bet · GM01NU7 · 1999-02-16 00:00:00 — Det gällde att förutom deregionalpolitiska aspekterna beaktaförutsättningarna att behålla eller rekryterakvalificerad personal, behovet av kontakter medandra myndigheter, medflyttandes möjligheter tillarbete m.m. har vidare uttalat att frågorom lokalisering av statlig verksamhet som är avstörre vikt eller på annat sätt av principielltintresse bör underställas (bet.1996/97:AU2).Utskottets ställningstagandeSåsom anfördes i den regionalpolitiska propositionenfrån , har de stora förändringarna avmyndighetsstyrningen som ägt rum under 1990-taletinneburit att olika statliga sektorer uppnåtteffektivitetsvinster som länsstyrelsernasmöjligheter att svara för en effektiv regionalsamordning i viss mån gått förlorade. Mot bakgrundav denna utveckling avsåg regeringen att förtydligakravet på att myndigheter skall ta regional hänsynnär verksamheten utformas. Detta skulle ske utan attverkscheferna fråntogs sitt ansvar för myndighetenseffektivitet.Den parlamentariska regionkommittén, vars förstadelbetänkande (SOU 1998:166) har refererats iinledningen till detta betänkande, anser att bristeri helhetssynen vid t.ex. utformningen av nyaorganisationsstrukturer inom statlig verksamhet harinverkat negativt på den geografiska fördelningen avsysselsättningen. Enligt delbetänkandet börlänsstyrelsernas ansvar för samordningen av denregionala statliga verksamheten utvecklas.Utskottet har ingen annan uppfattning änmotionärerna när det gäller behovet av etthelhetsperspektiv på den statliga verksamheten.Bland annat bör självfallet regionalpolitiskakonsekvenser redovisas innan förslag läggs fram tillbeslut. Utskottet sätter därvid tilltro till dentidigare presenterade nya kommittéförordningen,vilken ställer krav på kommittéernas betänkanden,bl.a. när det gäller förslagens konsekvenser föroffentlig service i olika delar av landet.I föregående avsnitt finns även redovisat hurstatens möjligheter att svara försektorssamordningen förstärkts i och med den nyaförordningen om regionalt utvecklingsarbete.Utskottet konstaterar således att de nya reglernager möjlighet till överblick och information genomupprättande av ett nytt cen- tralt register över destatliga myndigheternas organisatoriska ochsysselsättningsmässiga förändringar. Vidare betonassamordningsaspekten därigenom att en myndighet somöverväger en verksamhetsminskning skall undersökaandra myndigheters verksamhet på orten för attutröna om det genom samordning skulle finnasmöjligheter att behålla hela eller delar avverksamheten. Utskottet utgår från att de nyareglernas effektivitet utvärderas när visserfarenhet har erhållits och att riksdageninformeras om utvärderingsresultatet i lämpligtsammanhang.När det gäller om- och utlokalisering av statligamyndigheter konstaterar utskottet att det finnsgällande statliga riktlinjer för detta. Uppgiftenatt tillämpa reglerna tillkommer dock inte riksdagenom det inte är fråga om lokalisering av statligverksamhet som är av större vikt eller på annat sättav principiell natur.De av motionärerna nämnda möjligheterna att få tillstånd funktionell decentralisering med hjälp avinformationsteknik visar på intressantautvecklingslinjer. Utskottet vill i sammanhangetnämna att regeringen har lämnat ett uppdrag attutreda behov av informations- ochkommunikationsteknik (dir. 1998:6). Bland annatskall utredaren kartlägga den befintligainformations- och kommunikationstekniskainfrastrukturen ur ett regionalpolitiskt och socialtperspektiv.Sammantaget anser utskottet att utvecklingen är pårätt väg. Med hänvisning till vad som anförtsavstyrker utskottet samtliga här behandlade motioneri aktuella delar.Allmänna glesbygds- och landsbygdsfrågorMotionernaVänsterpartiet anser i motion 1998/99:N335 att detlokala inflytandet bör öka, bl.a. genom att bygdensjälv får beskriva problemen och föreslå lösningar.Kommunerna bör uppmuntras till att i bred samverkanmed bygderepresentanter och lokalt näringslivupprätta och genomföra kommunala landsbygdsprogram.Vänsterpartiet betonar vikten av nerifrån och upp-perspektivet.I kommittémotion 1998/99:N274 (kd) uttalas attskapandet av en livskraftig landsbygd bör vara ettcentralt mål i regionalpolitiken. Vidare är detönskvärt att kommunerna - i samarbete medlänsstyrelserna och - får ett ökatansvar och inflytande över det regionalpolitiskastödet. Byalagen och byutvecklingsgrupperna börlyftas fram. Motionärerna betonar lanthandelnsbetydelse och vikten av stöd till kommersiellservice. Samverkansmöjligheter när det gällerverksamheter som apotek, post, försäkringskassa ochkommunal service, och samutnyttjande av lokaler ochpersonal är viktiga inslag.I motion 1998/99:N266 (s) anförs att människorsengagemang för bygdens överlevnad är en resurs sommåste tas på största allvar. För detta engagemangbehövs det lokala "mötesplatser" mellankommunpolitiker och bygdegrupper. Den kommanderegionalpolitiska utredningen bör se på betydelsenav lokalt engagemang och de lokalautvecklingsgruppernas betydelse för företagsamhet,kultur och service.Enligt motionärerna till motion 1998/99:N267 (s)bör regeringen ta ett helhetsgrepp på bygdepolitikenför att stimulera tillväxten och stärka demokratin.De föreslår att kommunerna ges i uppdrag attupprätta en bygdeplan, vilken skall bygga påunderifrånperspektiv och lokal demokrati.Glesbygdsverket och kan varaöverordnad myndighet.Lanthandeln behövs för bygdens överlevnad, hävdasdet i motion 1998/99:N281 (s). Samhällets stöd iform av driftsbidrag måste ses som en kortsiktiglösning. Satsningar på kompetensutveckling ilandsbygdsbutikerna är mycket viktiga, sägs det imotionen. Mentorskap för lanthandlare är underuppbyggnad. Enligt motionärerna behövs det enöversyn av alla resurser och aktörer på området.I motion 1998/99:N331 (c) föreslås att lokalaservicecentrum i småorter och glesbygdsområdeninrättas. I dessa skulle olika typer av samhälleligservice samordnas, t.ex. apotek, post, utlämning avsystemvaror, lokalt bankkontor etc. Enförsöksverksamhet bör inledas i Glesbygdsverketsregi, föreslås det i motionen. Planeringen ochutvecklingen bör ske i samråd med den lokalautvecklingsgruppen.Vissa kompletterande uppgifterEn samlad information om glesbygdshandeln finnsbl.a. i betänkandet Små företag och konkurrenslagen(Ds 1998:72). Följande redovisning baseras på nämndabetänkande.Våren 1992 fanns det ca 1 300 dagligvarubutiker iglesbygden, varav ungefär 1 140 var privata(inklusive 130 servicebutiker i anslutning tillbensinstationer) och 100-200 kooperativa. Butikernaomsatte i genomsnitt drygt tre miljoner kronorinklusive moms. Den totala omsättningen i butikernauppgick till ca . Kedjornasandelar av dagligvaruförsäljningen för ICA och förKonsum. Såväl ICA:s som strategi innefattadeen utveckling av glesbygds- och landsbygdshandeln,investeringar för att göra landsbygdsbutiken tillett servicecentrum, en ökad samverkan med andraservicegivare, inte minst kommunerna, och en positivinställning till olika experiment för att förbättraoch utveckla handeln, t.ex. med hjälp av nya IT-lösningar. Butikernas beställningar av varor skallkunna göras med hjälp av Internet, angavs det frånKF. ICA förutsåg att ännu fler småbutiker kommer attläggas ned , medan KF räknademed att nedläggningen av butiker i glesbefolkadeområden kommer att avstanna. Det fanns enligtbetänkandet uppgifter som tydde på att det främstvar butiker på "halvdistans" från tätorterna somläggs ned, inte butiker på större avstånd.År 1997 påbörjade ett pilotprojektavseende leveranssamordning av dagligvaror isamverkan med bl.a. i Västerbottenslän, kommuner och branschförbund.Försöksverksamheten har varit lyckosam enligt denregionalpolitiska propositionen våren 1998.Regeringen har därefter uppdragit åt Konsumentverketatt initiera och driva ytterligare projekt medsamordnad varudistribution under åren 1998 och 1999.Enligt det tidigare nämnda betänkandet fungerarmånga handlare som ombud för Apoteksbolaget, ,Systembolaget, ATG och AB somde svarar för annan kommersiell service sombanktjänster och bensinförsäljning. Den ersättningombuden får av servicegivarna kan ge bättrelönsamhet, men bara marginellt.Utskottets ställningstagandeGles- och landsbygdspolitiken, som är en viktig delav regionalpolitiken, tar sikte på åtgärder inomalla politikområden som syftar till att påverka denregionala utvecklingen i glesbygds- respektivelandsbygdsområden. Bland målen för dessa åtgärdermärks särskilt intresset av att utvecklaförutsättningar för människor att bo kvar i dessaområden.Utskottet anser - i likhet med vadarbetsmarknadsutskottet anförde i betänkande1997/98:AU11 - att åtgärderna bör inriktas på attbidra till tillväxt och sysselsättning och på attupprätthålla viss kommersiell och offentlig service.Det lokala initiativet, dvs. förankringen i regioneneller bygden, spelar en viktig roll för att depolitiska besluten skall få ett faktiskt genomslag.Således är åtgärder för byautveckling och uppmuntrantill byalag av stor betydelse för gles- ochlandsbygden.När det gäller hushållens tillgång till service ärdet enligt utskottets mening viktigt att ha tillgångtill information, som kan ge signaler omutvecklingen i olika avseenden går åt rätt eller felhåll. I detta sammanhang kan noteras att regeringeni uppdrog åt att i samrådmed utveckla och upprätthålla endatabas med uppgifter om hushållens tillgång tillservice samt till regeringen redovisa hurservicen utvecklas. En sådan databas bedöms delskunna möjliggöra uppföljning av hushållens tillgångtill service, dels kunna utgöra ett instrument föratt utveckla samordnade servicestrategier. Vidareges länsstyrelser, regionala självstyrelseorgan ochkommuner tillgång till bättre planeringsunderlag. Deserviceslag som i första hand skall kartläggas ärdagligvaru-, drivmedels- och postkontorsservice.Dessutom skall en fullständig kartläggning av bank-,systembolags- och apoteksservice samt en begränsadkartläggning av spelombud och lantbrevbärarlinjergöras. Databasen skall vara i drift senast den 1januari 2000 och en slutrapport förväntas i februari2000.Utskottet har noterat att gles- ochlandsbygdspolitiken särskilt skall utredas avutredningen om den framtida regionalpolitiken. Iinledningen till detta betänkande har direktiventill den regionalpolitiska utredningensammanfattats. I detta sammanhang kan ytterligaretilläggas att kommittén särskilt skall behandlaglesbygdens och landsbygdens framtidautvecklingsmöjligheter och vilken roll olikanäringar kan väntas få för sysselsättningen och denekonomiska tillväxten i dessa områden. Bland annatskall kommittén belysa de särskilda behoven hosmycket små företag - s.k. mikroföretag ochkooperativa företag - särskilda transportproblem ochandra eventuella infrastrukturproblem, betydelsen avnya arbetsformer samt möjligheterna att ökakunskapsnivån. Utskottet, som i övrigt hänvisar tillsammanfattningen av utredningsdirektiven, välkomnaratt dessa angelägna utredningsinsatser nu kommertill stånd.Utredningens arbete bör inte föregripas. Utskottetavstyrker därför samtliga här behandlademotionsyrkanden.SkärgårdsfrågorMotionernaCenterpartiet anför i motion 1998/99:N337 attskärgårdsboende skall ha möjlighet till störreinflytande över sin egen bygd, t.ex. genomkommundelsnämnder eller ökat inflytande i denkommunala planeringsprocessen. Vidare börskärgårdsbefolkningen ha rätt att initiera särskildaskärgårdsråd, där myndigheterna och skärgårdsbornakan samråda.I kommittémotion 1998/99:N274framhålls att det måste vara ett riksintresse attSveriges skärgårdar kan hållas levande. Regeringenbör enligt motionärerna formulera en samladnationell skärgårdspolitik. Vidare är det nödvändigtatt samordna olika statliga myndigheters verksamheti skärgårdsområdena, t.ex. Försvaret,, Polisen och Posten. När enmyndighet genomför sina besparingar tenderarkostnaderna att öka hos andra. Själva begreppetskärgård borde vidgas till att gälla såvälfastlandsremsan i typiska skärgårdsområden som öarbåde med och utan broförbindelse. bordeverka för ett sådant skärgårdsbegrepp även inom EU,anförs det i motionen.Också i motion 1998/99:N231 (kd) tas begreppetskärgård upp. Vidare pekar motionärerna på att enbesparing hos en myndighet kan leda till ensamhällsekonomisk förlust på grund av att man inteser helheten.I motion 1998/99:N230 (c) specificeras attbegreppet skärgård ej bara får avse öar utan fastförbindelse. Begreppet skärgårdskust bör avse öaroch kust vars befolkning är beroende av varandra.Förutsättningarna för de permanentboende måsteförbättras, bl.a. med IT.Goda kommunikationer måste skapas och vidmakthållasför att skärgårdsboendet skall fungera, sägs det imotion 1998/99:N237 (fp). Goda förutsättningar attdriva privata turistanläggningar måste skapas.Motionärerna begär ett tillkännagivande omskärgårdens och fjällvärldens betydelse.I motion 1998/99:N338 (fp) anförs att regeringenbör ändra bedömningsgrunderna för vad som ärglesbygd, så att skärgården ges samma möjlighetertill utveckling som övrig glesbygd. Vidare hävdasatt det behövs en samhällsgaranti för grundläggandeservice i skärgården.Vissa kompletterande uppgifterI detta avsnitt redovisas rapporter angåendehandlingsprogram för skärgården respektiveuppföljning av handlingsprogram. Vidare redogörs förtidigare års riksdagsbehandling av motioner om ettvidgat skärgårdsbegrepp och för en pågåendeutredning om IT-frågor med regionalpolitisktperspektiv.I Nationellt strategiskt handlingsprogram förskärgården föreslog Glesbygdsverketolika åtgärder för områdena och vatten,Näringsliv och försörjning, Bostäder, Service ochkommunikationer samt Lokalt utvecklingsarbete ochsamhällsplanering.I den regionalpolitiska propositionen 1997/98:62från redovisades att det nationellastrategiska handlingsprogrammet för skärgården varen av underlagsrapporterna till propositionen.Glesbygdsverket hade enligt regleringsbrevet i uppdrag att följa upp detnationella handlingsprogrammet.En sådan uppföljning har nyligenredovisat i rapporten med . Vad har hänt?Vad bör ytterligare göras? (Rapport 31 december1998). Enligt rapporten är det positivt attregeringen på olika sätt har lyft framskärgårdsfrågorna: i den regionalpolitiskapropositionen, i arbetet med EG:s strukturfondergenom Mål 5b Skärgård, LEADER II Skärgården,Interreg m.m. ansåg verket att det var ensvårighet att regeringen inte har tagit ställningtill de specifika åtgärder som föreslogs i detnationella strategiska handlingsprogrammet. Irapporten redovisas bedömning avvilka ytterligare insatser som behöver göras. Föratt få en kontinuitet i arbetet ansåg verket att detär önskvärt med en kontaktperson för skärgårdsfrågorvid . Ett flertal av de önskadeinsatserna i övrigt bestod av ytterligare uppdragtill och andra aktörer bl.a. rörandeen strandskyddsutredning, en analys av den finskamodellen avseende en skärgårdslag, projekt påfiskeområdet och ett klarläggande av definitionen avskärgård. Vidare begärdes att skärgårdensproblematik särskilt skulle beaktas i regeringensarbete med fastighetsbeskattning ochfastighetstaxering. Projektförslagen kommer attutvecklas ytterligare i dialog medRegeringskansliet, anfördes det i rapporten.Motionsyrkanden om ett vidgat skärgårdsbegrepp urstödområdessynpunkt har avslagits av våren1995, och våren 1998.Arbetsmarknadsutskottet (bet. 1997/98:AU11) menadeatt skärgården ses som en speciell typ avlandsbygdsområde och att länsstyrelserna för attfrämja en enhetlig praxis vid bedömningen av vilkaområden som utgör glesbygd eller landsbygd skallsamråda med och de angränsandelänens länsstyrelser. Arbetsmarknadsutskottetanförde att den länsvisa bedömningen och detredovisade samrådsförfarandet var en rimlig ordning.Under sommaren 1998 beslutade regeringen om ettuppdrag att utreda behov av informations- ochkommunikationsteknik (dir. 1998:61). Redovisning avuppdraget skall ske . Detövergripande syftet med utredningsarbetet är att geen samlad bild av den nuvarande tillgången tillavancerad infrastruktur och i detta sammanhangpåvisa de faktorer som har betydelse förutvecklingen. Utredaren skall enligt direktivenkartlägga den befintliga informations- ochkommunikationstekniska infrastrukturen ur ettregionalpolitiskt och socialt perspektiv.Kartläggningen skall bl.a. belysa nuvarandeutbredning av fysiska transmissionsnät i medavseende på kapacitet, täckning etc. Särskild viktskall läggas vid kommunernas pågåendeinfrastrukturutbyggnad liksom vid de olikasatsningar som görs på länsnivå. Vidare skallutredaren identifiera eventuella könsskillnader ochde hinder som fortfarande finns när det gällerfunktionshindrade, äldre och eventuellt kvinnor. Iuppdraget ligger att utredaren skall bedömanuvarande och kommande behov av tillgång tillinfrastruktur och i detta sammanhang påvisa inomvilka regioner och för vilka personkategorier sådanaskillnader finns.Utskottets ställningstagandeUtskottet anser i likhet med motionärerna ocharbetsmarknadsutskottet (bet. 1997/98:AU11) att desom bor och arbetar i skärgården måste ha godavillkor och att kommunikationer, service, skolor ochen levande turism har stor betydelse för skärgårdensbefolkning. Detta gäller både åretruntboende och desom bor och arbetar i skärgårdarna sommartid.När det gäller frågor om offentlig och annanservice har utskottet under avsnitten Statligverksamhet respektive Allmänna glesbygds- ochlandsbygdsfrågor redovisat olika insatser och beslutpå området. Vad utskottet sagt i dessa sammanhang ombehov av helhetsperspektiv m.m. gäller naturligtvisockså i fråga om skärgårdarna och fjällvärlden. Somredovisats i inledningen till detta betänkandekommer utredningen om den framtida regionalpolitikenockså att ta upp frågor om grundläggande samhälleligoch service. Därutöver kommer - som ovanredovisats - IT-frågorna att utredas även ur ettregionalpolitiskt perspektiv.Beträffande en skärgårdsplanerande myndighetanförde näringsutskottet i sittbetänkande 1998/99:NU2 att utskottet inte var berettatt ställa sig bakom att en ny statlig myndighet -såsom ett särskilt skärgårdsråd - inrättades församordningsändamål. Utskottet har inte ändratuppfattning i denna fråga.När det gäller den i flera motionsyrkanden upptagnafrågan om definition av skärgård kan det noteras attskärgårdsbegreppet har olika omfattning i olikasammanhang. När det rör sig om avgränsningen avmålområde 5b för EG:s strukturfondsprogram inräknasflertalet öar med bofast befolkning utanbroförbindelse (ca 30 000 invånare). I detnationella strategiska handlingsprogrammet förskärgården (), sammanställt avGlesbygdsverket, tillämpas emellertid en vidaredefinition. Där avser begreppet skärgård såväl öar ihavsbandet och i insjövattendragen, med eller utanfast vägförbindelse, som områden på fastlandet vilkai övrigt kan jämföras med skärgården. Vidare kan detkonstateras att länsstyrelserna harkunnat avgränsa skärgårdsområden till att gälla bådeöar med och utan broförbindelse. Länsstyrelsernasavgränsning har betydelse för beslut om projektmedeloch landsbygdsstöd.Utskottet vill till detta lägga att Glesbygdsverkethar aktualiserat frågan om en utredning avskärgårdsbegreppet genom sin rapport tillregeringen. Något särskilt uttalande omskärgårdsförhållandena, definition avskärgårdsbegreppet, IT-frågor m.m. med anledning avde här behandlade motionerna anser utskottet intevara nödvändigt. Samtliga här aktuellamotionsyrkanden avstyrks.Regional näringspolitikMotionernaI motion 1998/99:N335 framhåller atttillväxtavtalen utgör ett steg i rätt riktningsamtidigt som de visar på de brister i demokratinsom finns på regional nivå. Vikten av ettunderifrånperspektiv betonas alltmer, vilket medföratt länsstyrelserna knappast är rätt organisationatt handha tillväxtavtalen. Det finns behov av endemokratisk förankring, där man tar till vara denlokala initiativkraften.Enligt uppfattning i motion1998/99:N337 skall framtagandet av strategiskautvecklingsplaner ske med ett brett partnerskap därkommuner, landsting, länsstyrelser,sektorsmyndigheter, näringslivets och de anställdasorganisationer m.fl. medverkar. De medel som ställstill förfogande måste kunna hanteras med stortsjälvbestämmande, menar motionärerna. Vidresursfördelningen måste den regionala problembildentillmätas stor betydelse.I motion 1998/99:N269 (kd) redovisas att ÖSTSAM ärett samarbetsprojekt mellan och de 13kommunerna i för gemensam politiskledning av ett antal definierade regionalauppgifter. Målet för projektet är en kraftfullregion som attraherar kompetens och kapital ochdärigenom ökar välståndet för invånarna, framhållermotionären och förordar projektet som en lämpligmodell för regional utveckling. Den regionalasamverkan leds av en politisk styrgrupp bestående avföreträdare för kommunerna, och depolitiska partierna. I motionen hävdas att enfördjupad demokrati möjliggörs.Vissa kompletterande uppgifterI proposition om regional tillväxt (prop.1997/98:62) lade regeringen fram förslag om ettprogram för utarbetande av regionala tillväxtavtal.Programmet syftar till att åstadkomma bättresamverkan mellan organ som arbetar med tillväxt- ochsysselsättningsfrämjande åtgärder på såväl lokal ochregional som central nivå. Enligt propositionenskulle länsstyrelserna respektivesjälvstyrelseorganen erbjudas att initiera, drivaoch samordna arbetet tillsammans med det regionalapartnerskapet, dvs. näringslivet, kommuner,landsting, stiftelser, handelskammare,fackföreningar m.m.Utarbetandet av de regionala tillväxtavtalenplanerades i tre etapper. Etapperna 1 och 2 avsåganalys av regionernas styrkor och svagheterrespektive framtagande av utkast till program ochskulle utföras . Vidare kunde förslag,som syftar till att öka flexibiliteten i befintligaregelverk, lämnas till regeringen i samband medetapp 2. Under den tredje etappen, ,planerades förhandlingar mellan statens företrädareoch övriga aktörer om programmets slutliga innehålloch finansiering. Arbetet skulle mynna ut iregionala tillväxtavtal, vilka måste godkännas avregeringen. De första avtalen beräknades träda ikraft år 2000.På arbetsmarknadsutskottets förslag ställde sigriksdagen bakom propositionen i denna del.Processen att ta fram tillväxtavtalen har därefterpåbörjats. Samtliga län förklarade sig intresseradeav att arbeta med tillväxtavtal. ficktillsammans med ett antal andra myndigheter, bl.a.länsarbetsnämnder, i uppdrag avregeringen att medverka vid överläggningar omutarbetande av regionala tillväxtavtal. Senast den15 skall och övriga myndigheter tillregeringen redovisa vilka möjligheter och hinderrespektive myndighet ser med de regionalatillväxtavtalen samt på vilket sätt myndighetenhittills har medverkat i processen.NUTEK skall också i enlighet med regeringsuppdragden ge metodstöd till länen ifrågor som rör analyser, prioriteringar m.m. i syfteatt underlätta regionernas framtagande av de programsom skall ligga till grund för tillväxtavtalen.Utskottets ställningstagandeEnligt information från har imitten av nio län redovisatdelrapporter med förslag till regeländringar isamband med arbetet på tillväxtavtalen tillregeringen. Förslagen spänner över ett brett fält,bl.a. berörs socialförsäkringar,kompetensförsörjning, konkurrensfrågor, regler förföretagsstöd och riskfinansiering. Deregeländringsförslag som länen lämnat studeras inomRegeringskansliet, varefter avsikten är att bearbetavissa av dem så att eventuella regeringsförslag kanläggas fram i den ekonomiska vårpropositionen försenare behandling i . Arbetsmässigtsamordnas hanteringen av tillväxtavtalsförslagen ochövriga förenklingsförslag inom småföretagspolitiken.Utskottet ställer sig positivt till den typ avnytänkande som tillväxtavtalen representerar. De ärett led i den tillväxtpolitik som behövs.Avsikten är att det regionala tillväxtkapitalet - ca15 miljarder kronor - skall kunna användas med en nyinriktning. Enligt utskottets uppfattning innebärtillväxt-avtalen, enligt den modell som prövas,en bestämd förskjutning i riktning mot mer lokaltinflytande. Det ovan redovisade uppföljningsarbetethar en stor betydelse. Om något i processen medframtagandet av tillväxtavtal inte skulle visa sigfungera helt effektivt, har man enligt utskottetssätt att se vunnit viktiga erfarenheter förframtiden.