bet · GN01SfU1 · 1999-11-25 00:00:00 — Dearbetet ska stimuleras. Vi från den centrala nivån ska stimulera, men vidirigera. Det hindrar inte att vi från AMS, i likhet med , ser fmorgondagens överläggningar då myndigheterna, och också Kommunförbunden, förgången samlas för att just summera de erfarenheter som vi har kringverksamheten.Jag vill sedan gärna knyta an till det resonemang som fördecentrala begreppen "arbetsför" och "anställningsbar". Jag tycker att den anAnna här gjorde är träffande för hur problemen ser ut. Vi från Arbetsmarknadsveockså lätt att instämma i det resonemang som förs i den rapport som här avnämligen att uppdraget att bygga en bro över det dike som talade otydliggöras. Vi kan göra det själva från myndigheternas sida, men det är ocksåatt ni från riksdag och regering tydliggör hur denna bro ska byggas.Resonemanget i som är intressant: Eftersom den sdelen av rehabiliteringen är detta att komma ut på arbetsmarknaden bör det navara en huvudsaklig uppgift och ett huvudsakligt uppdrag för arbetsförmedlingarbör då, precis som det sägs i rapporten, vara arbetsförmedlingarna som ansvararden fortsatta rehabiliteringsplaneringen utformas så att samtliga åtgärder inpå bästa sätt för att den enskilde ska kunna bli anställnArbetsmarknadsmyndigheterna skulle fatta beslut om såväl insatser som försörjni- en fråga som precis har ventilerats här. Det finns därför anledning att öveinte en särskild form av ersättning bör utformas och medel öronmärkas föarbetsmarknadsverksamhet. Jag tycker att detta är realistiskt: Det ges ettuppdrag riktat till den grupp som vi här kan identifiera, och särskilda medelför att arbetsmarknadspolitiska insatser både ska passa in och också få eutformning att vi kan räkna med ett positivt resultat - satsningar med det desyftet att förflytta människor från den öppna arbetslösheten in i ordinarie arbDet här sista resonemanget, som alltså finns i rapporten, överensstämmer vriktlinjerna - som bl.a. varit med om att utformaArbetsmarknadsverkets interna omprövningsarbete, det utvecklingsarbete vi bDetta arbete går ut på att de arbetsmarknadspolitiska programmen ska ges en tutformning så att vi arbetar mot den ordinarie arbetsmarknaden, medverkar tillarbetslösa verkligen ges möjligheter att ständigt prövas mot den oarbetsmarknaden och sålunda i mindre utsträckning finns i de olika programfungerar som en uppehållande sysselsättning än direkt orienterade mot arbetsmarNär det talas om särskilda medel blir alltid frågan: Ska det då kosta mer? Jainte att det behöver göra det. Jag tror i stället att man bör ompröva de medelnärvarande går till s.k. arbetslivsinriktad rehabilitering och som försäkringsbevisligen har haft svårigheter att förbruka. Det säger jag inte som kritik.har haft dessa svårigheter kan bero på att man månat om det kvalitativa injobbet. (Bild 5) Över åren ser utvecklingen ut på det här sättet. Denna skillnadtilldelade och förbrukade medel i fråga om olika rehabiliteringsinsatser tyderprofessionaliseringen kan drivas längre hos försäkringskassorna. Men jag trorska pröva om inte den här typen av pengar skulle göra bättre nytta i ett målarbete med att bygga en bro över det dike som talade om än att som gå tarbetslivsinriktad rehabilitering. Denna har ju vid olika utvärderingar vihandla mer om utredningar av behov av arbetslivsinriktad rehabilitering, oganska enkla insatser för aktivering, än om en regelrätt arbetslivsrehabilitering. För den som är intresserad kan jag säga att utvecklingen undedet stora hela verkar upprepa resultatet . Vi får alltså ett glapp ävår mellan tilldelade och förbrukade medel. Min fundering är om inte dessa medgöras tillgängliga på det sätt som RFV argumenterar för, nämligen att särskilavsätts just för att överbrygga klyftan mellan att vara arbetsför och aanställningsbar. Tack!Ordföranden: för det, . är det flera som har anmältjag skulle först vilja ställa en klargörande fråga. Det gäller den bild du visde röda staplarna, över de svårigheter man har framför allt i ganska förfärlig bild, men vad jag förstår är det här absoluta tal. Det ästora län vi har att göra med, och man ser att det framför alltstorstadsområdena. Jag skulle vilja att du kommenterade den här bilden.Levi : Uppriktig sagt kan jag inte ge en uttömmande förklaring.kan hjälpa mig en smula vad det gäller . Meklart, efter det vi har sett och hört av redovisningarna här, ligger detvardags talar om som missbruksproblem ofta som en viktig omständighet bakolånga inskrivningarna.Över huvud taget är psykosociala problem en växande orsak till att människor haatt hävda sig på arbetsmarknaden. Det är en fråga som vi har all anledningvidare med och analysera.Ordföranden: Det är ju det faktum att det är relativa tal som är intressanttittar på mitt eget hemlän, , skulle jag kunna dra slutsatsen att pinte är särskilt stora. Frågan är var problemen egentligen är stora.Thomas : Som jag ser det handlar det om invandrarproblematiken,pratas väldigt lite om . och län är överrepresberoende på att stora invandrargrupper flyttar in till , till dstadsdelarna och till på . Vi hoppas mycketstorstadspengar, , som ska komma nu och att vi kan samvkommunerna och hitta på saker så att vi kan få ned de här staplarna.Ordföranden: för det! Vi kanske återkommer till det här.Ulla (): Jag ska återknyta till det som pratade om,invandrarproblematiken, om man nu ska kalla det så. Det finns faktisktmänniskor som är arbetsföra men inte anställningsbara. Eftersom de inte är insförsäkringskassan kan de inte bli arbetslösa i arbetsförmedlingens ögon. Detgrupp med utomeuropeisk sjukvårdspersonal som är arbetslös. Dessa personer behösjukvårdssvenska 1 och 2 för att kunna få svensk legitimation.Vad jag förstår köper länsarbetsnämnden utbildningsplatser på de här kursbl.a. Det står människor i kö för att komma in på dessa utbisamtidigt som de som går där har problem med försörjningen. Jag skulle viljaAMS anser att skulle kunna ge möjlighet till en samverkan somdessa människor kan bli anställningsbara. Om så inte är fallet undrar vilkenär.Bo Könberg (): Även den här fjärde genomgången var intressant. Jag skullställa en fråga för egen del efter hela den här genomgången till någon av de andra om hur bilden ser ut. fattade ju beslut omförsöken . Och det här körde i gång 1998. I det material som vi hfinns det en rapport från . Där kan man bl.a. läsa attbedrivits, lågt räknat, 5 651 aktiviteter; jag tror att det var så. Min frågdet bättre i verkligheten än det var på den här punkten? Då täinte på att vi har bättre konjunkturer och sådant, utan jag undrar om den vesom man ska ägna sig åt fungerar bättre enligt er mening.Jag har fått lära mig en hel del om skillnaden mellan arbetsfanställningsbar. Min fråga till är: Hur många av de ca 375 00i dag talar om som arbetslösa - inklusive programmen - uppskattar du tillhörkategorin?Sedan vill jag vända mig till de lokala företrädarna. Det har ju efterlystregeländringar från de centrala företrädarna . Det har talats om broar ocman ska få använda pengarna på ett annat sätt. Om ni har några direkta önskemåett lämpligt tillfälle att framföra dem nu när det sitter ett antal lagstiförsamlingen.Kristina (): Jag har en konkret fråga. Har de flesta av dem som hardet som talade om, utredning och samordnad rehabilitering, och blivit aroch kommit till diket rätt till arbetslöshetsersättning?Som jag uppfattade det pratade om att arbetsförmedlingeninte har någon chans att hjälpa . Det berodde kanske på resursbrist ellerman inte hade verktygen. Min andra fråga är: Har dessa personer fått rehabileller har de inte alls fått det?Levi : ska också klargöra hur vi ser på det hela. Men FRISAM-är intressanta, eftersom de stimulerar till en samverkan. Och jag skulle vitill att det inte är någon tvekan om att det på den lokala nivån hai gång ett helt annat samarbete än och att man också hamedveten om att man är mer eller mindre beroende av att hjälpa varandra i arbegrupper som behöver ett extra stöd. Detta visar också de utredningsrapporter sosom kanske kan redovisa.Jag presenterade översiktliga bilder. Jag hoppas att alla uppfattar demillustrationer till hur problemen ser ut än som en exakt beskrivning. Det gällde röda fälten på den här bilden. Vi bedömer alltså inte att det inte finns eför dessa personer att komma ut på arbetsmarknaden, men det kommer att förutsäden samverkan som vi här talar om. Jag skulle vilja understryka en princip.avgöra vem som är anställbar? Är det arbetsförmedlaren? Det är rimligen denmedborgaren. Att man ska ha möjligheter att via ett arbete försörja sig är ettsom alla medborgare bör rikta till det samhälle som de lever i. Det kan varaatt understryka en sådan princip, så att man inte med nya begrepp börjarmänniskor som exempelvis icke anställningsbara. I princip bör vi med olikagöra alla anställningsbara. Det är naturligtvis ett ideal men principiellt vikbetona.Eva Plogéus: fick jag chansen att svara på en del frågor och också prata omannat. visade en bild utifrån vilken det har gjorts en bedömarbetsförmedlingarna. Man måste faktiskt säga att det, trots en lysande arbetsom vi nu har och som utvecklas ytterligare, kommer att finnas en grupp av msom tyvärr inte blir riktigt intressanta på arbetsmarknaden. Det hör mycketatt de inte är rörliga. Man kan inte skicka en person som under mycket lång tiår, har varit utanför arbetsmarknaden och där inga insatser gett resultat,annan ort. På den lilla lokala orten är dessa personer kända, och de kommer iblin på arbetsmarknaden hur mycket vi än gör. talar jag om den bearbetsmarknaden. Jag tror att det måste komma till nya jobb på denarbetsmarknaden, jobb som inte riktigt finns och som subventioneras, okunna ge människor det som de faktiskt ska ha. Det handlar om den vision som Leom, att alla ska ha rätt till ett jobb.Det finns en ganska anmärkningsvärd sak . Vi har en arbetsmarknblir bättre och bättre för i hela landet, inte minst i Jönköpingshänder då? Då har vi inte kvar några resurser för att göra inplaceringar avsom har nedsatta funktioner. Lönebidragspengarna är slut. De är slut i hela laninnebär att vi inte kan utnyttja den samverkan och det samarbete s. Vi kan inte nå resultat när det gäller det jobb som har gjortsförsäkringskassor, kommuner, landsting, arbetsförmedlingar osv. Då är fråganrimligt att ha en sådan situation? En lösning skulle naturligtvis kunna varaser till att utnyttja den arbetsmarknad som är och den som är ännu bättför människor med funktionshinder och andra hinder. Det gäller attatt göra så mycket som möjligt. Men det behövs en ny arbetsmarknaövergångsmarknad.Jag ska svara på en fråga. Man kan nästan säga att av dem som finns här och soinskrivna på arbetsförmedlingarna uppbär , kanske , ekonomiskt stöd inågon försäkring, a-kassa eller liknande. Det är därför som de finns här.arbetat med dem oerhört fram och tillbaka men inte kommit längretrots allt nu att en och annan som har varit inskriven faktkommit in på arbetsmarknaden. Men för att komma längre behövs en öpparbetsmarknaden.I den förra debatten var en annan diskussion uppe. Den gällde hur länge man skahos en arbetsgivare med en anställd person i rehabilitering. Det går aldrig apå den frågan. Men jag tycker - jag svarar för mig själv - att det faktiskfinnas vissa möjligheter för arbetsförmedlingarna att gå in och jobba meanställda och ge vissa möjligheter för att lösa situationen när sjukskrivningarehabiliteringsarbetet har pågått länge.När det gäller regelförändringarna delar jag mycket av det som har sagts tidignågot sätt är det ibland nästan brandväggar i regelsystemet när det gäller attinsatser och åtgärder - det kan kallas åtgärder eller program - som försäkringkommuner och landsting och vi är inblandade i. Det är det som har varit udiskussion. Så nog finns det en del att ändra på som skulle kunna göra sakerbättre, men det handlar om många olika delar. En del tycker jag att ni har isom ni skulle kunna titta på direkt. Det handlar om att se till att fler männisfunktionshinder, som vi just samarbetar kring, ska komma in på den oarbetsmarknaden - det ska vara kontinuitet - med hjälp av exempelvis lönebidragJohnny (): Jag har ett konstaterande. Man kan titta på den nedre delesom motsvarar ungefär 60 000 människor, om jag inte räknar fel. Vi kan gåhistoriskt. När vi hade brist på arbetskraft i det här landet i slutet av 19var det ungefär 65 000 som var arbetslösa och inskrivna, alltså den hårda känågot sätt verkar det som om man, med nuvarande arbetsmarknadspolirehabiliteringspolitik, ändå aldrig klarar av att få tillbaka den här kärnan.är oavsett hur konjunkturerna ser ut. Det är bara ett konstaterande.Sedan har jag en fråga om det förstärkta anställningsstödet. I vilket fält komatt verka? Är det bara i det gröna fältet, eller kommer det in i det vita fälthuvud taget undrar jag var det kommer att verka. Vi såg i en rapport att ungefpersoner skulle behandlas just med det förstärkta anställningsstödet. Det ärsådant generöst stöd som knappt kostar arbetsgivaren någonting. Det kostar intstaten någonting mer än minskade intäkter. Jag tycker på något sätt att detjämförbart med att öka antalet lönebidrag.Eva Plogéus: Man kan faktiskt säga att det förstärkta anställningsstödet harlysande start. Det gäller nog ca 1 000 personer i landet. Det går inte tillsom finns inom det gröna området, utan det går till personer som har varit i gåoch som man har arbetat med länge och där man känner att det måste till nannat.Sedan vill jag uttala en sak, och det är att det inte är kostnadsfriarbetsgivaren. Det är lite bekymmersamt. Vi talar om av lönen, men det äper dag, , som är maximibeloppet när det gäller dessa umånader. Sedan är det under de efterföljande 18 månaderna. Men detmaximerat lönebelopp för dessa som faktiskt innebär en mycket lågarbetsmarknaden . Men strunt i det! Det är ändå ett väldigt bra stöd,handlar om en begränsad tid. Jag är lite rädd för att det kan visa sig att mångsom nu går in med förstärkt anställningsstöd eller skatterabatten som hjälpvisstidsanställda. Vi har fått anmärkning för att vi beviljar lönebidrårsskiften och liknande, men när det gäller lönebidragen handlar det ändåanställningsförhållande av annat slag. Det är något som sker tillsammansenskilde. Det är en kontinuitet i det, och det är en mänsklighet på ett annat sLönebidragen har ju också en annan konsekvens. Den mycket goda samverkansamarbete som vi har med har inte nämnts här under den stund som jag hmed. har utplaceringarna från stoppats. Många av dessa människor fmed en subventionerad anställning, och de har tränat under en lång period.innebär faktiskt dubbla konsekvenser.Ordföranden: Det är väldigt många som har begärt ordet. Jag tar er i turordninglite synd att debatten börjar komma i gång riktigt ordentligt så här på slutetkör så mycket som vi hinner.Margareta (): Fru ordförande! Jag har egentligen en ganska enkel frden är nog svår att besvara: Vad är det som hindrar oss från att sätta iFRISAM landsomfattande? Kom gärna med idéer! Vad behöver vi göra på lagstiftninEller handlar det egentligen bara om att låta tusen blommor blomma?Désirée (): Många av dem som är nere på den röda skalanvarit på den gröna sidan och hamnat i en negativ spiral inne på arbetsmarknadjag förstår måste det ändå ligga i intresse att förebpersoner hamnar i arbetslöshet . Hur ska man dförebyggande? På något sätt måste man redan i ett tidigt skede samvearbetsgivare som har problem med vissa anställda som man kan se förmodligen kobli uppsagda. De har kanske varit sjukskrivna länge eller klarar intearbetsuppgifter längre. blir dessa personer uppsagda. Det gälllågutbildade kvinnor. De kommer då att hamna i den här hopplösa situationenlångtidsarbetslösa. Därför måste man hitta incitament för att se till apersoner inte hamnar i arbetslösheten.Det fanns tidigare något som hette statens arbetsmarknadsnämnd. Det var någotstatlig intern arbetsförmedling. Den var kanske inte så lyckad alla gånger, menändå en möjlighet för personer som hade det lite besvärligt att hittarbetsplatser. Om en person t.ex. inte passade på en arbetsplats kunde manannan statlig arbetsplats där den här personen kanske trivdes och fungeradehandlar ju om de psykosociala besvären. Detta försöker man uppväga mearbetsgivarringarna. Man hjälps åt att hitta arbetsplatser åt arbetshandikapolika sätt. Man byter alltså arbetskraft. Hur ser påskulle gå in och hitta de förebyggande insatserna för att se till att vi inthär personerna - de som är lågutbildade och som ni nästan beskriver som hopplösi arbetslöshet? Det handlar ju om att förebygga redan hos arbetsgivaren. Hur skdit?Marie : bad mig tidigare att svara på frågan om hur många aktivitär. Vi har ju kartlagt att det finns 5 000 olika aktiviteter. Men det beror jman räknar och vad man menar med samverkan. Samverkan kan ju vara att tre handiskuterar en individ. Det kan också vara en samverkan kring en grupp människorhar frågat efter i den här rapporten. Då har vi fått fram att det är 5 00Samtidigt vill jag påminna om att man har frågat dessa handläggare - i det härcheferna - om samverkan har startat på grund av proposition 1996/97:63. Många av de aktiviteter som pågår har startat före proposition 199Proposition 1996/97:63 är framför allt känd hos , arbetsförmoch . En tredjedel av dessa aktiviteter drivs i projektform. De andra skordinarie verksamhet.Johan : Jag jobbar med ett samverkansprojekt inom SOCSAM, det kallas föoch vi arbetar på . Det är alltså ett storstadsförsök och ett systerförChristinas i Finspång.Jag vill återkomma till fråga om antalet. Det har varit lite olikai luften. Vi kan göra en försiktig uppskattning från de sju SOCSAM-försök soDet handlar om olika förhållanden, små och medelstora kommuner och storstadskDå landar vi på ungefär 100 000 personer som är arbetsföra men inte anställniAtt den siffran skiljer sig från bl.a. siffra beror på att visocialtjänsten, dvs. ett antal som inte är SGI-placerade. Det är en förklarifinns säkert fler.Vad gör vi då med den här gruppen? Genom gemensamma bedömningar och gemensammahar vi faktiskt på den relativt korta tid som vi har varit i gång på Hisingenfå ut ungefär hälften i arbete och utbildning av de 200 som vi har haftgemensam lupp. Det är , länsarbetsnämnden och försäkringskasjobbar intimt tillsammans. Vi har därmed lyft dessa människor från bidragsberotagit dem till arbete eller utbildning.Man kan säga att det här är som gammaldags mjölk, dvs. grädden flyter upp. Mankunna göra en uppskattning av helheten, och vi har gjort en försiktig uppskatttror att ungefär var tredje person i den här gruppen skulle kunna gå mot arutbildning. Men två tredjedelar är vi lite mer osäkra på. Vad beror det på?beror på att vi, när det gäller den första tredjedelen, känner att vi har vform av alla de insatser som finns inom dessa aktörer.Nu närmar jag mig alltså andra fråga: Vad vill ni? Jo, vi villandra verktyg, framför allt verktyg med mer långsiktighet i, verktyg som inteefter eller . Det handlar om verktyg som baserar sig påsom vi gemensamt kan se i den här gruppen. Då tror vi att vi kan föra yttpersoner mot arbete eller utbildning. Men det är också viktigt att konstaterhar vissa grupper - hur stora de är vet vi inte; det får försöken avgöra -sannolikt inte kan gå ut i arbete eller utbildning. När det gäller dessa gruppdraget att man ska ge dem förutsättningar för ett värdigt liv.Det som är karakteristiskt för alla dessa ca 100 000 i riket är att de hautbildning; det handlar om grundutbildning, kunskaper i svenska språkyrkesutbildning. Av den anledningen är de inte anställningsbara. När vanställningsbar tänker vi inte så mycket på regelverk utan på vad arbetsmefterfrågar.Tack!Björn : Jag tänker ta mig an önskelistan. Någonting som är nära föreståer att pröva är det förstärkta anställningsstödet, som infördes alldeles nyliEva berättade är det ungefär 1 000 personer som har det . Men det har snabsig att det finns några blottor i det här stödet. Det omfattar exempelmöjligheter för grupper som vi pratar om . Kravet på stödet är att mavarit inskriven i förmedlingen . Den som exempelvis hsjukskriven har inte möjligheten utan faller ifrån. Det är naturligtvis fel. Dbästa samförstånd och i gemensamma handlingsplaner har studerat på exKunskapslyftet, komvux eller något liknande faller inte heller inom ramen fmöjligheter. Likaså är det angeläget att de som har en anställning på Samhallanställning med lönebidrag omfattas av den här möjligheten. Då skulle vi få evolym totalt att jobba med. Det känns angeläget, och det vore bra om vi kundförändringen inför det att stödet förändras och omfattar inskrivningstiDet andra som jag skulle vilja ta upp gäller möjligheten att jobba ihförsäkringskassan i längre processer. Det handlar som diskuterats tidigare t.exlägga ihop våra resurser. Det finns vissa möjligheter hos attupp till . För den här gruppen som är definierad, ca 9 000 personer, skvara möjligt att hitta beröringspunkter. Vi skulle t.ex. kunna ha geutbildningsplaner i de fall då vi vet att det behövs insatser under två, tre årEn tredje sak som har varit uppe och som är aktuell i gäller när muttömt sina möjligheter till bibehållande av anställning med lönebidrag framfömindre företag. Det har då gjorts mångåriga dokumenterade rehabiliteringsinsatär överens med parterna i företaget om att möjligheterna nu är uttömda. Då tatt det borde finnas andra möjligheter. Man skulle kunna begränsa dem. Man skulfinna olika former för det här men ändå öppna för en möjlighet att hjälpmänniskor. Annars blir det ofta så att de lämnar företaget och verksamheten, ofår vi börja om från början. Det borde alltså finnas en öppning, kanske en matt i begränsad omfattning gå in med någon form av stöd om det är bäst för denkunden att vara kvar i företaget. Det här har varit återkommande, och jag tyckeskulle behöva det här stödet.Tack!Birgit : Jag kommer från i . Vi kan tittdet ser ut för människor i den här gruppen i , människfunktionshinder. I den här fina arbetsmarknaden, som just beskrev,funktionshindrade blivit arbetslösa och färre fått åtgärder. Det betyderelegant arbetsmarknaden än utvecklas är de personer som vi talar om helariskzonen. Jag tror också att det antal som talade om när det gäller sstämmer rätt så väl. Det ligger alltså på mellan 800 och 900 personer i vårtdet är ett vanligt treprocentslän. Men individen är en fyrkantig plugg som inti det runda hålet. Jag tror att vi alla måste hjälpas åt för att få dessa dimatt stämma.Bo Könberg frågade vad vi ville. Vilka broar behöver vi bygga? I det här husetvi hjälp för att klara av dessa broar, bl.a. när det gäller våra mål och vårasom var inne på. Vi känner väldigt tydligt att uppdraget från dmyndigheterna inte stämmer. Vi drar åt fel håll. Man kan säga att Näringsdepartstarka betoning på tillväxt naturligtvis har betytt att dessa människors situafått stå efter. Pengar har försvunnit. Det handlar inte minst om borttagalönebidragen mitt i budgetåret. Det har i betytt att i alla falllönebidrag försvunnit, vilket också betyder att de handlingsplaner som kassagemensamt hade lagt upp sprack. AF hade ju inte längre pengar. Därför måste detsom det sägs, handla om långsiktighet. Och försörjningsfrågan måste idiskuteras, inte minst i det här huset.Man måste också ta en diskussion kring hur man ska bemöta frågan från Bruk förlön i stället för bidrag och om hur gemenskapsföretag ska kunna finansieras vaskatter och juridiska problem. Det finns en mängd intressanta uppslag som mantitta på, och det kan man göra i det här huset.Vi behöver också ett stöd från verken. betyder väldigt myckstödet gentemot hälso- och sjukvården. Man kunde kanske tro att landstingespela en större roll, men betyder väldigt mycket som tillsynsmdär. Det är viktigt för oss ute på fältet. Vi behöver ha ett tydligt stöd frtillsynsmyndigheter och från våra ledningar och verk.Jag sade att försörjningsfrågan är grundbulten. Vi kommer inte ifrån det. Detden enskildes oro sitter. Vad säger ni om att inte veta hur er försörjning ämånader, eller kanske om ?