bet · GM01LU9 · 1999-01-26 00:00:00 — Enligt propositionen ligger det ett värdei att mäklaren så långt som möjligt intar en neutralroll som opartisk mellanman som förmedlar kontaktermellan parterna. Däremot framstår det enligtpropositionen som naturligt att mäklaren, när detgäller rent affärsmässiga överväganden, t.ex. frågorom priset på det förmedlade objektet, stödjer sinuppdragsgivare snarare än motparten.En utgångspunkt i propositionen var att mäklaren iallt har att iaktta god fastighetsmäklarsed, och detpåpekades att en mäklare inte i något fall kanfrångå vad som följer av god mäklarsed för attfrämja sin uppdragsgivares intressen. Vidareframhölls att det i viss utsträckning förekommer attmäklare uppfattar sig mer eller mindre som ombud försäljaren och att de också fullgör sina uppdrag ienlighet med den uppfattningen. Eftersom dettastrider mot den grundsyn som bör gälla, föreslogs ipropositionen en uttrycklig bestämmelse om attmäklaren skall iaktta både säljarens och köparensintresse när han fullgör sitt uppdrag (12 §).Propositionens ställningstagande i denna delföranledde motioner av innebörd att någon lagstadgadförpliktelse för mäklaren att iaktta både säljarensoch köparens intresse inte borde införas.Vid behandlingen av propositionen och de dåaktuella motionerna konstaterade utskottet i sitt avriksdagen godkända betänkande 1994/95:LU33 att redandå gällande regler innebar att mäklaren skulle tatill vara både säljarens och köparens intresse. propositionen föreslagna ordningen innebar intenågot avsteg från vad som låg i begreppet godfastighetsmäklarsed. Det av motionärerna kritiseradetillägget skulle enligt utskottet främst ses som ettförtydligande av begreppet. Utskottet delade den synpå mäklarens ställning i förhållande tilluppdragsgivaren och dennes motpart som redovisades ipropositionen. Synen på mäklaren som en i principoberoende mellanman borde enligt utskottet ävenfortsättningsvis vara vägledande för hur mäklarenvid utförandet av anförtrodda uppdrag skall förhållasig till sin uppdragsgivare och dennes motpart. Medhänsyn till den betydande oklarhet som enligtutskottet förelåg, inte minst blandfastighetsmäklarna själva, borde en uttryckligregel, såsom föreslagits, införas ifastighetsmäklarlagen.I sammanhanget bör vidare nämnas att viss kritikframfördes till arbetsgruppen för utvärdering avfastighetsmäklarlagen beträffande enskildabestämmelser i lagens civilrättsliga delar, bl.a.regeln om att mäklaren skall tillvarata bådesäljarens och köparens intresse. Arbetsgruppenkonstaterade att synpunkterna redan övervägts underlagstiftningsarbetet beträffande den nyafastighetsmäklarlagen, och gruppen ansåg att detinte hade kommit fram några egentliga omständighetersom gav anledning att överväga ändringar i den nyafastighetsmäklarlagen. Arbetsgruppensställningstagande i denna del föranledde inte någrasärskilda uttalanden från utskottets sida (bet.1997/98:LU15).Utskottet finner nu inte något skäl att ändra sitttidigare ställningstagande till behovet av enuttrycklig regel i fastighetsmäklarlagen om attmäklaren skall tillvarata både säljarens ochköparens intresse. Enligt utskottets mening har detinte heller framkommit några skäl att nu se överfastighetsmäklarlagens civilrättsliga bestämmelser iövrigt.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotion L907.FastighetsbedrägerierEtt viktigt led i fastighetsrätten utgörs avinskrivningsväsendet, dvs. systemet för inskrivningi offentliga register av olika rättsförvärv rörandefast egendom. Det kan exempelvis röra sig omöverlåtelse av en fastighet, upplåtelse av tomträtt,inteckning av visst penningbelopp i fastigheteneller upplåtelse av nyttjanderätt eller servitut isådan egendom. Inskrivningsväsendet bärs upp avpublicitetsprincipen som innebär att rättsförvärvtill fast egendom bör offentliggöras så att tredjeman kan få kunskap om dem. Genom den offentligaregistreringen söker man också nå entillfredsställande ordning, klarhet ochrättssäkerhet på fastighetsomsättningens ochfastighetskrediternas områden. Inskrivningsväsendethandhas av inskrivningsmyndigheter. område utgörs i princip avdomsaga, dvs. en tingsrätts domkrets. Degrundläggande bestämmelserna om inskrivningsväsendetfinns i 19-23 kap. JB. Enligt 20 kap. JB gäller attden som med äganderätt förvärvat fast egendom ärskyldig att söka inskrivning av förvärvet (lagfart). Den som söker lagfart skall ge infångeshandlingen och övriga handlingar som fordrastill styrkande av förvärvet tillinskrivningsmyndigheten.Inskrivning skedde i fastighetsbok mennumera, sedan all fastighetsregistrering haröverförts till ADB-medium, sker inskrivning iinskrivningsregistret, se 3 § lagen (1973:98) ominskrivningsregister. ingårtillsammans med bl.a. det av lantmäterimyndigheternaförda fastighetsregistret i lantmäterimyndigheternasoch inskrivningsmyndigheternas informationssystem,grundat på automatisk databehandling.Lantmäteriverket ansvarar för driften avinformationssystemet, se fastighetsdatakungörelsen(1974:1058).I motionerna L501 av (), L502 avJohan och (båda fp), L504 avAgne och (båda c) samt L507av och (båda c) behandlas ettpå senare tid uppmärksammat bedrägligt förfarande isamband med inskrivning av äganderättsförvärv. Imotionen anförs att det förekommit attköpehandlingar förfalskats och ingetts tillinskrivningsmyndigheten, varpå lagfart beviljats förett förvärv som aldrig ägt rum. Enligt motionärernaär det uppenbart att nuvarande lagstiftning ochrutiner vid inskrivningsärenden inte ger denrättmätige ägaren tillräckligt skydd. Att lagfartkan beviljas på grund av förfalskade köpekontraktmedför stora olägenheter och påfrestningar för denrätte ägaren när han eller hon skall åtgärda denfelaktiga inskrivningen. Motionärerna efterlyserlagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder för attkomma till rätta med problemet.Utskottet vill inledningsvis framhålla att detvarje år sker flera hundratusen försäljningar avfastigheter, och inskrivningen av dessa förvärv hosinskrivningsmyndigheterna utgör en masshantering somdessutom numera är helt ADB-baserad. Det bör ocksåpåpekas att sådana brottsliga förfaranden som avsesi motionerna endast förekommer i några enstaka fall.Förfarandena får emellertid mycket besvärandeföljder för den fastighetsägare som drabbas. Haneller hon måste nämligen vidta rättsliga åtgärderför att få äganderätten fastställd, vilket ärförenat med kostnader, besvär och obehag. Utskottetdelar uppfattningen att det är viktigt att manförsöker förhindra det här slaget av brottslighet.Samtidigt måste eventuella brottsförebyggandeåtgärder utformas så att de inte leder till hinderför den allmänna omsättningen av fastigheter ellertill stora kostnadsökningar för det allmänna ellerför säljare och köpare av fastigheter.I ett frågesvar i harjustitieministern uttalat att en möjlig åtgärd kanvara att införa en särskild aviseringsrutin ilagfartsärenden. Den skulle kunna utformas så att enunderrättelse i samband med ansökningen om lagfarteller i samband med beslutet om lagfart skickas tillden (tidigare) lagfarne ägaren av fastigheten. Denneskulle då ges möjlighet att reagera på vad sompågår. Av frågesvaret framgår vidare attDomstolsverket, såsom central förvaltningsmyndighetför domstolarna och inskrivningsmyndigheterna,kommer att överväga ifrågavarande spörsmål.Enligt utskottets mening är det angeläget attåtgärder kommer till stånd i syfte att skapaen säkrare hantering i inskrivningsärenden.Regeringen bör i lämpligt sammanhang för riksdagenredovisa vilka åtgärder som sålunda vidtagits.Vad utskottet nu anfört med anledning avmotionerna L501, L502, L504 och L507 börriksdagen som sin mening ge regeringen tillkänna. beträffande investeringar påarrendeställetatt avslår motion 1998/99:L505,2. beträffande ändring av arrendevillkoratt avslår motion 1998/99:L508 yrkande 1,3. beträffande hävning av arrendeavtalatt avslår motion 1998/99:L508 yrkande 2,4. beträffande tillsynen överfastighetsmäklareatt avslår motion 1998/99:L902 yrkande 1,5. beträffande utbildningskrav förfastighetsmäklareatt avslår motion 1998/99:L902 yrkande 2,6. beträffande översyn avfastighetsmäklarlagenatt avslår motion 1998/99:L907,res.1 (m, kd)7. beträffande bedrägligafastighetsförvärvatt med anledning av motionerna 1998/99:L501,1998/99: L502, 1998/99:L504 och 1998/99:L507 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottetanfört.Stockholm den 26 januari 1999På lagutskottets vägnarTanja LinderborgI beslutet har deltagit: (), RolfÅbjörnsson (kd), (), StigRindborg (m), (), (),(m), (),(), (), ChristinaNenes (s), (), (), (), (),() och (). Översyn av fastighetsmäklarlagen (mom. 6)(), (), (), (), () och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 8börjar med "Under lagstiftningsarbetet" och på s. 10slutar med "motion L907" bort ha följande lydelse:Som påpekats i motionen har samtligamäklarorganisationer regler för vad som gäller imäklarens relationer till köpare respektive säljare.Enligt utskottets mening ger vidare begreppet godfastighetsmäklarsed fullgod vägledning för hurmäklaren skall uppträda mot säljare och köpare.Utskottet kan dessutom konstatera att den nyabestämmelsen i fastighetsmäklarlagen om att mäklarenskall agera som en i princip opartisk mellanman inteinneburit några förbättringar. Bestämmelsen har isjälva verket skapat mer osäkerhet än klarläggande,och enligt utskottets mening bör bestämmelsen därförutmönstras ur fastighetsmäklarlagen.Utskottet vill vidare framhålla att det underutskottets utvärdering av fastighetsmäklarlagenredovisades vissa problem när det gällertillämpningen av den nya fastighetsmäklarlagen,bl.a. i fråga om förbudet mot självinträde ochmäklarens möjlighet att agera som ombud. mening finns det skäl att se överfastighetsmäklarlagen i dessa hänseenden, och detfår ankomma på regeringen att ta initiativ till ensådan översyn.Vad utskottet nu anfört bör med bifalltill motion L907 som sin mening ge regeringen tillkänna.dels att utskottets hemställan under 6 bort haföljande lydelse:6. beträffande översyn avfastighetsmäklarlagenatt med bifall till motion 1998/99:L907 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottetanfört.