bet · GM01BoU2 · 1999-01-28 00:00:00 — Kooperativ hyresrätt och ägarlägenheter Utskottet behandlar i detta betänkande motioner frånden allmänna motionstiden , som gäller enpermanent lagstiftning om kooperativ hyresrätt, ochinförandet av ägarlägenheter som en nyupplåtelseform. Utskottet föreslår att somsin mening ger regeringen till känna att denkooperativa hyresrätten skall permanentas somupplåtelseform. Utskottet anser dessutom att detfinns bärande skäl för att överväga införandet avägarlägenheter. Utskottet föreslår att somsin mening ger regeringen till känna att det börutarbetas förslag till hur upplåtelseformen börregleras och att regeringen efter beredning böråterkomma till i frågan.Till utskottets betänkande har fogats enreservation (s och v) och ett särskilt yttrande (m). 1998/99:Bo209 av m.fl. (m) vari yrkas16. att hos regeringen begär förslag ominförandet av ägarlägenheter i enlighet med vad somanförts i motionen.1998/99:Bo237 av m.fl. (kd) variyrkas9. att hos regeringen begär förslag tilllag om s.k. ägarlägenheter.1998/99:Bo404 av och () vari yrkas1. att beslutar om förlängd giltighetstidför lagen (1986:1242) om försöksverksamhet medkooperativ hyresrätt till och med utgången av år2000,2. att hos regeringen begär förslag medsikte på en permanentning av den kooperativahyresrätten.1998/99:Bo408 av m.fl. (s) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om behovet av enpermanent lagstiftning vad gäller kooperativhyresrätt.1998/99:Bo409 av och () vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om attförsöksverksamheten med kooperativ hyresrätt enligtden s.k. arrendemodellen permanentas.BakgrundLägenheter i ett flerbostadshus kan i Sverigeupplåtas med antingen bostadsrätt eller hyresrätt.Anledningen till att det inte finns flerupplåtelseformer har vanligen angivits vara attnågot behov av fler upplåtelseformer inte finns samtatt ytterligare sådana skulle verka förvirrande förbostadskonsumenten. Förutom bostadsrätt ochhyresrätt förekommer vissa äldre upplåtelseformersom härrör från tiden års bostadsrättslag(främst boföreningar som står bostadsrätten nära)och den kooperativa hyresrätt som bedrivits som enförsöksverksamhet intill utgången av . Vissaandra typer av bostadsföretag förekommer också. Detgäller bl.a. bostadsaktiebolag, andelshus medlagfart och handelsbolag som bildats med tanke påatt bereda ägaren bostad.Kooperativ hyresrättKooperativ hyresätt innebär att en ekonomiskförening med hyresrätt upplåter bostadslägenhetertill sina medlemmar. Det är fråga om särskildahyresavtal som är fristående från andelsrätten iföreningen. Flyttar hyresgästen får han tillbaka sininsats men får inte ta ut någon ersättning förnyttjanderätten.Den 1 januari 1987 trädde lagen (1986:1242) omförsöksverksamhet med kooperativ hyresrätt(försökslagen) i kraft. Genom lagen bemyndigadesregeringen att försöksvis lämna ekonomiskaföreningar tillstånd att utan hinder avbestämmelserna i 1 kap. 8 § bostadsrättslagen(1991:614) bedriva kooperativ hyresrätt. Avsiktenmed försökslagen var att pröva ensjälvförvaltningsform för de boende inomhyresrättens ram. Lagen gav regeringen möjlighet attundanta försöksföreningarna från tillämpningen frånvissa hyresrättsliga bestämmelser. Det gällde bl.a.hyreslagens bestämmelser om hyresvärdensunderhållsskyldighet, upprustningsåläggande ochhyresgästinflytande vid ombyggnad samthyresförhandlingslagens bestämmelser.Försökslagen har tillämpats för föreningar enligttvå modeller, ägarmodellen och arrendemodellen.Ägarmodellen innebär att föreningen innehar denfastighet där den bedriver sin verksamhet medäganderätt. Tillämpas arrendemodellen förhyrföreningen hela eller delar av den fastighetmedlemmarna bebor.Försökslagen var en tidsbegränsad lagstiftning.Sedan dess giltighet förlängts har denvid utgången av upphört att gälla. Detillstånd som meddelats gäller även efter utgångenav lagens giltighet.År 1990 tillsattes en parlamentariskt sammansattutredning för att utvärdera den pågåendeförsöksverksamheten. En utvärdering skulle äga rumsom sedan skulle ligga till grund för förslag tillden lagstiftning som behövdes för attupplåtelseformen skulle permanentas. Sedan en nyregering tillträtt beslutade denna att lägga nedutredningen och föreslog för attförsökslagen skulle upphävas. Regeringen återkalladedock sitt förslag. Därefter förlängdes försökslagentvå gånger med hänvisning till att frågan om enpermanentning av upplåtelseformen bereddes inomJustitiedepartementet och i avvaktan påatt en utvärdering av verksamheten skulle äga rum. Idecember 1994 gav regeringen i uppdrag attutvärdera den pågående försöksverksamheten medkooperativ hyresrätt. Därefter förlängdesförsökslagen sista gången till utgången av (prop. 1995/96:212, bet. 1996/97:BoU2).Boverkets utvärdering av försöksverksamheten medkooperativ hyresrätt publicerades (1996:7). Verket konstaterade attförsöksverksamheten hade fått en relativt litenomfattning och att många föreningar som fåtttillstånd att bedriva verksamhet hade avvecklatseller övergått till bostadsrätt. Sammanlagt 75föreningar hade fått tillstånd att delta i försöket,endast 63 hade kommit till stånd och av dessa fannsbara 43 kvar med sammanlagt 2 135 lägenheter. Detvar främst föreningar som tillämpat den s.k.ägarmodellen som visat sig sårbara. Föreningarenligt arrendemodellen hade visat sig mer robusta.Verket uppmärksammade dock att försöksperioden hadesammanfallit med en utomordentligt turbulent periodinom den svenska ekonomin och på bostadsmarknaden.Huvuddelen av lägenheterna i de kooperativahyresrättsföreningarna hör till de s.k.krisårgångarna och början av90-talet. Enligt verkets utvärdering fanns dockproblem som föreföll vara av den karaktären att dethandlade om brister i själva försöksverksamhetensutformning, vilket i sig inneburit att boendeformeninte fått en riktig chans. Avsaknaden av enpermanent lagstiftning torde också ha spelat rollför intresset av upplåtelseformen.Boverket ansåg att den kooperativa hyresrättenborde permanentas som upplåtelseform. Verketframhöll bl.a. följande. Boendeformen enligtarrendemodellen har öppnat vägen för s.k.boföreningar enligt en modell som utvecklats blandnågra av . Boföreningarnainnebär större boendeinflytande för hyresgästerna äni vanlig hyresrätt och representerar en av fleravägar att utveckla boinflytande bland de kommunalabostadsföretagen. Kooperativ hyresrätt enligtägarmodellen innebär en ännu större grad avboinflytande än arrendemodellen genom att föreningensom fastighetsägare har det fulla ekonomiskaansvaret. ansåg det viktigt attboinflytande uppmuntras och att detta argument vägertyngre än olägenheterna med en något ökad mångfald ifråga om boendeformer. Verket framhöll isammanhanget att den kooperativa hyresrätten visatsig innebära fördelar vid vissa former avkategoriboende, särskilt vad gäller äldreboende medstarkt inslag av service och vård men också vidkollektivhusboende.Verkets positiva inställning till den kooperativahyresrätten försågs dock med en reservation om attdet inte kunde anses försvarligt att införa enpermanent lagstiftning med de villkor som gälltunder försöksperioden. Verket pekade på attlagstiftaren måste lösa problem som bl.a. gällerpantsättning, hyressättning och värdesäkring avinsatserna, samt vissa skatterättsliga frågor.Verket ansåg också att det bör införas ett krav påekonomisk plan efter mönster från bostadsrättslagen.Särskilt påpekades behovet av att upplåtelseformenfår klara och rimliga villkor.Förutom de kooperativa föreningar som bedriververksamhet med tillstånd enligt försökslagen finnsvissa andra sådana föreningar som bildades i börjanav . Störst och mest känd är (). Föreningen ägerett större fastighetsbestånd omfattande över 6 200lägenheter. Föreningen har ca 62 500 medlemmar. SKBbedriver sin verksamhet med stöd avövergångsbestämmelser till bostadsrättslagen och ettantal undantag från hyreslagstiftningen. Boverketpåpekade i sin rapport att med en permanentlagstiftning om kooperativ hyresrätt också SKBskulle kunna inordna sin verksamhet under depermanenta reglerna.ÄgarlägenheterÄgandet av lägenheter i flerbostadshus hardiskuterats i sedan slutet av 1800-talet.I anslutning till utarbetandet av 1930 årsbostadsrättslag utreddes behovet av ytterligare enupplåtelseform med möjlighet till direkt ägande. Detkonstaterades då att äganderätt till lägenheter inteskulle medföra några fördelar som inte bostadsrättenhade och att nackdelarna var så betydande att enäganderättsform inte kunde förordas (SOU 1928:16 s.11 och prop. 1930:65 s. 34). Genom SOU 1982:40Ägarlägenheter framlades förslag till en särskildlag om ägarlägenheter och en därtill knuten lag omrätt för hyresgäster att förköpa fast egendom.Utgångspunkten för utredningen var att det så långtmöjligt skulle råda likställighet mellan ägande avsmåhus och ägande av lägenheter i flerfamiljshus.Utredningen hade inte i uppdrag att göra några egnaöverväganden beträffande behovet av ägarlägenheter.Dess förslag fick ett blandat mottagande avremissinstanserna. Flertalet av dem ansåg attförslaget inte borde tas till utgångspunkt för eneventuell lagstiftning. Flera av instansernaavstyrkte eller ifrågasatte förslaget medmotiveringen att upplåtelseformen bostadsrätt i alltväsentligt tillgodosåg de syften som hade förts framför att införa ägarlägenheter.Riksdagen har tidigare tagit ställningtill frågan om ägarlägenheter (senaste bet.1997/98:BoU7). Särskilt bör nämnas lagutskottetsställningstagande i anledning av en motion ominförande av ägarlägenheter som väcktes strax efterdet att det ovan behandlade utredningsbetänkandetlagts fram (mot. 1982/83:362, bet. 1983/84:LU4).Utskottet ansåg att frågan om de bostadssocialaeffekterna inte hade belysts på ett sätt som gavanledning att ytterligare överväga ett system medägarlägenheter och avstyrkte motionen redan medhänsyn till de bostadspolitiska konsekvenserna. Detframhölls också att införandet av ägarlägenheterskulle göra den fastighetsrättsliga lagstiftningenoch regelsystemet i övrigt på bostadsområdet merkomplicerat utan att några egentliga fördelar för deboende skulle uppkomma. Utskottet ansåg attlagstiftningen beträffande bostadsrätter i alltväsentligt gav de boende samma fördelar somåberopats till stöd för införandet avägarlägenheter.I den inom upprättadepromemorian Förstärkt bostadsrätt (Ds 1994:59) haranförts att det på några punkter föreliggerväsentliga skillnader mellan bostadsrätter ochägarlägenheter. Det konstaterades att det inte finnsfog för vad som anfördes under remissbehandlingen avbetänkandet Ägarlägenheter om att bostadsrätten somupplåtelseform i allt väsentligt skulle tillgodosede syften som kunde motivera ett införande avägarlägenheter (promemorian s. 33 f.). Treväsentliga skillnader nämndes i promemorian. Detgällde lägenhetens värde som pant,lägenhetsinnehavarens ekonomiska oberoende iförhållande till övriga lägenhetsinnehavare ochlägenhetsinnehavarens frihet att överlåta respektivehyra ut sin lägenhet. I promemorian lämnades förslagom en delvis ny upplåtelseform. Vid sidan av dentraditionella bostadsrätten skulle införas en nyform av bostadsrätt, förstärkt bostadsrätt, som ävenbenämndes en enklare modell av ägarlägenheter.Utmärkande för denna form är enligt promemorianföljande. Föreningen får inte ta upp lån, utanlånen tas upp av bostadsrättshavarna med säkerhet ibostadsrätterna. En bostadsrättshavare skall haen i princip obegränsad rätt att upplåta sinlägenhet i andra hand. Juridiska personer skallha samma möjlighet som fysiska personer att blimedlemmar i föreningen. Förslaget berörde intemöjligheten att bilda traditionellabostadsrättsföreningar.Promemorian Förstärkt bostadsrätt har inte letttill något regeringsförslag om lagstiftning.År 1994 tillsattes en ny utredning omägarlägenheter (dir. 1994:82). Den dåvaranderegeringen ansåg att utredningsförslaget från år1982 inte kunde läggas till grund förlagstiftning. Efter regeringsskiftet samma åråterkallades nämnda utredningsuppdrag (dir.1994:136). Regeringen uttalade att de nuvarandeupplåtelsformerna ger stora möjligheter tillvalfrihet och att det inte finns något behov av attskapa vare sig ägarlägenheter eller förstärktbostadsrätt. Den tillsatta utredningens uppdragförändrades. Utredningen har avgivit betänkandetTredimensionell fastighetsindelning (SOU 1996:87)och i detta föreslås en ny typ avfastighetsindelning. Fastigheter skall kunnaavgränsas mot varandra också genom horisontellagränser över eller under markytan. Enligt förslagetskall det bli möjligt att bilda en självständigfastighet av t.ex. ett våningsplan i en byggnad. Motbakgrund av vad som anförts i utredningsdirektiveninnehåller förslaget ett förbud mot att inrättaägarlägenheter för bostadsändamål.Utredningsförslaget bereds nu inomRegeringskansliet. Kooperativ hyresrättI tre motioner lämnas förslag som avser att denkooperativa hyresrätten skall permanentas somupplåtelseform. Det gäller motionerna 1998/99:Bo408(s) och 1998/99:Bo404 (c) yrkande 2. Förslaget imotion 1998/99:Bo409 (s) är inskränkt till att gälladen kooperativa hyresrättsformen enligt den s.k.arrendemodellen. I c-motionens yrkande 1 föreslåsförlängd giltighetstid av lagen om försöksverksamhetmed kooperativ hyresrätt t.o.m. utgången av år 2000.Boinflytande har varit föremål för uppmärksamhetfrån lagstiftaren och bostadsmarknadens parter underen lång följd av år. En orsak till detta ärnaturligtvis att många boende funnit ett sådantinflytande angeläget eftersom det har många positivaeffekter. Det möjliggör ett ökat engagemang och enökad tillfredsställelse förutom att det vanligtvisleder till minskade utgifter för boendet. Somexempel på insatser från lagstiftarens sida kan frånsenare tid nämnas den lagstiftning som givithyresgästerna ökat inflytande vid ombyggnad ochmöjligheter till att - enligt regelsystemet för dekollektiva hyresförhandlingarna- träffa avtal omsjälvförvaltning. Bland de initiativ som kommer frånmarknaden märks de avtal som träffats mellanhyresmarknadens parter om ökat boinflytande, bl.a.hyresgäststyrt underhåll och självförvaltning.Ett viktigt syfte för lagstiftaren är atttillgodose olika behov och önskemål bland de boende.Olika upplåtelseformer har därför sitt berättigande.Mångfalden gynnar de boende och samhället.I linje med boinflytande- ochsjälvförvaltningsavtalen inom den vanligahyresrättens ram står den kooperativa hyresrättensom drivs enligt arrendemodellen. Hyresgästerna tari dessa projekt ett ökat ansvar och en ökaddelaktighet i förvaltningen av det hus de bebor. Denkooperativa hyresrätten ersätter inte dentraditionella hyresrätten och det boinflytande somutvecklats inom ramen för denna upplåtelseform, menden möjliggör för de hyresgäster och hyresvärdar somser den som en fördel ett alternativ för ett ökatinflytande. Ansvarstagandet vilar inte fullt ut påde boende utan de kan förvänta sig intresse, råd ochstöd av fastighetsägaren. Ur en ekonomisk synvinkelförutsätter upplåtelseformen inte något störrekapital hos de boende. Den kooperativa hyresrättenenligt arrendemodellen har alltså många goda skälför sig.Bostadsrätten erbjuder vissa fördelar men innebärockså vissa risker. De höga överlåtelsepriserna imånga områden stänger dessutom ute många frånmöjligheten att skaffa sig en bostadsrättslägenhet.Bostadsrätten är en äganderättsform som kännetecknasav att den är fritt överlåtbar; den kan i principöverlåtas till vem som helst och till vilket prissom helst. Enligt utskottets mening bör det vidsidan av denna äganderättsform finnas enspekulationsfri äganderättsform. Vad utskottet nuanfört talar för att även kooperativ hyresrättenligt ägarmodellen bör ges en permanent ställningsom upplåtelseform. Lika starkt talarupplåtelseformens lämplighet för vissa former avkategoriboende. Särskilda överväganden kan behövagöras vad gäller hyresgästernas möjligheter attomsätta sina kooperativa hyresrätter till kapitalt.ex. genom en ombildning till bostadsrätt.Bland de ägarföreningar som bildades enligtförsökslagens bestämmelser bedriver i alltväsentligt endast föreningar med kategoriboendefortfarande verksamhet som kooperativ hyresrätt.Behovet av upplåtelseformen skulle därför från vissautgångspunkter kunna ifrågasättas.Försöksverksamheten har dock drivits under en perioddå bygg- och bostadsmarknaden varit mycketturbulent. Försöksföreningarna har därför varitutsatta för mycket starka påfrestningar. Boverketsutvärdering anger också detta som en troligförklaring till att så många av ägarföreningarnaupphört med sin verksamhet. De stora fördelarna medett boende inom en kooperativ förening tar ocksåmånga år att nå. De avbetalningar somföreningsmedlemmarna gör på föreningens skulderkommer ju de boende successivt till godo genomsjunkande kapitalkostnader. Först efter en relativtlång tid kommer de rent ekonomiska fördelarna meddetta boende att spela en särskild roll.Sammantaget anser utskottet att skälen för enpermanent lagstiftning om den kooperativahyresrätten talar för att en sådan lagstiftning börinföras. Den bör avse både den s.k. arrendemodellenoch ägarmodellen. Det bör överlåtas på regeringenatt se till att ett förslag till lagstiftningarbetas fram. Regeringen bör därefter återkomma tillriksdagen med förslag till en permanent lagstiftningom den kooperativa hyresrätten. Boverketsutvärdering och synpunkter bör beaktas vid deöverväganden som görs. Övervägandena bör också avseen möjlighet för de äldre kooperativahyresrättsföreningarna att inordna sig under depermanenta regler som skall gälla.Riksdagen bör med anledning av motionerna1998/99:Bo408 (s), 1998/99:Bo409 (s) och1998/99:Bo404 (c) yrkande 2 om kooperativ hyresrättsom sin mening ge regeringen till känna vadutskottet anfört.Av om den kooperativa hyresrättenframgår att de villkor som gällt förförsöksföreningarna varit bristfälliga i vissaavseenden. Redan mot denna bakgrund anser utskottetatt det inte finns skäl att nya föreningar skalldrivas enligt de regler som gällt förförsöksföreningarna. I detta sammanhang villutskottet uppmärksamma att det kan finnas ettlagstiftningsbehov för att regeringen i olikaavseenden skall kunna förändra redan givnatillstånd. Utskottet anser sig kunna utgå från attregeringen ägnar denna fråga uppmärksamhet.Utskottet avstyrker med det anförda motion1998/99:Bo404 (c) yrkande 1 om förlängdgiltighetstid för försökslagen.ÄgarlägenheterI två motioner föreslås att ägarlägenheter skallinföras. Det sker i motionerna 1998/99:Bo209 (m)yrkande 16 och 1998/99:Bo237 (kd) yrkande 9. I denförstnämnda motionen preciseras förslaget att avseett individuellt ägande av lägenheterna på sammasätt som gäller för egna hem med ensamfällighetsförening som har ansvar för degemensamma funktionerna. Vidare anges att ett striktägaransvar skall gälla för kostnaderna med möjlighettill fullt ränteavdrag på samma sätt som gäller egnahem. Den nya upplåtelseformen bör enligt motioneninföras snarast.Ett ökat inflytande över den egna bostaden är ettcentralt tema i bostadspolitiken. Avsikten är attskapa ett ökat engagemang och en störretillfredsställelse för den enskilde när det gällerhans eller hennes boende. Det har betydelse ur mångasynvinklar; bl.a. kan det vara ett verksamt medelatt möta de problem som är förknippade med dentilltagande segregationen.Lagstiftaren har försökt underlättaförutsättningarna för boinflytandet på hyresrättensområde, senast då hyresförhandlingslagen ochskattelagstiftningen ändrades för att möjliggörakollektiva avtal om s.k. självförvaltning.Lagstiftaren har också tillagt de enskildahyresgästerna lagliga rättigheter att bestämma översina lägenheter i olika avseenden. Det gäller t.ex.rätten för hyresgästerna att vidta åtgärder i denegna lägenheten och deras rätt till inflytande överombyggnadsåtgärder som vidtas av hyresvärden. har tillskapats en boendeformsom ger de boende ett stort inflytande medäganderätten som grund.Vid diskussioner om hur inflytandet för de boendeskall kunna ökas och förbättras måste enligtutskottets mening flera vägar prövas. Utgångspunktenmåste vara att olika former för inflytande passarolika individer mer eller mindre bra. De olikaformerna är också samhällsnyttiga på skilda sätt.Utskottet har tidigare i detta betänkande föreslagitatt som sin mening skall ge regeringentill känna att en permanent lagstiftning om denkooperativa hyresrätten skall införas, omfattandebåde den s.k. arrendemodellen och ägarmodellen.Utskottet har också pekat på boinflytandet förhyresgäster och bostadsrättshavare.Kännetecknande för bostadsrätten, sådan vi kännerden i , är att det ekonomiska företag enbostadsrättsförening innebär grundar sig pågemensamma åtaganden. Visserligen betalasindividuella insatser och överlåtelseersättningarmen föreningens möjligheter att ta upp lån ochpantsätta föreningens fastighet är centrala verktygför dess verksamhet. För många framstår dettagemensamma ansvar som en utmärkt samverkansform förboendet i flerfamiljshus. Andra åter söker en merindividualistiskt präglad form där villkoren förägandet av ett eget hem är en bättre modell.Särskilt gäller detta för frågor om finansieringenav bostaden. Som en fördel framstår attkreditgivning och beskattning kan ske på sammavillkor som gäller för en villafastighet. Någonsådan upplåtelseform - ägarlägenheter - finns inte . I ett inledande avsnitt av detta betänkande haren redogörelse lämnats över de tidigare övervägandensom skett beträffande ägarlägenheter.Utskottet anser det viktigt att genom flera vägaröka möjligheterna för människorna till inflytandeöver den egna bostaden, oavsett om det gäller enhyrd eller ägd bostad och oavsett om det sker igemensamma eller individuella former. mening finns det bärande skäl att därförockså överväga införandet av ägarlägenheter i syfteatt tillgodose olika behov och önskemål bland deboende. Något slutligt ställningstagande till dennya upplåtelseformen kan enligt utskottets meninginte komma i fråga förrän det är möjligt att bedömahur den närmare skall utformas. Utskottet anserdärför att det bör utarbetas ett fullständig förslagtill hur upplåtelseformen skall regleras.Utredningsarbetet bör ankomma på regeringen somefter remissbehandling av förslaget bör återkommatill i frågan.Riksdagen bör med anledning av motionerna1998/99:Bo209 (m) yrkande 16 och 1998/99:Bo237 (kd)yrkande 9 om ägarlägenheter ge regeringen till kännavad utskottet anfört. beträffande kooperativ hyresrättatt med anledning av motionerna 1998/99:Bo404yrkande 2, 1998/99:Bo408 och 1998/99:Bo409 somsin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,2. beträffande förlängd giltighet avförsökslagenatt avslår motion 1998/99:Bo404 yrkande 1,3. beträffande ägarlägenheteratt med anledning av motionerna 1998/99:Bo209yrkande 16 och 1998/99:Bo237 yrkande 9 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottetanfört.res. 1 (s, v)den 28 januari 1999På bostadsutskottets vägnarLennart NilssonI beslutet har deltagit: (), (), (), (),(), (), CarinaMoberg (s), (), (),(), (), (), (),(), (), CarinaAdolfsson (s) och (). Ägarlägenheter (mom. 3)(), (), (), (), (), (), () och CarinaAdolfsson (s) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 7 börjar med "Ett ökat" ochpå s. 8 slutar med "utskottet anfört" bort ha följande lydelse:Frågan om ägarlägenheter har diskuterats . En del oklarhetersynes råda över den närmare innebörden av begreppet ägarlägenheter.Visserligen kan sägas att ägarlägenheternas förespråkare har det gemensamt attde önskar en annan juridisk form än ett indirekt gemensamt ägande av den egnabostaden vilket bostadsrättslagen erbjuder. De praktiska skillnaderna iförhållande till bostadsrätten som dessa förespråkare önskar torde i alltväsentligt kunna sammanfattas i fyra punkter.1. Lägenhetsägarna skall själva svara för belåningen. Den juridiska person somskall ansvara för de gemensamma angelägenheterna skall inte vara tillåten attta upp lån eller lämna säkerhet.2. Lägenhetsägarna skall fritt kunna överlåta och upplåta lägenheten utaninblandning av övriga lägenhetsinnehavare.3. Juridiska personer skall ha obegränsade möjligheter att förvärva och ägalägenheter.4.