bet · GM01SoU11 · 1999-04-22 00:00:00 — Att gå tillett dagligt arbete där man känner att man uträttarnågot meningsfullt för andra människor eller församhället är ett lika stort behov hos människor medsom utan funktionshinder. De som deltar i dagligverksamhet är dock inte avlönade i vanlig meningutan får sin försörjning genomförtidspension/sjukbidrag ochrehabiliteringsersättning. En viktig komponent iarbetets sociala dimension är dock att få lön fördet arbete man uträttar. Funktionshindrade somplaceras i daglig verksamhet kan utifrån sin förmågaaktivt bidra till samhället med sina arbetsinsatseroch borde rimligen få betalt för detta, anförmotionärerna. De anser därför att kommunerna börersätta de funktionshindrade, utöver det bistånd deerhåller, för det arbete de utför med någon form avstimulansbidrag.I motion So349 av och (båda kd) begärs tillkännagivande omkommunernas åliggande när det gäller att skapameningsfull sysselsättning för de psykiskt sjuka(yrkande 3, delvis). Motionärerna hänvisar till attinventeringen som görs i allt fler kommunerbekräftar det stora behovet av stödinsatser inomframför allt områden som arbete, dagligsysselsättning, sociala kontakter och fritid.I proposition 1992/93:159 om stöd och service tillvissa funktionshindrade föreslogs att personer somtillhörde omsorgslagens dåvarande personkrets skulleha rätt till daglig verksamhet enligt den nya lagen.Att ha ett arbete är av mycket väsentlig betydelseför alla människors livskvalitet och delaktighet isamhällslivet, anfördes det i propositionen. Det ärfrämst genom arbete som vuxna personer kantillförsäkras en god materiell försörjning. Arbetetgäller emellertid inte bara materiell välfärd. Detsvarar också mot grundläggande mänskliga behov avgemenskap, utveckling och en meningsfull tillvaro.Den svenska arbetsmarknadspolitiken bygger påmålsättningen arbete åt alla. Det innebär i grunden,framhölls det i propositionen, att alla människorskall ha rätt till arbete oberoende av individuellaskillnader i förutsättningar, förväntningar ochbehov av stödinsatser. Det innebär också attsamhället på olika sätt skall medverka till attskapa arbetsmöjligheter för den enskilde.Huvudansvaret för arbetsmarknadspolitiken åvilarstaten och arbetsmarknadsmyndigheterna.I propositionen framhölls också att kommunernagenom har ett ansvar för att medverkatill att enskilda får en meningsfull sysselsättning.Till allmänna mål hör att främjamänniskors aktiva deltagande i samhällslivet. Encentral uppgift för kommunerna är att främja denenskildes rätt till arbete, bostad och utbildning. Imånga kommuner bedrivs också, inom socialtjänstensram, särskild sysselsättningsverksamhet för personermed funktionshinder.I propositionen anfördes att den dagligaverksamheten borde kunna innehålla såväl aktivitetermed habiliterande inriktning som merproduktionsinriktade uppgifter. Verksamheten bordeha till syfte att bidra till den personligautvecklingen och främja delaktighet i samhället. Ettövergripande mål borde vara att på kortare ellerlängre sikt utveckla den enskildes möjlighet tillarbete. Slutligen anfördes att huvudmännen i likhetmed vad som redan gjordes borde utbetala någon formav ersättning till den enskilde för att medverka idaglig verksamhet.Enligt statistik, Socialtjänsten1998:6, deltog 19 072 personer i daglig verksamhetenligt LSS . Omfattningen avdaglig verksamhet enligt socialtjänstlagen finnsinga säkra statistikuppgifter på. I Socialstyrelsensårsrapport för psykiatrireformen 1998 redovisas atten mycket stor andel av psykiatrireformens målgruppsaknar arbete eller någon annan meningsfullsysselsättning.Enligt uppgift från Svenska Kommunförbundetutbetalar flertalet kommuner någon form aversättning till dem som deltar i daglig verksamhet.Utgångspunkten är ofta den rekommendation somLandstingsförbundet gav ut angåendehabiliteringsersättning inom omsorgerna.Habiliteringsersättningen rekommenderades attutbetalas av basbeloppet för heldag och0,av basbeloppet för halvdag. Ersättningenskulle inte utgå vid semester och sjukdom. Detupplystes om att i skrivelse den 13februari 1974 till har jämställthabiliteringsersättning med sådan ersättning somenligt kommunallagen är undantagen från skatteplikt.Ersättningen föreslogs utbetalas direkt till denutvecklingsstörde.Utskottets bedömningEnligt LSS 1 § har personer med utvecklingsstörning,autism eller autismliknande tillstånd liksompersoner med betydande och beståendebegåvningsmässigt funktionshinder eller hjärnskada ivuxen ålder föranledd av yttre våld eller kroppsligsjukdom rätt till daglig verksamhet. Psykiskt stördaomfattas inte av rätten till daglig verksamhetenligt LSS. Kommunerna har dock ett ansvar ienlighet med socialtjänstlagen 21 § att medverkatill en meningsfull sysselsättning för människor medfunktionshinder. En del kommuner har också, enligtSocialstyrelsens årsrapport, utvecklat olikaverksamheter. Ofta är arbetsträning ochfritidssysselsättningar förlagda till samma lokaler,varför gränsdragningar mellan verksamheterna kanvara svåra.Socialstyrelsen pekar i sin senaste årsrapport ompsykiatrireformen på att personer med psykiskafunktionshinder behöver stöd till en meningsfullsysselsättning och inte bara till arbete ochyrkesinriktad rehabilitering. Stödet till arbete ochyrkesinriktad rehabilitering är viktigt men förmånga är det allra viktigaste att ha någotmeningsfullt att göra , anför styrelsen(se redovisningen tidigare på s. 23-24). Dettatyder, enligt utskottets mening, på att det behövsverksamheter med olika inriktning för att tillgodosede olika behov som enskilda människor har. Utskottetutgår från att regeringen följer frågan.Utskottet konstaterar att de flesta kommunerbetalar någon form av ersättning ellerstimulansbidrag till dem som deltar i dagligverksamhet. Utskottet anser att motionerna So349(kd) yrkande 3 delvis och So385 (v) därmed ihuvudsak är tillgodosedda. Motionerna avstyrks.Råd och stödI motion So465 av m.fl. (fp) yrkasatt beslutar om en ändring av lagen(1993:387) om stöd och service till vissafunktionshindrade i enlighet med vad i motionenanförts om ett förtydligande av avsikten medinsatsen råd och stöd enligt LSS (yrkande 4). Enligtett par domar i Regeringsrätten ()konstateras att habiliterande och rehabiliterandeinsatser inte kan beviljas som råd och stöd enligtLSS. I praktiken innebär detta, enligt motionärerna,att råd och stöd enligt LSS saknar innehåll. Deanser det nu angeläget att det görs ett klargörandeav avsikt med insatsen råd och stödenligt LSS genom ett förtydligande av lagtexten.Utskottet behandlade frågan om råd och stöd senast ibetänkande 1997/98:SoU16 (för en närmare beskrivningse s. 12-15). Utskottet gjorde följande bedömning(s. 15):Regeringsrätten har i tre domar gjort bedömningenatt den begärda teckenspråksutbildningen får ansesingå i den habilitering som landstingen har ansvarför. I ett fall har Regeringsrätten gjortbedömningen att begärda logopedinsatser i detaktuella fallet var att betrakta som habilitering.Regeringsrätten har vidare gjort bedömningen atthabiliteringsåtgärder inte ryms inom råd och stödenligt LSS. har bl.a. med anledningav dessa domar anfört att insatsen råd och stöd ilagen bör benämnas expertstöd. harvidare i sin uppföljning konstaterat atthandikappreformen behöver ytterligare tid för attslå igenom och bedömer att de samlade effekternablir synliga först . Styrelsen anserdärför att återkommande uppföljningar bör göras.Utskottet delar uppfattningen att handikappreformenmåste ges ytterligare tid för att utvecklas. Det ärangeläget att utvecklingen noga följs och attregeringen överväger behovet av förtydliganden ilagstiftningen.Utskottet redovisade vidare de insatser som gjortsför att komma till rätta med bristen påteckenspråkstolkar. Mot bakgrund av det redovisadeavstyrktes de aktuella motionerna. följdeutskottet (rskr. 154).Utredningen om bemötande av personer medfunktionshinder föreslår i sitt slutbetänkandeLindqvists nia (SOU 1999:21) att regeringen bör göraett förtydligande av lagstiftningen när det gäller 9§ lagen (1993:387) om stöd och service till vissafunktionshindrade (LSS). Utgångspunkten bör vara attåterställa det ursprungliga syftet med insatsen,anför utredaren. Motivet till att insatsen fördes ini LSS var att personer med funktionshinder och derasanhöriga har en så utsatt situation att derastillgång till kompletterande särskilt expertstödskall lagregleras. Härigenom skulle de tillförsäkrassådana kvalificerade insatser från flerakompetensområden som behövs för att underlätta detdagliga livet.Utredaren pekar på att Regeringsrättens domarsommaren 1997 gällde fall där de enskilda begärt attfå mer av en insats de redan får, men som de bedömdesom otillräcklig. De har således begärt att fåutnyttja råd och stöd som ett kvantitativtkomplement till de insatser de fått enligt hälso-och sjukvårdslagen (HSL). Problemet som då uppkommitär vilka insatser som skall utgå som råd och stödenligt LSS och vilka som enbart skall utgå med stödav HSL. Regeringsrätten har konstaterat attgränsdragningen mellan LSS och HSL är otydlig menslår i dessa domar fast att habiliteringsåtgärderinte ryms inom insatsen råd och stöd.Utredaren konstaterar vidare att diskussionen kringråd och stöd har gjort att det varit svårt för denenskilde att få information om insatsen, var denskall sökas och vilket innehåll den har. Utredarenanser det också olyckligt att riksdagsbeslutet kantolkas på så olika sätt och anser därför att konse-kvenserna av beslut i det här avseendetbör utredas med inriktning på att återställa detursprungliga syftet med råd och stöd.Betänkandet remissbehandlas för närvarande.Remisstiden går ut den 30 juni 1999.Utskottets bedömningUtredningen om bemötande av personer medfunktionshinder har föreslagit att lagstiftningenskall förtydligas vad gäller råd och stöd. Utskottetanser att beredningen av utredningens förslag böravvaktas. Motion So465 (fp) yrkande 4 bör inte nuföranleda något initiativ från sida.Motionen avstyrks därför.Ekonomisk reglering mellan kommunernaI motion So319 av och () yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts omkonsekvenserna av 16 § LSS. Motionärerna konstateraratt många människor som omfattas av LSS har storaeller "udda" behov. Den egna kommunen kan intealltid göra nödvändiga vårdinsatser. En placering ien annan kommun, på grund av att man där funnit enlämplig vårdgivare, innebär ändrad folkbokföring ochdärmed överfört betalningsansvar för den nyakommunen. Tyvärr resulterar detta i att kommunerinte kan samarbeta om att bygga ut nödvändigagruppbostäder inklusive daglig verksamhet avspecialiserad karaktär. I vissa kommuner finnsspecialkompetens, som t.ex. ett femtontalläkepedagogiska och socialterapeutiska institut iJärna kommundel av , resurs-centret MoGård i kommun liksom institut i ,, , , , m.fl. Förnärvarande betalar den placerande kommunen för depersoner som vistas på dessa specialinstitutioner.Detta betalningsansvar bygger dock bara på enrekommendation från . Motionärernaanser att det nu krävs en översyn som bör ta fastapå att kommunerna skall kunna samverka kringgemensamma resurser. Kommuner som ger specialiseradvård i offentlig regi måste kunna veta attkostnadsansvaret skall ligga kvar på den placerandekommunen även om vårdtagaren blir folkbokförd i dennya kommunen.I betänkandet av Kommunala utjämningsutredningenKostnadsutjämning för kommuner och landsting (SOU1998:151) anförs att skillnaderna mellan kommuneroch mellan olika delar av landet i övertagnakostnader för LSS-verksamhet, liksom för antaletpersoner med LSS-insatser, är så stora att någonform av utjämning behövs. Utredningen anser det dockinte möjligt att åstadkomma en utjämning avkostnadsskillnaderna utan att denna måste baseras påav kommunerna beslutade insatser. Eftersom enpåverkbarhet inte kan uteslutas bör en utjämning förLSS-verksamhet inte ske inom ramen förutjämningssystemet. En utjämning för LSS-insatserföreslås i stället ske genom särskilda statsbidrag.I proposition 1989/99:89 om förändringar iutjämningssystemet för kommuner och landsting görregeringen bedömningen att skillnaderna ikostnadshänseende mellan kommuner och mellan olikadelar i landet för insatser för personer medfunktionshinder liksom antalet personer som omfattasav lagen (1993:387) om stöd och service till vissafunktionshindrade (LSS) är så stora att någon formav utjämning behövs. Utjämningen bör dock inte skeinom ramen för utjämningssystemet. Frågan om ettsärskilt statsbidrag avseende verksamhet förpersoner med funktionshinder bereds vidare inomRegeringskansliet. Kostnaderna för ett statsbidragbör finansieras genom en minskning av det generellastatsbidraget till kommunerna.Utskottets bedömningRegeringen har redovisat att kommunernaskostnader för LSS-insatser bör utjämnas genomsärskilda statsbidrag. Frågan bereds vidare inomRegeringskansliet. Utskottet anser att riksdageninte bör föregripa regeringens kommande förslag påområdet. Motion So319 (s) avstyrks.BilstödetMotionerI motion So217 av de ()begärs tillkännagivande om behovet av att förtydligalagstiftningen gällande bilstödet tillfunktionshindrade. Motionären anser attRiksförsäkringsverkets allmänna råd 1996:6 ombilstöd bör ändras. Många försäkringskassor avslår,med hänvisning till RFV:s allmänna råd, begäran omanpassningsbidrag till extra utrustning som t.ex.automatisk växellåda, centrallås med fjärrstyrningoch annan elektronik som behövs i förhållande tillfunktionsnedsättningen.I motion So291 av () yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en översyn av bilstödet.Reglerna för bilstöd tar inte hänsyn till om densökande har behov av en större bil för att t.ex.kunna komma in i fordonet sittande i rullstol ellerpermobil, anför motionären. Hon anser att reglernaför stödet bör ses över så att stödet vidbehovsprövningen även beräknas med hänsyn tillmerkostnaderna för inköp av en större bil av s.k.van-typ. En översyn bör också göras av reglerna såatt automatisk växellåda och annan extrautrustningsom är styrkt genom läkarintyg eller är förknippadmed villkorskrav i körkort kan ingå iberäkningsgrunden för bilstödet.I motion So288 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen hos regeringen begär att man i den översynav bilstödet som pågår skall beakta vad imotionen anförts om funktionshindrades kostnader,bilanpassning m.m. Motionärerna ansluter sig i alltväsentligt till de slutsatser som görs i SOU 1994:55av . Motionärerna tar särskiltupp bedömningen av handikappets varaktighet,definition av väsentliga förflyttningssvårigheteroch behovet av större och dyrare fordon för attkunna köra in i bilen med rullstol. Motionärernaanser att dessa slutsatser bör ligga till grund förden översyn av bilstödet som aviseras av regeringenoch hemställer att ger regeringen dettatill känna.I motion So376 av m.fl. (kd) yrkasatt beslutar att göra en komplettering i10 § förordningen (1988:890) om bilstöd så attlydelsen blir följande: "Om det finns skäl fråntrafiksäkerhetssynpunkt, medicinsk synpunkt ellerväsentligt ändrade förhållanden, får dock bidraglämnas tidigare" (yrkande 17). Motionärernakonstaterar att efterfrågan på bilstödet är störreän de resurser som för tillfället kan ställas tillförfogande. Utan att förändra ramen på anslaget villmotionärerna dock komma med förslag till ändring avreglerna för bilstödet. kan bilstöd endastlämnas om förflutit sedan beslutfattades om att medge rätt till bidrag. Om det finnsskäl från trafiksäkerhetssynpunkt eller medicinsksynpunkt får dock bidrag lämnas tidigare.Motionärerna vill ha ett tillägg om att ävenväsentligt ändrade förhållanden skall kunna ge grundför nytt bidrag. Detta exemplifieras med en föräldersom beviljats bilstöd för ett barn medfunktionshinder och som får ytterligare ett barn medfunktionshinder och därför kan behöva en större bileller ytterligare en bil på grund av detta barnsbehov. Motionärerna anser också att det kan varasvårt att motivera varför den som kan köra självskall få förmån att få bilstöd för fritidsresorunder det att den som har hjälp t.ex. av personligassistent eller annan hjälpare inte får stöd i sammasituation.I motion So465 av m.fl. (fp) yrkasatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om en hälsoekonomiskanalys av bilstödet (yrkande 26). Bilstödet är ettbra medel för att ge personer medfunktionsnedsättningar möjlighet till delaktighet isamhällslivet, anför motionärerna. I betänkandetRätten till ratten (SOU 1994:55) föreslås attåldersgränsen avskaffas. Motionärerna anserdetta rimligt men anser sig inte kunna bedöma hurmycket detta kommer att kosta. De anser attregeringen bör göra en hälsoekonomisk analys av vaddet betyder att man tar bort åldersgränsen och hurkostnaderna för annat samhällsstöd därmed förändras.I motion So310 av m.fl. (mp) begärstillkännagivande till regeringen om bilstöd (yrkande10). Regeringen har i budgetpropositionen angett atten översyn av bilstödet pågår och att regeringenavser att återkomma med förslag i vårpropositionenår 1999. Motionärerna har en förhoppning om atthandikapprörelsen är representerad som sakkunnig iöversynen. Att antalet beviljade ansökningar förbilstöd minskat kan bero på att reglerna ärutformade så att de funktionshindrade inte harmöjlighet eller råd att utnyttja stödet, anförmotionärerna.I motion So406 av () begärstillkännagivande om behovet av en annan tillämpningav reglerna för anpassningsbidraget inom bilstödetsram. Motionären anser att den minskade efterfråganpå bilstödet sannolikt beror på de regelförändringarsom skett . senaste Allmänna råd (1996:9)gällande bilstödet finns en mycket begränsad syn påvilken extrautrustning som skall betraktas somanpassningsutrustning. Motionären anser att RFV:sregler medför stora extrakostnader förfunktionshindrade, vilket innebär att färre har rådatt söka bilstöd.I motion So394 av och (båda s) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts omkomplettering av den pågående översynen.Motionärerna anser att den nu pågående översynen avanslagskonstruktionen bör kompletteras med endiskussion kring de förslag som presenterades iutredningen till ratten. Utredningen börockså behandla det nuvarande bilstödets svagheteroch styrkor ur ett samhällsekonomiskt perspektiv.Detta kan, enligt motionärerna, ske genom att man iöversynen undersöker hur ett framtida bilstödpositivt/negativt påverkar statens finanser. Det ärvidare angeläget att få klarlagt omfunktionshindrades möjlighet att åka med egen bilockså betyder att de i mindre utsträckning nyttjarden kommunala färdtjänsten. Slutligen ansermotionärerna att man i översynen aktivt bör ta delav handikapprörelsens praktiska erfarenheter avreformens styrkor och svagheter.Bakgrund och tidigare behandlingMotioner om bilstöd behandlades senast av utskotteti betänkande 1997/99:SoU16. Utskottet hänvisade dåtill att regeringens översyn av bilstödet bordeavvaktas och avstyrkte därmed motionerna.Regeringen har uppdragit åt attgöra en översyn av bilstödet i syfte att ge underlagavseende det framtida stödbehovet ochanslagskonstruktionen. Framkommer det i översynenatt förändringar av bilstödet är motiverade, skallolika åtgärder föreslås för att få till stånd ettväl fungerande bilstödssystem. De ekonomiskaeffekterna av förslagen skall redovisas.Riksrevisionsverket () har avlämnat enarbetspromemoria, diskussionsunderlag, angåendebilstödet. Av denna framgår att RRV finner anledningförmoda att bilstödets grund- och anskaffningsbidragsnarare underutnyttjas än överutnyttjas. RRV bedömeratt det i avsaknad av oberoende teknisk ochergonomisk expertis finns risk för att anpassningarblir onödigt kostsamma för staten. Enligt intervjuersom RRV genomfört är de flesta som har bilstödmycket nöjda med stödet. Det är dock inte såovanligt att den sökande inte anser sig ha råd ellerav andra orsaker inte kan använda bidraget.Slutrapporten kommer under våren 1999.I 1999 års ekonomiska vårproposition (s. 143) anförregeringen att ytterligare medel har beräknats förbilstöd till handikappade för åren 2000 och 2001.Vidare hänvisas till den pågående översynen avregelverket för bilstödet.Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att översynen av bilstödetkommer att redovisas till regeringen senare i vårmed förslag till ny anslagskonstruktion. Regeringenhar vidare beräknat ytterligare medel till bilstödetinom ramen för utgiftsområde 9 för åren 2000 och2001. bör inte föregripa regeringensförslag i höstens budgetproposition. MotionernaSo217 (m), So288 (v), So291 (m), So310 (mp) yrkande10, So376 (kd) yrkande 17, So394 (s), So406 (s) ochSo465 (fp) yrkande 26 avstyrks därmed.HemtjänstI motion So384 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen begär att regeringen beaktar yngrefunktionshindrades särskilda behov inom hemtjänstenenligt vad i motionen anförts (yrkande 2).Motionärerna konstaterar att när LSS och LASSinfördes innebar det att många av de yngrehemtjänstanvändarna fick tillgång till personligaassistenter. Detta innebar att antalet brukare avhemtjänst som är nu är ännu färre äntidigare och att många yngre personer upplever attde får allt svårare att få gehör för sina behov.Motionärerna anser att hemtjänstformerna förpersoner nu måste utvecklas.Hemtjänsten måste söka nya former som möjliggör denflexibilitet som t.ex. studier, arbete, småbarn m.m.innebär. "Hem"tjänst skall inte begränsas tillhemmet, utan bör vävas samman med t.ex. ledsagningoch annat som den enskilde kan ha behov av. Det börerbjudas sammantagna servicelösningar. Varje brukaremåste ges ett tydligt självbestämmande överserviceinsatsens utformning och störrebestämmanderätt över vem som utför insatsen.Av (följer upp ochutvärderar 1997:4) framgår att personer som fårinsatser enligt LSS har mer individuellt anpassadeinsatser och ett större inflytande över dessa änpersoner som får innehållsmässigt samma insatserenligt socialtjänstlagen. I rapporten anförs vidareatt insatsens utformning har stor betydelse för attindividens samlade levnadsförhållanden skallförbättras. Effekten förefaller vara större förindividens levnadsförhållanden om vederbörande fårett större inflytande över möjligheterna att styrade sammantagna resurserna utifrån egna behov. Mer"heltäckande" insatser är således en faktor somtycks gynna goda levnadsförhållanden, anförs det.Enligt uppgift från kommerstatistiken över insatser för äldreoch funktionshindrade fr.o.m. attvara uppdelad på äldre respektive funktionshindradeockså vad gäller kostnaderna för insatserna. Dettainnebär en fylligare information än omomfattningen av stödet till funktionshindrade.Utskottets bedömningUtskottet välkomnar att kommunernas insatser föräldre och handikappade kommer att särredovisasfr.o.m. Detta kommer att ge ett bättrekunskapsunderlag om omfattning och utformning avkommunernas insatser enligt socialtjänstlagen förpersoner med funktionshinder. Utskottet villunderstryka att socialnämndens insatser förmänniskor som av fysiska, psykiska eller andra skälmöter betydande svårigheter i sin livsföring skallutformas så att dessa får möjlighet att delta isamhällets gemenskap och att leva som andra.Verksamheten skall bygga på respekt för människorssjälvbestämmanderätt och integritet. Vidare skallbiståndet utformas så att det stärker den enskildesresurser att leva ett självständigt liv. Utskottetanser inte att något initiativ nu behövs medanledning av motion So384 (v) yrkande 2. Motionenavstyrks.Kostnader för funktionshindradeI motion So369 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen hos regeringen begär en utredning omförslag till att begränsa kostnaderna förfunktionshindrade enligt vad i motionen anförts.Motionärerna konstaterar att det är dyrt att levamed funktionshinder. Personer med funktionshinderhar stora svårigheter att komma in påarbetsmarknaden och är därför ofta hänvisade tilllivslång arbetslöshet. Detta innebär att de tvingasleva hela sitt liv på eller nära existensminimumeftersom de alltid kommer att vara beroende avförtidspension.