bet · GM01AU4 · 1999-02-16 00:00:00 — () anser att den del avutskottets yttrande som börjar med "Utskottetinstämmer" och slutar med "det avstyrks" bort haföljande lydelse:Utskottet anser att det är angeläget att det ilagen införs en bestämmelse om att lagens reglerskall iakttas även när det finns kollektivavtal idessa frågor. Det är å ena sidan viktigt attparterna ges utrymme att själva finna de metoder ochåtgärder som bäst passar deras förhållanden. Å andrasidan måste det finnas en grundläggande skyldighetgenom lag att vidta aktiva åtgärder. En regel avdetta slag är en nödvändig komplettering i dettahänseende. bör uttala sig till förmån fördetta förslag.Med hänvisning till vad som här har anförtstillstyrks motion 1997/98:A69 yrkande 3.10. () anser att den delen avutskottets yttrande som börjar med "Bestämmelser om"och slutar med "yrkande 5" bort ha följande lydelse:Vad gäller förslaget om arbetsgivarens skyldigheterenligt lag att vidta aktiva åtgärder för att främjaetnisk mångfald i arbetslivet delar utskottet dentveksamhet som flera av remissinstanserna, däriblandJO, ger uttryck för. Det är i och för sig en riktigtanke att en arbetsgivare skall ges ett ökat ansvarför att främja etnisk mångfald på arbetsplatsen.Regeringens förslag är dock alldeles för vagt ochlägger ett ansvar på arbetsgivaren att göra någotsom inte är klart definierat. Lagstiftningen måstevara tydlig och förutsägbar, inte minst därför attarbetsgivaren förutsätts kunna bli utsatt förvitesföreläggande om inte föreskrifterna följs.Utskottet påminner också om att arbetsgivare ocharbetstagare enligt 2 § skall samverka för attfrämja etnisk mångfald i arbetslivet. En sådansamverkan kan i sin tur resultera i kollektivavtalom aktiva åtgärder. När sådana har kommit till ståndi tillräcklig omfattning bör resultatet av lagen idenna del utvärderas. I avvaktan härpå bör det intefinnas någon lagreglering som avser arbetsgivarensskyldighet att vidta aktiva åtgärder. Utskottetanser att 4-7 §§ lagförslaget därför bör utgå.Motion 1998/99:A722 yrkande 1 tillstyrks således avutskottet.Trakasserier11. och (båda v) anseratt de delar av utskottets yttrande som dels börjarmed "Det förslag" och slutar med "avstyrksföljaktligen", dels börjar med "Vad härefter" ochslutar med "alltså avstyrks" bort ha följandelydelse:Enligt utskottets uppfattning finns det skäl att påflera punkter skärpa den föreslagna lagen när detgäller bestämmelserna om trakasserier.Först och främst gäller det frågan om definitionenav begreppet etniska trakasserier. Att enarbetsgivare kallar en anställd av en viss etnisktillhörighet för något nedsättande som har med denetniska tillhörigheten att göra men som har singrund i personliga motsättningar, måste även deträknas som etniska trakasserier och därmed omfattasav lagen. Skälet till en sådan utvidgad definitionär att motverka att en arbetsgivare i efterhand kanskylla på personliga motsättningar när skälet tilltrakasserierna de facto har varit av etniskt slag.Vidare anser utskottet att det bör ställas krav påarbetsgivaren att han eller hon skall bidra till attytterligare utredning kommer till stånd närförhållandena är oklara i fråga om etniskatrakasserier. Arbetsgivaren skall inte tillåtas varapassiv i de fall då de inblandade lämnar motstridigauppgifter eller där mer talar för att trakasserierinte förekommit än tvärtom. Den nu föreslagnaskyldigheten innebär en stark begränsning avräckvidden, och en komplettering av lagen på dennapunkt är nödvändig för att syftet med den skallkunna uppnås.Slutligen finner utskottet att det bör införas enförbudsregel av innebörd att en arbetsgivare inteheller skall få utsätta en arbetssökande ellerarbetstagare för trakasserier på etnisk grund. Dettavar ett förslag av utredningen, som regeringenemellertid inte tog fasta på; det hänvisas till attarbetstagarens rättigheter enligtarbetsmiljölagstiftningen är tillräckliga. Enkompletterande regel av det slag som utskottet nuförespråkar innebär att arbetstagaren - närarbetsgivaren är en fysisk person - i vissa fallkommer att kunna välja mellan två vägar att hävdasin rätt till skadestånd. En väg är att polisanmälagärningen och yrka skadestånd i ett eventuelltbrottmål. En annan väg är att föra talan med stöd avden nu föreslagna bestämmelsen. Enligt utskottetsuppfattning finns det inte några olägenheter med ensådan parallell reglering. bör rikta ettuttalande till regeringen med nu angivet innehåll.Med hänvisning till vad som här har anförtstillstyrker utskottet motion 1997/98:A67 yrkandena5-7.12. () och () anseratt den del av utskottets yttrande som börjar med"Enligt vad" och slutar med "avstyrks därför" bortha följande lydelse:Utskottet konstaterar att frågor om trakasseriermellan anställda är svårhanterliga. Förslagen ipropositionen går ut på att arbetsgivaren har enskyldighet att utreda påstådda trakasserier ochvidta de åtgärder som kan behövas. Det är, enligtutskottets uppfattning, en bra lösning men den ärdessvärre knappast tillräcklig. Utskottet anserdärför att ett ansvar även skall läggas på denarbetstagare som utsätter en arbetskamrat förtrakasserier. Det är viktigt att inte han eller hongår utan ansvar för det som har inträffat. Riksdagenbör rikta ett uttalande av denna innebörd tillregeringen.Mot nu angiven bakgrund tillstyrker utskottetmotion /98:A68 yrkande 7.Bevisbördan vid diskriminering13. och (båda v) anseratt den del av utskottets yttrande som börjar med"Enligt utskottets" och slutar med "av "bort ha följande lydelse:Utskottet vill peka på att vissa formuleringar ipropositionen när det gäller bevisbördans placeringvid indirekt diskriminering kan vara missvisande.I utredningen sägs att det är den arbetssökandeseller arbetstagarens sak att visa att det finns enetnisk faktor och att den till synes neutralabestämmelsen eller motsvarande missgynnar enväsentligt större del av den grupp den förfördeladetillhör jämfört med övriga grupper. Om detta kunnatvisas är det därefter arbetsgivaren som har att visaatt tillämpningen av bestämmelsen eller motsvarandedels är motiverad av sakliga skäl, dels är lämpligoch nödvändig för att syftet skall uppnås.Motivuttalanden i propositionen om att den sökandeeller arbetstagaren skall visa att det förekommitmindre förmånlig behandling som har samband medetniskt tillhörighet stämmer inte; något sådantsamband skall inte behöva styrkas. Utskottet finnerdärför skäl att det i behandling görs etttillrättaläggande på denna punkt. Därmed blirförslaget i motion 1997/98:A67 yrkande 8tillgodosett.Skadestånd vid diskriminering14. och (båda v) anseratt den del av utskottets yttrande som börjar med "Ifråga" och slutar med "nu anförda" bort ha följandelydelse:Utskottet anser att en arbetssökande somdiskrimineras skall kunna erhålla inte bara allmäntutan även ekonomiskt skadestånd. Regeringensmotivering till att inte ekonomiskt skadestånd skallkunna lämnas är att en sådan rätt skulle grundas påatt den arbetssökande skulle ha en principiell rätttill en viss anställning eller åtminstone till deförmåner som följer med anställningen, en rätt somenligt regeringens uppfattning inte finns. Detta äremellertid, menar utskottet, uttryck för ettcirkelresonemang. Om en sådan rätt inte finns, kanden eller bör den inte heller införas, tycks vararegeringens ståndpunkt.Enligt utskottets uppfattning kan de svårighetersom rent praktiskt kan finnas att genomdriva en rätttill en viss anställning få hanteras genom enlämplig anpassning till de rättsliga konsekvensernaav lagbrott. Den lämpligaste lösningen vore att densom inte erbjudits ett arbete - till följd av attarbetsgivaren har brutit mot lagen om åtgärder motetnisk diskriminering i arbetslivet - skall ha rätttill ekonomisk kompensation, både för kränkningenoch den ekonomiska förlusten. Storleken på detekonomiska skadeståndet kan dock behöva begränsas,förslagsvis efter förebild i 39 § lagen omanställningsskydd. bör göra ett uttalandemed denna inriktning till regeringen.Mot bakgrund av det anförda tillstyrker utskottetmotion /98:A67 yrkande 9.15. () och () anseratt den del av utskottets yttrande som börjar med"När det" och slutar med "avstyrks följaktligen"bort ha följande lydelse:Utskottet anser att det kan ligga en fara i att enarbetsgivare skall kunna dömas för diskriminering omhan eller hon har saknat insikt om den etniskatillhörigheten eller om diskrimineringen i övrigtvarit oavsiktlig. Det är inte acceptabelt -speciellt när det gäller småföretagare - att manskall kunna råka ut för skadestånd i sådana fall.Bestämmelsen kan medföra att små företag drar sigför att över huvud taget anställa personal.Utskottet anser därför att ett skadestånd bör jämkastill noll, särskilt då det rör sig om ensmåföretagare som varken insåg eller borde ha insettden diskriminerande effekten av sitt handlande.Riksdagen bör rikta ett uttalande till regeringen avdenna innebörd.Med det nu anförda tillstyrker utskottet motion1997/98:A68 yrkande 6.16. () anser att den del avutskottets yttrande som börjar med "I fråga" ochslutar med "nu anförda" bort ha följande lydelse:Utskottet erinrar om att utredningen inte ställdesig helt avvisande till en ordning med ävenekonomiskt skadestånd till en förbigångenarbetssökande. En förutsättning skulle dock vara attden arbetssökande skulle ha erhållit tjänsten ometnisk diskriminering inte hade förekommit. uppfattning bör denna fråga utredasytterligare. Regeringen bör uppmanas att vidtaåtgärder i enlighet härmed.Med hänvisning till vad som här har sagtstillstyrker utskottet motion 1997/98:A69 yrkande 5.Ombudsmannen mot etnisk diskriminering17. och (båda kd)anser att den del av utskottets yttrande som börjarmed "Utskottet finner" och slutar med "yrkande 9"bort ha följande lydelse:Utskottet anser att DO:s kompetens även ifortsättningen bör regleras genom lag och inte, somregeringen föreslår, i en förordning med instruktionför DO. Om förslaget i propositionen genomförsskulle det innebära att regeringen inte behöver gåtill om den vill ändra i uppgifterna. Detbetyder en ökad styrning av regeringen och enminskad självständighet för ombudsmannaväsendet.Från såväl principiella som praktiska utgångspunkterär det angeläget att ombudsmannaväsendet ärfristående från regeringen.Mot bakgrund av vad som här har anförts tillstyrkerutskottet motion 1998/99:A3 yrkande 3.18. () och () anseratt den del av utskottets yttrande som börjar med"Utskottet finner" och slutar med "yrkande 9" bortha följande lydelse:Enligt utskottets uppfattning skall DO ha en frånalla aktörer fristående ställning. Det är, menarutskottet, angeläget att varje misstanke omlojalitetskonflikt kan undvikas. DO bör i ställetvara underställd . Med ett uttalande avdenna innebörd blir motionen tillgodosedd i berörddel. Utskottet noterar att denna fråga berörs även imotion 1998/99:A722.Med hänvisning till vad som har sagtstillstyrker utskottet motion 1997/98:A68 yrkande 9.19. () anser att den del avutskottets yttrande som börjar med "Utskottetfinner" och slutar med "yrkande 9" bort ha följandelydelse:Utskottet avvisar regeringens förslag om attbestämmelser som avser Ombudsmannens mot etniskdiskriminering arbetsuppgifter på andra områden än iarbetslivet inte skall ingå i den nya lagen utan istället tas in i myndighetens instruktion, dvs.genom en förordning, vilken utfärdas av regeringen.Detta innebär att det är regeringen och interiksdagen som kan ändra kompetens-området för DO närdet gäller andra områden än arbetslivet.Detta strider, som påpekar, mot vadregeringen anförde när DO en gång infördes (prop.1985/86:98). Då sades bl.a. följande: "Stats-makterna bör reglera verksamheten i lag för att geuttryck för den stora vikt som tillmäts aktivainsatser mot etnisk diskriminering." Vidare sades:"Ombudsmannen skall enligt min mening arbeta med ettganska fritt mandat, men stödd av vissa av riksdageni lagform angivna principer för verksamheten. "Vidare kan ifrågasättas om inte den föreslagnaordningen strider mot de s.k. Parisprinciperna, somhar antagits av . Jämförelserkan göras med den ordning som gäller för JämO:s ochHO:s respektive kompetens.Utskottet förordar således att antar detförslag till lag om Ombudsmannen mot etniskdiskriminering som har föreslagit imotion 1997/98:A69 yrkande 1, som följaktligentillstyrks.Arbetstagarorganisations talerätt omvitesföreläggande20. (), () ochKalle () anser att den del av utskottetsyttrande som börjar med "Utskottet finner" ochslutar med "4 avstyrks" bort ha följande lydelse:Utskottet finner det väl motiverat att införa enregel om att en arbetstagarorganisation - som harkollektivavtal med en arbetsgivare - skall kunnagöra en framställan till vitesföreläggande för arbetsgivaren beträffandeskyldighet att vidta aktiva åtgärder. Förslag sådan regel har också lagts fram avVänsterpartiet och . En komplettering avdetta slag skulle stärka lagens effektivitet, anserutskottet. I motsats till vad regeringen hävdaranser utskottet att det inte finns något behov avytterligare utredning av denna fråga. Riksdagenföreslås göra en anpassning i den berörda paragrafeni enlighet med förslagen i de två motionerna.Mot bakgrund av det sagda tillstyrks motionerna1997/98:A67 yrkande 11 och 1997/98:A69 yrkande 4.Uppgiftsskyldighet21. och (båda v) anseratt den del av utskottets yttrande som börjar med"Utskottet ansluter" och slutar med "yrkande 10"bort ha följande lydelse:Enligt utskottets uppfattning bör den regel ilagförslaget slopas som går ut på att arbetsgivareninte får betungas onödigt genomuppgiftsskyldigheten. Visserligen finns regeln i dennuvarande lagen mot etnisk diskriminering, men densaknas i jämställdhetslagen. En sådan skillnad kaninte vara motiverad, anser utskottet. Vidare finnsdet skäl att dela den uppfattning som Vänsterpartietför fram, nämligen att DO har ett sådant omdöme inte onödigtvis betungar arbetsgivarna med kravpå uppgifter. bör uppmanas att besluta ienlighet med vad utskottet nu föreslår.Mot bakgrund av det sagda tillstyrker utskottetmotion /98:A67 yrkande 10.Preskription22. och (båda v) anseratt den del av utskottets yttrande som börjar med"Som har" och slutar med "12 avstyrks" bort haföljande lydelse:Regeringen föreslår att fristen för den enskildeatt väcka talan - om organisationen har avståtthärifrån - skall vara . Enligt utskottetsuppfattning är denna tidrymd alldeles för kort omambitionen är att den nya lagen skall bli praktisktanvändbar. Detta framgår bl.a. av remissutfallet. Istället bör tidsfristen vara , vilket ärdet förslag som förs fram av Vänsterpartiet.Riksdagen bör besluta i enlighet med detta förslag.Med hänvisning till det nu anförda tillstyrksmotion 1997/98:A67 yrkande 12.Antidiskrimineringsklausul vid offentlig upphandling23. och (båda v) anseratt den del av utskottets yttrande som börjar med"Utskottet anser" och slutar med "och 2" bort haföljande lydelse:Utskottet vill framhålla attantidiskrimineringsklausuler vid offentligupphandling kan vara ett verksamt medel för attmotverka etnisk diskriminering. Sådana klausuler har- enligt vad utskottet erfarit - använts i storomfattning i vissa andra länder. Statliga, kommunalaoch landstingskommunala myndigheter bör - när ingarättsliga hinder föreligger - åläggas att i störstamöjliga utsträckning ta inantidiskrimineringsklausuler i avtal medleverantörer av varor och tjänster. Utskottet anser,i likhet med , att en utredningomgående bör tillsättas med uppgift att lämnapreciserade förslag för genomförandet av en sådanordning. bör uppmanas att hos regeringenbegära åtgärder med detta syfte.Mot nu angiven bakgrund tillstyrks motion1997/98:A67 yrkande 13.Staten som arbetsgivare24. och (båda v) anser att den delav utskottets yttrande som börjar med "Vad härefter"och slutar med "bör avslås" bort ha följandelydelse:Utskottet instämmer med om att manredan nu bör införa möjligheten för statligamyndigheter att upprätta mångfaldsplaner och i dessaange positiv likabehandling som ett mål förmyndigheternas rekryteringsbehov. Etttillkännagivande med denna inriktning bör göras avriksdagen.Med det sagda tillstyrker utskottet motion1998/99:Sf612 yrkande 5 (delvis).25. () och () anseratt den del av utskottets yttrande som börjar med"Vad härefter" och slutar med "bör avslås" bort haföljande lydelse:Utskottet anser att den offentliga sektorn måstevara ett föredöme i kampen mot etnisk diskrimineringi arbetslivet. bör göra ett uttalande tillregeringen av denna innebörd.Mot bakgrund av vad nu har anförts tillstyrkerutskottet motion 1997/98:A68 yrkande 5.Andra åtgärder mot diskriminering i arbetslivet26. () och () anseratt den del av utskottets yttrande som börjar med"Beträffande förslaget" och slutar med "avstyrkssålunda" bort ha följande lydelse:Utskottet anser att det är olyckligt att regeringentror att problemen med etnisk diskriminering kanundanröjas enbart med lagstiftning. kande i stället lösas genom information. Därför bordelagen kompletteras med en informationskampanj.Vidare menar utskottet att ett av de mestverkningsfulla sätten att skapa arbetstillfällen äratt främja företagsetableringar. Fler företag kanåstadkommas genom att underlätta etablering ochutveckling av företag. Det är angeläget att manåstadkommer en balans mellan lagstiftningen som ärtill för att skydda utsatta grupper påarbetsmarknaden - exempelvis det nu framlagdalagförslaget - och strävan att främjaföretagsamheten. Staten måste se till att effekternaav det nu framlagda lagförslaget inte slår undanbenen för företagare genom att orimliga krav läggspå dem, t.ex. när det gäller skadestånd. Det finns,menar utskottet, skäl att uppmärksamt följatillämpningen av vissa delar i lagen om åtgärder motetnisk diskriminering i arbetslivet.Med hänvisning till vad här har sagts tillstyrkerutskottet motionerna 1997/98:A68 yrkandena 2 och 4och 1998/99:A4 yrkande 1.Särskilt yttrandeCecilia , och (alla m) anför:Alla människor skall ses och behandlas som individeroch bli bedömda efter sina erfarenheter,kvalifikationer och ambitioner. Allt annat ärdiskriminering, vare sig den av politiker anses varapositiv eller negativ. När människor formellt ellerinformellt hindras från att göra det bästa av sigsjälva är det diskriminering. Övertron påsocialstatens förmåga att omhänderta och lägga tillrätta har lett till utanförskap, maktlöshet,arbetslöshet och bidragsberoende. Politiken kan härfrämst bidra med att ta bort regler och tröghetersom missgynnar dem som redan är missgynnade.Diskriminering förekommer i och är ettstort problem. Diskriminering handlar om värderingaroch förhållningssätt till andra människor. Deförändras främst och bäst genom opinionsbildning ochgenom goda exempel och föredömen.En övergripande skyddslagstiftning som skyddar motalla former av diskriminering i alla delar avsamhället är bättre än långtgående, komplicerade ochavgränsande lagar som delar upp samhället i grupperoch som graderar diskriminering.Det är farligt att börja legitimera att människorsursprung skall bli en relevant faktor vidanställning. Kan argumentet användas åt ena hålletriskerar det också att missbrukas åt det andra.Legitimeras ursprunget som en faktor värd attuppmärksamma kommer detta att ske både genom öppenpositiv och dold negativ särbehandling. Målet måstevara det motsatta, att ursprung som sådant beaktasså lite som möjligt. Ursprung är inte en egenskapeller en färdighet. Att mer eller mindre godtyckligtdela upp befolkningen i svenskar och icke svenskarbidrar inte till integration.Förslag om lagar mot diskriminering handlar ofta merom viktiga och i sig riktiga försök tillopinionsbildning än om uppfattningen attlagstiftning verkligen skulle fungera. Lagstiftningi den form som regeringen föreslår kommer inte atthjälpa dem som diskrimineras. De snåriga regler somföreslås kommer i stället att skapa oklarheter omenskildas och företags skyldigheter och rättigheter.Fokus flyttas från de viktiga men svårarestrukturella samhällsförändringar som behövs ommånga diskriminerade människor skall kunna tasig in på arbetsmarknaden.Flera tunga remissinstanser är också mycketskeptiska till lagförslagen. Statens invandrarverkhar i sitt remissyttrande anfört att en lagstiftningom mänskliga rättigheter är att föredra framför enseparat lag mot etnisk diskriminering. Verket varnarför att en sådan lag i praktiken riskerar att ledatill en institutionaliserad etnisk kategoriseringsom kan bli grogrund för rasism. Statskontoret är isitt remissyttrande negativt till att lagförslagläggs fram som inte innebär samordning av de olikadiskrimineringsregler som bör gälla.Arbetsgivare kommer enligt förslaget att kunna dömastill skadestånd för diskriminering även om de varkensyftat till eller kunnat inse att ett beslut elleren åtgärd resulterat i en oavsiktlig indirektdiskriminering. Inför risken att begå fel eller attriskera att tvingas lägga ned tid på att förklarasina kompetensbehov och metoder för rekrytering,kommer många arbetsgivare ännu mer att undvikanyanställningar eller låta bli att öppet söka nyamedarbetare. De minsta företagen som har begränsaderesurser är som vanligt mest utsatta.Flera andra remissinstanser påpekar just att detfinns stora risker att diskrimineringslagarna hämmarföretagande. JO anser att föreskrifterna är såallmänt formulerade att en arbetsgivare i förväginte kan förutse vad som förväntas av honom. påpekar att arbetsgivarnasskyldigheter är alltför allmänt formulerade.Juridiska fakultetsstyrelsen vid Lunds universitetanser att beviskravet för diskriminering underanställningsförfarandet strider mot respekten förden fria anställningsrätten. påpekar att den nya lagen ometnisk diskriminering avviker från principerna förbevisbördans placering inom den övrigacivilrättsliga lagstiftningen.Den mest utbredda formen av diskriminering ärsannolikt den som sker på etnisk grund.Mottagningssystemet för flyktingar har verkatpassiviserande, liksom kommunplaceringssystemet ochformerna för svenskundervisning.Kombinationen av en arbetsrätt som gör detriskfyllt att anställa, en privat tjänstesektor somär stängd för nya jobb och ett stelt ekonomisktklimat där alltför få nya arbeten och företagtillkommer, gör att många människor döms tillekonomiskt utanförskap. Till detta skall läggas attdet verkligen finns fördomar mot människor med annanbakgrund, att många invandrare har bristfälligaspråkkunskaper och upplever problem med att fåutländska examina accepterade i Sverige.Det är viktigt att poängtera att invandrare,homosexuella eller funktionshindrade inte är någraenhetliga grupper. Att människor i en politisktdefinierad grupp felbehandlas gör det inte rätt attfelbehandla människor i någon annan politisktdefinierad grupp. Eller annorlunda uttryckt: omproblemet är att en grupp människor verkligenfelbehandlas, kan lösningen knappast vara attriskera felbehandla en annan.Slutligen bör framhållas attModeraterna inte har yrkat avslagpå propositionen och attutskottsmajoriteten ställt sigbakom ett förslag om en utredningsom syftar till en sammanläggningav diskrimineringslagstiftningen.Det kan även finnas skäl att i detsammanhanget överväga möjligheternaatt utvidga lagstiftningenstillämpningsområde till att avseäven övriga delar av samhällslivet.Vi vill beträffandeombudsmannafunktionen hänvisa tillde förslag i motion1998/99:K336 yrkandena 2 och 3,vilka båda behandlas ikonstitutionsutskottet. De går utpå att ombudsmannaväsendet förfrågor rörande diskriminering börsamordnas och att det därtill börvara självständigt, dvs.