bet · GN01BoU1 · 1999-11-23 00:00:00 — Bostadspolitikens inriktning (mom. 2)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 33 börjar med "I den" ochpå s. 34 slutar med "yrkande 24" bort ha följande lydelse:Utskottet delar den vision om hur en god bostadspolitik bör utformas somförs fram i motion Bo204 (c). Även enligt utskottets mening bör sålundabostadspolitiken präglas av- mångfald i utbudet av bostäder med avseende på boendeformer ochutformning,-- en överblickbar och mänsklig skala på bostadsområden ochbostäder,-- boendekostnader som är hanterliga för alla samt-- valfrihet för det enskilda hushållet i fråga om bostadsort ochupplåtelseform.-Som framhålls i de båda c-motionerna är en god bostad en del av välfärden.Det innebär i sin tur att alla måste få del av denna välfärd. Godaboendemiljöer är viktiga för välbefinnandet. Boendemiljön skall även bidratill jämlika och värdiga levnadsförhållanden. Den skall främja en goduppväxtmilö för barn och ungdomar. En förutsättning för att så skall blifallet är naturligtvis att bostadspolitiken ges en sådan utformning attdessa mål kan uppnås. Dagens bostadspolitik svarar enligt utskottets meninginte mot detta krav.Vi har en bostadsbrist i vissa expansiva områden som detfinns ett stort antal tomma lägenheter i andra delar av landet. Utbudet avbostäder med olika upplåtelseformer är inte tillräckligt. I mångabostadsområden har den boende ingen möjlighet att välja mellan hyresrätt ochbostadsrätt genom att den ena boendeformen är underrepresenterad där. Dessabrister måste enligt utskottets mening rättas till. Möjligheten att äga sinlägenhet såväl som ett egethem måste finnas. Att äga sin bostad är ett värdei sig.Den av utskottet nu förordade mångfalden i boendet förutsätter att dehinder som finns undanröjs. Det innebär bl.a. att- en väl fungerande bostadsmarknad måste skapas,-- neutraliteten mellan upplåtelseformerna måste återställas,-- bruksvärdessystemet måste tillämpas på ett bättre sätt,-- de regelsystem som styr byggande och boende måste göras stabilaoch långsiktiga samt-- bostadsfinansieringen bör reformeras genom att ettinvesteringsbidrag införs som de s.k. eviga räntebidragenavvecklas.-De kommunala bostadsföretagens roll bör stärkas. De bör ges möjlighet attutan hinder fungera på bostadsmarknaden som vilket annat bostadsföretag somhelst.Vad utskottet nu med anslutning till partimotion Sf637yrkande 24 samt motion Bo204 (c) yrkandena 1, 2, detta yrkande i motsvarandedel, 3 och 19 anfört om utformningen och inriktningen av den framtidabostadspolitiken bör som sin mening ge regeringen till känna.Övriga motionsförslag avstyrks.dels att utskottets hemställan under 2 bort ha följande lydelse:2. beträffande bostadspolitikens inriktningatt med anledning av motionerna 1999/2000:Bo204 yrkandena 1, 2 i mots3 och 19 samt 1999/2000:Sf637 yrkande 24 och med avslag på motionerna1999/2000:Bo206 yrkande 1, 1999/2000:Bo231 yrkande 15, 1999/2000:Bo232yrkandena 2 och 3, samt 1999/2000: Bo233 yrkande 1 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,4. Bostadspolitikens inriktning (mom. 2)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 33 börjar med "I den" ochpå s. 34 slutar med "yrkande 24" bort ha följande lydelse:Den svenska bostadspolitiken står inför flera stora utmaningar.Byggandet är rekordlågt. Bostadsbristen ökar på de expansiva orterna.Samtidigt är antalet tomma lägenheter oförändrat stort på andra orter. Denparadox som ligger i dessa förhållanden har till stor del sin orsak i desenaste årens bostadspolitik, eller rättare sagt brist på bostadspolitik.Som framhålls i fp-motionen Bo232 måste därför en modern socialbostadspolitik skapas.Hörnstenarna i den nu förordade bostadspolitiken skall vara- valfrihet för konsumenterna,-- avreglering och konkurrens som sänker bygg- ochunderhållskostnader,-- en mer flexibel hyressättning med bibehållen trygghet motoskäliga hyreshöjningar för hyresgästerna och-- en återupprättad neutralitet mellan upplåtelseformerna.-De reformer som måste till för att de uppsatta målen skall kunna nåsinnefattar bl.a. insatser för att- stimulera tillkomsten av bostadsrätter i områden där hyresrätterdominerar,-- införa ägarlägenheter i enlighet med den beställning somriksdagen gjort hos regeringen,-- få till stånd ett ökat ny- och ombyggande genom avreglering ochförenklingar i regelsystemen,-- skapa nya former för ägande och förvaltning av kommunalabostadsföretag,-- öka de boendes inflytande över såväl bostaden som det egnabostadsområdet.-Ett genomförande av de nu förordade åtgärderna skulle leda till att en radav dagens bostadspolitiska problem skulle kunna lösas. Det skulle leda tillökad rörlighet på bostadsmarknaden med ett bättre utnyttjande av detbefintliga bostadsbeståndet som följd. Därmed skulle också svårigheterna förungdomar och andra grupper som inte är etablerade på bostadsmarknadenminska.Vad utskottet nu med anslutning till förslagen i motion Bo232 (fp)yrkandena 2 och 3 anfört om en modern social bostadspolitik bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna. Övriga motionsförslag avstyrks.dels att utskottets hemställan under 2 bort ha följande lydelse:2. beträffande bostadspolitikens inriktningatt med anledning av motion 1999/2000:Bo232 yrkandena 2 och 3 och mmotionerna 1999/2000:Bo204 yrkandena 1, 2 i motsvarande del, 3 och 19,1999/2000:Bo206 yrkande 1, 1999/2000:Bo231 yrkande 15, 1999/2000:Bo233 yrkande 1 samt 1999/2000: Sf637yrkande 24 som sin mening ger regeringen till känna vad ut-skottetanfört,5. Handläggningen av de bostadspolitiska frågorna i regeringen(mom. 3, motiveringen)(), (), () och () anser att den del av utskottets yttrande som på s. 34 börjar med"Frågan om" och på s. 35 slutar med "yrkande 20" bort ha följande lydelse:Bostadsutskottet delar uppfattning att riksdagenbör vara ytterst återhållsam med att uttala sig eller på annat sätt sökapåverka regeringen när det gäller hur den skall organisera sitt arbete.Något tillkännagivande eller annat ställningstagande i frågan frånriksdagens sida bör därför inte komma i fråga. Motionerna avstyrks sålunda.6. Handläggningen av de bostadspolitiska frågorna i regeringen(mom. 3)() och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 34 börjar med "Frågan om"och på s. 35 slutar med "yrkande 20" bort ha följande lydelse:Behovet av en samlad syn på bostadspolitiken är enligt utskottets mening större . I den situationen har regeringen valt att splittraupp de bostadspolitiska frågorna på ett flertal departement och ministrar.Den helhetssyn som fordras för att framtidens bostadspolitik skall tryggaallas behov av en bostad på ett långsiktigt hållbart sätt saknas därmed.Även regeringen tycks nu i någon mån ha kommit till denna insikt. Regeringendrar däremot inte fullt ut konsekvenserna av detta. Även om den biträdandefinansministern nu fått ett utökat bostadspolitiskt ansvar är detta enligtutskottets mening inte tillräckligt. Flera för en bostadspolitisk helhetssynviktiga frågor ligger fortfarande på andra ministrar och andra departement.Mot den nu skisserade bakgrunden bör enligt utskottets meninggenom ett tillkännagivande kräva av regeringen att ett statsråd med ettövergripande ansvar för de bostadspolitiska frågorna tillsätts i enlighetmed förslaget i motion Bo203 (v). Även förslaget i motion Bo204 (c) yrkande20 är därmed tillgodosett.dels att utskottets hemställan under 3 bort ha följande lydelse:3. beträffande handläggningen av de bostadspolitiska frågorna iregeringenatt med anledning av motion 1999/2000:Bo203 och med avslag1999/2000:Bo204 yrkande 20 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,7. Handläggningen av de bostadspolitiska frågorna i regeringen(mom. 3)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 34 börjar med "Frågan om"och på s. 35 slutar med "yrkande 20" bort ha följande lydelse:Som framhålls i motion Bo204 (c) har den nuvarande departementsindelningenvisat sig vara mycket olycklig med tanke på hanteringen av bostads- ochplanfrågorna i regeringen. De frågor som i hanteras på ettsammanhållet sätt i ett utskott - bostadsutskottet - ligger i regeringen påflera departement och ministrar. Det är en enligt utskottets mening olämpligordning där helhetssynen på bostadspolitiken går förlorad. Även regeringentycks nu ha kommit till insikt om detta genom att biträdande finansministernnu getts vidgade uppgifter på bostadsområdet.Det är enligt utskottets mening i och för sig glädjande att bostadsfrågornanu kan förväntas få en större tyngd i regeringsarbetet. För att dessa frågorfullt ut skall få den behandling de kräver måste emellertid samtligabostadspolitiska frågor föras samman till ett departement med en ansvarigminister.Vad utskottet nu med anslutning till motion Bo204 (c) yrkande 20 anfört omatt tillsätta en bostadsminister bör som sin mening ge regeringentill känna. Även förslaget i motion Bo203 (v) är därmed tillgodosett.dels att utskottets hemställan under 3 bort ha följande lydelse:3. beträffande handläggningen av de bostadspolitiska frågorna iregeringenatt med anledning av motion 1999/2000:Bo204 yrkande 20 och med avsl1999/2000:Bo203 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört,8. Inrättandet av en boendekostnadsdelegation (mom. 4)() och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 35 börjar med "Vid sin"och slutar med "4 avstyrks" bort ha följande lydelse:Utvecklingen har kommit att alltmer hota den socialabostadspolitiken. Flera av de politiska beslut som fattats har lett tillökade kostnader i boendet för alla grupper. Det mest påtagliga exemplet påett sådant beslut är den underfinansierade skattereformen. Även denedskärningar av stödet till boende och byggande som följt i spåren avbudgetsaneringen har hårt drabbat de boende.En följd av minskningarna i bostadsstödet och förändringarna ibeskattningen är att villkoren för olika upplåtelseformer drastiskt harförändrats. Det finns en uppenbar orättvisa mellan framför allthyresrätt och andra upplåtelseformer. Kostnaderna för att bo i hyresrätt harsedan slutet av ökat i snabbare takt än i någon annan boendeform.Någon tendens till att denna trend är på väg att brytas finns inte heller.Den förefaller snarare att ha förstärkts under senare år.För att komma till rätta med den uppkomna situationen måste en allsidigbedömning av utvecklingen inom bostadssektorn nu komma till stånd. Pågrundval av denna bedömning måste sedan förslag utarbetas om hur rättvisa iboendet skall åstadkommas. Förslagen måste också avse hur förutsättningarför alla att kunna efterfråga en rimlig boendestandard till rimlig kostnadskall skapas.Det nu förordade arbetet bör genomföras av en särskild utredning. Dennautredning bör bildas genom att dagens byggkostnadsdelegation omvandlas boendekostnadsdelegation. I enlighet med förslaget i motion Bo411 (v) börsålunda den nuvarande delegationen ges nya direktiv och breddastill sin sammansättning. Den bör sedan skyndsamt göra sin bedömning ochlämna förslag med den inriktning som utskottet förordat ovan.Vad utskottet nu med anslutning till motion Bo411 (v) yrkande 4 förordat omatt inrätta en boendekostnadsdelegation m.m. bör som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 4 bort ha följande lydelse:4. beträffande inrättandet av en boendekostnadsdelegationatt med anledning av motion 1999/2000:Bo411 yrkande 4 som siregeringen till känna vad utskottet anfört,9. Boendesociala beredningen (mom. 5)() och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 35 börjar med "Det kan"och på s. 36 slutar med "avstyrks sålunda" bort ha följande lydelse:I 1 kap. 2 § regeringsformen stadgas bl.a. att det skall särskilt åliggadet allmänna att trygga rätten till arbete, bostad, utbildning samt attverka för en god levnadsmiljö. Detta allmänt formulerade krav följs isocialtjänstlagen upp med ett krav som riktar sig mot kommunernassocialnämnder. I lagens 7 § sägs bl.a. att socialnämnden skall i sinverksamhet främja den enskildes rätt till arbete, bostad och utbildning. Detligger naturligtvis ett värde i att samhället genom de refereradestadgandena har givit uttryck för sitt ansvar för den enskildes boende. Somframhålls i de båda v-motionerna kan detta emellertid inte ansestillräckligt. Det kan belysas av att den enda konkreta rättighet som tordefölja av bestämmelserna i socialtjänstlagen är rätten till ekonomisktbistånd till hyreskostnaden.Som anförs i de båda v-motionerna är det otillfredsställande att intesamhället genom lagstiftning eller på annat sätt ger klart uttryck för denenskildes rätt till en egen bostad. I likhet med motionärerna är utskottetmedvetet om att det kan finnas problem och svårigheter med att skapa ensådan rätt, men det är självfallet inte något skäl för att avstå från attutreda hur frågan kan lösas. I Boendesociala beredningens arbete ingår attutreda en rad boendesociala förhållanden som tangerar de nu aktuella. Detframstår enligt utskottets mening därför som naturligt att beredningen genomtilläggsdirektiv också ges i uppdrag att se över frågan om hur den enskildesrätt till bostad skall kunna tryggas.Vad utskottet nu med anslutning till förslagen i motionerna Bo411 (v)yrkande 7 och So489 (v) yrkande 9 anfört om rätten till en bostad börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 5 bort ha följande lydelse:5. beträffande Boendesociala beredningenatt med anledning av motionerna 1999/2000:Bo411 yrkande 7 och 199yrkande 9 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,10. De kommunala bostadsföretagen (mom. 6)(), (), (), Ulla-BrittHagström (kd), (), (), () och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 37 börjar med "Dekommunala" och på s. 38 slutar med "yrkande 2" bort ha följande lydelse:Redan när regeringen lade fram förslaget om att sanktioner skalldrabba de kommuner som säljer sina bostadsföretag riktade företrädarna förModerata samlingspartiet, , invändningar mot det föreslagna sanktionssystemet. Dessainvändningar står kvar ograverade. Utan att här i detalj gå in på deinvändningar som fördes fram vill utskottet bara peka på de brister somfanns i beredningen av förslaget och i de motiv som vägledde det.Den allvarligaste invändningen som kan resas mot sanktionssystemet är dockden brist på respekt för den kommunala självstyrelsen och den kommunalademokratin som det visar. Trots att Lagrådet allvarligt ifrågasatte om eninskränkning i den kommunala rätten till självstyrelse borde göras på detsätt som sanktionssystemet innebär har systemet införts. Attsanktionsmöjligheten nu funnits minskar naturligtvis inte styrkan iLagrådets minst sagt skarpa uttalande. Ett i grunden felaktigt system blirsjälvfallet inte bättre av att det fått vara i kraft under en period.Den praktiska effekten av sanktionssystemet är att det är staten och intekommunerna som bestämmer hur de kommunala bostadsföretagen skallhandhas. Det är naturligtvis inte en statlig uppgift att styra kommunernashandlande när det gäller dessa företag. Sådana ställningstaganden måstegöras i kommunerna mot bakgrund av förhållandena i det enskilda fallet. Detär därför bara de demokratiskt valda företrädarna för kommunen och dekommunala bostadsföretagen som kan fatta beslut i dessa frågor. Med avseendepå det ekonomiska risktagande som ägandet av bostadsföretagen trots alltutgör är det viktigt att detta respekteras. En kommun som hamnar iekonomiska svårigheter, eller som riskerar att göra det, hindras avsanktionssy-stemet att vidta nödvändiga åtgärder för att ändra mellanbesittningsformerna, sanera bostadsområden och för att motverka segregation.Det kan också innebära att kommuner som önskar sälja en del av sittbostadsinnehav för att kunna göra nödvändiga investeringar inom kommunalakärnuppgifter som skola, vård och omsorg hindras att göra en sådanomfördelning.Det finns således olika skäl till att en kommun önskar sälja delar av detkommunala bostadsinnehavet. I vissa kommuner handlar det om att skaffakapital för att stärka beståndets långsiktiga livskraft genom att t.ex.förbättra det kvarvarande bostadsbeståndet eller boendemiljön. I andrakommuner kan det vara fråga om en medveten strävan mot en ökad mångfald påbostadsmarknaden, t.ex. genom ombildning till bostadsrätt. Varje kommun haren bostadsmarknad som i något avseende är unik. Kommunerna har också iövrigt skilda förutsättningar och behov. Det framstår mot den bakgrunden somminst sagt olämpligt att behålla sanktionssystemet. Systemet bör därföromedelbart avvecklas så att kommunerna får tillbaka sitt självbestämmandeöver de kommunala bostadsföretagen och därmed också över den kommunalaekonomin i sin helhet.Vad utskottet nu med anslutning till förslagen i motionerna Bo201 (m),Bo204 (c) yrkande 4, Bo206 (m) yrkandena 16 och 17, Bo232 (fp) yrkande 1,Fi611 (kd) yrkande 2 samt K352 (fp) yrkande 3 anfört om de kommunalabostadsföretagen bör som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 6 bort ha följande lydelse:6. beträffande de kommunala bostadsföretagenatt med anledning av motionerna 1999/2000:Bo201, 1999/2000:Bo2041999/2000:Bo206 yrkandena 16 och 17, 1999/2000:Bo232 yrkande 1,1999/2000:Fi611 yrkande 2 samt 1999/2000:K352 yrkande 3 som sin meningger regeringen till känna vad utskottet anfört,11. Ett ökat bostadsbyggande (mom. 7)(), (), () och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 39 börjar med "Denkraftiga" och på s. 42 slutar med "yrkande 2" bort ha följande lydelse:Även om vissa tecken tyder på att bostadsbyggandet nu sakta börjar öka kraftiga nedgången i bostadsproduktionen redan orsakatstora problem på vissa orter. Bristen på bostäder verkar dämpande påtillväxten och motverkar en nödvändig rörlighet på bostadsmarknaden. Imotioner från Moderata samlingspartiet har framhållits vilkaåtgärder som krävs för att uppnå en bostadsmarknad i balans. Även underårets allmänna motionstid har förslag med denna inriktning lagts fram iflera motioner. I detta avsnitt behandlas förslag med denna inriktning imotion N240 (m). Motionen utgår från förhållandena i därdet varit särskilt tydligt hur missriktade statligaingrepp på bostadsmarknaden motverkar en utveckling som står iöverensstämmelse med kommuninvånarnas önskemål. Slutsatserna om vilkaåtgärder som är nödvändiga är emellertid allmängiltiga för hela landetsbostadsmarknad.Vad som krävs för att åstadkomma ett ökat bostadsbyggande och enbostadsmarknad i balans är bl.a. sänkta skatter på byggande och boende,ändringar i skatteutjämningssystemet, ändrade regler för hyressättning ochförenklingar i planlagstiftningen. Även åtgärder som avser förutsättningarnaför det äldre bostadsbeståndet kan indirekt förbättra möjligheterna tillnybyggande. Det gäller exempelvis villkoren för ombildning till bostadsrättsamt försäljning av kommunala bostäder. Utgångspunkten för åtgärderna måstevara att minska den politiska styrningen och låta människors efterfrågan ochönskemål få genomslag.Hindren för bostadsbyggande har analyserats i en rapport frånBoverket och i en lägesrapport om bostadsmarknaden i somlandshövding avlämnat till regeringen. I dessa rapporterbekräftas skattereglernas negativa inverkan på bostadsmarknaden och deproblem som dagens skatteutjämningssystem för med sig.Vad gäller situationen såväl i som i övriga landet är detuppenbart att problemen för bostadsbyggandet särskilt gäller förhyresrätter. Huvudförklaringarna torde vara dels skattetrycket som i fleraavseenden slår hårt mot hyreshusen, dels hyresregleringssystemet som gör detsvårt att ta ut de hyror i nyproducerade fastigheter som krävs för att göraett byggnadsprojekt ekonomiskt genomförbart. I ställdes dennafråga på sin spets när ett politiskt beslut fattades under den förramandatperioden om att fastställa en hyresnivå som kraftigt understegproduktionskostnaderna. Efter detta ingrepp i förhandlingssystemet försvanngivetvis alla incitament bostadsbyggande för de aktörer på bostadsmarknadensom måste utgå från normala ekonomiska förutsättningar.Det låga byggandet av bostäder för upplåtelse med hyresrätt är oroande avflera skäl. Boendeformen fyller en viktig funktion inte minst för ungamänniskor som skall skaffa sin första bostad och för äldre personer somuppskattar den höga servicegrad som kan erbjudas i hyresrätten. En alltmerförändrad arbetsmarknad kan också innebära ökad efterfrågan på etttidsbegränsat boende utan stora kapitalinsatser.Bostadsutskottet anser att de tilltagande problemen på bostadsmarknadenkräver att åtgärder nu vidtas för att underlätta byggandet av bostäder ochför att låta människors efterfrågan vara avgörande för vad som produceras.Som anförs i motion N240 (m) yrkande 2 kräver en sådan utveckling bl.a.ändrade regler för hyressättning, sänkt skattetryck inom bostadssektorn samten fortsatt avveckling av de politiska styrinstrument som utgörinskränkningar för en fungerande marknad. Detta bör ges regeringen tillkänna. Utskottet behandlar i andra sammanhang mer detaljerade förslag om hurdenna utveckling kan påskyndas.Övriga i detta avsnitt behandlade motioner avstyrks.dels att utskottets hemställan under 7 bort ha följande lydelse:7. beträffande ett ökat bostadsbyggandeatt med anledning av motion 1999/2000:N240 yrkande 2 och med avslag p1999/2000:Bo204 yrkande 2 i motsvarande del, 1999/2000:Bo211 yrkandena 1och 2, 1999/2000:Bo223 samt 1999/2000:Bo230 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,12. Studentbostäder (mom. 8, motiveringen)(), (), () och () anser att den del av utskottets yttrande som på s. 43 börjar med"har" och på s. 45 slutar med "avstyrks de" bort haföljande lydelse:Bristen på bostäder för studerande vid universitet och högskolor är ett avflera tecken på en dåligt fungerande bostadsmarknad. Orsakerna till dennabristsituation sammanfaller till största delen med de förhållanden sompåverkar bostadsmarknaden i övrigt. De generella åtgärder för en bättrefungerande bygg- och bostadssektor som förs fram i motioner från Moderatasamlingspartiet är därför giltiga även vad gäller problemen med studenternasbostadssituation. Utskottet syftar här på förslag om bl.a. sänkt skattetryckinom sektorn, bosparande och flexiblare regler för hyressättning. Generellaåtgärder med denna inriktning kommer att förbättra förutsättningarna förbyggande av alla typer av bostäder och bidra till en ökad rörlighet påbostadsmarknaden. Särskilt för unga som söker sin första bostad eller förstudenter som söker en tillfällig bostad på studieorten kan dessa åtgärderfå stor betydelse.Det bör enligt utskottets mening understrykas att det inte finns anledningatt utforma en särskild bostadspolitik för studerande eller för ungdomar.Detta hindrar givetvis inte att studentbostadsstiftelser och andra upplåterstudentbostäder med särskilda kontraktsvillkor. Ett problem för dennakategori bostäder är att hyresgästerna bor kvar även efter avslutadestudier eftersom bostadsmarknaden i övrigt inte kan erbjuda någotalternativ. En bättre fungerande bostadsmarknad kommer således att även ökatillgången på särskilda studentbostäder. Vad gäller villkoren för byggandeav sådana bostäder kan det, som föreslås i flera motioner, finnas anledningatt se över möjligheterna till förenklade regler. Utskottet har givetvisheller inga invändningar mot förslagen om att de handikappade studenternassituation ägnas större uppmärksamhet i bl.a. kommunernas planering.Landshövding har regeringens uppdrag att identifiera hinderför ett ökat bostadsbyggande. Särskild uppmärksamhet skall riktas mottillgången på bostäder för studenter. I en första delrapportering pekarlandshövdingen på flera av de frågor som tagits upp i Moderatasamlingspartiets motioner. Det får förutsättas att regeringen i dettaavseende tar fasta på förslagen från sin egen utredningsman.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet de i detta avsnittbehandlade motionerna.13.