bet · GM01FiU24 · 1999-06-01 00:00:00 — Redovisningen av den kommunala sektornsstorlek (mom. 2) (m, kd, fp)(), (), FredrikReinfeldt (m), (), (), () och () anserdels att finansutskottets ställningstagande underrubriken av den kommunala sektornsstorlek bort ha följande lydelse:Utskottet konstaterar att det finns en tydligtendens i många kommuner att lägga betydande delarav sin verksamhet i bolag. I likhet med vad somanförs i motion Fi43 (m) anser utskottet att denstatistiska redovisningen av kommunsektornsverksamhet och omfattning bör anpassas till rådandeförhållanden i kommunerna. Det ärotillfredsställande att kommunalt ägda företag inteinkluderas i redovisningen av kommunsektorn.Utskottet vill i sammanhanget också peka på deförslag som i reservation (m, kd och fp) tillbetänkandet om förstärkt revision (bet.1998/99:KU30) lagts fram om att se överförutsättningarna för en särskild företagsform förkommunala företag som ett alternativ tillaktiebolagsformen. Under alla förhållanden börrelevant officiell statistik i ge en korrektoch rättvisande bild av kommunsektorns storlek ochdärmed också inkludera de kommunala företagen. Denärmare formerna för detta bör övervägas avregeringen.Vad utskottet anfört med anledning av motion Fi43(m) yrkande 2 bör som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 2 bort haföljande lydelse:2. beträffande redovisningen av den kommunalasektorns storlekatt med anledning av motion 1998/99:Fi43 yrkande 2som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,2. Kommunala skattetvister (mom. 3) (m, kd,fp)(), (), FredrikReinfeldt (m), (), (), () och () anserdels att finansutskottets ställningstagande underrubriken skattetvister bort ha följandelydelse:Finansutskottet ställer sig bakom motionärernaskrav på en tydligare lagstiftning beträffandekommunerna och de kommunala företagen. Behovet av entydligare lagstiftning belyses bl.a. av att en radav skattetvister mellan kommuner ochskatteförvaltningar pågår . Utskottetanser också i likhet med motionärerna att effekternaav den skatteplanering som sker inom kommunernaskall redovisas på ett adekvat sätt i skrivelsen.Utskottet vill erinra om att regeringen genomstatsrådet i ett interpellationssvar den 6december 1996 kritiserade den skatteplanering sombedrivs i många kommuner och därvid angav att"innebörden av arrangemanget är attbolagsbeskattningen sätts ur spel". höllvidare med interpellanten och uttalade attförfaringssättet "är oacceptabelt". Statsrådetfortsatte bl.a.: "Vilka åtgärder som bör vidtas föratt stävja förfarandet är jag för dagen inte bereddatt lämna besked om. Svaret kräver först en närmareanalys." Utskottet noterar med beklagande attregeringen fortfarande, trots att kommunernasskatteplanering därefter tilltagit, ännu intepresenterat sin analys eller förelagt riksdagennågra förslag.Vad utskottet anfört med anledning av motion Fi43(m) yrkande 1 bör som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 3 bort haföljande lydelse:3. beträffande kommunala skattetvisteratt med anledning av motion 1998/99:Fi43 yrkande 1som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,3. Utjämningssystemet (mom. 4) (m), , (alla m) anserdels att finansutskottets ställningstagande underrubriken bort ha följandelydelse:Finansutskottet anser i likhet med vad som sägs imotion Fi43 (m) att en skrivelse om utvecklingeninom den kommunala sektorn bör innehålla en korrektredogörelse för de tillväxtfientliga konsekvensersom följer av det nuvarande utjämningssystemetskonstruktion. Konstruktionen leder till att om enkommun - oberoende av skattekraftens nivå - lyckasöka sin relativa skattekraft, t.ex. genom åtgärdersom leder till lägre arbetslöshet eller höjdförvärvsfrekvens, förlorar den nästan hela ökningen(och ibland mer) till utjämningssystemet. Ett antalkommuner har haft en sådanutveckling. Som exempel kan nämnas , ,och . Utskottet konstaterar att ca35 kommuner ökade sin relativa skattekraft perinnevånare med mellan 1997 och1998. All denna tillväxt konfiskerades avutjämningssystemet. Utskottet anser detotillfredsställande att detta faktum, som - omsystemet fortlever - torde få långsiktigt negativaverkningar, inte berörs i skrivelsen.Mot bakgrund av det anförda tillstyrkerfinansutskottet motion Fi43 (m) yrkande 3.dels att utskottets hemställan under 4 bort haföljande lydelse:4. beträffande utjämningssystemetatt med bifall till motion 1998/99:Fi43 yrkande 3som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,4. Hälso- och sjukvård (mom. 5) (m, kd, c,fp)(), (), FredrikReinfeldt (m), (), (), (), () och StefanAttefall (kd) anserdels att finansutskottets ställningstagande underrubriken och sjukvård bort ha följandelydelse:Finansutskottet oroar sig i likhet med motionärernabakom motion Fi43 (m) över att köerna till vård ochbehandling har vuxit i jämn takt sedan vårdgarantinavskaffades 1994. Bara mellan mars och oktober 1998ökade andelen patienter med klar diagnos som fåttvänta mer än för behandling från 22 %till . Erfarenheten har visat att en vårdgarantiär en av förutsättningarna för att komma till rättamed bristerna i hälso- och sjukvården. Mot dennabakgrund anser utskottet att en vårdgarantiomedelbart bör återinföras på nationell nivå.Utgångspunkten för en sådan garanti skall somutskottet ser det vara den som infördes den 1januari 1992 och som då tog bort dedåvarande långa vårdköerna. bör mansjälvklart se över de behandlingar/insatser somtidigare fanns på vårdgarantins prioriteringslista.De allmänt omfattade slutsatserna frånprioriteringsutredningen skall kunna vara enutgångspunkt när man utformar den vårdgaranti sombehövs inför 2000-talet. Eftersom den tidigarevårdgarantin visade så goda resultat är det enligtutskottet viktigt att regeringen möjligtåterkommer till med ett förslag.Utskottet anser att med anledning avmotion Fi43 (m) yrkande 4 bör ge regeringen dettatill känna.dels att utskottets hemställan under 5 bort haföljande lydelse:5. beträffande hälso- och sjukvårdatt med anledning av motion 1998/99:Fi43 yrkande 4som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,5. Äldre- och handikappomsorg (mom. 6) (m), , (alla m) anserdels att finansutskottets ställningstagande underrubriken och handikappomsorg bort ha följandelydelse:Finansutskottet konstaterar vad gälleräldreomsorgen att även om delar av de problem somfinns där har administrativa orsaker, är det ävenett faktum att kommunerna prioriteratandra verksamheter än den kärnuppgiftäldreomsorgen är. Detta måste tydligt observeras ochdiskuteras mot bakgrund av att behoven av äldrevårdkommer att öka i takt med att vi får alltfler mycketgamla, dvs. Det ställer änstörre krav på kommunernas prioriteringar. Under desenaste fyra åren har situationen för defunktionshindrade försämrats, framför allt genom attLSS- och LASS-reformerna har urholkats. Utskottetfinner inte regeringens handikappolitik acceptabel.Enligt utskottets utgångspunkt bör kommunernakoncentrera sin verksamhet till ett antal begränsadekärnområden, bland vilka äldreomsorgen är ett ochhandikappomsorgen ett annat.Utskottet anser att med bifall tillmotion Fi43 (m) yrkande 5 som sin mening bör geregeringen detta till känna.dels att utskottets hemställan under 5 bort haföljande lydelse:6. beträffande äldre- och handikappomsorgatt med bifall till motion 1998/99:Fi43 yrkande 5som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,6. Barnomsorg (mom. 7) (m, kd, c, fp)(), (), FredrikReinfeldt (m), (), (), (), () och StefanAttefall (kd) anserdels att finansutskottets ställningstagande underrubriken bort ha följande lydelse:Valfrihet och mångfald inom barnomsorgen måstevärnas. Sålunda får inte införandet av en läroplanför förskolan hota mångfalden. Förskolan måste varaöppen för olika barnomsorgsalternativ och inteensidigt framhålla en speciell form. Det ärfinansutskottets övertygelse att en mångfald avdriftformer och reella valmöjligheter bidrar tillatt höja kvalitetstänkandet inom barnomsorgssektorn.Såväl kommunala som privata alternativ skallbedrivas under kvalitetskontroll. Det är särskiltviktigt att den mest effektiva formen avutvärdering, dvs. föräldrarnas valfrihet,stimuleras. Det ankommer på regeringen att föreslåsådana förändringar i regelsystemet och vidta sådanaandra åtgärder som underlättar vad utskottet häranfört om ökad valfrihet och mångfald inombarnomsorgen.Vad utskottet anfört med anledning av motion Fi43(m) yrkande 6 bör som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 7 bort haföljande lydelse:7. beträffande barnomsorgatt med anledning av motion 1998/99:Fi43 yrkande 6som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,7. Skolan (mom. 8) (m, kd, fp)(), (), FredrikReinfeldt (m), (), (), () och () anserdels att finansutskottets ställningstagande underrubriken bort ha följande lydelse:Självklart bör alla få lika stora möjligheter ochchanser till utbildning av hög kvalitet.Finansutskottet anser att det är nödvändigt attregeringen tillsammans med kommunerna ser till attåtgärder kommer till stånd för att skapa bättreförutsättningar för de ansvariga inom skolan, inteminst rektorerna, att hjälpa alla elever att nåbästa tänkbara resultat under sin skolgång. Attdetta är nödvändigt görs tydligt i de rapporter somRiksdagens revisorers, ochutbildningsinspektörernas granskningar av kommunernaresulterat i. Även de uppgifter som återfinns iregeringens nu aktuella skrivelse samt de signaler iövrigt som når oss om situationen i kommunerna visarpå vikten av åtgärder.Beträffande gymnasieskolan visar de tillgängligastatistiska uppgifterna att situationen i fleraavseenden är allvarlig och att en rad problem måstelösas. Enligt finansutskottets uppfattning måstevalfriheten i gymnasieskolan öka. Det är orimligtmed en ordning som medför att tur eller elevensbostadsadress är avgörande för antagning tillgymnasieskolan. En mångfald av skolor med olikainriktningar och huvudmän ökar valfriheten ochbidrar till den pedagogiska utvecklingen.Riksdagen bör av regeringen begära att den vidtarde åtgärder som är nödvändiga för att dels avhjälpadet allvarliga läget i kommunerna beträffandelikvärdiga villkor för elever, delshejda den oroande utvecklingen i gymnasieskolan.Vad utskottet anfört med anledning av motion Fi43(m) yrkande 7 bör som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 8 bort haföljande lydelse:8. beträffande skolanatt med anledning av motion1998/99:Fi43 yrkande 7 som sinmening ger regeringen till kännavad utskottet anfört.Socialutskottets yttrande1998/99:SoU5yUtvecklingen inom den kommunalasektornTill finansutskottetFinansutskottet har beslutatbereda bl.a. socialutskottet tillfälle att yttra sigöver regeringens skrivelse 1998/99:97 omutvecklingen i den kommunala sektorn jämte demotioner som kan komma att väckas med anledning avskrivelsen och som berör utskottetsberedningsområde.Socialutskottet begränsar yttrandet till avsnitt 3Hälso- och sjukvård, 4 Äldreomsorg och 5Handikappomsorg i skrivelsen samt till motion Fi43(m) yrkandena 4 och 5.I skrivelsen lämnar regeringen en översiktligredovisning av hur ekonomin och verksamheten ikommuner och landsting har utvecklats de senasteåren. Redovisningen av den kommunala verksamhetenavser i huvudsak förhållandena . Positiva effekter avstatsbidragshöjningen på såväl ekonomin somsysselsättningen kan därvid noteras, enligtskrivelsen.Hälso- och sjukvårdI regeringens skrivelse anförs om vårdköer bl.a. attden s.k. Dagmaröverenskommelsen mellan staten ochLandstingsförbundet för tog sikte på att ökatillgängligheten till hälso- och sjukvården för allapatienter. I överenskommelsen mellan staten ochLandstingsförbundet om ersättningar under år 1999för insatser för att stärka patientens ställningm.m. enades staten och landstingen om att bibehållavårdgarantin och att koncentrerainsatserna på att förbättra tillgängligheten ivården.Socialstyrelsen har på regeringens uppdrag utrettfrågan om hur en behandlingsgaranti förhåller sigtill besluten om prioriteringar i hälso- ochsjukvården och dragit slutsatsen att köproblemen ivården inte löses med en behandlingsgaranti. Irapporten betonas att väntetidsgarantier kan leda till attvårdinsatser för redan diagnostiserade patienter ochpatienter under långtidsbehandling trängs undan.Under hösten 1998 uppskattades att mer än 100 000patienter fanns på väntelista för operation ochannan icke akut behandling.Som ett led i att följa upp Dagmaröverenskommelsenvad gäller patientens väntetid med remiss frånprimärvården till specialist på sjukhus har genomfört en uppföljning avväntetiderna vid ett 25-tal sjukhus i hela landetunder i mars och oktober 1998.Oktoberundersökningen visar att drygt hälften avpatienterna med oklar diagnos fick träffa enspecialist inom en månad vilket i stort äroförändrat jämfört med året innan. avpatienterna med en fastställd diagnos fick träffa enspecialist inom vårdgarantins vilket kanjämföras . Av samtligapatienter hade en väntetid på mer än tremånader. Jämfört med undersökningen hadeandelen patienter med en klar diagnos, och somväntat mer än ökat, från till 31 %.Andelen som fått komma till specialist inom en månadhar minskat från till 30 %.I motion Fi43 av m.fl.(m) begärs etttillkännagivande till regeringen om vad i motionenanförts om behovet av att återinföra envårdgaranti inom hälso- och sjukvården (yrkande 4).Motionärerna anför att har köerna tillvård och behandling vuxit i jämn takt. Detta kanregeringen heller inte dölja i skrivelsen. Baramellan ökade andelen patientermed klar diagnos som fått vänta mer än tre månaderför behandling från till . Erfarenhetenunder de tre borgerliga regeringsåren 1991-1994visar att en vårdgaranti är en förutsättning för attkunna komma till rätta med bristerna i hälso- ochsjukvården. Mot den bakgrunden anser motionärernaatt en vårdgaranti bör återinföras pånationell nivå. En vårdgaranti bör inte bara varadem förunnade som bor i borgerligt styrda landsting.Utgångspunkten för en sådan garanti skall vara densom infördes och som då på tre årtog bort de dåvarande långa vårdköerna. Självklartbör man se över om de behandlingar/insatser somfanns på vårdgarantins prioriteringslista börjusteras, men eftersom den gamla vårdgarantin visadeså goda resultat är det viktigt, enligtmotionärerna, att regeringen återkommer tillriksdagen med ett förslag möjligt.Utskottets bedömningUtskottet delar motionärernas bedömning att det ärangeläget att väntetiderna till vård och behandlingminskar. Utskottet vidhåller emellertid dels attvårdgarantin i sin ursprungliga form på många sättspelat ut sin roll, dels att tidsfrister i vårdeninte bör lagfästas utan att det i stället ärlämpligare att bygga vidare på systemet medöverenskommelser mellan staten och landstingen.Av den senaste Dagmaröverenskommelsen mellan statenoch framgår att parterna är enseom att landstingen påtagligt skall minskaväntetiderna för både besök och behandling samt attsärskilda medel avsatts för att följa hurtillgängligheten i sjukvården utvecklas. De ökaderesurser som tillförs kommuner och landsting via detgenerella statsbidraget skall tillföras vård- ochomsorgssektorn. Dessa tillskott förväntas gepåtagliga effekter på vårdens tillgänglighet föralla patienter och ger landstingen ökade möjligheteratt minska väntetiderna.Utskottet vill vidare i sammanhanget peka på attSocialstyrelsen, som på regeringens uppdragbeskrivit och analyserat förutsättningarna för ochkonsekvenserna av en behandlingsgaranti inom svenskhälso- och sjukvård, i sin rapport () menatatt köproblemen i vården inte heller löses med engenerell sådan garanti.Mot bakgrund av det anförda bör motion Fi43 (m)yrkande 4 avstyrkas.Äldre- och handikappomsorgI regeringens skrivelse konstateras i desammanfattande slutsatserna avseende avsnitt 4Äldreomsorg följande. Ökade åtaganden i samband medÄdel-reformen samt en betydande minskning av antaletvårdplatser inom den slutna sjukvården har skapatett kraftigt ökat tryck på kommunernas äldreomsorgsamt på den öppna vården. Kommunerna har i allthögre utsträckning prioriterat sina insatser till deallra äldsta med de största hjälpbehoven. En följdav denna utveckling är att en ökad andel vård- ochomsorgsuppgifter har förts över på anhöriga ochandra närstående. Den minskade täckningsgraden föräldreomsorgens tjänster innebär en försämradmåluppfyllelse med avseende på socialtjänstlagensbestämmelser om äldres rätt till hjälp i hemmet,till ett anpassat boende samt till ett självständigtoch oberoende liv.Fortfarande finns vissa kvalitetsbrister i vårdenoch omsorgen om äldre. Bl.a. finns problem medläkartillgången i det ordinära och särskildaboendet. Vissa diagnosgrupper får inte den vård ochomsorg de behöver. Det gäller bl.a. psykiskt sjuka,personer med stroke och frakturer samt reumatiker.Även vården i livets slutskede är bristfällig. Dockförekommer mycket få fall av vanvård och grövreunderlåtelser. Kommunerna har också överlag blivitbättre på att bedriva försöks- och utvecklingsarbetei syfte att komma till rätta med kvalitetsbristerna.Regeringen sammanfattar i skrivelsen vidare sinaslutsatser vad gäller handikappomsorg i avsnitt 5och anför följande. Målet för handikappolitiken äratt personer med funktionshinder skall kunna delta isamhällslivet och få tillgång till stöd, service ochomvårdnad av god kvalitet som bygger på denenskildes delaktighet.Införandet av lagen (1993:387) om stöd och servicetill vissa funktionshindrade, LSS, har medförtförbättringar inom handikappomsorgen. Situationenför barn med särskilda behov har uppmärksammats.Trots detta finns det fortfarande brister sombehöver åtgärdas. Det förekommer t.ex. fortfarandeicke verkställda domar och beslut.Handikappombudsmannen har också konstaterat attSverige inte helt uppfyller FN:s standardregler.Standardreglerna har tillkommit för att tillförsäkramänniskor med funktionsnedsättning delaktighet ochjämlikhet. Det finns brister i bl.a. den yttremiljön.Generellt sett har den fysiska bostadsstandardenförbättrats för personer med funktionshinder menkvaliteten i det individuella stödet i bostaden harutvecklats på ett negativt sätt.Med personer med funktionshinder avses i de delarsom gäller socialtjänstlagen (1980:620), SoL, och ivissa delar rörande personlig assistans enligt LSSoch assistansersättning enligt lagen (1993:389) omassistansersättning, , personer med fysiskaoch/eller psykiska funktionshinder i åldern 0-64 år.Andelen personer med funktionshinder som får socialhemhjälp har minskat. Störst har minskningen varitbland de personer som hade hemhjälp under längre tidän . En del av dessa personer kandock ha fått personlig assistans enligt LSS samtassistansersättning enligt då antalet personermed dessa insatser ökar.Innan LSS trädde i kraft hade de personer somi dag ingår i lagens personkrets grupp 1 och 2 (ca37 000 personer) rätt till stöd enligt omsorgslagen(1985:568). Statistik överantalet beslut enligt LSS visar att antalet personeri grupp 1 och 2 har varit i stort sett oförändratsedan lagens tillkomst. I den grupp som tidigare ejhade stöd enligt omsorgslagen (grupp 3) hade ca 8000 personer beslut om insats i kommunernarespektive knappt 1 400 i landstingen jämfört med de60 000 som beräknades ingå i gruppen.När det gäller personer med psykiskafunktionshinder har ett stort antalprojektverksamheter startat i kommuner ochlandsting.I motion Fi43 av m.fl.(m) begärstillkännagivande till regeringen om vad i motionenanförts om vikten av prioritering av kommunalakärnuppgifter som äldre- och handikappomsorgen(yrkande 5). Motionärerna anför vad gälleräldreomsorgen att även om delar av de problem somdär finns har administrativa orsaker, exempelvisföråldrade bemanningsplaner bland hemtjänstpersonal,är det även här ett faktum att kommunerna underflera år prioriterat andra verksamheter än denkärnuppgift äldreomsorgen är. Detta måste tydligtobserveras och diskuteras mot bakgrund av attbehoven av äldrevård kommer att öka i takt med attvi får alltfler mycket gamla, dvs. personer över 80år. Det ställer än större krav på kommunernasprioriteringar. Enligt motionärernas utgångspunktbör kommunerna koncentrera sin verksamhet till ettantal begränsade kärnområden, bland vilkaäldreomsorg är ett. Det ställer nya krav påkommunerna, men det innebär också att vi möjliggörför våra äldre att få en värdig ålderdom, när deegna krafterna inte längre räcker till.Beträffande handikappomsorgen har motionärerna ävenanfört bl.a. att regeringen de senaste fyra årenkonsekvent försämrat situationen för landetsfunktionshindrade. Det är främst Lagen om Stöd ochService till vissa funktionshindrade (LSS) samtLagen om assistansersättning () som försämrats.Aktuell statistik visar att runt om i landet drabbasbarn och ungdomar som har funktionshinder av att detnu finns två olika huvudmän för LSS-lagen.Besparingar i den offentliga sektorn är nödvändiga,vilket motionärerna alltid hävdat. harmotionärerna med kraft framhållit att besparingarinte skall drabba utsatta grupper. Därför ärregeringens politik mot just de funktionshindradeinte acceptabel.Utskottets bedömningGenom Ädelreformen, som genomfördes den 1 januari1992, har kommunerna fått ett sammanhållet ansvarför äldreomsorgen och skall fördela resurserna efterbehov. Utskottet har vad gäller utvärderingen avreformen konstaterat bl.a. att reformen nogaföljs av såväl myndigheter som politiker och att deolika insatser regeringen vidtagit på området, somt.ex. , gemensamt skaparförutsättningar för en positiv utveckling aväldreomsorgen framöver (betänkande 1998/99:SoU7Äldrepolitik). De av regeringen ekonomiskavårproposition föreslagna och aviserade höjningarnaav det generella statsbidraget till kommunernasyftar bl.a. till att utveckla kvaliteten i dekommunala kärnverksamheterna genom att t.ex. vidtaförbättringar inom äldreomsorgen.Regeringen har i vårpropositionen också föreslagitytterligare medel till handikappområdet för denärmaste budgetåren, dels för kompetensutveckling,forskning och ytterligare medel tillhandikapporganisationerna m.m., dels för engångsvisatillskott till bilstödet för handikappade. Resurserprioriteras även för ett införande av personligaombud för psykiskt funktionshindrade. I betänkande1998/99:SoU11 Handikappolitik m.m. konstateradeutskottet att ett omfattande arbete pågårmed syfte att förbättra tillgängligheten i samhälletoch att implementera omdelaktighet och jämlikhet för människor medfunktionshinder. Utskottet ansåg det angeläget attdetta arbete bereds skyndsamt. Regeringen bordedärför återkomma till och redovisa sintidsplan för det fortsatta arbetet medtillgänglighetsfrågorna.Enligt utskottets mening bör även motion Fi43 (m)yrkande 5 avstyrkas.Stockholm den 11 maj 1999På socialutskottets vägnarIngrid BurmanI beslutet har deltagit: (), ChrisHeister (m), (), RinaldoKarlsson (s), (), (), (), (), ElisebehtMarkström (s), (), (), (), (), (), (),() och ().Avvikande meningar1. Hälso- och sjukvårdChris Heister (m), (), LeifCarlson (m), (), (), (), () och () anser attutskottets bedömning under rubriken ochsjukvård bort ha följande lydelse:Utskottet är oroat över att köerna till vård ochbehandling har vuxit i jämn takt sedan vårdgarantinavskaffades 1994. Bara mellan mars och oktober 1998ökade andelen patienter med klar diagnos som fåttvänta mer än för behandling från 22 %till . Erfarenheten har visat att en vårdgarantiär en av förutsättningarna för att komma till rättamed bristerna i hälso- och sjukvården. Mot denbakgrunden anser utskottet att en vårdgarantiomedelbart bör återinföras på nationell nivå.Utgångspunkten för en sådan garanti skall vara densom infördes och som då på tre årtog bort de dåvarande långa vårdköerna. Självklartbör man se över de behandlingar/insatser somtidigare fanns på vårdgarantins prioriteringslista.Eftersom den gamla vårdgarantin visade så godaresultat är det viktigt, enligt utskottet, attregeringen återkommer till med ett förslagsnarast möjligt.Utskottet anser att med anledning avmotion Fi43 (m) yrkande 4 bör ge regeringen dettatill känna.2.