bet · GM01AU4 · 1999-02-16 00:00:00 — I dessa fallskall ekonomiskt skadestånd inte kunna utdömas.Sådant skadestånd bör inte heller utgå tillarbetstagare som diskriminerats genom att han ellerhon inte tagits ut till utbildning för befordran.Arbetsgivaren kommer enligt regeringens förslag attbli skyldig att vidta åtgärder vid trakasserier. Omarbetsgivaren inte uppfyller sina åtaganden börendast allmänt skadestånd kunna utgå. Dettamotiveras med svårigheten att bedöma omarbetstagarens ekonomiska skada härrör frånarbetsgivarens underlåtenhet eller arbetstagarenstrakasserande. Enligt regeringen är det inte rimligtatt en arbetsgivare skall vara ansvarig för denekonomiska skada som en arbetstagare vållar en annanarbetstagare. När det gäller förbudet motrepressalier på grund av anmälan om etniskdiskriminering anser regeringen att det skall kunnautgå både ekonomiskt och allmänt skadestånd till denkränkte.En arbetsgivare kan på grund av sittdiskriminerande förfarande bli skadeståndsskyldigmot flera arbetssökande eller arbetstagare. Somexempel nämns att i ett och sammaanställningsförfarande en sökande kan bliförbigången på grund av sitt kön och en annansökande på grund av sin etniska bakgrund. Flerapersoner kan var för sig också åberopa flera olikadiskrimineringsgrunder. Ett diskriminerandeförfarande kan också innebära att en arbetsgivareblir skadeståndsskyldig på flera grunder samtidigt.Handlingen kan även stå i strid medanställningsskyddslagen.Den nuvarande jämställdhetslagen och lagmot etnisk diskriminering innebär att arbetsgivarendå flera fall av diskriminering föreligger samtidigtskall betala skadestånd med ett belopp som om endasten arbetstagare blivit diskriminerad. Det beloppetfördelas sedan lika mellan samtliga diskriminerade.Regeringen anser att det är viktigt attskadeståndet bestäms efter en prövning avomfattningen av den kränkning som diskrimineringeninnebär. Även om en kränkning ibland kan sägas blimindre då den delas av flera är detta inte alltidgivet. Skadeståndspåföljden har även en förebyggandeeffekt eftersom arbetsgivaren inför risken atttvingas erlägga skadestånd avstår fråndiskriminerande handlingar. Ju högre det hotandeskadeståndet är, desto större blir den preventivaverkan. Ett delat skadestånd kan därför verka imotsatt riktning.Regeringen anser därför att det inte bör finnasnågon begränsning vad gäller allmänt skadestånd.Sådant skadestånd skall alltså utges till varjeperson efter den kränkning som han eller hon utsattsför.Den föreslagna ordningen kan enligt propositionenmedföra merarbete och högre kostnader för parternaoch för domstolen. Det behöver emellertid intebetyda att domstolen måste göra någon form avrangordning mellan de diskriminerade personerna,vare sig i frågan om vem av de förbigångna som var"närmast" att bli anställd eller om det typiskt settskall anses vara mer kränkande att bli diskrimineradpå grund av sitt kön än på grund av sin etniskatillhörighet. Regeringen konstaterar att domstolarnainte är ovana att göra bedömningar avdifferentierade skadestånd. Förslaget innebär också,till skillnad från vad som gäller enligt nuvarandelagstiftning, att alla diskriminerade arbetstagareinte behöver framställa sina anspråk i sammarättegång.I likhet med vad som gäller enligt lag motetnisk diskriminering skall det vara möjligt attjämka skadestånd om detta är skäligt.Jämkningsmöjligheten skall gälla både allmänt ochekonomiskt skadestånd.Lagstiftningen skall fylla både en normativ ochopinionsbildande funktion. Om lagen skulle fåalltför långtgående negativa ekonomiska följder ärdet risk att lagen motverkar sitt syfte. I ettinledningsskede bör t.ex. vid indirektdiskriminering, där arbetsgivaren varken insåg ellerborde ha insett den diskriminerande effekten,skadeståndet kunna jämkas till noll.Diskriminerande avtal skall kunna förklarasogiltiga. Avtal och rättshandlingar skall även kunnaogiltigförklaras alternativt jämkas om arbetstagarebegär det.Proposition 179, diskriminering på grund avfunktionshinderPåföljderna för diskriminering föreslås liksom iproposition 177 vara skadestånd eller ogiltighet.Med i stora delar likartade argument som iproposition 177 avvisas tanken på ekonomisktskadestånd till en arbetssökande som diskrimineratseller till en redan anställd som inte befordratseller uttagits till utbildning för befordran.I propositionen sägs att beräkningen av detallmänna skadeståndet bör ske enligt de principerArbetsdomstolen regelmässigt tillämpar. Vid dennabedömning kan diskrimineringens art och de faktiskaomständigheterna vara av betydelse. Ävenarbetsgivarens avsikt kan i någon mån påverkabedömningen. I princip gäller att avsiktligtdiskriminerande förfarande bör kunna leda till högreskadestånd än oavsiktligt. Typiskt sett måste detockså enligt propositionen vara allvarligare attexempelvis mista en anställning än att inte komma ifråga för en anställning.Regeringen för liksom i proposition 177 ettresonemang om vad som skall gälla om fleraarbetssökande blir diskriminerade genom ett ochsamma förfarande. Det utmynnar i att det allmännaskadeståndet inte, som enligt jämställdhetslagen ochden nuvarande lagen mot etnisk diskriminering, skalldelas utan utges till var och en efter den kränkningsom han eller hon blivit utsatt för.När det gäller repressalier anser regeringen attdet bör kunna utgå skadestånd till den som drabbats.Den som utsatts för repressalier skall kunnatillerkännas ekonomiskt skadestånd. Vidare bör detkunna utgå allmänt skadestånd.Arbetsgivarens utrednings- och åtgärdsskyldighetvid trakasserier bör på samma sätt som enligtjämställdhetslagen vara skadeståndssanktionerad. Idessa fall skall arbetsgivaren endast kunna åläggasatt utge allmänt skadestånd.Det föreslås även en jämkningsregel enligt mönsterfrån 38 § tredje stycket anställningsskyddslagen ochandra arbetsrättsliga lagar och av motsvarandeinnebörd som i proposition 177.Efter förebild i jämställdhetslagen och 1994 årslag mot etnisk diskriminering föreslås regler sominnebär att avtal som föreskriver eller medgerdiskriminering som är otillåten enligt lagen ärogiltiga. Vägledning för tillämpningen av dessaregler kan enligt propositionen hämtas frånförarbetena till jämställdhetslagen.Vidare föreslås en regel om jämkning avdiskriminerande bestämmelser. En sådan regel finns i1994 års lag mot etnisk diskriminering enligtmönster från 36 § avtalslagen. I propositionen sägsatt vägledning för tillämpningenkan hämtas frånmotsvarande reglering i avtalslagen.Proposition 180, diskriminering på grund av sexuellläggningFörslagen i denna proposition överensstämmer i alltväsentligt med de förslag som återfinns iproposition 179.MotionerFyra motioner tar upp frågor som rörskadeståndsreglerna.Vänsterpartiet anser i partimotionerna 1997/98:A67(yrk. 9), A5 (yrk. 5) och A9 (yrk. 5) som rörrespektive proposition, att en arbetssökande som hardiskriminerats även skall ha rätt till ekonomisktskadestånd. Enligt partiet kan storleken på detekonomiska skadeståndet begränsas till maximalt 16månader efter förebild i 39 §anställningsskyddslagen.Miljöpartiet genom m.fl. anser imotion 1997/98:A69 (yrk. 5), som rör förslaget om enny lag om åtgärder mot etnisk diskriminering iarbetslivet, att frågan om ekonomiskt skadeståndtill arbetssökande bör utredas ytterligare.Yttranden från andra utskottSocialförsäkringsutskottet har i sitt yttrande bl.a.berört frågan om ekonomiskt skadestånd även skallkunna utgå till arbetssökande. Utskottet instämmer iden bedömning som regeringen gör, nämligen attarbetssökande av principiella skäl inte skall kunnafå ekonomiskt skadestånd, och hänvisar till denmotivering som finns i propositionen.Socialförsäkringsutskottet finner inget skäl tilländring i den föreslagna ordningen och avstyrkerdärför motionerna 1997/98:A67 (yrk. 9) och1997/98:A69 (yrk. 5).Utskottets ställningstagandeSom framgår av redogörelserna för lagförslagen ärlagarnas bestämmelser om påföljder i principidentiska. Även motiveringarna är likartade, om änmed något olika infallsvinklar, och de utmynnar isamma slutsatser. Förslagen innebär att påföljdernaenligt de nya lagarna i allt väsentligt utformas ienlighet med nu gällandediskrimineringslagstiftning. Det innebär mananvänder sig av sådana påföljder som är brukliga ochkända inom det arbetsrättsliga området. Detta gördet enklare för parter som är berörda av den nyalagstiftningen och underlättar vidrättstillämpningen, vilket utskottet ser somtillfredsställande. Den skillnad som föreslås iförhållande till gäller det ovan berördafallet att flera diskrimineras genom samma besluteller förfarande. Utskottet biträder även dettaförslag, som alltså innebär att skadeståndet inteskall behöva delas upp. När det gäller bestämmandetav det allmänna skadeståndets storlek delarutskottet regeringens åsikt att det bör ske efter deprinciper Arbetsdomstolen regelmässigt tillämpar.Utskottet vill särskilt framhålla att utgångspunktenmåste vara att det typiskt sett måste varaallvarligare att genom en uppsägning mista enanställning än att inte komma i fråga för enanställning. Utskottet vill även instämma iregeringens uppfattning att avsiktlig diskrimineringbör kunna leda till högre skadestånd än oavsiktlig.Vad sedan gäller frågan om det även bör kunna utgåekonomiskt skadestånd i det fall att enarbetssökande har blivit diskriminerad villutskottet hänvisa till vad utskottet anförde isamband med behandling av den nuvarandelagen mot etnisk diskriminering (se betänkande1993/94:AU9 s. 10). Utskottet anförde där bl.a.följande. "Utskottet anser att det finns starka skäl somtalar mot att införa en rätt till ekonomisktskadestånd vid diskriminering av arbetssökande.Ekonomisk kompensation för utebliven lön och andraförmåner till den som inte fått ett arbete måstebygga på en tanke om rätt till anställning för denmest kvalificerade sökanden. Någon sådan rätt finnsinte. Avsikten är heller inte att den föreslagnalagen skall medföra en ändring av principen om denfria anställningsrätten. Den ekonomiska skadan ärdessutom svår att konstatera och uppskatta i sådanafall. Skulle sökanden ha tillträtt? Vilken lönskulle ha utgått? Hur länge skulle anställningenvarat? En annan svårighet uppkommer när fleraarbetssökande blivit diskriminerade genom sammaanställningsbeslut. Utskottet anser således att enlag mot etnisk diskriminering i detta avseende börutformas på samma sätt som jämställdhetslagen ochatt endast allmänt skadestånd skall kunna utgå viddiskriminering av arbetssökande. "Enligt utskottets mening har dessa synpunkteralltjämt giltighet i förhållande till samtligalagförslag. Utskottet delar därför regeringensslutsats att det inte bör utgå något ekonomisktskadestånd i den situation som avses. Utskottetavstyrker således motionerna 1997/98:A67 (yrk. 9),1997/98:A69 (yrk. 5), A5 (yrk. 5) och A9 (yrk. 5).Utskottet vill i detta sammanhang slutligen erinraom att i kommittémotion 1997/98:A68(yrk. 6) vänder sig mot att oavsiktlig indirektdiskriminering skall kunna "bestraffas". Dettayrkande har utskottet behandlat i avsnitt 5 ovan.Där konstateras att skadeståndet i ettinledningsskede skall kunna jämkas vid sådandiskriminering.Sammanfattningsvis biträder utskottet regeringensförslag vad gäller påföljdsbestämmelser.Avsnitt 8 Tillsynsfrågor,ombudsmännen m.m.Proposition 177, etnisk diskrimineringOmbudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) skall ha tillsyn överefterlevnaden av lagen.DO:s uppgifter när det gällerdiskrimineringsförbudens efterlevnad föreslås varaoförändrade.Uppgifterna för DO utvidgas till att även avseefterlevnaden av de nya reglerna om aktiva åtgärderför att främja etnisk mångfald. DO bör i första handförmå arbetsgivare att frivilligt följa dessaregler. Av det skälet föreslås att de nuvarandemöjligheterna för ombudsmannen att vid viteförelägga arbetsgivare att inställa sig tillöverläggningar tas bort. Däremot bör DO kunna göraen framställning till omatt en arbetsgivare skall föreläggas att vid vitefullgöra sina skyldigheter avseende dessa aktivaåtgärder.I lagen införs en skyldighet för arbetsgivare attpå begäran av en arbetssökande som inte haranställts få skriftlig uppgift om vilken utbildning,yrkeserfarenhet och andra meriter den har som fickarbetet eller utbildningsplatsen. Detta skall ävengälla för arbetstagare som inte har befordrats ellertagits ut till utbildning till befordran. Det finnsliknande bestämmelser i jämställdhetslagen och i1994 års lag mot etnisk diskriminering.DO skall, i likhet med vad som gäller , kunnaförelägga en arbetsgivare att vid vite fullgöra sinuppgiftsskyldighet. Den nuvarande bestämmelsen attuppgiftsskyldigheten inte får vara för betungandeför arbetsgivaren förs över till den nya föreslås få till uppgiftatt besluta om vitesförelägganden när enarbetsgivare inte följer föreskrifterna om aktivaåtgärder.Reglerna för DO:s och nämndens handläggning börenligt propositionen utformas i överensstämmelse medförfarandet hos JämO och i jämställdhetsnämnden. Detinnebär bl.a. att nämnden som huvudregel bör avgöraärenden om aktiva åtgärder efter muntlig förhandlingoch att nämnden får ett eget utredningsansvar. Inämndens ärenden om vitesföreläggande att vidtaaktiva åtgärder bör nämnden kunna åläggaarbetsgivaren andra åtgärder än sådana som DObegärt, såvida inte dessa är uppenbart merbetungande för arbetsgivaren. I åläggandet skallnämnden även kunna ange hur och inom vilken tidåtgärderna skall påbörjas eller genomföras.Regeringen meddelar sin avsikt att se över nämndenssammansättning med anledning av de nya uppgifter somföreslås.Med anledning av utredningens förslag att enkollektivavtalsbunden arbetstagarorganisation skallkunna göra en framställning hos nämnden omskyldighet för arbetsgivaren att vidta aktivaåtgärder meddelar regeringen sin avsikt attåterkomma i frågan inom kort.Genom den föreslagna lagen upphävs lag motetnisk diskriminering. Den lagen innehåller ävenregler om ombudsmannens och nämndens uppgifterutanför arbetslivets område, vilket saknas i det nuframlagda förslaget. Enligt propositionen bör dessabestämmelser i stället tas in i instruktionen förrespektive myndighet. Med hänsyn till att regeringenavser att utvidga nämndens arbetsuppgifter tillandra områden i arbetslivet föreslås att namnetändras till 179, diskriminering på grund avfunktionshinderHandikappombudsmannen föreslås få en processföranderoll med rätt att föra talan i Arbetsdomstolen idiskrimineringstvister enligt det framlagdalagförslaget. I likhet med vad som gäller för JämOoch DO förutsätter rätten att föra talan att denenskilde medger det och att ombudsmannen finner atten dom i tvisten är betydelsefull förrättstillämpningen eller att det annars finnssärskilda skäl för det. böräven ges rätt att, om det bedöms som lämpligt,tillsammans med en diskrimineringstvist föra talansom ombud för den enskilde i tvist på annan grund,t.ex. genom att angripa en uppsägning även med stödav anställningsskyddslagen.Den nya lagen bör enligt propositionen ses som enförstärkning av och ett komplement tillHandikappombudsmannens verksamhet såvitt avserarbetslivet. I propositionen konstateras att denmöjlighet som enligt lag harredan i dag att ta initiativ till överläggningar medmyndigheter, företag, organisationer och andra, ochgenom att bedriva informationsverksamhet m.m., ävengäller i arbetslivet.Därutöver föreslås att fåruppgiften att utöva tillsyn över lagens efterlevnad.Det bör i första hand ske genom att arbetsgivareförmås att genom råd, anvisningar, information m.m.följa lagens föreskrifter frivilligt. Liksom JämOoch DO bör ha envitessanktionerad möjlighet att inhämta uppgifterfrån arbetsgivare om förhållanden som kan vara avbetydelse för tillsynen. Ett sådant föreläggande bördock initieras först när möjligheterna tillfrivillig samverkan är uttömda.En arbetstagare eller arbetssökande skall kunnavända sig till ombudsmannen för att få uppgifter ommeriter hos den som fick arbetet etc. Envitesmöjlighet skall vara kopplad även till detta.Arbetsgivaren får inte onödigt betungas bör enligt propositionenges rätt att pröva vitesförelägganden även enligtdenna lag. Liksom DO och JämO börHandikappombudsmannen kunna föra talan vid tingsrättom utdömande av vite.Proposition 180, diskriminering på grund av sexuellläggningI propositionen föreslås ett nyttombudsmannainstitut, Ombudsmannen mot diskrimineringpå grund av sexuell läggning, som skall ha såvälopinionsbildande, rådgivande som processföranderoll. Regeringen avser att tainitiativ till ett arbete med inriktning på ensammanslagning av DO och den nu föreslagnaombudsmannen till en gemensam myndighet. Redan frånbörjan bör den nya ombudsmannen dock samverka med DOi fråga om lokaler, telefonväxel m.m.Enskilda skall kunna vända sig till Ombudsmannenmot diskriminering på grund av sexuell läggning förråd och stöd. Ombudsmannen föreslås få motsvarandeuppgifter som i fråga om attföra talan i diskrimineringstvister.Även i fråga om tillsyn över lagen i övrigtföreslås motsvarande beträffande denna ombudsman somför . Även motdiskriminering skall ha motsvarande uppgifter somenligt proposition 179.Det övergripande ansvar som ligger hosFolkhälsoinsitutet att följa utvecklingen av homo-och bisexuellas situation, inklusive diskriminering,beträffande forskning och för samordningen avinsatser föreslås bli överfört till den nyeombudsmannen. Hur fördelningen bör ske kräver dockenligt propositionen ytterligare överväganden, ochregeringen meddelar sin avsikt att återkomma ibudgetpropositionen.MotionerModeraterna vänder sig i sin kommittémotion K336 motatt DO:s uppgifter på andra områden än arbetslivetskall regleras i förordning. Av de s.k.Parisprinciperna som antagits av FN:sgeneralförsamling följer enligt motionen att sådanreglering skall ske i lag. Motionen är i denna delremitterad till konstitutionsutskottet.Kristdemokraterna motsätter sig i kommittémotionernaA3 (yrk. 3), A6 (yrk. 3) och A10 (yrk. 3) att DO:skompetens utanför arbetslivet endast regleras i enförordning. Om frågan inte är reglerad i lag kanregeringen göra ändringar i ombudsmannens kompetensutan att saken underställs prövning.Detta betyder ökad styrning av regeringen ochminskad självständighet för ombudsmannaväsendet.Folkpartiet anser i kommittémotion 1997/98:A68 (yrk.9) att det är viktigt att DO har en friståendeställning gentemot alla aktörer så attlojalitetskonflikter aldrig kan misstänkas. Vidareanser partiet i kommittémotion A8 (yrk. 2) att dennya Ombudsmannen mot diskriminering på grund avsexuell läggning även skall få mandat att handläggafrågor enligt bestämmelse.Miljöpartiet genom m.fl. avvisar imotion 1997/98:A69 (yrk. 1) regeringens förslag attDO:s uppgifter på andra områden än i arbetslivetendast skall regleras i en instruktion. Det innebäratt det inte kommer att finnas någon lag motdiskriminering för andra områden än arbetslivet.Regeringen ensam kommer att kunna ändra DO:skompetensområde på andra områden än arbetslivet.Även anser att detta strider mot des.k. Parisprinciperna (Principles relating to thestatus and functioning of national institutions forprotection of human rights, G A Resolution 48/134den , annex). Enligt punkten A.2skall "A national institution be given as broad amandate as possible, which shall be clearly setforth in a constitutional or legislative text,specifying its composition and its sphere ofcompetense". Motionärerna föreslår att riksdagenantar det förslag till lag omdiskrimineringsombudsman som föreslagits av denutredning som föregick propositionen.Tone Tingsgård och Elisebeht (båda s)anser i motion A7, delvis, att Ombudsmannen motdiskriminering på grund av sexuell läggning bör fåett så heltäckande mandat som möjligt. Mandatet börinte bara omfatta arbetslivet utan även sträcka sigöver andra områden i samhällslivet.Utöver dessa motioner om ombudsmännen har detframställts yrkanden som rörarbetstagarorganisationernas talerätt ocharbetsgivarnas uppgiftsskyldighet.I partimotion 1997/98:A67 framställer Vänsterpartietyrkanden som rör båda frågeställningarna. Motionenavser endast proposition 177. anseratt arbetstagarorganisationer som har kollektivavtalmed en arbetsgivare skall kunna göra en framställanom vitesföreläggande till (yrk. Partiet motsätter sig att frågan utredsytterligare och föreslår ett tillägg till 26 §första och andra styckena i den föreslagna lagen omåtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet medinnebörden att arbetstagarorganisationer skall fåsådan talerätt. Vidare yrkar partiet att denbegränsning av arbetsgivarens uppgiftsskyldighet somföljer av att denne inte onödigt får betungas tasbort (yrk. Partiet påpekar att det inte finnsnågon motsvarande begränsning avuppgiftsskyldigheten enligt jämställdhetslagen elleri utredningsförslaget.Miljöpartiet genom m.fl. anser imotion 1997/98:A69 (yrk. 4), som avser proposition177, i likhet med attarbetstagarorganisationer skall ges talerätt från andra utskottSocialförsäkringsutskottet tar i sitt yttrande överproposition 177 upp flera av de frågor som behandlasi motionerna.När det gäller uppgiftsskyldigheten ansluter sigsocialförsäkringsutskottet till regeringens förslagom begränsning av uppgiftsskyldigheten. Medtillstyrkande av regeringens förslag i denna delavstyrks motion 1997/98:A67 (yrk. 10).I fråga om arbetstagarorganisationernas talerätthänvisar socialförsäkringsutskottet till den översynav vissa delar av jämställdhetslagen (dir. 1998:60)som regeringen beslutat om. I uppdraget ingår attpröva om fackliga organisationer skall ges rätt attföra talan om vitesföreläggande iJämställdhetsnämnden och i samt att vid behov lämna förslag tillutformning av sådana regler.Socialförsäkringsutskottet finner det välbetänkt attfrågan om arbetstagarorganisationens talerätt idetta hänseende utreds ytterligare. uppfattning är syftet medmotionsförslagen i huvudsak tillgodosett genom dentillsatta utredningen.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill inledningsvis hänvisa tillbehandlingen av vissa samordningsfrågor i avsnitt 2ovan. Utskottet vill även erinra om att frågor somrör diskrimineringsombudsmännens ställning meragenerellt, såsom huruvida de skall vara underställdariksdagen i stället för regeringen, inte behandlas idetta sammanhang. Sådana yrkanden kommer senaredenna vår att behandlas av konstitutionsutskottet.Detta gäller bl.a. delar av ovannämndakommittémotion K336.Uppgiftsskyldighet m.m.Utskottet tar först upp två frågor med anknytningtill handläggningen av ärenden enligt lagförslagen.Det gäller arbetsgivarnas uppgiftsskyldighet ocharbetstagarorganisationernas talerätt vid Nämndenmot diskriminering.Som framgår av redogörelsen ovan föreslårregeringen att det i var och en av lagarna skallinföras regler om att arbetsgivaren är skyldig attlämna uppgifter vid äventyr av vite. I likhet medvad som gäller enligt lag mot etniskdiskriminering anges att arbetsgivaren inte fårbetungas onödigt genom denna uppgiftsskyldighet.Vänsterpartiet anser att sistnämnda bestämmelse börutgå. Yrkandet omfattar dock bara förslaget till nylag om åtgärder mot etnisk diskriminering iarbetslivet (proposition 177).Den nu gällande bestämmelsen är motiverad av attdet mot bakgrund av den vidsträckta definitionen avbegreppet arbetsliv inte ansågs rimligt att låtaarbetsgivarens uppgiftsskyldighet avse även sådantsom ligger utanför det område som en arbetsgivare ärformellt ansvarig för. Vidare ansågs attuppgiftsskyldigheten skulle falla bort när detföreligger särskilda skäl att låta ett motståendeintresse väga över.Utskottet anser liksom regeringen att de angivnaskälen bakom begränsningsregeln alltjämt hargiltighet. Motion 1997/98:A67 (yrk. 10) avstyrksdärför.Arbetstagarorganisationernas talerättI fråga om arbetstagarorganisationernas talerätt kanarbetsmarknadsutskottet liksomsocialförsäkringsutskottet konstatera att det pågåren översyn av vissa delar av jämställdhetslagen, somäven innefattar frågan om fackliga organisationerskall ges rätt att föra talan om vitesföreläggande iJämställdhetsnämnden och i . Utredningsuppdraget skall redovisassenast den 1 september 1999.Utskottet vill inte föregripa resultatet av dennautredning och avstyrker därför motionerna1997/98:A67 (yrk. 11) och 1997/98:A69 (yrk.