bet · GM01SoU6 · 1999-03-11 00:00:00 — Utskottet villedäremot framhålla att det är av väsentlig betydelseatt det sker en fortlöpande kontroll av att svensklagstiftning och praxis stämmer överens medkonventionens bestämmelser.I en avvikande mening (v och mp) begärdes enutredning med uppgift att lägga fram ett förslag ominkorporering av barnkonventionen.Socialutskottet delade konstitutionsutskottetsinställning att inte nu bordeinkorporeras utan införlivas med svensk rätt genomtransformering. För detta talade inte enbartkonstitutionsutskottets skäl utan även - somBarnombudsmannen framfört till socialutskottet - attbarnen härigenom torde få det bästa skyddet (bet.1995/96:SoU4, s. 9).Konstitutionsutskottets bedömningKonstitutionsutskottet står fast vid sin tidigarebedömning att bör införlivas isvensk rätt genom transformering. Barnkonventionenkan inte som för de mänskligarättigheterna och de grundläggande friheterna ansesinta en sådan särställning att den bör införlivas isvensk rätt genom inkorporering. En inkorporering avbarnkonventionen skulle innebära atttolkningsansvaret skulle läggas på svenska domstolaroch myndigheter. anfört innehållerbarnkonventionen många relativt vaga formuleringaroch ett icke obetydligt inslag avmålsättningsartiklar som siktar till ett gradvistgenomförande och är svåra att direkt tolka avdomstolar eller myndigheter. Konstitutionsutskottetanser att tolkningen av bör görasav för att rättigheterna ibarnkonventionen skall slå igenom på ett sätt somger barnen det bästa skyddet. Konstitutionsutskottetavstyrker således motion 1998/99:So7 yrkande 2.Stockholm den 26 januari 1999På vägnarPer UnckelI beslutet har deltagit: Per (), (),Pär- Axel (), KennethKvist (v), (),(), (), (), KerstinKristiansson (s), (), (), PerLager (mp), (),() och MariaLarsson (kd).Avvikande meningKenneth () och Per () anser attavsnittet under rubriken bort ha följande lydelse:Enligt mening börbarnkonventionen inkorporeras i svensk rätt.Implementeringen i svensk rätt blir då effektivareän om transformeringsmetoden används.Genom en inkorporering blir direkttillämplig hos svenska domstolar och myndigheter ochden enskilde får en möjlighet att göra konventionengällande där. Visserligen innehållerbarnkonventionen bestämmelser avmålsättningskaraktär men det finns ocksåbestämmelser som är tekniskt och rättsligtdetaljerade. Det finns enligtkonstitutionsutskottets mening all anledning attbehandla på samma sätt somEuropakonventionen angående skydd för de mänskligarättigheterna och de grundläggande friheterna. Detkan förutsättas att domstolar och myndigheter,liksom när det gäller och ävendelar av EG-rätten, kan tolka konventionstextentrots att någon särskild anpassning inte gjorts tillsvenska förhållanden och svenskt språkbruk.En inkorporering undanröjer denpåtagliga risken för attinförlivandet inte blirheltäckande. Inget hindrar attriksdagen eller regeringen vidsidan av inkorporeringen beslutarom föreskrifter som går längre änkonventionstexten och därmedmotverkar risken för attkonventionen tolkas alltför snävtav domstolar och myndigheter.Enligt konstitutionsutskottetbehövs inkorporering för att barnenskall få det bästa skyddet enligtkonventionen. Motion 1998/99:SoU7yrkande 2 tillstyrks således.Justitieutskottets yttrande1998/99:JuU2yBarnkonventionenTill socialutskottetInledningI proposition 1997/98:182 föreslår regeringen attriksdagen skall godkänna den av regeringen ipropositionen presenterade strategin för detfortsatta arbetet med att förverkliga och genomföraFN:s konvention om barnets rättigheter() i . Med anledning avpropositionen har väckts fyra motioner.Propositionen och motionerna har hänvisats tillsocialutskottet som har berett bl.a.justitieutskottet tillfälle att yttra sig häröversamt över ett stort antal till socialutskottet underallmänna motionstiden väckta motioner somsocialutskottet avser att behandla i ärendet.Saken föranleder följande yttrande frånjustitieutskottet.UtskottetAvgränsning av yttrandetI propositionen behandlas en rad frågor som rör barnoch som sträcker sig över samhällets alla områden.Utskottet kommer att begränsa sitt yttrande tillsådana frågor som regeringen tar upp och som liggerinom utskottets beredningsområde. I anslutninghärtill behandlas några av de motionsyrkanden somväckts med anledning av propositionen medan övrigamotionsyrkanden inte föranleder något yttrande frånutskottet. Det sagda innebär att utskottet kommeratt ta upp frågor som rör barn som dömts till enpåföljd som innebär frihetsberövande (prop. s.13-14), barn som offer för brott (prop. 47-50samt motion 1998/99:So7 yrkande 5), könsstympning(prop. s. 47-50) och barn med föräldrar i fängelse(prop. s. 56-57 samt motionerna 1998/99:So5 yrkande2 och 1998/99:So7 yrkande 7).Frihetsberövande påföljderI artikel 37 finns en radbestämmelser till skydd för barn somfrihetsberövats. På en punkt har det ifrågasatts omSverige fullt ut uppfyller konventionens krav. Detgäller kravet i artikel 37 c att ett frihetsberövatbarn skall hållas åtskilt från vuxna, om det inteanses vara till barnets bästa att inte göra detta. Isamband med att konventionen ratificerades föreslogregeringen att skulle göra förbehåll pådenna punkt. delade i sittyttrande till socialutskottet regeringens bedömning(se prop. 1989/90:107, JuU3y). - Bakgrunden var attdet inte finns några särskildakriminalvårdsanstalter för barn i och att vii i påföljdshänseende särbehandlar en störregrupp än vad som förutsätts i konventionen. Medanbarnkonventionen sålunda definierar ett barn som enperson som inte fyllt innebär de svenskareglerna i 30 kap. 5 § särbehandlingdels av barn som vid brottets begående fyllt 15 meninte , dels av ungdomar som vid brottetsbegående fyllt 18 men inte med något olikaregler för de två åldersgrupperna. döms ettlitet antal ungdomar till fängelse,huvudsakligen för grova våldsbrott. Barn under 15 årär inte straffmyndiga och kan alltså över huvudtaget inte dömas till påföljd för brott. -fann emellertid att det inte varnödvändigt med ett sådant förbehåll och föreslogföljaktligen att ratificerabarnkonventionen utan förbehåll (se 1989/90:SoU28),vilket också blev beslut. hardärefter kritiserats för att vipå denna punkt inte uppfyller de krav sombarnkonventionen ställer.Regeringen redovisar i propositionen (s. 14 f) ennyligen företagen ändring i lagen (1974:203) omkriminalvård i anstalt. Enligt en uttrycklig regel i8 § som trädde i kraft får barnsom inte fyllt endast placeras tillsammans medäldre intagna om det är till barnets bästa (prop.1997/98:95, JuU19). I samma paragraf förtydligasockså kravet på särbehandling av ungdomar i åldern18-21 år. Utskottet vill i sammanhanget även nämnade nya reglerna för frihetsberövande påföljder förbarn och ungdomar som också trädde i kraft den 1januari (prop. 1997/98:96, JuU21). De nya reglernainnebär att rätten, om den finner att ettfängelsestraff bör utdömas för ett brott som begåttsav en person som inte fyllt , först skallöverväga om det är en tillräcklig påföljd att istället överlämna den unge till sluten ungdomsvårdenligt 31 kap. 1 a § . Denna nya påföljdär tidsbestämd till lägst och högst fyraår. Verkställigheten sker på institutioner som drivsav . Denna ordningberäknas medföra att det fåtal ungdomar som tidigarevarje år dömts till fängelse kommer att minskakraftigt.Utskottet konstaterar att de nya reglerna, somutskottet i nyssnämnda betänkanden tillstyrkt,utformats så att de överensstämmer medbarnkonventionens allmänna krav på att alltid setill barnets bästa. Genom de nya reglerna uppfyllerSverige också helt klart de krav sombarnkonventionen i här aktuellt hänseende merkonkret ställer.Barn som offer för brottUnder rubriken Barn som offer för brott tarregeringen bl.a. upp frågor som rör den pågåendeöversynen av 6 kap. som behandlarsexualbrott. Bakgrunden till utredningen är, somutskottet konstaterade i sitt betänkande1994/95:JuU24 s. 6, att bestämmelserna omsexualbrott i varitaktuella i ett flertal lagstiftningsärenden somresulterat i ett mycket stort antal ändringar avenskilda lagrum. Ändringarna har varit nödvändigaför att modernisera lagstiftningen men de harsamtidigt fått till resultat att systematiken ilagregleringen på området i viss mån gått förlorad.Det finns därför behov att på ett mer övergripandesätt se över 6 kap. och i det sammanhanget ocksåöverväga innehållet i de enskilda lagrummen. -Översynen görs av en parlamentarisk kommitté,(dir. 1998:48), som skall haavslutat sitt arbete senast den 1 september 2000.Regeringen understryker i den nu aktuellapropositionen (s. 45) att lagstiftningen tydligtmåste förmedla att, om barn deltar i en sexuellaktivitet med en vuxen, detta är helt och hållet denvuxnes ansvar. Frågan om sexuellt utnyttjande avbarn har tagits upp i mångasammanhang, inte minst i samband med de diskussionersom förts med anledning av att barnkonventionenalltmer blir ett levande instrument i samhället.Barnkommittén har i sitt betänkande Barnets bästa ifrämsta rummet - FN:s konvention om barnetsrättigheter förverkligas i (SOU 1997:116)pekat på flera bestämmelser i därsvensk lagstiftning på området inte överensstämmermed åtagandena i och där nuvarandebestämmelser inte ger tillräckligt skydd. Dettagäller särskilt åldersgruppen 15 till 18 år.Regeringen framhåller att översynen av 6 kap. närdet gäller sexualbrott mot barn skall göras bl.a. iett barnkonventionsperspektiv.En sådan fråga aktualiseras i motion So7 yrkande 5(v) där det begärs att hos regeringenskall begära ett förslag till ändring i 6 kap. 7 §brottsbalken.Enligt detta lagrums första stycke skall bl.a. densom förmår ett barn att företa ellermedverka i någon handling med sexuell innebörd dömasför sexuellt ofredande till böter eller fängelse ihögst under förutsättning att gärningen inteomfattas av straffbuden i 1-6 §§ som i sådana fallskall tillämpas.Enligt andra stycket gäller detsamma om någon genomtvång, förledande eller annan otillbörlig påverkanförmår någon som fyllt 15 men inte att företaeller medverka i en handling med sexuell innebörd,om handlingen är ett led i framställning avpornografisk bild eller utgör en posering i annatfall än när det är fråga om framställning av enbild.När det gäller barn föreligger alltsåenligt första stycket ett absolut förbud när detgäller alla sexuella handlingar. Förbudet i andrastycket som gäller omfattarendast vissa sexuella handlingar, t.ex. posering,och det finns ett visst, begränsat utrymme förfrivillig medverkan. Skillnaden sammanhänger med attett barn som fyllt i princip själv har ettansvar för sina sexuella handlingar; regeln i andrastycket grundas på att barn i åldern somutnyttjas i pornografiska sammanhang emellertid intealltid själva kan överblicka och bedöma delångsiktiga konsekvenserna av sitt handlande (seprop. 1994/95:2 s. 19 f, JuU5 s. 5 f).Paragrafen innehåller även ett tredje stycke somdock saknar intresse i detta sammanhang.Motionsförslaget syftar till att förstärka skyddetför barn i åldern från att utnyttjasför pornografisk fotografering, posering ochliknande.Det finns ytterligare ett par brott som har närasamband med regleringen i 7 § andra stycket.Utskottet tänker här på brottet förförelse av ungdomi 10 §. Enligt den paragrafen skall den som genomatt utlova eller ge ersättning skaffar eller sökerskaffa sig tillfälligt sexuellt umgänge med någonsom är dömas för förförelse av ungdomtill böter eller fängelse . Dettabrott har i sin tur samma straffskala som den somgäller vid överträdelse av förbudet mot köp avsexuella tjänster. Enligt den regleringen ( se SFS1998:408) skall således den som mot ersättningskaffar sig en tillfällig sexuell förbindelse - ominte gärningen är belagd med straff i -dömas för köp av sexuella tjänster till böter ellerfängelse . Detsamma gäller vidförsök. Avslutningsvis vill utskottet också nämnaatt framställning av pornografiska bilder av barnkan vara att bedöma som barnpornografibrott enligt16 kap. 10 a § brottsbalken.I direktiven till tashithörande frågor upp under rubriken ochköp av sexuella tjänster respektive Användande avungdomar vid sexuell posering och framställning avpornografiska bilder. Kommittén skall alltså utredaom det finns skäl och möjligheter att införa reglersom begränsar eller försvårar för s.k. sexklubbaratt rekrytera unga personer till sin verksamhet ochom andra skadliga effekter av sådana klubbar kanundvikas genom lagstiftning eller på annat sätt.Kommittén skall vidare utreda hur förbudet mot köpav sexuella tjänster skall förhålla sig till denuvarande bestämmelserna om förförelse av ungdom ochkoppleri. Slutligen skall kommittén också övervägaom det absoluta förbudet att använda barn vidsexuell posering och framställning av pornografiskabilder bör omfatta även ungdomar mellan 15 och 18år.I kommitténs direktiv ingår också att utreda omkravet på dubbel straffbarhet hindrar en effektivlagföring av sexualbrott, köp av sexuella tjänsterav barn och handel med barn som begåtts utanförSverige.Utskottet, som delar uppfattningen att det behövsett bättre rättsligt skydd för de äldre barnen ibl.a. den situation som motionärerna beskriver, harövervägt om denna fråga borde bli föremål föromedelbar lagstiftning. Utskottet har emellertidstannat för att detta skulle vara mindre lämpligt.Detta sammanhänger med att den pågående översynen avsexualbrottskapitlet som ovan framgått inletts bl.a.därför att lagändringar gjorts successivt och utanen tillräcklig överblick över hela kapitlet och detinbördes sambandet mellan brotten. Det vore enligtutskottets mening oklokt att nu besluta omprovisorisk lagstiftning som helasexualbrottskapitlet är föremål för en grundläggandeöversyn där barns skyddsbehov är en av deprioriterade frågorna. Som framgått har regeringenockså redan uppmärksammat den problematik somaktualiseras i motion So7 i aktuell del, ochutskottet utgår från att regeringen återkommer medett förslag till . Något tillkännagivandetill regeringen med anledning av motionen i dennadel behövs alltså inte.KönsstympningI propositionen (s. 47 f) framför regeringen attmöjligheterna att lagföra den som utfört ellermedverkat till könsstympning utomlands bör utvidgas.Utskottet behandlade en liknande fråga isitt betänkande 1997/98:JuU13. Utskottet fann då attberedningen av betänkande framfördesborde avvaktas. En departementspromemoriaKönsstympning - borttagande av kravet på dubbelstraffbarhet (Ds 1999:3) har remitterats.Regeringens avsikt är att lägga fram ettförslag till ändring i lagen (1982:316) med förbudmot könsstympning med sagda innebörd.Utskottet vill här framföra att utskottet stöderinriktningen på de åtgärder regeringen aviserar. Detkan i sammanhanget anmärkas att utskottet i detnyssnämnda lagstiftningsärendet tillstyrkte ettregeringsförslag som innebar dels attbrottsbeteckningen könsstympning infördes, dels attstraffskalan skärptes väsentligt. Utskottet ställdesig också positivt till olika förslag ominformationsinsatser riktade såväl till berördainvandrargrupper som till yrkesverksamma som kommeri kontakt med föräldrar från länder där sedvänjanmed könsstympning praktiseras. Utskottet understöddeockså att fortsätter att arbeta aktivt iinternationella sammanhang för att motverkakönsstympning. Utskottet har naturligtvis alltjämtdenna inställning.Besökslägenheter på kriminalvårdsanstalternaI propositionen (s. 56 f) redovisar regeringen ettuppdrag till ochSocialstyrelsen om en översyn av levnadsvillkorenför barn vilkas föräldrar är intagna ikriminalvårdsanstalt.Som regeringen anför i propositionen är det enövergripande rättighet för ett barn att bli omvårdatav sina föräldrar. I de fall barnet är skilt frånden ena eller båda föräldrarna skall statenrespektera barnets rätt att regelbundet upprätthållaett personligt förhållande till och en direktkontakt med föräldrarna utom i de fall det stridermot barnets bästa. Av allmännaprinciper följer också att staten skall underlättakontakten.Inom kriminalvården pågår det redan en vissverksamhet som syftar till att underlätta för barnoch föräldrar att ha kontakt med varandra underanstaltstiden. Inte minst viktigt är, som anförs imotionerna So5 yrkande 2 (kd) och So7 yrkande 7 (v),att det finns möjligheter att under goda och tillbarn anpassade förhållanden ta emot besök påanstalterna. I detta syfte har det redan inrättatssärskilda besökslägenheter på några anstalter ochfler sådana planeras.Utskottet vill för sin del i likhet med vad somanförs i motionerna understryka vikten av att maninom kriminalvården så mycket som möjligt försökerunderlätta kontakten mellan barn och föräldrar.Utskottet vill här nämna att det inledningsvisnämnda uppdraget till ochSocialstyrelsen har resulterat i rapporten medfrihetsberövade föräldrar som innehåller en mängdkonkreta synpunkter på hur man kan underlättakontakten mellan barn och föräldrar som avtjänarfängelsestraff. Det handlar ju inte enbart omutformningen av besökslokalerna utan också om sådanapraktiska saker som telefonkostnader, besökstideroch permissioner vid för barnet viktiga händelser,m.m. Utskottet har för avsikt att i annat sammanhangåterkomma till dessa frågor under det kommande året.Justitieutskottet konstaterar att det pågår ettutvecklingsarbete inom kriminalvården som syftartill att göra det möjligt för barn och föräldrar attupprätthålla kontakten under verkställigheten ianstalt. I det sammanhanget har frågan ombesökslokalerna särskilt uppmärksammats och detpågår en utbyggnad av besökslägenheter och besöksrumsom anpassats till barns behov. Något särskiltuttalande med anledning av motionerna So5 och So7 iaktuella delar behövs alltså inte, ochjustitieutskottet föreslår att socialutskottetavstyrker dem.Stockholm den 28 januari 1999På justitieutskottets vägnarGun HellsvikI beslutet har deltagit: GunHellsvik (m), (),(), MargaretaSandgren (s), (),(), (), (),(), (), (), JeppeJohnsson (m), (),(c), (), () ochYilmaz Kerimo (s).Lagutskottets yttrande 1998/99:LU1yFN:s konvention om barnets rättigheterTill socialutskottetSocialutskottet har beslutatatt bereda ,justitieutskottet, lagutskottet,socialförsäkringsutskottet och utbildningsutskottetmöjlighet att yttra sig över proposition 1997/98:182Strategi för att förverkliga FN:s konvention ombarnets rättigheter i jämte motioner i dedelar som har samband med respektive utskottsberedningsområde.Lagutskottet har beslutat avge yttrande över delsde avsnitt i propositionen som gäller en strategiför genomförandet av , barnets rättatt komma till tals, olovligt bortförda barn ochverkställighet av avgöranden om vårdnad m.m.(avsnitten 4, 6.3, 7.3 och 7.4), dels motion1998/99:So8 yrkande 1 som gällerEuroparådskonventionen om utövande av barnsrättigheter.InledningDen antog en konvention om barnetsrättigheter. Konventionen, som godkändes avriksdagen (prop. 1989/90:107, bet.SoU28), innehåller bestämmelser avsedda atttillförsäkra barn grundläggande rättigheter och attbereda barn skydd mot övergrepp och utnyttjande. Ikonventionen slås fast att vid alla åtgärder som rörbarn skall barnets bästa komma i främsta rummet(artikel 3).För del trädde konventionen i kraft den 2september 1990. lämnade en förstarapport till FN om hur följer konventionen.Rapporten har granskats av för barnetsrättigheter. Enligt kommittén återspeglar densvenska lagstiftningen såväl konventionensbestämmelser som de generella principer som tjänarsom vägledning för dess tillämpning. I sammanhangetbör också nämnas att lagutskottet i ett yttrandetill socialutskottet i samband med attriksdagen godkände konventionen uttalade att detinte förelåg några hinder för ett svenskt tillträdetill konventionen med hänsyn till den lagstiftningsom hör till utskottets beredningsområde (yttr.1989/90:LU4y).År 1996 tillsattes en parlamentarisk kommitté meduppdrag att göra en bred översyn av hur svensklagstiftning och praxis förhåller sig tillbestämmelserna i konvention om barnetsrättigheter. Kommittén fick vidare i uppdrag attskapa större klarhet och ett ökat mått av samsyn vadgäller innebörden av begreppet "barnets bästa" ibarnkonventionen och svensk rätt samt att därvidsärskilt analysera eventuella målkonflikter.Kommittén, som antog namnet , haravlämnat delrapporten (SOU 1996:115)och utlänningslagen. År 1997avlämnade kommmittén sitt huvudbetänkande (SOU1997:116) Barnets bästa i främsta rummet - FN:skonvention om barnets rättigheter förverkligas iSverige. Betänkandet har remissbehandlats och liggertillsammans med en rapport från Statistiskacentralbyrån (SCB) med förslag till basstatistik ombarn och deras familjer till grund för förslagen iförevarande proposition.En strategi för genomförandet avbarnkonventionenI propositionen beskrivs en strategi för detfortsatta arbetet med att förverkliga och genomförabarnkonventionen i . I denna strategi ingårbl.a. att skall vara ett aktivtinstrument och genomsyra allt statligtbeslutsfattande som berör barn.Barnkonsekvensanalyser skall göras vid statligabeslut som berör barn. Barnperspektivet skall ilämplig omfattning finnas med i utredningsdirektiv.Statligt anställda vars arbete har konsekvenser förbarn skall, för att kunna stärka sin barnkompetensoch sina kunskaper om , erbjudasutbildning och fortbildning. Barnombudsmannensverksamhet och organisation skall ses över i syfteatt stärka dess roll i genomförandet avbarnkonventionen. Barnstatistiken skall utvecklas. Isamhälls- och trafikplaneringen skall barns ochungdomars inflytande och delaktighet utvecklas.Målsättningen är, enligt vad som anförs ipropositionen, att konventionen och dess intentionerskall finnas med i allt beslutsfattande som rörbarn. Kommuner och landsting bör därför, enligtpropositionen, erbjuda sin personal fortbildning ombarnkonventionen och även inrätta system för attkunna följa hur barnets bästa förverkligas i detkommunala arbetet. I propositionen föreslås attriksdagen godkänner den av regeringen föreslagnastrategin för att förverkliga FN:s konvention ombarnets rättigheter (avsnitt 4).Lagutskottet vill först erinra om att hänsynen tillbarnets intressen har stått i förgrunden i denfortlöpande reformeringen av den svenskafamiljerätten som pågått sedan början av 1970-talet.Syftet har varit att ge barnet en starkare rättsligställning och därvid markera barnets behov och dehänsyn som bör tas till barnets bästa. Det senastesteget på den inslagna vägen togs dåriksdagen beslutade ändringar i föräldrabalkensbestämmelser om vårdnad och umgänge (prop.1997/98:7, bet. För att betona principen ombarnets bästa infördes därvid en övergripandebestämmelse i 6 kap. om att barnetsbästa skall komma i främsta rummet vid avgörande avalla frågor om vårdnad, boende och umgänge. Enmotsvarande bestämmelse beslutades också i detkapitel i som handlar omverkställighet av domstols avgöranden om vårdnadm.m. Vidare infördes bestämmelser som innebär attföräldrar som är överens skall kunna reglera frågorom vårdnad, boende och umgänge genom avtal somgodkänns av socialnämnden. Ett avtal som hargodkänts gäller och kan verkställas som ettlagakraftvunnet domstolsavgörande. Därutöverbeslutades ändringar i bestämmelserna om vårdnad sominnebär att gemensam vårdnad, under förutsättningatt sådan vårdnad är bäst för barnet, kan komma tillstånd även om en av föräldrarna motsätter sig detta.Enligt utskottets mening är det angeläget attåtgärder för att förverkliga och genomföra FN:skonvention om barnets rättigheter kommer till ståndinte bara i samband med lagstiftning påfamiljerättens område utan också i andra sammanhang.Utskottet har från sina utgångspunkter ingaerinringar mot vad som föreslås i propositionensavsnitt 4 om strategin för att förverkliga FN:skonvention om barnets rättigheter.Barnets rätt att komma till talsEnligt artikel 12 åläggskonventionsstaterna att tillförsäkra barn rätten attfritt ge uttryck för sina åsikter, när barnet är istånd att bilda sig egna åsikter. I alladomstolsförfaranden och administrativa förfarandenskall barnet ges möjlighet att bli hört, antingendirekt eller genom företrädare eller något lämpligtorgan.