktenskapsliknande förhållanden.Om vårdnadshavare skall förordnas efter föräldrarnasdöd och föräldrarna eller en av dem har gett tillkänna vem de önskar till vårdnadshavare, följer av 6kap. 10 a § att denna person skallförordnas, om det inte är olämpligt.Bertil () anför i motion L417 att om bådaföräldrarna avlidit bör vårdnaden om ett barn iförsta hand anförtros åt mor- eller farföräldrarna.Endast om sådana saknas eller bedöms vara gravtolämpliga skall, enligt motionären, frågan omförordnande av annan vårdnadshavare aktualiseras. Imotionen begärs ett tillkännagivande härom.Utskottet erinrar om att det i den proposition somlåg till grund för 6 kap. 10 a § (prop.