bet · GM01SoU12 · 1999-04-22 00:00:00 — Könsstympning - borttagande av kravet på dubbelstraffbarhet I betänkandet behandlas regeringens proposition1998/99:70 Könsstympning - borttagande av kravet pådubbel straffbarhet samt fyra motionsyrkanden somväckts med anledning av propositionen.Ett enigt utskott ställer sig bakom regeringensförslag till ändring i lagen (1982:316) med förbudmot könsstympning av kvinnor. Ändringen innebär attkravet på dubbel straffbarhet tas bort när detgäller brott mot den nämnda lagen som begåsutomlands. Lagändringen föreslås träda i kraft den 1juli 1999.I betänkandet finns två reservationer. I proposition 1998/99:70 Könsstympning - borttagandeav kravet på dubbel straffbarhet föreslår regeringen() - efter hörande av Lagrådet -att antar regeringens förslag till lag omändring i lagen (1982:316) med förbud motkönsstympning av kvinnor.Lagförslaget fogas till betänkandet som bilaga. 1998/99:So19 av () vari yrkas attriksdagen godkänner vad i motionen anförts omtillämpningen av den utvidgade behörigheten försvenska domstolar att döma över gärningar som harbegåtts utanför Sverige.1998/99:So20 av och (kd) vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag tillsådan ändring att preskriptionstiden förkönsstympning förlängs,2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att det avSocialstyrelsen drivna projektet följs upp ochutvärderas,3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att regeringen böråterkomma med förslag på nödvändiga åtgärder för atthjälpa de flickor som utsätts för kvinnligkönsstympning. Propositionen i huvuddragI propositionen föreslås att en ny paragraf införs ilagen (1982:316) med förbud mot könsstympning avkvinnor. Lagändringen innebär att kravet på dubbelstraffbarhet för brott mot lagen som begås utomlandstas bort.Den nya bestämmelsen föreslås träda i kraft den 1juli 1999.Allmänna utgångspunkterEnligt propositionen har könsstympning en tusenårigtradition. Det är ingen som riktigt vet var ochvarför den har uppkommit. Det finns inte något stödför kvinnlig könsstympning i någon religion ochföreteelsen nämns varken i , eller inågot annat religiöst dokument. Trots det är detinte ovanligt att könsstympning av flickor motiverasmed religiösa skäl. Könsstympning förekommer såvälbland katoliker, protestanter, kopter, falasher(judar från ) och muslimer som animister(anhängare av naturreligioner). Traditionen ärenligt propositionen mycket djupt rotad och detsociala trycket mycket hårt hos de folk sompraktiserar den. Enligt olika källor beräknas mer än127 miljoner kvinnor och barn vara könsstympade.Könsstympning förekommer i ett trettiotal länder,framför allt afrikanska. I t.ex. , Etiopienoch är av flickornakönsstympade.Enligt propositionen genomförs könsstympningennågon gång från det att flickan är nyfödd till straxföre puberteten. Operationen utförs ofta utanbedövning och vanligtvis under primitivaförhållanden med osteriliserade knivar, rakblad ochsaxar. Allvarliga medicinska komplikationer som kantillstöta efter stympningen är exempelvis stelkramp,skador på nerver, stora blodkärl och angränsandevävnader m.m., cystor, ständiga urinvägsinfektioner,svårigheter att urinera, kroniskaunderlivsinfektioner som kan leda till infertilitet,smärtsamma menstruationer, komplikationer undergraviditeten samt psykiska problem. Eftersomoperationerna ofta sker kollektivt föreligger ävenrisk för hivinfektion. Många flickor dör i sambandmed stympningen.Regeringen anför att en grundläggande regel i vårträttssystem är att alla människor skall varaskyddade mot kränkningar av sin kroppsligaintegritet. Denna princip kommer bl.a. till uttrycki FN:s deklaration om mänskliga rättigheter.I artikel 24.3 i FN:s konvention om barnetsrättigheter () åläggs staterna attvidta alla effektiva och lämpliga åtgärder i syfteatt avskaffa traditionella sedvänjor som är skadligaför barns hälsa. Med "traditionella sedvänjor" menasi första hand könsstympning av flickor. "Effektivaåtgärder" avser lagstiftning som förbjuder sådanasedvänjor samt informationskampanjer som syftar tillatt skapa medvetenhet om sedernas negativakonsekvenser för barnets fysiska och psykiska hälsa.Artikel 37 (a) i anger att ingetbarn får utsättas för tortyr eller annan grym,omänsklig eller förnedrande behandling.Barnkommittén har haft i uppdrag att göra en bredöversyn av hur svensk lagstiftning och praxisförhåller sig till åtagandena i . Isitt betänkande Barnets bästa i främsta rummet (SOU1997:116) anför kommittén att könsstympning är ettså allvarligt brott att det bör undantas frånprincipen om dubbel straffbarhet.Enligt propositionen är kvinnlig könsstympning intebara ett brott mot rätten till kroppslig integritetutan företeelsen utgör också ett förnekande avkvinnans rätt till självständighet. Könsstympning ären fråga som handlar om mänskliga rättigheter ochbarnets rättigheter. Det är också en hälsofråga förmånga kvinnor och barn.Förslaget till lagändringPropositionenKönsstympning av flickor är förbjudet och straffbarti enligt särskild lagstiftning sedan 1982.Enligt 1 § lagen (1982:316) med förbud motkönsstympning av kvinnor får ingrepp i de kvinnligayttre könsorganen i syfte att stympa dessa elleråstadkomma andra bestående förändringar av dem inteutföras. Förbudet gäller oavsett om kvinnan, ellervårdnadshavaren om det gäller ett barn, har lämnatsitt samtycke till ingreppet. Lagen syftar till attdels förhindra att kvinnlig könsstympning utförs,dels markera ett avståndstagande från den kvinnosynsom företeelsen ger uttryck för.Den 1 juli 1998 skärptes straffbestämmelserna närdet gäller könsstympning (prop. 1997/98:55, bet.1997/98:JuU13, rskr. 1997/98:250). Påföljden böterutmönstrades ur straffskalan somstraffskalan skärptes. Den som bryter mot förbudet i1 § lagen med förbud mot könsstympning av kvinnorkan enligt 2 § samma lag dömas till fängelse . För grovt brott, dvs. i de fall ingreppethar medfört livsfara, allvarlig sjukdom eller iannat fall inneburit ett synnerligen hänsynslöstbeteende, är straffet fängelse i lägst ochhögst . Även försök, förberedelse ochstämpling till brott, liksom underlåtelse attavslöja könsstympning som är å färde, är straffbart.Av 23 kap. 4 § följer att ävenmedverkan till könsstympning är straffbart.För att ett brott som har begåtts utomlands skallkunna lagföras i krävs normalt att gärningenär straffbar även där den begicks - den s.k. dubblastraffbarhetens princip. Härifrån görs vissaundantag, bl.a. vad gäller mycket grova brott ochbrott där genom internationella åtagandenhar förbundit sig att lagföra brott oavsett var debegåtts (2 kap. 2-3 a §§ ).Trots att könsstympning av kvinnor är förbjuden iSverige, förekommer det enligt regeringen attflickor som bor i könsstympas. I vilkenomfattning ingreppen sker är dock okänt. Enligtpropositionen bor det i drygt 5 000 flickorsom ursprungligen kommer från länder därkönsstympning praktiseras. Av dessa flickor är ca 2000 under . Flertalet av flickorna kommer frånländer där av kvinnorna ärkönsstympade.En viktig förklaring till att traditionen medkönsstympning hålls vid liv i är att mångahar en önskan om att återvända tillhemlandet. Enligt regeringen tyder mycket på atttraditionens starka kraft medför att föräldrar somkommer från länder där könsstympning praktiseras ochsom får barn i kommer att fortsätta att förasedvänjan vidare. Risken finns att man försökerutföra ingreppet vid besök i hemlandet undersemestrar eller skollov. Regeringen anför attföräldrarna har huvudansvaret för barnet. Om barnetpå föräldrarnas initiativ riskerar att könsstympasunder t.ex. en semestervistelse i hemlandet är detemellertid samhällets ansvar att ingripa. I dessafall måste föräldrarnas rätt stå tillbaka förbarnets rätt till skydd, anförs det.Det är enligt regeringen inte tillfredsställandeatt man utan risk för lag-föring kan kringgå lagenmed förbud mot könsstympning av kvinnor genom attlåta flickor och unga kvinnor, som är bosatta ellerannars vistas i , könsstympas i länder därkönsstympning inte är straffbart. Regeringen anserdärför att svensk domstol bör ges behörighet att isådana fall döma för brott enligt den nämnda lagen.När ett ingrepp sker utomlands utförs det vanligenav en person som bor och verkar i det landet och somdet normalt inte finns möjlighet att lagföra iSverige. Det blir därför i praktiken framför alltföräldrar och andra släktingar till barnet somkommer att kunna omfattas av den utvidgadedomsrätten.Regeringen föreslår att kravet på dubbelstraffbarhet tas bort när det gäller brott mot lagenmed förbud mot könsstympning av kvinnor som begåsutom-lands. En ny 3 § med denna innebörd föreslåsdärför införas i den nämnda lagen. I propositionenanges att några remissinstanser har ifrågasatt denvalda lagstiftningstekniken och i stället ansett attbestämmelsen om utvidgad domsrätt bör tas in direkti 2 kap. . Regeringen påpekar bl.a. att1998 års sexualbrottskommitté har i uppdrag attbl.a. utreda om det nuvarande kravet på dubbelstraffbarhet för sexualbrott mot och handel med barnutom-lands bör tas bort (dir. 1998:48). Om kommitténbedömer att kravet bör tas bort skall den föreslåförändringar i lagstiftningen och därvid särskiltbeakta vilken avgränsning som bör gälla förundantaget från kravet på dubbel straffbarhet.Enligt regeringens mening bör resultatet avkommitténs arbete avvaktas och eventuella ändringari bestämmelser om svensk domsrättdärefter genomföras i ett sammanhang. Därvid kan detockså finnas skäl att överväga om inte lagen medförbud mot könsstympning av kvinnor i sin helhet börinarbetas i , anförs det vidare.Eftersom det är viktigt att snabbt få ettheltäckande skydd mot könsstympning, bedömerregeringen att den bästa lagtekniska lösningen förnärvarande är den nu föreslagna.Lagrådet anför i sitt yttrande att man medtillfredsställelse noterar att frågan om denlagtekniska lösningen inte är slutgiltigt avgjordoch lämnar förslaget utan erinran.Utskottets bedömningUtskottet anser liksom regeringen att det ärotillfredsställande att man kan kringgå lagen medförbud mot könsstympning av kvinnor genom att låtagenomföra ingreppet i ett land där könsstympninginte är straffbart. Utskottet delar såledesregeringens bedömning att brott mot den nämnda lagenbör undantas från kravet på dubbel straffbarhet. Ipropositionen anges att bestämmelserna ibrottsbalken om svensk domsrätt kommer att ses över,varvid det kan finnas skäl att överväga om lagen medförbud mot könsstympning i sin helhet bör arbetas ini . I avvaktan på resultatet avöversynen bör dock den föreslagna lagtekniskalösningen godtas. Utskottet tillstyrker därmedregeringens förslag till ändring i lagen med förbudmot könsstympning av kvinnor.Avgränsning av den utvidgade domsrättenPropositionenFör att brott som begåtts utomlands skall omfattasav svensk domstols behörighet bör det enligtregeringen finnas ett berättigat svenskt intresse avatt svensk lag skall tillämpas och att svenskdomstol skall kunna döma för brottet.Regeringen påpekar att nuvarande bestämmelser omsvensk domsrätt över gärningar som har begåttsutanför är generellt avfattade men attavsikten inte är att åtal skall väckas i isamtliga de fall som bestämmelserna om domsrättfaktiskt medger det. Av bl.a. 2 kap. 5 §brottsbalken följer att det beträffande de flestafall där brott begåtts utanför gränserkrävs att regeringen eller Riksåklagaren ger sitttillstånd för att åtal skall få väckas. Genom dennaprövning kan de fall som leder till åtal i Sverigebegränsas till situationer där det föreligger ettpåtagligt svenskt intresse av att lagföring kommertill stånd i Sverige.Regeringen anser att det skulle strida motsystematiken hos de nuvarande bestämmelserna omsvensk domsrätt att beträffande nu aktuellt brottförsöka att i lagen precisera de situationer där detföreligger ett påtagligt svenskt intresse avlagföring i . En mer preciserad bestämmelseskulle också kunna innebära att möjligheterna attutreda och åtala fall av könsstympning som harbegåtts utomlands blev alltför begränsade, menarregeringen. Regeringen förordar därför en ordningsom innebär att bedömningen av vilka fall avkönsstympning utomlands som bör leda till åtal iSverige görs i samband med prövningen av frågan omåtalstillstånd. Syftet med lagen med förbud motkönsstympning av kvinnor, liksom den nu föreslagnalagändringen, är enligt propositionen att ge flickoroch unga kvinnor i ett skydd mot attutsättas för könsstympning. Den utvidgade domsrättenär således avsedd att hindra att flickor och ungakvinnor som finns i förs utomlands för attdär få ingrepp utförda som är förbjudna här ilandet. Tillstånd till åtal bör därför i principendast beviljas i sådana fall. Svensk lag bör enligtregeringen alltså inte tillämpas och svensk domstolbör inte döma för brott som helt saknar anknytningtill och där det således inte finns någotsvenskt berättigat intresse av en utvidgad domsrätt.Den anknytning som bör krävas för att lagföringskall ske i bör enligt regeringen såsomhuvudregel föreligga förbrottet. Det vore inte rimligt om t.ex. asylsökandeföräldrar skulle riskera att åtalas här om de komtill med barn som tidigare könsstympatsenligt traditionerna i hemlandet. Det kan tänkasuppkomma gränsfall där det visserligen finns enanknytning till för brottetmen där anknytningen är så svag att det ändå skullete sig stötande att åtala här, exempelvis närfamiljen endast har varit på tillfälligt besök iSverige innan ingreppet utfördes. Enligt regeringenskulle det emellertid vara motiverat att beviljatillstånd till åtal om en familj innan den kom tillSverige vistats i något annat land därkönsstympning inte är accepterat och föräldrarnadärför måste ha varit införstådda med gärningensförkastlighet. Bedömningen huruvida tillstånd tillåtal bör beviljas måste således göras medutgångspunkt i omständigheterna i det enskildafallet, anför regeringen.MotionenI motion So19 av () yrkas attriksdagen godkänner vad i motionen anförts omtillämpningen av den utvidgade behörigheten försvenska domstolar att döma över gärningar som harbegåtts utanför . Motionären anser attregeringens uttalanden till ledning för i vilka fallRiksåklagaren bör ge tillstånd till åtal har fått enför snäv utformning. Enligt motionären måste detklargöras att förbudet mot könsstympning ochdomsrättsbestämmelsen också skall gälla personer somfinns i och som utför stympningar utomlands,oavsett var flickorna, som stympningarna genomförspå, bor.Tidigare behandlingUtskottet anförde i sitt yttrande tilljustitieutskottet med anledning av den nämndapropositionen 1997/98:55 bl.a. att undermånga år har bedrivit ett aktivt internationelltarbete för att eliminera kvinnlig könsstympning,bl.a. inom olika FN-organ och inom WHO, och attSverige bör fortsätta detta arbete (1997/98:SoU4y).Utskottets bedömningI motion So19 (fp) anförs att personer som finns iSverige och som utför könsstympningar utomlands börkunna lagföras här i landet, även om de flickor somingreppen utförs på inte bor i 2 kap. 2 § följer att ett brott sombegåtts utomlands av en svensk medborgare ellerutlänning med hemvist i eller, i vissa fall,utlänning som finns här i riket, kan dömas eftersvensk lag och i svensk domstol. Genom att nu tabort kravet på dubbel straffbarhet för könsstympningomfattas även fall då ett sådant ingrepp utförts iett land där könsstympning är tillåtet.Syftet med lagen med förbud mot könsstympning avkvinnor, liksom den i propositionen föreslagnalagändringen, är enligt regeringen att ge flickoroch unga kvinnor i ett skydd mot attutsättas för könsstympning. Regeringen anför atttillstånd till åtal i princip endast bör beviljas ide fall där flickor och unga kvinnor som finns iSverige förs utomlands för att könsstympas. De fallsom leder till åtal i bör enligtpropositionen begränsas till situationer där detföreligger ett påtagligt svenskt intresse av attlagföring kommer till stånd i . Brott somhelt saknar anknytning till bör däremot inteomfattas av den utvidgade domsrätten, anförs det.Mot bakgrund av vad som redovisats kan det enligtutskottets mening inte i och för sig uteslutas attlagföring i kan komma att ske även i andrafall än de som exemplifieras i propositionen.Utskottet anser att något ytterligare uttalande tillledning för prövningen av åtalstillstånd dock intebör göras. I sammanhanget vill utskottet också återframhålla att det är angeläget att Sverigefortsätter att arbeta aktivt i olika internationellasammanhang för att bekämpa könsstympning. MotionSo19 (fp) bör avslås.PreskriptionstidPropositionenI propositionen anges att (Barnens rätt isamhället) i sitt remissvar anfört attpreskriptionsbestämmelserna kan medföra attföräldrar väntar med ingreppet till efter BVC-tidenoch att ingreppet kommer att upptäckas först påungdomsmottagningen eller liknande. har därförförespråkat en lång preskriptionstid. Enligt deallmänna reglerna i 35 kap. 1 § gällerför normalbrottet könsstympning en preskriptionstidom och för det grova brottet femton år.Regeringen anser att detta torde tillgodose detsyfte som eftersträvar.MotionenI motion So20 av och (kd) yrkas att hos regeringenbegär förslag till sådan ändring att preskriptions-tiden för könsstympning förlängs (yrkande 1).Motionärerna hänvisar till vad anfört ochframhåller den preventiva funktion som lagändringenförväntas få. Enligt motionärerna börpreskriptionstiden förlängas till tjugo år.Utskottets bedömningUtskottet delar regeringens bedömning att nugällande preskriptionstider för brottetkönsstympning får anses tillräckligt långa ochavstyrker därför motion So20 (kd) yrkande 1.Förebyggande insatser, m.m.PropositionenEnligt regeringen räcker det inte med lagstiftningför att bekämpa problemet med könsstympning. Arbetetmed att förhindra könsstympning handlar i storutsträckning om att förändra inställningen tilldenna sedvänja. Lagstiftning är dock ett sätt församhället att markera vad som är icke-acceptablabeteenden. Den nya bestämmelsen kommer att få enviktig preventiv effekt genom att fungera som ettstarkt stöd för de föräldrar och unga kvinnor somförsöker stå emot äldre släktingars och andralandsmäns krav på att könsstympning skall utföras.Enligt regeringen är det av stor vikt attlagändringen följs upp med informationsinsatserriktade till såväl föräldrar som barn och ungdomar.I propositionen anförs att det viktigaste när detgäller att bekämpa könsstympning är atttillhandahålla verktyg för att förhindra attkönsstympning sker. Förebyggande insatser är därförav stor betydelse, liksom att personer som kommer ikontakt med barn i riskzonen vet vad de skall göraoch hur de skall hantera situationen. Regeringenpåpekar att socialnämnden kan omhänderta ett barnmed stöd av lagen (1992:52) med särskildabestämmelser om vård av unga (LVU) för att på kortsikt förhindra att barnet förs ut ur landet för attkönsstympas. På lång sikt är emellertid enkombination av förbud och förebyggande åtgärder denbästa lösningen. Ett effektivt skydd för barn iriskzonen är att de besöker BVC, förskola och skoladär det finns kompetent personal. börockså hålla ett särskilt vakande öga över familjerdär döttrarna riskerar att könsstympas, anförregeringen.I propositionen erinras om att regeringen nyligengett i uppdrag att vidareutvecklaoch initiera förebyggande projekt i bostadsområdendär det bor många människor från länder därkönsstympning praktiseras. För detta ändamål harregeringen avsatt under entreårsperiod. Regeringen förutsätter attSocialstyrelsen inom ramen för detta uppdrag isamråd med invandrar- och andrafrivilligorganisationer utformar ettinformationsmaterial om den nu föreslagnalagändringen och därmed sammanhängande frågor.MotionenI motion So20 av och (kd) begärs ett tillkännagivande om att detav drivna projektet bör följas uppoch utvärderas (yrkande 2). Motionärerna betonarvikten av att insatserna följs upp så att nyaprojekt kan planeras och gjorda erfarenheter kan tastill vara. I motionen begärs även etttillkännagivande om att regeringen bör återkomma medförslag till nödvändiga åtgärder för att hjälpa deflickor som utsätts för kvinnlig könsstympning(yrkande 3). Motionärerna påpekar att den föreslagnalagändringen inte direkt hjälper de barn somdrabbas. Enligt motionärerna finns ett stort behovav beredskap och resurser i form av social ochpsykologisk kompetens.Tidigare behandling, m.m.Utskottet har behandlat frågorom åtgärder mot kvinnlig könsstympning. godkända betänkandet 1997/98:SoU2 (rskr.1997/98:3) vidhöll utskottet sin tidigareinställning att det är synnerligen angeläget medinformation och utbildning om kvinnlig könsstympningtill både vuxna och barn inom de grupper där dettakulturmönster fortfarande lever kvar och tillberörda personalgrupper. Utskottet ansåg det ocksåangeläget med återkommande uppföljning av insatsernapå området. Den kompetens på området som byggts uppinom landet måste kunna bibehållas och ytterligareförbättras. Utskottet utgick från att regeringen ochberörda myndigheter noga följer utvecklingen ochvidtar de åtgärder som är påkallade utan någottillkännagivande härom.I sitt yttrande till justitieutskottet rörandeproposition 1997/98:55 Kvinnofrid (1997/98:SoU4y)anförde socialutskottet med anledning av motioner omförebyggande insatser att det inte ändratuppfattning i frågan. Utskottet uttalade sig ävenmed anledning av motioner om stöd till ochbehandling av kvinnor som utsatts för könsstympning.Utskottet instämde med motionärerna att hälso- ochsjukvården bör utveckla behandlingsmetoder för attsåväl fysiskt som psykiskt rehabilitera kvinnor somutsatts för könsstympning. Utskottet kunde intefinna att regeringen hade någon annan uppfattning ifrågan. delade socialutskottetsbedömning och avstyrkte motionerna (1997/98:JuU13).Riksdagen följde utskottet (rskr. 1997/98:250).Socialstyrelsen fick i uppdrag avregeringen att vidareutveckla och sprida metoder föratt förebygga könsstympning av flickor och kvinnoroch därvid initiera projekt i detta syfte. Iuppdraget ingår att öka medvetenheten hos berördafolkgrupper om könsstympningens negativakonsekvenser för flickors och kvinnors psykiska ochfysiska hälsa, i syfte att förebygga att föräldrarlåter könsstympa sina döttrar. Insatser skall ocksågöras för att motverka fördomar och utvecklabemötandet hos personal som kommer i kontakt medredan könsstympade flickor och kvinnor, såsom hälso-och sjukvårdspersonal, skolsköterskor ochskolkuratorer, personal inom , m.m.Enligt uppgift från kommer styrelsenatt ta fram och sprida informationsmaterial tillberörda professioner om hur könsstympade flickor ochkvinnor bör bemötas och tas om hand.Utskottets bedömningUtskottet vidhåller att det är synnerligen angelägetmed information och utbildning om kvinnligkönsstympning till vuxna och barn inom de grupperdär traditionen lever kvar. Det handlar om attförändra inställningen till sedvänjan för attförhindra att föräldrar låter könsstympa sina barn.Utskottet anser det också mycket viktigt att ökakunskaperna hos berörda personalgrupper, dels om hurde bör agera i situationer där de möter barn somriskerar att bli könsstympade, dels om hur redandrabbade flickor och kvinnor bör behandlas ochbemötas. I ovan nämnda uppdragkring könsstympning ingår såväl rent förebyggandeåtgärder som insatser för att förbättraomhändertagandet av redan könsstympade flickor ochunga kvinnor. I uppdragsbeskrivningen anges attSocialstyrelsen fortlöpande bör utvärdera och följaupp de projekt som initieras inom ramen föruppdraget. Enligt utskottet får motion So20 (kd)yrkandena 2 och 3 anses tillgodosedd och avstyrksdärför. beträffande förslaget till lagändringatt antar regeringens förslag till lag om ändringi lagen (1982:316) med förbud mot könsstympningav kvinnor,2. beträffande avgränsning av denutvidgade domsrättenatt avslår motion 1998/99:So19,res. 1 (fp)3. beträffande preskriptionstidatt avslår motion 1998/99:So20 yrkande 1,res.