bet · GM01FiU25 · 1999-05-20 00:00:00 — Pålandstingsnivå föreligger inte det här sambandet.Däremot har 9 av de 13 landsting som fårförbättringar fler vårddagar per invånare änsnittet. Av dem som får försämringar har flertaletfärre vårddagar per invånare. Det kan bero på attlandstingsmodellen till en viss del bygger påfaktisk vårdkonsumtion i vårdtunga grupper. I detfallet bestraffar man indirekt landsting som harförsökt föra över vård från sluten till öppen vård.Sedan har jag en sista bild. Den vänstra stapeln visarsnittet för glesbygdskommunerna. De har iskatteunderlag, och skattekraften är . Sedankommer förortskommunerna, som har . Om manskall överföra skattekraft borde man först fråga sigi vilken grad man kan påverka skatteunderlagetsutveckling. Rimligtvis är det svårt förglesbygdskommunerna att påverka sin tillväxt. Därförborde de kanske kompenseras till . Däremot harju kommuner i tillväxtregioner möjlighet att viaåtgärder stimulera företagandet. Då borde man kanskei stället sänka kompensationsgraden till . Närdet gäller mellanskillnaden - det kommer att fattaspengar - kan man i stället sänka de generellastatsbidragen . Då täcker man det här gapet.Sedan har man, när man omfördelar skattekraft, inteheller frågat sig vilken verksamhet man skallfinansiera. Om man skall ligga i linje med teorin omfiskal rättvisa skall man kompensera enbart för detsom är opåverkbart, dvs. man skall enbart kompenseraför obligatorisk service, inte frivillig, vilket mangör . Även av detta skäl borde man sänkakompensationsgraden till 80 %.Jag skall dela ut den rapport som finns.Ordföranden: Det är utmärkt. Vi tackar ger ordet till LO-ekonomen : Jag tackar för inbjudan att komma hitoch ge mina synpunkter på det här utjämningssystemeti kommun- och landstingssektorn. Jag tänkte ta minutgångspunkt i bild 1. Den visar hur det härsystemet fungerar om man delar in landsting ochkommuner i regioner, alltså i län.Den blå stapeln visar regionernas skatteintäkter,och den röda visar hur det ser ut medstatsbidragssystemet. Man ser att alla regioner harfått del av statsbidragssystemet men attStockholmsregionen har fått betydligt mindre.Stockholmsregionen har fått avstå från ungefär 5 000kr per invånare till övriga regioner. Detta är istort sett vad det här systemet handlar om, om mandelar in landet i dessa regioner.Jag tänkte försöka besvara och ge min syn på tvåfrågor. Den ena är om omfördelningen frånStockholmsregionen till övriga landet är stor ellerliten. Den andra är om en sådan här omfördelning kange negativa ekonomiska incitament. Det har ju talatsom pomperipossaeffekter i många sammanhang.Vi kan titta på bild 2. Först kan jag konstateraatt det sker en annan omfördelning i ekonomin.Landet har genom ett kollektivt beslut utsettStockholm till huvudstad. En huvudstad, och enstorstadsregion, samlar på sig mycket ekonomiskaresurser. Det är förstås nödvändigt för att manskall få en bra fungerande ekonomi och en brafungerande huvudstad. Men den här bilden skullekunna visa vad beslutet att utse tillhuvudstad också har fört med sig. Jag kanske skulleförklara bilden först. Den handlar alltså ombruttoregionalprodukten. Bruttonationalproduktenkänner ni ju till. Bruttoregionalprodukten får manfram när man delar upp BNP på regioner och relaterartill invånare. Då ser man attbruttoregionalprodukten i liggerpå per invånare. Den summanöverstiger de övriga regionernas med ungefär 50 000kr per invånare. Man kan ju se en inkomstöverföringfrån övriga regioner just till Stockholmsregionensom ett resultat av att det har bestämts att det härskall ligga en huvudstad. Detta kan man då relateratill den återföring som sker i utjämningssystemet.Det är i storleksordningen som går tillbakatill övriga regioner för att de spänningar somförstås kan uppstå i en sådan här situation skallbalanseras. Det sker ju för att man skall se tillatt alla regioner får likvärdig service.Man kan ändå fråga sig om återföringen är för stor.Gynnar man regionerna för mycket? Det är klart attgynnade regioner bör locka till sig befolkning. Folkvill ju helst bo i gynnade regioner och inte imissgynnade. Ett svar på den här frågan kan man fåom man tittar på bild 3. Den visarinkomstöverföringar till olika regioner och hurnettoutflyttningen från regionerna ser ut. Har folkflyttat till de regioner som har fått den häröverföringen, eller har de flyttat därifrån? Degenomskinliga staplarna visar inkomstöverföringensstorlek, och de blå staplarna visar om det har sketten utflyttning eller inflyttning. Om den blå stapelnär på minus handlar det förstås om en utflyttningoch om den är på plus om en inflyttning.Norrlandsregionen har fått mest bidrag. Denkarakteriseras av en kraftig utflyttning. Det visarde negativa blå staplarna. harbetalat avgift i systemet - det visar dengenomskinliga negativa stapeln - och karakteriserasav den största inflyttningen. Det råder alltsåsnarast ett negativt samband.Jag gjorde en regressionsanalys på nästa bild somvisar att det här sambandet är negativt. Det ärstatistiskt säkerställt. En slutsats av detta är attutjämningssystemet har bromsat utflyttningen från dehär regionerna, men ännu har flyttströmmen intevänt.Jag tänkte gå in på negativa ekonomiska incitament,bl.a. Den handlar ju om attkommuner i inkomstutjämningssystemet får betala meri avgift för en inkomstökning än de får iskatteintäkt. Detta drabbar de kommuner som har lågaskattesatser och höga skattekrafter. Det är ganskaenkelt att konstruera ett exempel där den kommunalaskattesatsen ligger under den länsvisaskattesatsen. Det är den här skillnaden som ärkritisk. Om inkomsten ökar får man alltsåbetala i storleksordningen netto(avgiftsökning minus skatteintäktsökning) perinvånare på den inkomstökningen. Man skulle alltsåförlora på att inkomsterna ökar i kommunerna. Jagvill påstå att den analysen är felaktig. Det berorframför allt på utgångspunkterna för analysen.Utgångspunkten är att rikets skattebas inte ökarutan ligger still. Det visar de två förstastaplarna, den stora blå och den lilla röda.Avgiftsunderlaget i det här systemet får man framnär man relaterar kommunens skattebas till riketsskattebas. När rikets skattebas ligger still blirdet en ganska stor ökning av det häravgiftsunderlaget, som den blå stapeln visar, ochavgiften blir då relativt hög, som stapeln bredvidvisar. I det här exemplet handlar det om 2 500 krper invånare. Den mest realistiska situationen äratt rikets skattebas också rör sig. Om man tänkersig att rikets skattebas ökar i samma takt somkommunens blir det en betydligt mindre ökning avmellanskillnaden, avgiftsunderlaget. Det visar denblå stapeln i nästa parstapel. Avgiften blir dåockså avsevärt mindre och understigerskatteintäkterna från inkomstökningen.Jag har lite siffror på det här på nästa bild. Påden översta delen ser man att kommunens skattebas iförsta kolumnen ökar , och rikets skattebasligger på . Det betyder att kommunen förlorarnetto per invånare. I nästa exempelökar skattebaserna i samma takt; det är förbåda. Då ökar kommunens intäkter netto, efteravgifter och skatteintäkter, med . Det bliralltså en helt annan situation. Man kan fråga brytpunkten är. När övergår en inkomstförsämringtill att bli en inkomstförbättring? Om den härkommunens skattebas ökar får inte riketsöka med . Ungefär där är brytpunkten. Omrikets skattebas ökar med när kommunensökar blir det plus för kommunen.Hur har det här sett ut empiriskt? Det kan ju varaså här stora skillnader. Jag tittade på förra åretsstatistik över det här. Riksgenomsnittetsskattebasökning låg på . Jag gick igenom allakommuner, och alla låg samlade i intervallet från0 % till . Avvikelsen var ungefär +/- 3procentenheter . Det krävs en avvikelse påöver för att det skall uppstå enpomperipossaeffekt.Min slutsats av det här är att det är orealistisktatt en pomperipossaeffekt skall uppstå. Man nämneratt 18 kommuner drabbas av pomperipossaeffekten, mende gör det i ett teoretiskt sammanhang, i en statiskanalys. Jag skulle gärna vilja se faktiska siffrorpå att kommunerna verkligen har drabbats av den härpomperipossaeffekten. Risken för att kommuner skalldrabbas av det här minskar ännu mer om man dessutomtar hänsyn till att kommunerna inte bara får intäktfrån skatten utan också från avgifter. Det ärrimligt att tänka sig att också inkomsterna frånavgifter ökar när kommunens totala inkomst ökar.Riksgenomsnittet ligger på när detgäller just avgiftsuttaget på skattebasen. Då gårbrytpunkten i stället vid . Det står i denbortersta kolumnen, näst sista raden. Riketsskattebas får alltså inte öka med omkommunens skattebas ökar . Sannolikheten föratt det här skall inträffa är alltså minimal.Tack!Ordföranden: , ! Då ber vi att fåtacka för inledningarna och övergår nu till självautfrågningen.Den första frågeställaren är ,Socialdemokraterna.Sonia (): Tack, herr ordförande! Jag villförst höra efter om jag uppfattade rättnär det gäller att det skall till mycket speciellaförhållanden för att en lågskattekommun med högskattekraft skall drabbas av pomperipossaeffekten.Det händer inte så ofta i verkligheten. Det var välungefär så du sade?I den bilaga som du har lämnat står det attStockholmsregionen bidrar till övriga landet med5 per invånare som regionen har enekonomisk fördel av att är huvudstad ochatt det motsvarar ca per invånare. Jaguppfattar det som att du bedömde det som att det ären rimlig och måttlig utjämning.Men min huvudfråga gäller från förraåret. Där framfördes det som ett särskilt problematt utjämningssystemet gör att kommuner kan förlorapå att en arbetslös får jobb. Jag undrar om MatsMorin tycker att det finns ett sådant problem. Ochvad kan man i så fall göra åt det?Mats Morin: Det är riktigt uppfattat att jag anseratt pomperipossaeffekten är en teoretiskkonstruktion. Det är ganska låg sannolikhet för attden skall inträffa i verkligheten. Min bedömning äratt sådana här incitament inte kan påverka kommunalverksamhet om man sätter sig in i hur systemetfungerar. Utredningen har, tycker jag, i grova dragvisat att det är rimligt att hitta system förinkomstöverföring. Det är det som är poängen med attföra fram och visa på relationen5-50, som du nämnde. Alla är mer eller mindre enseom detta och att utredningen har kommit ganska långtpå väg i rätt riktning. Jag tycker att man skallfortsätta i den riktningen och inte låta sig störasi det arbetet av att det skulle kunna uppstå någranegativa ekonomiska incitament. Det är mitt svar pådin tredje fråga. Jag har en overheadbild somillustrerar detta.Du nämnde , som Fölster har skrivit.Han anger ett räkneexempel där han redogör för vadsom händer då en person får jobb, men jag har räknatupp hans tal till tio personer. Jag tycker att detär enklare. Resultatet av hans beräkningar, som synsi den bortersta kolumnen, är att kommunen förlorarpå inkomstutjämningen och kommunen förlorar också ikostnadsutjämningssystemet. Ersättningen förarbetslösheten minskar. Även om man får mindreutgifter för arbetsmarknadspolitik, det står 110 ikolumnen, landar man netto på en förlust. Om tiopersoner får jobb skulle förlusten kunna uppgå tillnästan i det fallet.Jag vill påstå att den analysen inte alls ger enrättvisande bild av en faktisk situation. Det ärklart att man teoretiskt kan konstruera sådana härexempel. Det kan ha sitt intresse för att förståsaker och ting. Men frågan är: Finns det negativaekonomiska incitament för kommunalpolitiker? Det är inte fråga om att hitta påintressanta teoretiska exempel.När det gäller den översta raden i tabellen skullejag vilja säga att jag har helt andra tal än Fölsterför inkomster av kommunalskatt. Det handlar om attempiriska studier visar att när sysselsättningenökar med tio personer drar detta inte bara folk fråna-kassekön. De tio kommer inte bara från a-kassatill jobb, utan många lämnar hemmet och går ut påarbetsmarknaden eller avbryter studier och söker istället jobb. Det finns någon enstaka som levt påsocialbidrag och också får jobb. Tar man hänsyn tilldet blir kommunernas skattebasförändring betydligtstörre. Det var många personer som hade ganska lågainkomster i utgångsläget, därför blirkommunalskatteintäkten betydligt högre.Den nedersta raden visar att man bör räkna medintäkter från minskade socialbidrag. I det härfallet har jag uppskattat att det handlar om en avtio som lever på detta sätt. Där får kommunen ocksåen liten intäkt.När det gäller den andra raden,inkomstutjämningssystemet, är vi återigen tillbaka isamma resonemang som när jag diskuteradepomperipossaeffekten. Står riket still så händeringenting i riket. Om arbetslösheten minskar i sammatakt i hela riket, som i det här exemplet, blirrelationen mellan arbetslösheten i kommunen ochrikets arbetslöshet, som är basen ikostnadsutjämningssystemet...skall vi se, jag upptäckte ett fel här. Det varpinsamt att jag inte kunde se det direkt. Det här ärnämligen en studie som är så ny att inte jag hellerhar räknat med det i första varvet, men det skallförstås stå noll i båda kolumnerna. Närarbetslösheten sjunker i samma takt i riket och ikommunen förändras inte basen ikostnadsutjämningssystemet. Då förlorar maningenting på att folk i kommunen får jobb. Det skallstå noll, noll. Här har jag räknat med att dettainte sker. Då blir det de här effekterna. Man fårockså räkna upp slutsiffran till 388 000.Det här är så komplicerat, så här lär man sig helatiden hur det hänger ihop.När det gäller inkomstutjämningen ochpomperipossaeffekten vill jag påpeka att man inteförlorar någonting i inkomstutjämningssystemet omriket också ökar i samma takt. Där är det riktigtmed noll.För arbetsmarknadspolitiken har jag ungefär sammatal som Fölster.Slutsatsen av detta är att kommunerna inte behövervara rädda för att öka sysselsättningen. Denkommunala budgeten kommer med största sannolikhetatt förstärkas. De negativa effekterna är ganskaosannolika.Sonia (): Jag tackar för informationen attden risken inte heller var överhängande, som påstodsi ESO-rapporten.Jag hade ytterligare en fråga. Jag skall fatta migmycket kort och vänder mig till har berörts lite tidigare, men den gällerjust att de flesta, både från , ställer krav på att grunden fördetta skall vara likvärdiga förutsättningar. Ävenjag har mött många som anser att det är svårt attavgöra om de ingående komponenterna ikostnadsutjämningssystemet är rättvisande ochriktiga, eftersom det är så krångligt. EftersomLennart mer än de flesta har satt sig in idet här systemet undrar jag om det går att utformasystemet tydligare, så att det blir rättvist, enkeltoch lätt att förstå. Går det att vidareutveckla det?Lennart : Det är mycket troligt att detskulle kunna gå att vidareutveckla och förenkla. Jagskall bara som kommentar nämna att när man är uteoch presenterar eller diskuterar utjämningssystemeti kommunerna, i ett länsförbund eller någonannanstans och redogör t.ex. förbarnomsorgsmodellen. Då kommer en uppsjö med frågor.Varför har man inte beaktat bebyggelsestrukturen ibarnomsorgen? Varför har man inte beaktat att detfinns barn med utländsk bakgrund? Varför har maninte beaktat lokalkostnader? Det finns alltså enmycket stor avvägning mellan enkelhet och det somupplevs som rättvisa, som är svår att hantera. Menjag tror att man skulle kunna göra förenklingar ochöka den pedagogiska förståelsen för systemet.Lennart (): Det brukar ibland sägas attdet bara är en handfull personer i landet sombehärskar det här systemets uppbyggnad i detalj. Vihar hört att det är uppbyggt med olika faktorer bådevad gäller inkomstutjämningen ochkostnadsutjämningen. För egen del har jag sedan långtid tillbaka inte längre ambitionen att kunnasystemet i dess detaljer. Jag skulle vilja göra enenkät bland de inbjudna talarna. Hur många av eranser er behärska systemet i dess detaljer? Handupp!Jag hade ett svar om några händer hade åkt upp. Dåhade jag kunnat säga att systemet kanske inte är såkomplicerat.Jag vill ställa ett par frågor. Det gör jag närmastmed utgångspunkt från att regeringens mål, som detuttrycks, är att vi skall ha en hög tillväxt och engod sysselsättning. Det ligger närmast att jagskulle vilja fråga om man kan säga attinkomstutjämningssystemet ochkostnadsutjämningssystemet på något sätt medverkartill att de målen kan uppnås. Vi hörde MatsMorins något egendomliga uträkningar när hanifrågasatte pomperipossaeffekternas existens. Manfår räkna med att det kan bli plus om det blir plusför hela landet. Då får även de som förlorar på enextra tillväxt del av den ökningen. Det är ett någotegendomligt sätt att räkna. Men det som jaguppfattar som det viktiga är att om en kommun,oavsett om det är en rik eller fattig kommun,åstadkommer en ekonomisk tillväxt får man intebehålla frukterna av den om den går utöverriksgenomsnittet. Det är tydligen det som ärinnebörden av likvärdiga förutsättningar. Min frågaär om tillväxt och sysselsättning stimuleras avdetta system. Det kanske kan svara på.Jag skall också ställa en fråga tillKommunförbundets och Landstingsförbundetsrepresentanter. Hur upplever ni att den totalafrånvaron av incitament långsiktigt kommer att slåpå kommunernas och landstingens agerande? Vi harbara haft det här systemet , men hurkommer det långsiktigt att slå att en kommun intekan påverka sin intäktsnivå?Ernst : Om jag först svarar utifrån enkostnadsutjämning. Det har ibland sagts i debattenatt vissa kommuner och landsting får mer pengar ände gör av med. Då kanske man inte har insettföljande, som är utredningens utgångspunkt och somär utgångspunkt i ett sådant här utjämningssystem,att om en kommun har valt att ha lägre grad avbehovstäckning, lägre servicenivå och en lägrestandard kan det mycket väl vara så att man har fåtten högre standardkostnad än som motsvarar det manhar gjort av med.Om man har ett system och gör på rätt sätt innebärdet att man inte får revidera systemet vart tredjeår. Om man då tittar på de faktiska kostnaderna ochhar som måttstock att försöka få överensstämmelsemellan standardkostnad och faktiska kostnader missarman poängen, därför att om vissa kommuner har legati bräschen och effektiviserat blir det lägrekostnader än de standardkostnader som man har räknatmed att få. Detta samband är enkelt för en kommunsom har satsat på effektiviseringar att förstå.Jaha, vi drabbas i efterhand av minskade bidrag. Detkanske är bättre att vi i fortsättningen avstår frånatt effektivisera. Det kan vara enkelt att se detsambandet.Hur sambanden i övrigt slår mot arbetslöshet kommerin både på kostnadsutjämningssidan och påinkomstutjämningen. Hur det påverkar incitamenten ikommunerna förutsätter först och främst att kommunenhar insett sambanden. Det är ett komplext system.Såvitt jag förstår finns inga empiriska studier somvisar hur kommunen tänker och agerar. Men om viantar att de i kommunledningen är någorlundarationella beslutsfattare är det klart att det kanfinnas en risk för att de, om de tror attverkligheten är så här, funderar över att de kommeratt drabbas av högre avgifter, inkomstutjämning, omde satsar på tillväxt. Det räcker att man trordetta. Om det påverkar beteendet är det en risk. Mendet finns som sagt var inga empiriska studier somsäger hur kommunerna tänker i det avseendet. Det ärmer tro än vetande.Margot : Tro mig, med mångårigkommunalpolitisk bakgrund, somkommunstyrelseordförande och vid min sidahar jag , som också har lång kommunalpolitiskbakgrund, när jag säger: Det finns inte såberäknande kommunalpolitiker och kommunledningar attde på det sättet sitter och räknar ut att de skallförhindra människor att gå ut i jobb därför att dekan förlora på det i sin kommun, även om det, somhar sagts här, bara är teoretiskt förekommande.Skulle vi bete oss så skulle vi naturligtvis försökaragga upp varenda frisk 85-årig man i det här landetoch placera honom i vår kommun, för det är renabingon i kostnadsutjämningen. Men det gör vi inte.Om pomperipossan vill jag säga att även om det ären rent blott och bart teoretisk hotbild så finnsden där. Det är så. Det är klart att det system sominnehåller möjligheter till pomperipossa hela tidenundergrävs. Det är inte legitimt i det långa loppet.Därför måste man göra någonting åt det.Nu förstod jag att resonemang gick ut påatt utvecklingen var lika i landet och att ungefärdetsamma händer i alla kommuner. Det är dessvärreinte fallet. Det är någon som har uttryckt det såatt det enda som kommuner egentligen hargemensamt är att de är olika. Men pomperipossantycker vi skall bort.Ralph : Som svar på frågavill jag säga att experterna nutvistar om den negativa tillväxtspiralen finns i sy-stemet. Men om det är så att den finns är detnaturligtvis ganska trist att varakommunpolitiker. Om man kämpar, jobbar och sliterför att skaffa arbetstillfällen och utveckling ikommunen, bestraffas man för det. kommer detinte att vara speciellt kul för dem som jobbar inomkommunerna. Man kommer att sluta aktivera sig.Den bild som jag visade upp och som flera har talatom här, att systemet är så väldigt svårt ochkomplicerat - det har vi förstått av experterna - tror jag blir en allvarlig fråga urdemokratisk synvinkel för både kommuner ochlandsting. Det här glider mot någon form av kommunalenhetsskatt. Då finns det inget incitament alls förpolitiker från olika politiska partier att engagerasig i den kommunala verksamheten. Om man bara har enskatt som på något sätt är begränsad till 30 eller31 kr, som det har pratats om, avtar ju intressetradikalt för att syssla med den här verksamheten.Lennart : påpekar vid fleratillfällen att en kommun som sparar pengar och blireffektiv skulle komma att bestraffas i systemet närman uppdaterar, som han också påstår har skett i detjobb som utredningen har gjort. Men detta ärfelaktigt. Jag måste påpeka att det är felaktigt utgår från den enskilda kommunens faktiskakostnader. Om man t.ex. räknar ut vad man får förersättning för multiplicerar man antaletelever eller antalet ungdomar i den här åldern meden genomsnittlig kostnad som är likadan för helalandet. Sedan multiplicerar man andelen barn medutländsk bakgrund med ett annat tal. Om då en kommun effektiviserar sin skola,försämrar kvaliteten eller vad man gör förnågonting, ändrar inte det resultatet i beräkningenmed en enda krona.Mats Morin: Att det här systemet är komplicerat ärvi tydligen alla ense om. Det är viktigt att maninte informerar kommunalpolitikerna på ett felaktigtsätt. Det är det jag anser att man gör med dessateoretiska exempel. Man bör ge mer rättvisandeinformation, så att de inte felaktigt får negativaekonomiska incitament.Det var någon som tyckte att det var märkligaexempel som jag visade, att kommunerna skulle växa isamma takt som riket. Jag sade att det kan vara enverklig situation. Men det är ännu mer märkligt omriket står still när kommunen växer . Jagsade att de naturliga skillnader som brukarförekomma mellan kommuner och riksgenomsnittet ärbetydligt mindre än vad som krävs för att enpomperipossaeffekt skall uppstå.Lars : Jag vill bara svara hans fråga. När vi har lämnat ifrån oss vårtremissvar från förbundet har vi pekat påincitamentkraften. Det är därför vi föreslår att manbör gå från till . Vi har fört endiskussion och jag har ibland fått höra att det äralldeles orimligt ur rättvisesynpunkt att man skallgöra en sänkning. Men då bör man komma ihåg att närman diskuterade det tidiga förslaget rörde man sigomkring , men landade på i den slutligauppgörelsen. Då var det inte alldeles tvärsäkert vargränsen låg. Det har inte enbart medpomperipossaeffekt att göra. Jag delar alltså denuppfattningen.Jag tycker att man måste vara lite försiktig medkommunal självbestämmanderätt och annat, så att viinte får ett system som gör att man tar bort denegna initiativförmågan när det gäller att utvecklaregionen.Johnny : Jag kan mycket kort instämma i detIsaksson säger, att en långt driven kostnads- ochinkomstutjämning innebär att kommunalpolitikernainte har någon handlingsfrihet. Man administrerarett mer eller mindre statligt system. Det gernaturligtvis inga incitament att arbeta förutveckling av samhället lokalt, eftersom man intehar verktygen.Siv Holma (v): Jag tänkte utgå från metodikfrågornär det gäller utredningen.