bet · GM01JuU27 · 1999-05-04 00:00:00 — Sammanlagt har anstalten 30platser.Utskottet är alltjämt av uppfattningen att den nyalagstiftningen på ett tillräckligt sätt tillgodoserdet behov av skydd som fängelsedömda kvinnor har.Utskottet vill härvid särskilt understryka att det,sedan utskottet senast uttalade sig i frågan,utfärdats riktlinjer inom kriminalvården somföreskriver att kvinnor alltid skall placeras på ettsådant sätt att de är skilda från manliga intagna.Vidare har en ny kvinnorinrättats. Motionerna Ju904 och Ju913 i nu behandladdel avstyrks.Behandlingsinnehållet m.m.I motion Ju907 (v) tas frågan om ett efter kvinnorsbehov särskilt anpassat behandlingsinnehåll upp.Motionärerna efterlyser åtgärder inom både frivårdenoch anstaltsvården. Vidare anser motionärerna attytterligare resurser bör tillföras anstalter medkvinnliga fängelsedömda för att ge kvinnornatillgång till terapi, psykologer etc.Utskottet har tidigare behandlat liknandemotionsyrkanden, senast under /98.Utskottet anförde därvid att det i och för sigdelade motionärernas uppfattning att det ärangeläget att kvinnors särskilda behov tillgodosesunder verkställigheten. Med hänsyn bl.a. till attkriminalvården höll på att utveckla särskildprogramverksamhet för kvinnor fann utskottetemellertid att det inte fanns anledning förriksdagen att ta något initiativ i frågan ochavstyrkte motionerna (bet. 1997/98:JuU19 s. 11 f).I de riktlinjer som utfärdatbehandlas frågan om särskild programverksamhet förkvinnor. Av dessa följer att kvinnor i princip skallerbjudas ett likartat programutbud som män.Programmen skall dock speciellt uppmärksammakvinnors särskilda behov, bl.a. skall särskildaföräldraprogram erbjudas intagna kvinnor. För attstärka de intagna kvinnornas självkänsla ochidentitet i kvinnorollen skall de erbjudasbrottsrelaterade program inriktade på bl.a.könsroller, jämställdhet och konflikthantering.Som ovan nämnts tillämpas riktlinjerna redan inomkriminalvården. Kriminalvården har för avsikt attunder utveckla programverksamhetenför kvinnor i enlighet med riktlinjerna.Programverksamheten kommer att särskilt inriktas påde områden som kvinnor har angivit som viktiga,bl.a. utbildning, föräldraskap, hälsa och droger(Kriminalvårdens budgetunderlag för ).Enligt vad utskottet inhämtat finns det i fråga omfrivårdspåföljderna inte några särskilda riktlinjerutfärdade för kvinnor. Även inom frivården bedrivsdock program särskilt inriktade på kvinnor och derasbehov. har för avsikt att seöver situationen också för kvinnor dömda tillfrivårdspåföljder.Vad gäller frågan om resurser till anstalterna kandet konstateras att flertalet kvinnor är placerade ianstalter med säkerhetsklass III och IV. Skillnadeni resursfördelning mellan kvinnliga och manligaintagna kan något belysas med följande siffror.Siffrorna är avrundade och därför ungefärliga.Dygnskostnaden för kvinnliga intagna medsäkerhetsklass III, exklusive lokalkostnader,uppgick till mellan 900 och 1 350 kr.Motsvarande kostnad för manliga intagna medsäkerhetsklass III var mellan 900 och 1 300 kr.Dygnskostnaden för kvinnliga intagna medsäkerhetsklass IV, exklusive lokalkostnader, uppgicktill . Motsvarande kostnad för manliga intagnamed säkerhetsklass IV var 750 kr.Det är som utskottet tidigare framhållit angelägetatt kvinnors särskilda behov tillgodoses underverkställigheten. Utskottet välkomnar därför deriktlinjer som utfärdats av Kriminalvårdsstyrelsenför fängelsedömda kvinnor. Genom dessa riktlinjerfår motionsönskemålen i Ju907 såvitt avserbehandlingsinnehållet vid anstalterna anses varatillgodosedda.I fråga om frivården finns som ovan framgått intenågra särskilda riktlinjer utfärdade. Enligt vadutskottet inhämtat planerar Kriminalvårdsstyrelsendock att se över situationen också för kvinnor dömdatill frivårdspåföljder. Utskottet finner inte skälför att göra något särskilt uttalande ifrågan. Motion Ju907 avstyrks i denna del.Vad slutligen gäller frågan om resursfördelningeninom kriminalvården har utskottet inte kunnatkonstatera några missförhållanden. Inte heller idenna del finner utskottet därför skäl föreligga förriksdagen att göra något särskilt uttalande. MotionJu907 avstyrks även i denna del.Jämställdheten inom kriminalvårdenI motion Ju507 (s) begärs att regeringen ser överjämställdheten inom kriminalvården, bl.a. kvinnorsrätt till samma arbete som män på anstalterna.Inom kriminalvården bedrivs visstjämställdhetsarbete. I fråga om de intagnassituation ingår jämställdhetsfrågor i olika brotts-och missbruksrelaterade program. Dessa frågor harsärskilt betonats i program för specifika målgruppersåsom ungdomar, kvinnor och våldsbrottslingar medrelationsvåldsfokuserad brottslighet. Samlevnads-och familjekurser på anstalten Gruvberget harjämställdhetsfrågor som grund förverksamhetsinnehållet. Dömda kvinnors situation harhamnat i fokus genom bl.a. särskildaregeringsuppdrag, såsom projekten med att utfärdariktlinjer för fängelsedömda kvinnor och att se överförhållandena för barn vars föräldrar är intagna ihäkte eller anstalt inom kriminalvården(Kriminalvårdens Årsredovisning för s. 80).I fråga om arbete anger iriktlinjerna för fängelsedömda kvinnor attmålsättningen bör vara att i samarbete medarbetsmarknadsverkets olika myndigheter erbjudaökade möjligheter till yrkesutbildningar. Dessaskall vara anpassade till arbetsmarknadens krav menockså till kvinnornas förutsättningar och behov.Det är i och för sig alltid av vikt attjämställdhet eftersträvas inom myndigheternasverksamhet. Som framgått ovan arbetar ocksåkriminalvården med dessa frågor. Enligt utskottetsmening finns det inte anledning för attgöra något uttalande i frågan. Motion Ju507 avstyrksi nu behandlad del.Barn med frihetsberövade föräldrarI motion Ju509 (kd, s, m, v, c, fp, mp) föreslåsolika åtgärder för att förbättra situationen för debarn som har någon förälder som sitter i fängelse.I augusti 1997 gav regeringen ochKriminalvårdsstyrelsen i uppdrag att se överförhållandena för barn vars föräldrar är intagna ihäkte eller anstalt samt att lämna förslag tillförändringar av gällande författningar och de andraåtgärder som översynen kunde ge anledning till.Socialstyrelsen och harredovisat uppdraget i rapporten medfrihetsberövade föräldrar. I rapporten lämnas ettflertal förslag till åtgärder för att underlättakontakterna mellan intagna och barn. Flera förslaglämnas också till hur de intagna skall kunna stödjasi sin föräldraroll. Bland annat föreslås att flerbesökslägenheter inrättas vid anstalterna samt attsärskilda besöksrum tillskapas. Vidare föreslås attsärskild personal skall utses för att ansvara förbarns besök i anstalt och häkte. Denföräldraverksamhet som pågår inom kriminalvårdenskall fortsätta för att därefterutvärderas. Utvärderingen skall utgöra underlag förbeslut om fortsatt omfattning och innehåll iföräldraverksamheten. För att stärka intagna män ideras föräldraroll föreslås också att resurseravsätts för att starta försöksverksamhet medföräldrautbildning vid tio anstalter för män.Rapporten bereds inomRegeringskansliet.Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkandenrörande situationen för barn med frihetsberövadeföräldrar. I samband med behandlingen avbudgetpropositionen för behandlade utskottetsålunda en motion vari föreslogs att fängelsernaskulle anpassas i syfte att förbättra barnsmöjligheter till umgänge med sina föräldrar.Utskottet anförde då att barn vars föräldrar ärintagna i kriminalvårdsanstalt befinner sig i ensvår situation. Utskottet ansåg dock att beredningenav den rapport som ochKriminalvårdsstyrelsen skulle lägga fram i fråganborde avvaktas (bet. 1997/98:JuU1s. 60).Senast behandlades frågan i betänkande1997/98:JuU19. Härvid uttalade utskottet att det,utan att vilja föregripa det arbete som pågick närdet gällde barn till intagna, ville framhålla attbarn med föräldrar på anstalt befinner sig i en svårsituation. Utskottet framhöll därvid attutgångspunkten, när det gällde tänkbara åtgärder,alltid måste vara barnens bästa och att man fickräkna med olika lösningar i olika fall. Till exempelkunde det enligt utskottets mening, såsom redanskedde, undantagsvis få förekomma att mycket småbarn vistas i anstalt tillsammans med sin förälder.När det gällde något större barn kunde dettaknappast anses lämpligt. Vidare vore det enligtutskottets mening önskvärt om den redan förekommandeverksamheten med särskilda besökslägenheter kundebyggas ut så att barn och föräldrar kan umgås underså normala förhållanden som möjligt.Utskottet vidhåller sina tidigare uttalanden.Utskottet vill här särskilt understryka vikten avatt åstadkomma möjligheter för barn och föräldraratt kunna umgås under så normala förhållanden sommöjligt. Som ovan framgått bereder Regeringskanslietför närvarande ochKriminalvårdsstyrelsens rapport. Utskottet anser attdet pågående beredningsarbetet inte bör föregripas,och utskottet avstyrker motion Ju509 i denna del.Vistelser utanför anstaltPermissionsregler m.m.I motionerna Ju904 och Ju913 (båda m) understryksatt permissioner bör beviljas restriktivt dåallmänhetens skyddsintresse måste anses vara detprimära. I motionerna begärs vidare att regeringenvidtar åtgärder för att genomföra enförsöksverksamhet med s.k. fotboja vid permissioneroch frigångar.För att underlätta anpassningen i samhället kan enintagen enligt 32 § första stycket KvaL beviljastillstånd att lämna anstalten (normalpermission), om det inte finns påtaglig faraför fortsatt brottslig verksamhet eller avsevärdfara för annat missbruk. Vid denna bedömning skallsärskilt beaktas om den intagne nyttjat ellerförfarit olagligt med narkotika inom anstalten ellerutan giltigt skäl vägrat att lämna urinprov.Permission får enligt 32 § andra stycket ocksåbeviljas om annan särskild anledning föreligger(särskild permission).För permission får ställas de villkor som anseserforderliga beträffande vistelseort,anmälningsskyldighet eller annat. Om noggranntillsyn behövs kan det föreskrivas att den intagneunder permissionen skall stå under bevakning.I fråga om permissioner gäller dessutom vissakvalifikationstider. Sålunda bör enligt 12 § andrastycket förordningen (1974:248) om kriminalvård ianstalt (KvaF) den som dömts till minst två årsfängelse inte utan särskilda skäl beviljaspermission innan han avtjänat avstraffet. Bestämmelserna kompletteras avKriminalvårdsstyrelsens föreskrifter och allmännaråd om permissioner (KVVFS 1998:9). Av 5 § iföreskrifterna följer att permission skall föregåsav en individuellt bestämd kvalifikationstid. Vidareföljer av de till permissionsföreskrifternaanslutande allmänna råden att minimitiderna inteutgör någon utfästelse om permission vid en visstidpunkt. En intagen bör sålunda inte ges permissionvid minimitiden om han tidigare avtjänat längrefängelsestraff, återfallit ibrott som lett till fängelse, begått brott underverkställighet av straff, misskött tidigarepermissioner eller om hans personliga förhållandenär sådana att kvalifikationstiden bör förlängas.Under senare år har det totala antalet permissionerökat, som andelen misskötta permissionerhar minskat kraftigt. Enligt kriminalvårdensverksamhetsstatistik för har av depåbörjade permissionerna (51 874 stycken) genomförtsutan känd misskötsamhet. Misskötsamhet genomuteblivande skedde i 294 fall, dvs. Under år1998 påbörjades 51 898 permissioner. Andelenmisskötta permissioner genom avvikelse var ävendetta år . De nu nämnda siffrorna kan jämförasmed när ca 1 000 fall årligenmissköttes genom uteblivande. Enligt regeringensbedömning är den huvudsakliga förklaringen tillförändringen att planeringen inför permissionernahar förbättrats avsevärt (prop.1997/98:95 s. 57 f).Utskottet har vid ett flertal tillfällen tidigaretagit ställning till motionsyrkanden liknande de somnu är aktuella. Senast skedde det under våren 1998.Utskottet konstaterade då att möjligheterna tillpermission var ett viktigt led i den intagnesåteranpassning i samhället. De regler som fanns påområdet gav enligt utskottet uttryck för en lämpligavvägning mellan de intressen som borde beaktas påområdet. I det sammanhanget ville utskottet särskiltframhålla den intagnes behov av att få tillfälle attleva upp till ett visat förtroende. När det gälldeden rent konkreta tillämpningen av föreskrifternakonstaterade utskottet att statistiken avseendemisskötta permissioner inte gärna kunde tolkas påannat sätt än att reglerna tillämpades på ett välavvägt sätt och att man hade kommit till rätta medmånga av de problem som tidigare förknippades medpermissionerna. Utskottet såg mot bakgrund av sinaställningstaganden inget behov av att ytterligarestrama upp permissionsreglerna, t.ex. medföreskrifter om elektronisk övervakning (bet.1997/98:JuU19 s. 12 f).Utskottet ser inget skäl att frångå sina tidigareuttalanden i frågan. Motionerna Ju904 och Ju913avstyrks i denna del.FrigivningsförberedelserI motionerna Ju505 (kd) och Ju907 (v) föreslås attelektronisk övervakning skall kunna användas islutskedet av ett fängelsestraff när den intagneskall slussas ut i samhället. I motion Ju907 begärsvidare att frigivningsförberedelserna påbörjas redannär den dömde anländer till fängelset. Härvid börsärskilda lekmannaövervakare tillsättas. Vidare bören plan upprättas för hur det rehabiliteringsarbetesom påbörjats inne på anstalten skall fullföljasefter avtjänat straff.I regeringens proposition 1997/98:96 Vissa reformerav påföljdssystemet konstaterade regeringen att dethade framförts synpunkter om att det borde skapas enmöjlighet att förkorta anstaltstiden för vissalångtidsdömda. Regeringen delade uppfattningen attfrågan om övergången från anstalt till ett liv ifrihet för dem som avtjänar långa fängelsestraffborde ägnas särskild uppmärksamhet. Vad som därvidborde vidareutvecklas var enligt regeringen formernaför utslussning ur anstalt. Regeringen avsåg därföratt återkomma till frågan om möjligheterna tillstrukturerad utslussning i ett senare sammanhang (s.124).Utskottet har inhämtat att frågan för närvarandebereds inom . Endepartementspromemoria om elektronisk övervakningvid utslussning ur anstalt är att förvänta i slutetav året.Vad gäller frigivningsförberedelserna i övrigt fickBrottsförebyggande rådet (BRÅ) i december 1997regeringens uppdrag att kartlägga kriminalvårdensoch andra myndigheters arbete medfrigivningssituationen för intagna i fängelse.BRÅ har redovisat sitt uppdrag iBRÅ-rapport 1998:6 Frigivning från fängelse. BRÅ hari rapporten redovisat användningen avfängelsestraff, de frigivnas situation och vilketstöd kriminalvården och andra myndigheter erbjuderden dömde. BRÅ har även redogjort för de områden sombör förbättras och lämnat vissa förslag tillåtgärder. Bland annat föreslås att förberedelsernainför frigivningen skall påbörjas möjligtefter det att en person tagits in i anstalt. Vidareföreslås att realistiska rehabiliteringsplaner skallläggas upp för de intagna.Rapporten bereds inomRegeringskansliet.Utskottet anser att det pågående beredningsarbetetinte bör föregripas och avstyrker motionerna Ju505och Ju907 i nu behandlade delar.Kostnadsansvaret vid § 34-placeringOm en intagen genom vistelse utanför anstalt kan bliföremål för särskilda åtgärder som kan antasunderlätta hans anpassning i samhället kan hanenligt 34 § KvaL få medgivande att för sådantändamål vistas utanför anstalten, om det finnssärskilda skäl. Vid bedömningen skall det särskiltbeaktas om den intagne behöver vård för eller annanbehandling mot missbruk av beroendeframkallandemedel. Så kallad § 34-placering medges främstför att den intagne skall få möjlighet att undergåvård på behandlingshem, men även placering för andraändamål som studier vid internatskola och vård ifamiljehem är möjliga. Fram till den villkorligafrigivningen står kriminalvården för kostnaderna förbehandlingen. Därefter övergår betalningsansvaret påden intagnes hemortskommun.I motion Ju502 (m) ifrågasätts om intekriminalvården bör ta över kommunernas ansvar för §34-placeringar. I motionerna Ju507 (s) och Ju907 (v)begärs att regeringen ser över frågan omkostnadsansvaret för sådana placeringar.Utskottet har tidigare haft att ta ställning tillyrkanden om kostnadsansvaret för § 34-placeringar,senast . Utskottet uttryckte då attdet i likhet med motionärerna kände viss oro när detgällde kommunernas förmåga att bidra tillkostnaderna för vård utanför anstalt. Utskottetkunde dock konstatera att regeringen var uppmärksampå frågan och att det saknades skäl att föregriparesultatet av det aviserade arbetet. Motionernaavstyrktes (bet. 1997/98:JuU19 s. 14 f).Regeringen har givit (dir.1998:18) i uppdrag bl.a. att särskilt se överfinansieringsfrågor som gäller samarbetet mellankriminalvården och kommunerna vid kontraktsvård ochvistelse utanför enligt 34 § KvaL.Uppdraget skall redovisas före utgången av år 2000.Utskottet konstaterar att regeringen har uppdragitåt att utreda frågan.Önskemålen i här aktuella yrkanden får därmed ansestillgodosedda. Det pågående utredningsarbetet börinte heller föregripas. Utskottet avstyrker därförmotionerna Ju502, Ju507 och Ju907 i denna del.Beslutanderätten avseende § 34-placeringarAv 54 § KvaL följer att det ankommer påövervakningsnämnderna att fatta beslut om § 34-placering, om den intagne dömts till högst två årsfängelse. I annat fall prövas frågan avKriminalvårdsnämnden.I motion Ju504 (m) begärs en ändring så attbeslutanderätten tillkommerkriminalvårdsmyndighetens chef i de fall den intagnedömts till högst fängelse.Straffsystemkommittén föreslog i sitt betänkandeEtt reformerat påföljdssystem (SOU 1995:91) attövervakningsnämnderna skulle ta överKriminalvårdsnämndens beslutsfunktion i fråga omplacering enligt 34 § KvaL. Förslaget var enkonsekvens av ett annat förslag från kommittén,nämligen att skulle upphöra ochatt kriminalvårdsanstalterna i stället borde fåfatta beslut i fråga om senareläggning av villkorligfrigivning. Regeringen behandlade förslaget iproposition 1997/98:96. Regeringen fann därvid attdet saknades anledning att taställning till framtid.Regeringen tog inte heller ställning tillStraffsystemkommitténs förslag om attbeslutsfunktionen i fråga om § 34-placering skulleändras.Enligt vad utskottet inhämtat pågår det förnärvarande inte något beredningsarbete påRegeringskansliet vare sig i frågan omKriminalvårdsnämndens framtid eller beslutanderättenavseende § 34-placeringar.Utskottet behandlade frågan om beslutanderätten för§ 34-placeringar . Utskottet såg dåinte något skäl att föreslå en ändring i dengällande beslutsordningen vad gällde placeringenligt 34 § KvaL (bet. 1997/98:JuU19 s. 15).Utskottet vidhåller sin tidigare uttaladeuppfattning och avstyrker motion Ju504.Övriga frågorNärhetsprincipenI motionerna Ju509 (kd, s, m, c, fp, v, mp) ochJu907 (v) anförs att den s.k. närhetsprincipen, dvs.att närheten till hemorten skall bildautgångspunkten vid placeringen av den intagne påanstalt, skall tillmätas större tyngd.Bestämmelserna om anstaltsplaceringen finns intagnai 7 § och 7 a § KvaL. Av dessa följer att såvälsäkerhetsskäl som den intagnes behov av t.ex.utbildning och behandling skall beaktas vidfördelningen av intagna mellan anstalter. Vidareskall den placering eftersträvas som är ägnad attfrämja en ändamålsenlig planering av frigivningen.Hur placeringen bör ske i de enskilda fallen bestämsinom kriminalvården. I Kriminalvårdsstyrelsensallmänna råd om placering av dömda/intagna ikriminalvårdsanstalt (ARK 1999:2) finns närmareanvisningar härom. Av de allmänna råden följer bl.a.följande. En intagen skall vara placerad så att,förutom att det överordnade intresset avsamhällsskydd tillgodoses, anstalternas olikaprogramutbud utnyttjas effektivt samt antaletförflyttningar minimeras. Vid valet av anstalt skallsamhällsskyddsfaktorer, bakgrundsfaktorer, t.ex. denintagnes våldsbenägenhet och narkotikamissbruk, samtden intagnes individuella behov beaktas. behovet av att vidmakthålla och bygga uppkontakter med familj, myndigheter, övervakare,arbetskamrater och andra resurspersoner beaktas.Kriminalvårdsstyrelsen betonar i de allmänna rådensärskilt kraven på en individuell bedömning.Utskottet har tidigare vid olika tillfällen haftanledning att uttala sig om närhetsprincipen.Vid riksdagsbehandlingen av den proposition somgrundades på första betänkandeVerkställighet av fängelsestraff (SOU 1993:76)tillstyrkte utskottet ett förslag från regeringen omatt utöka möjligheterna att placera en intagen i enanstalt där han kan få adekvat vård och behandlingunder anstaltstiden. Förslaget innebar bl.a. attnärhetsprincipen inte längre skulle ha sammaövergripande betydelse som . I ställetskulle den intagnes behov av behandling lyftas fram(bet. 1994/95:JuU20 s. 4 f).I samband med behandlingen av budgetpropositionenför behandlade utskottet ett motionsyrkandeliknande det nu aktuella. Utskottet konstateradedärvid att flera olika intressen gör sig gällandenär en intagen skall placeras på anstalt.Sammanfattningsvis måste kraven på säkerhetuppfyllas som den intagnes vård- ochbehandlingsbehov skall tillgodoses. Dessutom bör denintagne vistas nära hemorten för att möjliggörakontakt med familj och myndigheter. Det är ävennödvändigt att ta hänsyn till resursutnyttjandet påde olika anstalterna. Sammantaget ansåg utskottetatt de nuvarande reglerna uppfyllde de krav somborde ställas och avstyrkte motionen (bet.1997/98:JuU1 s. 57 f).Utskottet anser i likhet med vad det tidigareuttalat att de nuvarande reglerna uppfyller de kravsom bör ställas. Motionerna Ju509 och Ju907 avstyrksi denna del.Särskilda avdelningar för interner medutvisningsbeslutI motion Ju907 (v) framförs att kriminalvårdensförslag att inrätta en särskild avdelning förinterner med utvisningsbeslut i domen inte börinföras.Enligt vad utskottet har inhämtat harkriminalvården särskilt uppmärksammat frågan omanstaltsvistelsen för de intagna som efter avtjänatstraff skall utvisas från och de problem somär förknippade härmed. Kriminalvårdsanstalten fått i uppdrag att på försök inrätta en särskildavdelning för intagna som har beslut om utvisning idomen. Syftet med verksamheten är att de utvisadeskall erhålla ett verksamhetsinnehåll som ärsärskilt anpassat till att de är långtidsdömda ochhar olika nationell, kulturell och religiösbakgrund. Bland annat skall den intagne förberedasmentalt, socialt och praktiskt för att återvändatill sitt hemland. Försöksverksamheten skallpreliminärt bedrivas fram t.o.m. maj månad år 2000och därefter utvärderas.Enligt vad utskottet inhämtat syftar den planeradeförsöksverksamheten vid Kriminalvårdsanstalten att förbättra situationen för de intagna somhar utvisningsbeslut i domen genom att bl.a. erbjudadem ett behandlingsinnehåll anpassat till derassärskilda behov. Verksamheten skall utvärderas efteren förhållandevis . Utskottet ansermot bakgrund av det anförda att det saknas skäl förriksdagen att göra något uttalande i frågan. MotionJu907 avstyrks i denna del.Utvisning och straffverkställighetI motion Sf622 (m) begärs att utländska medborgaresom dömts för brott i i större utsträckningskall avtjäna sitt straff i hemlandet.Möjligheterna att utvisa en utländsk medborgareföljer av utlänningslagen (1989:529) som faller inomsocialförsäkringsutskottets beredningsområde. Enligt4 kap. 7 § denna lag får en utlänning i vissa fallutvisas ur om han döms för ett brott som kanleda till fängelse. Normalt sker utvisningen förstefter det att straffet verkställts. Vissamöjligheter till verkställighet i andra länder finnsdock. Av 8 § lagen (1963:193) om samarbete medDanmark, , och angåendeverkställighet av straff m.m. (nordiskaverkställighetslagen) följer att en dom sommeddelats i får verkställas i något av de nunämnda länderna. En förutsättning är att den dömdeär medborgare eller har hemvist i den andra staten.Verkställighet i annat nordiskt land kan också skeom den dömde uppehåller sig i den staten och det medhänsyn till omständigheterna är lämpligt.