bet · GN01JuU1 · 1999-11-23 00:00:00 — Härvid anförde utskottet bl.a. följande.När det nu gällde att dra upp de närmare riktlinjerna för den nya domstols-förvaltningen ville utskottet framhålla att avsikten inte var - och inteheller hade varit - att skulle anförtros andra uppgifter änsådana som var av rent administrativ karaktär. Att den egentligaverksamheten inom domstolsväsendet, den dömande och rättstillämpandeverksamheten, måste falla utanför kompetensområde följderedan av stadgandet i 11 kap. 2 § RF. För den dömande verksamheten hadeockså byggts upp en särskild instansordning. Att en centralmyndighet pådomstolsväsendets om- råde sålunda inte hade att handlägga ärenden rörandeden egentliga verksam- heten inom förvaltningsområdet gav myndigheten ensärställning i förhållan- de till andra centrala ämbetsverk och blev avavgörande betydelse vid fast- läggandet av dess uppgifter.Som utskottet hade uttalat var det en rättssäkerhetsfråga av storbetydelse att den grundläggande principen om domstolarnas självständighet iden dömande och rättstillämpande verksamheten upprätthölls. Med beaktan- dehärav ansåg utskottet, i likhet med departementschefen, att det i cen-tralmyndighetens instruktion skulle tas in en erinran om att myndighetenvid fullgörandet av sina åligganden hade att iaktta principen omdomstolarnas grundlagsfästa självständighet vid fullgörandet av de dömandeoch rättstillämpande uppgifterna. I enlighet härmed borde det enligtutskottets mening av instruktionen också framgå att centralmyndighetensåligganden enligt instruktionen skulle gälla enbart den administrativaverksamheten inom förvaltningsområdet. Av vad nu sagts följde att det genomDom- stolsverkets inrättande huvudsakligen tillskapats möjligheter fördomstolarna att få kvalificerad service i frågor av den art som dittillshade ankommit på . Någotsubordinationsförhållande av för svensk förvaltning sedvanlig modell skulledäremot inte komma till stånd (s. 13).Beaktandet av självständighetsprincipen föranledde, fortsatte utskottet, enbegränsning i de uppgifter som skulle ankomma på på grund avdess ansvar för att verksamheten inom förvaltningsområdet bedrevs ef-fektivt och rationellt. borde verka för att verksamhetenbedrevs effektivt, men effektivitetskravet fick inte drivas så långt attdet inkräktade på det viktiga allmänna intresset av rättssäkerhetensupprätthål- lande. Vad det för verkets del var fråga om var att genom enrationellt avpas- sad organisation och genom ändamålsenliga administrativarutiner skapa förutsättningar för effektivt arbetande och i sin verksamhetsjälvständiga domstolar för vilka allmänheten hyste förtroende. Medeffektivitet måste i detta sammanhang i första hand avses säkerhet idömandet (s. 14 f).År 1980 beslöt regeringen att tillkalla en särskild utredare med uppgiftatt följa upp reform av domstolsadministrationen. Enligtdirektiven skulle utredaren bl.a. undersöka om principen om domstolarnassjälvständig- het trätts för när genom verksamhet och omuppgiftsfördel- ningen i administrativt hänseende mellan domstolarna,verket och regeringen var ändamålsenlig. I promemorian ochdomstolarna (Ds Ju 1982:3) anförde utredaren att verksamhetinte hade medfört något intrång i domstolarnas självständighet samt attverket syntes ha ägnat sig åt angelägna uppgifter och hade gjort en riktigprioritering av dessa. Utredningen framhöll att Domstolsverketsservicefunktion gentemot dom- stolarna var den allra viktigaste av verketsuppgifter och att andra, i och för sig angelägna uppgifter, inte borde gesen sådan omfattning att serviceverk- samheten till någon del eftersattes.Domstolsverkets verksamhet regleras numera i förordningen (1988:317) medinstruktion för . Av denna framgår att verket är centralförvaltningsmyndighet för bl.a. de allmänna domstolarna och de allmännaförvaltningsdomstolarna (1 §). Vidare gäller att verket, med iakttagande avdomstolarnas självständighet enligt regeringsformen vid fullgörande avderas dömande och rättstillämpande uppgifter, skall, utöver vad som följerav särskilda bestämmelser, inom sitt verksamhetsområde i administrativthänse- ende leda och samordna verksamheten, meddela föreskrifter ochallmänna råd samt se till att verksamheten bedrivs effektivt. Verket fårinte föreskriva att en viss rotel eller ett visst mål eller ärende skalltilldelas en viss enskild domare eller på annat sätt bestämma hur dömandeuppgifter skall fördelas mellan enskilda domare (2 §).I en år 1992 inom upprättad promemoria Domstols-väsendet - Organisation och administration (Ds 1992:38) före-slogs att skulle avvecklas och dess uppgifter fördelasmellan , ett centralt stabsorgan och domstolarna. Efterremisskritik fullföljdes inte förslaget (prop. 1992/93:100 bil. 3 s. 26).Enligt utskottets uppfattning är de ovan redovisade uttalandena avutskottet rörande förhållandet mellan domstolarna och Domstolsverketalltjämt giltiga. Av dessa följer att verksamhet inte inågot hänseende får inkräkta på domstolarnas självständighet i derasrättstillämpande och dö- mande verksamhet. uppgift är istället att tillhandahålla kvalificerad service åt domstolarna iadministrativa frågor. Visserligen bör eftersträva attdomstolsorganisationen är effektiv, men ut- skottet vill understryka attsträvan efter effektivitet inte får gå ut över rättssä- kerheten. uppfattning kommer det nu redovisade synsättet också väl tilluttryck i instruktion. Mot denna bakgrund anser utskottetinte att det finns skäl för att nu tillsätta en utredning om ställning i förhållande till domstolarna. Utskottet avstyrkermo- tionerna Ju907 och Ju911 i nu ifrågavarande delar.Antalet tingsrätterEtt stort antal motionsyrkanden rör tingsrättsorganisationen. I motionernaJu416 och Ju905, båda (c), anförs att flera tingsrätter bör kunna samverkai större domkretsar. I motion Ju905 yrkas dessutom att antalet tingsrätterskall bestämmas av . Att det nuvarande antalet tingsrätter iprincip skall behållas begärs i motion Ju907 (kd) och i samma motion yrkasvidare att antalet tingsrätter och deras domkretsar skall bestämmas i lag.I motionerna Ju404 (c), Ju409 (fp) och Ju704 (m) begärs att de små tings-rätterna skall vara kvar. I motion Ju409 begärs dessutom att ingaytterligare tingsrätter skall läggas ned förrän man utvärderat resultatenav redan gjorda nedläggningar. En översyn av domstolsorganisationen medutgångspunkt att domstolarna skall vara lokalt förankrade efterfrågas imotion Ju420 (m).Vissa yrkanden går ut på bevarande av namngivna tingsrätter. Sålunda be-gärs bevarande i motion Ju402 (m) av , i motionernaJu410 (fp, kd, m, c, v, mp) och Ju415 (s) av , i motionJu414 (c) av Tierps tingsrätt, i motion Ju417 (c) av tingsrätterna i Kalmarlän och i motion Ju421 (c) av tingsrätterna i län. En organisatorisksam- verkan mellan och tingsrätter efterfrågas imotion Ju416 (c).I motionerna framhålls bl.a. att små domstolar är effektiva och håller enlika god kvalitet i sitt dömande som större domstolar. Medborgarnas närhettill domstolarna är viktig från rättssäkerhetssynpunkt och lokalkännedomhos domare och nämndemän önskvärd. Läggs en tingsrätt ned, kan denjuridiska servicen på orten i form av t.ex. advokatbyråer också komma attförsvinna.Som ovan nämnts hade enligt sina ursprungliga di- rektivatt lägga fram förslag till en helt ny domstolsorganisation. I direktivenuttalades bl.a. att det var ofrånkomligt att antalet tingsrätter skullekomma att minska. meddelat regeringen att en sålångtgåen- de förändring av tingsrättsorganisationen som de ursprungligadirektiven förutsatte inte kunde vinna ledamöternas stöd, begränsadeskommitténs uppdrag till att avse domstolsväsendets inre organisation (dir.1998:22).I budgetpropositionen anför regeringen i huvudsak följande i dessa frågor.De senaste årtiondena har diskussionerna om en reformering av domstolsvä-sendet fokuserats på tingsrätternas storlek. bedrivs moderniserings-arbetet med ett annorlunda synsätt. I reformarbetet skall det goda i dennuva- rande tingsrättsorganisationen behållas och åtgärder vidtas somfrämjar en utveckling mot ett effektivare resursutnyttjande och en dömandeverksamhet av ännu högre kvalitet än i dag.Viktiga utgångspunkter är, framhåller regeringen, den geografiska närhe-ten till domstolen och domstolens lokala förankring i allmänhet. Etträttssä- kert och modernt domstolsväsende måste kunna tillgodose krav påspeciali- sering och kompetensutveckling. Därutöver måste organisationenkunna hantera arbetstoppar och frånvaro m.m. Även lokaliseringen av polis,åklaga- re och häkten är av betydelse när domstolsorganisationendiskuteras.Alltfler måltyper kräver, anför regeringen, att domarna har specialistkom-petens. Den ökande internationaliseringen ställer samma krav. Detta kanvara svårt att upprätthålla vid en alltför liten domstol. Den lösning somhittills har valts är att vissa speciella måltyper, exempelvis miljömål,tryckfrihetsmål och sjömål, har fördelats på regionala domstolar. En annanlösning kan vara att göra domstolarnas verksamhetsområden större. En sådanordning leder i sin tur till ökade möjligheter till individuellkompetensutveckling. Regering- en avser att inrikta det fortsattaförändringsarbetet på att se över domstolar- nas domkretsar. I en regionkan det t.ex. vara lämpligt att bedriva verksamhet i flera domstolar med engemensam domkrets. En sådan konstruktion gör det möjligt att samlaspecialmål till en del enheter och att förstärka vid sjukdom och semestrar.Den ger också möjlighet att utjämna arbetsbördan vid toppar samtidigt somdet stora flertalet mål av mer normalt slag även fortsättnings- vishandläggs vid den domstol som ligger närmast för parterna i målet. Denbeskrivna modellen förutsätter en gemensam administration och en gemen- samledning.Regeringen understryker att den skisserade modellen kan användas för attbehålla domstolsverksamhet vid mindre domstolar som utan vidtagna åtgär-der har eller kommer att få svårt att bedriva en effektivverksam- het med bibehållen kvalitet. I ett mindre antal fall, t.ex. därdet är mycket nära mellan domstolar och/eller där målunderlaget är alltförlitet för att skapa bärkraftiga domstolsenheter, kan det finnas behov avatt lägga samman dom- stolen på orten med en annan intilliggande domstol.Ett exempel på det sist- nämnda är den sammanläggning som skedde den 1 maj1999 av Åmåls tings- rätt med tingsrätt.Regeringen framhåller att sammanläggningen, enligt slut-redovisning, gått att genomföra till gagn för både verksamheten och perso-nalen.Vidare upplyser regeringen att den givit i uppdrag att se omdet finns förutsättningar för att lägga samman och Sollentu- natingsrätter. Om verkets utredning, som skall redovisas senast den 1 de-cember 1999, visar att verksamheten i regionen kan förbättras i en samman-slagen domstol, avser regeringen att lägga samman domstolarna. har bedömt att inte har målunderlag för merän en halv domarrotel. Ett förslag av innebörd att läggssam- man med har remissbehandlats och skall nuberedas.Slutligen upplyser regeringen att arbetartillsammans med tingsrätterna i , , och Äng-elholm för att se över vad som kan och bör göras för att förstärka den dö-mande verksamheten i nordvästra . Ett liknande projekt bedrivs i Ble-kinge län. Inriktningen är, framhåller regeringen, att fördela mål ochresurser så att domstolsverksamheten i områdena kan bedrivas effektivare(budget- prop. 4 avsnitt 6.5.1).Enligt 11 kap. 4 § regeringsformen (RF) gäller bl.a. att föreskrifter omhu- vuddragen av domstolarnas organisation meddelas i lag. I 1 kap. 1 §rätte- gångsbalken (RB) stadgas inledningsvis att tingsrätt är allmänunderrätt och, om ej annat är föreskrivet, första domstol. Av paragrafensandra stycke framgår att domsaga är tingsrättens domkrets och attregeringen förordnar om indelningen i domsagor.Tingsrätternas domkretsar bestäms genom förordningen (1982:996) om riketsindelning i domsagor. Även om det sålunda är regeringen som be- stämmer omindelningen i domsagor och därmed om antalet tingsrätter får, med hänsyntill de ändringar i anslagsbehov och personaluppsättning som endomsagoreglering kan föranleda, ofta ett avgörande inflytande påfrågan, se betänkandet Ny domkretsindelning för underrätterna (SOU 1967:4)s. 32. Ett exempel härpå utgör riksdagsbehandlingen av frågan omnedläggning av nuvarande , JuU 1973:44. Det bör ocksåanmärkas att regeringen i budgetpropositionen för riksdagenanmält planerade organisationsförändringar när dessa inneburit att någontingsrätt skulle läggas ned.Som ovan nämnts hade utskottet vid /99 att ta ställning tillmotionsyrkanden om domstolsorganisationen, bl.a. i fråga om antalet tings-rätter. Utskottet uttalade då att regeringen borde - som skett i ärendet -an- mäla organisationsförändringar som innebar att domstolar lades ned. Iövrigt hade utskottet inga invändningar mot det nödvändigautvecklingsarbete som bedrevs. Det saknades anledning för att dåuttala sig om antalet tingsrätter. Utskottet avstyrkte de då föreliggandemotionerna (bet. 1998/99:JuU1 s. 35).Som utskottet konstaterat ovan pågår ett omfattande reformarbete inomdomstolsväsendet. När det gäller den yttre domstolsorganisationen ser ut-skottet ingen anledning att nu inta en annan hållning än vid frågansbehand- ling under förra . Utskottet utgår därvid från att behovetav lokal förankring och de geografiska förhållandena i skilda delar avSverige beaktas i det pågående arbetet. Utskottet avstyrker motionernaJu402, Ju404, Ju409, Ju410, Ju414, Ju415, Ju416, Ju417, Ju420, Ju421,Ju704, Ju905 och Ju907 i nu ifrågavarande delar.SidoverksamheterI motionerna Ju905 (c) och Ju907 (kd) begärs att inskrivningsverksamhetenskall behållas vid tingsrätterna. I motion Ju911 (m) yrkas att ingaförändring- ar av inskrivningsverksamheten skall göras förrän riksdagenhaft tillfälle att ta ställning till den framtida organisationen avdomstolsväsendet.Inskrivningsmyndigheterna är självständiga myndigheter som är knutna tilltingsrätterna på respektive ort. Det finns 91inskrivningsmyn- digheter.Domstolsverket utarbetade på regeringens uppdrag i samarbete med organisation (DVrapport 1997:5). I rapporten föreslogs att inskrivningsverksamheten den 1januari 2001 skulle flyttas från de allmänna domstolarna och knytas tilllantmäterimyndigheterna. Rapporten har remissbehandlats.I budgetpropositionen anför regeringen i denna del att de nuvarande in-skrivningsmyndigheterna fungerar väl och erbjuder medborgarna en godservice i såväl inskrivningsfrågor som juridiska frågor med viss anknytningtill inskrivningsärenden. Den genomförda datoriseringen av inskrivnings-myndigheterna och en allmän effektivisering av verksamheten har emellertidinneburit att det vid de allra flesta tingsrätterna inte finnsarbetsunderlag för mer än en årsarbetskraft vid inskrivningsmyndigheten. Enså liten organisa- tion är sårbar och inte tillräckligt kostnadseffektiv.Beräkningar av ärende- mängder vid några av de större tingsrätterna ger vidhanden att verksamheten i större enheter kan effektiviseras ytterligare.Merparten av arbetet vid in- skrivningsmyndigheterna utförs avdomstolssekreterare och om det upp- kommer frågor som kräver juridisksakkunskap bistår i första hand tingsnota- rier och i undantagsfall domaremed dessa kunskaper.Enligt regeringens uppfattning är det framför allt samordningen med fas-tighetsbildning och fastighetsregistrering som skulle kunna tala för enöver- föring av inskrivningsverksamheten till och destatliga lantmäterimyndigheterna. Regeringen framhåller emellertid att enförändrad organisation ställer krav på att verksamheten fungerar väl redanfrån , eftersom inskrivningsverksamheten har stor betydelse förkreditgiv- ningen. En förändring inom tingsrättsorganisationen kan skesuccessivt utan att medborgarna drabbas av försämrad service. I dennuvarande verksamhe- ten finns tillgång till erforderlig handläggar- ochjuristkompetens. Vid en överföring till lantmäteriorganisationen skulle denjuridiska kompetensen i tingsrätterna inte kunna tas till vara och detjuriststöd som fordrades i den av förordade organisationenskulle vara svårt att dimensionera.Regeringen anser därför att en avvägning av de skäl som legat till grundför förslag och de synpunkter som förts fram under remiss-behandlingen leder till slutsatsen att inskrivningsmyndigheterna även ifort- sättningen bör knytas till tingsrätterna.När det gäller frågan om vid hur många tingsrätter inskrivningsverksamhetbör bedrivas, framhåller regeringen att om en inskrivningsmyndighet place-ras i varje hovrättsområde, får man myndigheter med 15-30 anställda. Ensådan organisation har goda förutsättningar att bli en stimulerandearbetsplats för de anställda och att vara en uthållig och kostnadseffektivorganisation för den framtida verksamheten.De framtida inskrivningsmyndigheterna bör, anför regeringen, placeras vidtingsrätter utanför storstäderna. Det finns lika goda förutsättningar attbedri- va inskrivningsverksamhet vid en mindre tingsrätt som vid en stortingsrätt. Det är mindre kostsamt med lokaler utanför de större städernaoch det är sannolikt lättare att rekrytera personal vid orter därarbetsmarknaden inte är lika god som i tillväxtregioner. Det finns ocksågoda skäl att ta regionala hänsyn och sysselsättningshänsyn vidlokaliseringen. Regeringen avser där- för att placerainskrivningsmyndigheterna vid tingsrätterna i , Härnö- sand,, , , och (budgetprop. utg.omr.4 avsnitt 6.5.2).Utskottet delar regeringens uppfattning att inskrivningsverksamheten måstevara både uthållig och kostnadseffektiv. Förändringar av den nuvaran- deorganisationen är därför nödvändiga. Enligt utskottets uppfattning tillgo-doser regeringens förslag önskemålet om uthållighet ochkostnadseffektivitet som kompetensen i den nuvarandeorganisationen tas till vara. Utskottet anser att koncentrationen avinskrivningsverksamheten till sju tingsrätter - eller således tvåinskrivningsmyndigheter vid tingsrätter under och en i vartoch ett av de övriga hovrättsområdena - är väl avvägd. Med det anfördatillstyrker utskottet regeringens förslag i denna del och avstyrkermotionerna Ju905, Ju907 och Ju911 i nu ifrågavarande delar.I motion Ju907 (kd) yrkas att bouppteckningsverksamheten skall ligga kvarvid tingsrätterna och i motion Ju911 (m) begärs att inga förändringar avbouppteckningsverksamheten görs förrän fått ta ställning till denframtida domstolsorganisationen.Ärenden om inregistrering av bouppteckningar och om fastställande avarvsskatt handläggs vid tingsrätterna. Ärvdabalksutredningenföreslog i sitt delbetänkande Bouppteckningar och arvsskatt (SOU 1996:160)att tingsrätternas befattning med bouppteckningar i princip helt bordeupphö- ra och att skattemyndigheterna skulle såväl registreradödsboanmälningar och bouppteckningar som fatta beslut om arvsskatt.Betänkandet har remiss- behandlats.I budgetpropositionen anför regeringen att den delar bedömningen i betän-kandet att det finns stora effektivitetsvinster för det allmänna omverksam- heten samlas vid skattemyndigheterna, som är det allmännasspecialister på beskattning. Regeringen menar att betydande förenklingaroch effektivise- ringar av bouppteckningsverksamheten har större möjlighetatt slå igenom vid en överföring till skattemyndigheterna, bl.a. genom attarbetet med bo- uppteckningarna kommer att datoriseras. En överföring fråntingsrätterna innebär att arbetet där i än högre grad kan renodlas till dendömande verk- samheten. De som i huvudsak handlägger ärendena vid domstolär domstols- sekreterare och tingsnotarier. Den kompetens som dessabesitter kan överfö- ras till skattemyndigheterna genom överförande avdomstolssekreterare från tingsrätterna till skattemyndigheterna och genominrättande av särskilda kombinationstjänster mellan skattemyndighet ochdomstol för notarier. De årliga besparingarna av en överföring avbouppteckningsverksamheten till skattemyndigheterna beräknas uppgå tillomkring . Vid en samlad bedömning anser regeringen attbouppteckningsverksamheten har betydligt större möjligheter att utvecklasoch effektiviseras inom skatteför- valtningen. Regeringen föreslår därföratt skatteförvaltningen skall svara förbouppteckningsverksamheten.Regeringen framhåller vidare att de organisatoriska konsekvenserna av enöverflyttning inte behandlas i betänkande. Dessafrågor har emellertid på regeringens uppdrag analyserats av Domstolsverketoch i rapporten och skattläggning av boupp-teckningar - Förslag till en framtida organisation (DV Rapport 1999:1 ochRSV Rapport 1999:10). I rapporten föreslås att verksamheten förläggs ort i var och en av skatteförvaltningens regioner eller sammanlagt tilltio orter. Rapporten har remissbehandlats. Eftersom reformen kräveromfattande lagändringar, avser regeringen att lägga fram en proposition medsådana förslag i syfte att förändringarna skall kunna träda ikraft (budgetprop. 4 avsnitt 6.5.2).Utskottet instämmer i regeringens uppfattning att en överföring av boupp-teckningsverksamheten från tingsrätterna till skattemyndigheterna tordemedföra betydande effektivitetsvinster. Vidare vill utskottet peka på attsåväl arvsskatt som gåvoskatt tas ut med stöd av lagen (1941:416) omarvsskatt och gåvoskatt och att de regionala skattemyndigheterna numera ärbeskatt- ningsmyndigheter vid uttagande av gåvoskatt. De har således redani dag viss erfarenhet av den tillämpliga skattelagstiftningen. Samtidigtvill utskottet understryka att beslut om fastställande av arvsskatt kaninnefatta komplice- rade civilrättsliga bedömningar, och utskottet utgårfrån att regeringen i sitt arbete med den kommande organisationen nogabeaktar att skattemyndighe- terna har erforderlig kompetens även i dettahänseende. Utskottet tillstyrker med det anförda regeringens principförslagoch avstyrker motionerna Ju907 och Ju911 i berörda delar.I motion Ju408 (s) begärs att inregistreringen av företagshypotek flyttasfrån till har på regeringens uppdrag utarbetat rapporten företagsinteckning framtida organisation (DV rapport1997:7). Verket föreslår i rapporten att företagsinteckningsverksamhetenöverförs till Patent- och registreringsverket.Rapporten har remissbehandlats och bereds nu i Justitiedepartementet.Utskottet, som tidigare haft att ta ställning till yrkanden avmotsvarande innebörd, anser att det pågående beredningsarbetet inte börföregripas och avstyrker motion Ju408.I motion Ju401 (m) begärs att länsrätternas lokaler skall handikappanpass-as.Frågan om vilka krav som kan ställas på byggnader i fråga om bl.a. till-gänglighet m.m. är att bedöma med utgångspunkt i 3 kap. 3 § plan- ochbygglagen (1987:10) och lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav påbyggnadsverk m.m. jämte anslutande författningar. Av den sistnämnda lagenframgår att byggnadsverk som uppförs eller ändras skall uppfylla väsentligatekniska egenskaper i fråga om bl.a. tillgänglighet och användbarhet förpersoner med nedsatt rörelse- och orienteringsförmåga ( 2 § 8).Bostadsutskottet har ett flertal gånger behandlat frågan om att ge den be-byggda miljön ökad tillgänglighet och användbarhet för personer med ned-satt funktionsförmåga. På bostadsutskottets förslag gjorde vidriksmötet /96 ett tillkännagivande om förbättringar av tillgänglighet ibefintliga offentliga lokaler. har också i ett senaretillkännagivan- de uttalat sig för en skyndsam handläggning av frågorna omtillgänglighet i den offentliga miljön.I regeringsförklaringen år 1998 framhölls att frågor om funktionshindradevar prioriterade och att tillgängligheten till offentliga lokaler skulleförbätt- ras. pågår nu arbete med en nationellhandlingsplan för handikappolitiken. Handlingsplanen, som skall presenterasföre utgången av , skall bl.a. omfatta tillgänglighetsfrågorna (sebet. 1998/99:BoU8 med hänvisningar).Enligt vad utskottet inhämtat bedriver ett arbete med atthandikappanpassa länsrätternas lokaler i bl.a. de hänseenden motionärernaefterfrågat.Utskottet instämmer till fullo i motionärernas önskemål att länsrätternaskall vara anpassade så att även handikappade personer kan ha tillgång tilldomstolslokalerna.