bet · GN01KU2 · 1999-09-16 00:00:00 — Den övergripande frågan ochden som har störst betydelse för valsystemetsfunktionsduglighet i demokratin leder enligtdirektiven om personvalssystemet till ökadekontakter mellan väljare och valda. I de fall rådetfinner det nödvändigt att föreslå förändringar ilagstiftningen skall rådet söka sådana lösningar somsamlar en bred politisk majoritet. Arbetet medutvärderingen skall enligt direktiven vara avslutatsenast . Regeringen har senarebeslutat att förlänga tiden till den 1 november1999. I tilläggsdirektiv givna harrådet också fått i uppdrag att utvärdera om och i såfall på vilket sätt reformen av valsystemetpåverkade valdeltagandet val.Även den tillsattaRiksdagskommittén bör nämnas i detta sammanhang,eftersom en av dess huvuduppgifter är att se överoch utvärdera budgetprocessen m.m. Bakomtillsättandet av kommittén låg bl.a. ett initiativav (1997/98:KU27). Kommitténsuppdrag är i denna del att göra en allmänutvärdering av den nya budgetprocessen. I uppdragetbör enligt direktiven även ingå de särskilda frågormed anknytning till budgetprocessen somkonstitutionsutskottet och ansett börövervägas och andra näraliggande frågor som kankomma att väckas under utredningsarbetets gång. Iarbetet ingår att analysera konsekvenserna förriksdagen och budgetberedningen av de komplikationerett val kan medföra.Regeringen har beslutat om direktiv till enparlamentariskt sammansatt kommitté med uppgift attutreda vissa frågor som rör regeringsformen (dir.1999:71). Kommittén skall se över lydelsen avregeringsformens bestämmelse om egendomsskyddet(2:18 RF) samt vissa andra bestämmelser (10:2, 10:5RF) som berör samarbete med EU.I samma direktiv anför regeringen att den avser attsenare genom tilläggsdirektiv ge kommittén i uppdragatt närmare överväga vissa valfrågor som haranknytning till det konstitutionella systemet ochden parlamentariska ordningen. I denna del hänvisarregeringen till det arbete som pågår inom dels Rådetför utvärdering av val (Ju 1997:13, dir.1997:87, dir. 1997:73, dir. 1999:61), delsDemokratiutredningen (SB 1997:01, dir. 1997:101,dir. 1998:100), vilkas uppdrag beskrivits i detföregående. Rådet skall i huvudsak redovisa sittarbete ochDemokratiutredningen skall redovisa sitt arbetesenast . Vidare anförs attRiksskatteverket (RSV) fått i uppdrag att bl.a. göraen jämförande studie av valdeltagandet i valen tillEuropaparlamentet . RSV har ocksålämnat förslag till dels vissa ändringar i vallagen,dels områden som enligt RSV bör utredas, bl.a.partibegreppet i RF.I direktiven anför regeringen i denna del vidareatt diskussioner om eventuella lagändringar medanledning av de nämnda utredningarnas respektiveRSV:s arbete inte kan inledas förrän år2000 och att det kan finnas anledning att tillsättaen särskild utredning för att i ett sammanhang seöver de valtekniska frågorna. Mot denna bakgrund ärdet enligt regeringen nu för tidigt att ta uppsådana valfrågor som har anknytning till detkonstitutionella systemet och den parlamentariskaordningen. Regeringen har emellertid för avsikt attsenare genom tilläggsdirektiv komplettera ochprecisera kommitténs uppdrag i dessa avseenden.Enligt vad utskottet erfarit avser regeringen att tainitiativ till ett för riksdagspartierna gemensamtberedningsarbete vad gäller tilläggsdirektiven.Biträdande justitieminister har fördetta ändamål inbjudit samtligariksdagspartier till att medverka i en arbetsgrupp.Kommittén skall redovisa sitt uppdrag senast den 31december 2000.Utskottets bedömningI flera motioner (c, mp, kd, fp och v) föreslås attvaldagen flyttas från höst till vår. Av motionernaframgår att effekten av övergången tillkalenderårsbudget och införandet av en nybudgetprocess i har blivit att valrörelsenvart fjärde år delvis sammanfaller med detavslutande budgetarbetet i regeringen. Det framhållsockså i motionerna att ett eventuelltregeringsskifte ytterligare komplicerarbudgetprocessen. Mot denna bakgrund föreslås imotionerna att frågan om valdagens förläggning itiden blir föremål för utredning eller övervägandenfrån regeringens sida.Utskottet instämmer i vad som anförs i motionernaom behovet av att utreda frågan om att flyttavaldagen till en annan tidpunkt än tredje söndagen iseptember. Resultatet av den pågående utvärderingenav budgetprocessen inom kan därvidockså bli ett värdefullt inslag i en sådan allmängenomgång som förespråkas i motionerna. mening bör med bifall tillmotionerna 1998/99:K241 yrkande 1 delvis (c),1998/99:K269 yrkande 1 (kd) och 1998/99:K326 yrkande2 (v) samt med anledning av motionerna 1998/99:K226(c), 1998/99:K227 yrkande 2 (mp) och 1998/99:K283(fp) som sin mening ge regeringen till känna vadutskottet anfört.I flera motioner (mp, c, kd, m och fp) aktualiserasfrågan om en övergång till skilda valdagar för valtill respektive landstings- ochkommunfullmäktige. Argument för en ordning medskilda valdagar är enligt motionerna främst attrikspolitikens dominans i valrörelserna leder tillatt landstings- och kommunpolitiken kommer iskymundan. Skilda valdagar skulle ge bättreförutsättningar för den kommunala demokratin.Utskottet, som instämmer i vad som anförs i de häraktuella motionerna, anser att frågan om skildavaldagar bör utredas. Detta bör med bifalltill motionerna 1998/99:K241 yrkande 1 delvis (c)och 1998/99:K269 yrkande 2 (kd) och med anledning avmotionerna 1998/99:K227 yrkande 1 (mp), 1998/99:K312(m) och 1998/99:K328 yrkande 1 (fp) som sin meningge regeringen till känna.Spärrar mot småpartier i riksdagsvalet och antaletmandat i riksdagenMotionernaI motion 1998/99:K208 föreslår ()att regeringen tillsätter en utredning angåendespärrar till riksdagsval och antaletriksdagsledamöter. Enligt motionären är kravet attett parti skall ha uppnått av rösterna ihela riket för att få delta i fördelningen av mandati ett riksdagsval för lågt och bör höjas till 8 %.En högre spärr skulle enligt motionären medföra attmajoritetsförhållandet i skulle bliklarare och ge bättre möjligheter till en för landetgynnsam politik. Det bör enligt motionärenundersökas om den praktiska möjligheten att påvalsedeln markera val av näst bästa parti. Dessutombör antalet ledamöter i minskas till 175,en nivå som enligt motionären bättre motsvararbefolkningens storlek.I kommittémotion 1998/99:K269 yrkande 3 hemställerIngvar m.fl. (kd) att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en utredning av 4-procentsspärren i valtill . I motionen anförs bl.a. attprincipen att varje röst skall ha lika värde iSverige har beskurits genom mandatfördelningsspärrari valet till . De uttalade syftena meddenna ordning - att skapa stabilaregeringsmajoriteter och att undvika partisplittring- har i huvudsak inte infriats. Dessutom har spärrenicke acceptabla tröskeleffekter. Enligt motionärernaär det viktigt att nya politiska rörelser intediskrimineras av valsystemet. Systemet med en 4-procentsspärr bör ersättas med en intrappningsskala.Även andra lösningar bör kunna övervägas.BakgrundFör val till är landet indelat ivalkretsar med 310 fasta mandat och 39utjämningsmandat. Det riksproportionella valsystemsom tillämpats sedan valet innebär bl.a. attsedan de fasta valkretsmandaten fördelats korrigerasavvikelser från ett proportionellt rättvisanderesultat med hjälp av utjämningsmandat. Principen omriksproportionalitet genombryts dock av den s.k.småpartispärren, som innebär att endast partier somfått av rösterna i hela riket deltar ifördelningen av mandaten. Därutöver kan ett parti fåmandat i en valkrets där partiet fått avrösterna. Vid mandatfördelningen används den s.k.jämkade uddatalsmetoden, innebärande att ett partisröstetal divideras med 1,4 innan partiet tilldelassitt första mandat.Motivet till bestämmelsen om den aktuella spärrenär en önskan om att motverka uppkomsten avsmåpartier och partisplittring, vilket utveckladesnärmare i propositionen (prop. 1968:27) med förslagtill partiell författningsreform. Av förarbetena(SOU 1967:26) till bestämmelsen om en småpartispärrframgår bl.a. att det enligt Grundlagberedningensmening var nödvändigt att liksom i det tidigarevalsystemet ha vissa spärrar som utestängde mycketsmå partier från representation i . Detskulle kunna äventyra det parlamentariskastyrelseskicket om man vid valen tillenkammarriksdagen tillämpade ett valsystem somgjorde det lätt för småpartier att erövra mandat.Utländska erfarenheter visade enligt beredningen attförekomsten i folkrepresentationen av mångasmåpartier i vissa lägen kunde försvåra lösningen avregeringsfrågan och minska möjligheterna att få enhandlingskraftig parlamentsmajoritet.Folkstyrelsekommittén (SOU 1987:6) föreslog ingenändring av spärreglerna. Erfarenheterna från andraländer visade enligt kommittén att det fördemokratins funktionsduglighet var väsentligt attvalsätten inte ledde till långtgåendepartisplittring i parlamentet.Konstitutionsutskottet anförde i sitt betänkande1989/90:KU12 bl.a. att utskottet vid ett stort antaltillfällen avslagit yrkanden om slopande av 4-procentsspärren och att det deladeFolkstyrelsekommitténs uppfattning i frågan.Utskottet vidhöll , liksom senare(bet. 1995/96:KU6), sin tidigare bedömning.Antalet ledamöter i skall enligt 3 kap. 1§ RF vara 349.Författningsutredningen (SOU 1963:17) föreslog attantalet ledamöter i den nya enkammarriksdagen skulleuppgå till 290. Grundlagberedningen (SOU 1967:26)ansåg för sin del att enkammarriksdagen borde beståav 350 ledamöter. KU1968:20) godtog, trots att meningarna var deladeinom utskottet, den kompromiss somGrundlagberedningens majoritet framfört.Folkstyrelsekommittén (SOU 1987:6) ansåg att antaletledamöter i inte gärna kunde minskas omman ville behålla en rimlig representation även förde rena glesbygdsområdena.Konstitutionsutskottet har behandlat motioner medförslag om att minska antalet ledamöter i riksdagenflera gånger tidigare, senast i sitt av riksdagengodkända betänkande 1997/98:KU26. Utskottet vidhölli detta sammanhang sin tidigare redovisadeinställning, innebärande att en minskning av antaletledamöter skulle, om den var mer än helt marginell,medföra svårigheter att behålla såväl en rimligpartirepresentation som en representation över huvudtaget från olika delar av landet. Ett minskat antalledamöter skulle enligt utskottet göra det ännusvårare för framför allt ledamöterna från de mindrepartierna att tillfredsställa önskemål om deltagandei sammankomster och andra aktiviteter ivalkretsarna. Den då aktuella motionen avstyrktes.Utskottets bedömningI fråga om nivån på småpartispärren vidhållerutskottet sin tidigare uttalade uppfattning att dengällande nivån, av rösterna i hela riket, intebör ändras. Något skäl att nu utreda frågan, somföreslås i motion K269 yrkande 3 (kd) och K208delvis (m) finns därför inte. Motionerna avstyrks.Med hänvisning till tidigare uttalanden finnerutskottet inte heller någon anledning för riksdagenatt ta något initiativ i fråga om en kraftigminskning av antalet ledamöter i somförespråkas i motion K208 delvis (m). Motionenavstyrks även i denna del.FolkomröstningarMotionenI motion 1998/99:K352 föreslår Per m.fl. (mp)vissa ändringar i reglerna omfolkomröstningsinstitutet, bl.a. att förslag tilländring i regeringsformen skall föregås av bindandefolkomröstning (yrkande 5). Med detta menas att förgenomförande av en grundlagsändring skall utöver tvåriksdagars beslut med mellanliggande riksdagsvalkrävas en (beslutande) folkomröstning, där enmajoritet av de röstande kan godkänna eller förkastaförslaget. Denna folkomröstning skall enligtförslaget äga rum i samband med riksdagsvalet.I motionen föreslås också att folkinitiativavseende nationella folkomröstningar införs medinnebörd att om ett sådant initiativ väcks av minst300 000 röstberättigade skall en folkomröstninggenomföras, s.k. bindande folkomröstning. Allafrågor av nationell karaktär utom grundlagsändringarskall enligt förslaget kunna tas upp på detta sätt(yrkande 6). Vidare föreslås i motionen att i ennationell omröstning får endast alternativen ja, nejoch blankröst förekomma (yrkande 7). I motionenföreslås också att det för alla former av nationellafolkomröstningar skall vara tillfyllest att uppnåenkel majoritet bland de röstande (yrkande 8).BakgrundRådgivande folkomröstning har i kunnatanordnas . Institutet regleras i 8 kap. 4§ RF. Bestämmelsen innebär att föreskrifter områdgivande folkomröstning i hela riket och omförfarande vid folkomröstning i grundlagsfrågameddelas genom lag. En rådgivande folkomröstning ärrättsligt sett inte bindande för statsmakterna.Rådgivande folkomröstningar har anordnatsvid fem tillfällen, angående Sverigesanslutning till Europeiska unionen.Sedan 1979 finns en ännu inte använd möjlighet attanordna beslutande folkomröstning i grundlagsärende.Bestämmelser härom finns i RF 8:15 tredje stycket.Folkomröstning om vilande grundlagsförslag skallanordnas om yrkande därom framställs av minst entiondel av ledamöter och minst entredjedel av ledamöterna röstar för bifall tillyrkandet. Folkomröstning skall enligt RF 8:15 fjärdestycket hållas med val till . Vidomröstningen får de som har rösträtt vid valetförklara huruvida de godtar det vilandegrundlagsförslaget eller ej. Förslaget är förkastatom de flesta av dem som deltar i omröstningen röstarmot förslaget och de till antalet är fler än hälftenav dem som har avgivit godkända röster vidriksdagsvalet. I annat fall avgör ärendet.På initiativ av (bet.1993/94:KU44) gav regeringentill känna att det fanns anledning att sammanställaoch utvärdera erfarenheter av folkomröstningar iSverige och andra länder. Enligt utskottet fanns detbrister i nuvarande folkomröstningsinstitut. Enbrist var att möjligheten att göra omröstningarformellt beslutande var begränsad. En annan bristutgjorde det förhållandet att tvister kan uppstå omhur resultatet av en folkomröstning skall tolkas, omdet förekommer mer än två alternativ.Med anledning av tillkännagivandet tillsatteregeringen en utredning, ,som i sitt betänkande SOU 1997:56 bedömde att detför närvarande inte fanns anledning att överväganågon principiell förändring av möjligheten tillbeslutande folkomröstning i grundlagsfrågor som ärreglerad i RF 8:15. Utredningen ansåg emellertid attdet borde bli möjligt att anordna beslutandefolkomröstningar utöver vad som ärmöjligt. Enligt ett av förslagen, A, skullemedborgarna kunna acceptera eller förkasta ett avriksdagen antaget beslut i ett lagstiftningsärende.Enligt detta förslag fattar först ettbeslut som om så önskar underställsmedborgarna för ett slutgiltigt beslut. Enligt ettannat förslag, B, skulle inte först fattabeslut utan avgörandet i den aktuellalagstiftningsfrågan skulle läggas direkt imedborgarnas händer. För att ett lagförslag skallantas krävs enligt förslaget att en majoritet av deröstande stöder något av de alternativ som föreläggsdem. Denna majoritet skall sammantaget utgöra minst40 % av de röstberättigade. Utredningen föreslog vadgäller rådgivande folkomröstningar att enkvorumregel skulle införas med anledning av att ävenrådgivande folkomröstningar i praktiken uppfattassom bindande.Folkomröstningsutredningens betänkande harremissbehandlats. Enligt uppgift frånJustitiedepartementet fördelar sigopinionsyttringarna på sådana instanser som ärodelat positiva, sådana som är i grunden positivamen som önskar att förslagen bereds ytterligare ochsådana som är allmänt kritiska till förslaget. Blandkritiska synpunkter som framförts kan nämnas att ettinförande av ett beslutande folkomröstningsinstitutvid sidan om det existerande rådgivande anses kunnamedföra en ökad otydlighet i fråga omfolkomröstningar generellt. En fråga som har restsär hur man skall förfara om utslaget i en beslutandefolkomröstning är klart men kvorumkravet inte äruppfyllt. Vissa instanser ser en risk för ettpolitiskt spel vid valet mellan beslutande ochrådgivande folkomröstning. Det finns också blandremissinstanserna farhågor om att folkomröstningarom allmänna lagförslag skulle urholka denrepresentativa demokratin, dvs. Sammantaget anser kritikerna attväljarnas förtroende för folkomröstningar kan kommaatt minska ytterligare om förslaget genomförs.Förslagen från bereds förnärvarande i Regeringskansliet.Utskottets bedömningEftersom beredningen i avFolkomröstningsutredningens förslag inte avslutatsbör enligt utskottets mening inte föreslåytterligare förändringar ifolkomröstningsinstitutet, varför motion K352yrkandena 5-8 (mp) avstyrks.Prövning av regeringsfråganMotionenI motion 1998/99:K213 föreslår m.fl.(mp) att regeringsformen ändras så attstatsministern efter ett val har att avgå och atttalmannen därvid skall lägga fram förslag tillriksdagen om ny statsminister. Enligt motionärernabör en allsidig prövning av statsministerfrågan skeefter ett riksdagsval. Inget hindrar att det återblir samma statsminister som förut. I partimotion1998/99:K241 föreslår m.fl. (c) attriksdagen hos regeringen begär en utredning avfrågor som bl.a. rör prövning av regeringsfrågan(yrkande 1 delvis). Enligt motionärerna bör densittande regeringen oavsett valutgången vara skyldigatt avgå efter ett allmänt val.BakgrundDen svenska parlamentarismen bygger huvudsakligen pås.k. negativt ansvar, dvs. regeringen sitter kvar sålänge inte parlamentets majoritet har uttalat attregeringen inte har dess förtroende. Grunden fördenna princip utgörs av bestämmelsen i RF 12:4första stycket, enligt vilken kan angivaförklaring att statsråd icke åtnjuter riksdagensförtroende. För sådan förklaring,misstroendeförklaring, fordras att mer än hälften avriksdagens ledamöter förenar sig därom. Yrkande ommisstroendeförklaring upptas enligt andra styckettill prövning endast om det väcks av minst entiondel av ledamöter. Det upptas intetill prövning från det att ordinarie valhar ägt rum eller beslut om extra val har meddelatstill dess den genom valet utsedda samlas.De beskrivna reglerna i RF motiverades med attde bör fungera smidigare i lägen där regeringen harett svagt underlag i . Någon partigrupp kantänkas tolerera regeringen men inte vilja stödja denuttryckligt. Ett krav på uttryckligförtroendeförklaring vid regeringsbildningen kantänkas försvåra denna.Reglerna om val av statsminister återfinns i 6 kap.RF. Det är talmannens uppgift att lägga fram förslagtill ny statsminister för . Dessförinnanmåste talmannen ha samrått med företrädare för varjepartigrupp och överlagt med vice talmännen. Röstarmer än hälften av ledamöter mot förslagetär det förkastat. I annat fall är det godkänt (RF6:2). Förkastas förslaget har talmannen attåterkomma. Om talmannens förslag förkastas fyragånger, avbryts förfarandet i avvaktan påriksdagsval. Om ej ordinarie val skall hållas , förrättas extra val (RF6:3).Utskottets bedömningI motionerna K213 (mp) och K241 (c) förespråkas enändring av regeringsformen med innebörd attstatsministern skall vara skyldig att avgå efter ettval oavsett valutgången. En sådan ordning skulleenligt utskottets mening medföra att principen omdet s.k. negativa ansvaret i viss mån överges. Enansvarsfull utövning av regeringsmakten förutsätterenligt utskottets mening att regeringen i ensituation, där t.ex. dess parlamentariska underlagförsvagats, noga överväger sin ställning. Om deninte anser sig ha möjlighet att finna etttillräckligt parlamentariskt stöd för sin politikbör den avgå. Möjligheten för en minoritet iriksdagen att initiera frågan ommisstroendeförklaring utgör den yttersta garantinför att en regering som inte åtnjuter parlamentetsförtroende inte kan sitta kvar. De hittillsvarandeerfarenheterna av den nu gällande ordningenföranleder enligt utskottets mening inte en sådanändring av bestämmelserna i som föreslås imotionerna. Motionerna K213 (mp) och K241 yrkande 1delvis (c) avstyrks därför.Hörande av Lagrådet i grundlagsfrågorMotionenI motion 1998/99:K328 föreslår ochBarbro , båda (fp), att Lagrådet ävenskall kunna granska förslag till ändring avgrundlagarna (yrkande 11). Motionärerna delar inteuppfattningen att grundlagarna är så politisktkänsliga att de är mindre lämpliga förlagrådsgranskning utan menar att Lagrådets tekniskasynpunkter är väl så värdefulla i det här aktuellaavseendet som i fråga om övrig lagstiftning. Därförbör enligt motionärerna de nuvarande reglernaändras.Gällande bestämmelserEnligt 8 kap. 18 § RF skall det finnas ett lagrådför att avge yttranden över lagförslag. I Lagrådetingår domare i och Regeringsrätten.Yttrande av Lagrådet bör inhämtas över vissauppräknade typer av lagar, däribland grundlag omtryckfriheten och motsvarande rätt att yttra sig iandra medier, civillag, lag som begränsar någon avde grundläggande fri- och rättigheterna samtoffentligrättslig lag som gäller ålägganden förenskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildaspersonliga och ekonomiska förhållanden (bl.a.strafflag och lag om statlig eller skatt),om lagen är viktig för enskilda eller från allmänsynpunkt. Undantag gäller om Lagrådets hörandeskulle sakna betydelse på grund av frågansbeskaffenhet eller skulle fördröjalagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt menskulle uppkomma.Lagrådets granskning skall avse hur förslagetförhåller sig till grundlagarna och rättsordningen iövrigt, hur förslagets föreskrifter förhåller sigtill varandra, hur förslaget förhåller sig tillrättssäkerhetens krav, om förslaget är så utformatatt lagen kan antas tillgodose angivna syften samtvilka problem som kan uppstå vid tillämpningen.Närmare bestämmelser om Lagrådet finns i lagen(1979:368) om Lagrådet.Lagrådet är ett rådgivande organ och inte ettbeslutande. Regeringen och ytterst kanvälja att inte följa dess förslag. Lagrådetsyttrande kan inhämtas också över författningsförslagutanför det i RF angivna granskningsområdet.MotivuttalandenFrågan om lagrådsgranskningen behandlades utförligti betänkande Förstärktskydd för fri- och rättigheter (SOU 1978:34).Principerna bakom det förslag om Lagrådetsgranskningsområde som utredningen lade framsammanföll till stor del med dem som åberopats bl.a.vid reform: Lagrådets kapacitet skulleutnyttjas så väl som möjligt, man skulle så långtsom möjligt söka åstadkomma att Lagrådet ägnade sigåt de förslag som behövde dess granskning och intetvingades att arbeta med mindre betydelsefullafrågor. Under utredningens arbete hade det ansettsatt bland de lagar som i första hand borde granskasav Lagrådet borde nämnas bl.a. motsvarigheterna tillvad som förut benämndes allmän civillag ochkriminallag. Vissa andra grupper av föreskrifterhade inte heller orsakat nämnvärda diskussioner,nämligen grundlag om tryckfriheten, lag ombegränsning av rätten att ta del av allmännahandlingar och annan lag som angår begränsning avnågon av de grundläggande fri- och rättigheterna.Detsamma gällde ,förvaltningsprocesslagen, grundläggande föreskrifterom statstjänstemännens rättsställning och övrigaföreskrifter som enligt 11 kap. regeringsformenskall ha formen av lag. De mest betydandesvårigheterna torde enligt utredningen deåterstående lagförslagen bereda, nämligenskattelagarna och annan offentligrättslig lag somgäller ålägganden för enskilda eller i övrigt avseringrepp i enskildas personliga eller ekonomiskaförhållanden, bortsett från "allmän kriminallag".I proposition 1978/79:195 förordadedepartementschefen att Rättighetsskyddsutredningenslösning valdes när det gällde lagrådsgranskningensomfattning. Han tillade att när det gällde t.ex.regeringsformen och kommunallag, som inte avsågkommunal beskattning, det dessutom måste beaktas attdessa lagar till den helt övervägande delen gällerfrågor av politisk natur och därför, med tanke påden inriktning granskningen skulle ha, var mindrelämpade för lagrådsgranskning.Tidigare riksdagsbehandlingUtskottet behandlade under riksmötena /97respektive 1997/98 motioner med i stort sett sammainnehålll som den här aktuella motionen (bet.1996/97:KU26, 1997/98:KU26). Utskottet har därvidhänvisat till tidigare behandling av motionsyrkandenom att utvidga lagrådsgranskningen tillgrundlagsfrågor.