bet · GN01KU4 · 1999-11-04 00:00:00 — Även Kammarrätten i harifrågasatt promemorians förslag på denna punkt.Enligt regeringens mening är det mycket vanskligtatt med någon större grad av säkerhet uttala sig omhur olika förhör till innehållet kommer att gestaltasig. Det är också svårt att förutse hur olikaförhörsteman kommer att utformas. Vad som anförtsunder remissbehandlingen i denna del om att självahuvudtemat för ett förhör inte sällan kommer attvara ett preskriberat brott ter sig därför ytterstosäkert, om än inte omöjligt. Regeringen anser inteatt det antagande som hovrätten ger uttryck för kaneller bör bilda utgångspunkt för en bedömning avskyldigheten för en förhörsperson att yttra siginför kommissionen. Tvärtom anser regeringen atträttegångsbalkens regler innehållande bl.a. en rättatt vägra yttra sig om brott och vanärandehandlingar framstår som ändamålsenlig även vidförhör inför kommissionen. Härigenom skapas ocksåförutsättningar för att kommissionen skall kunnaarbeta på ett verkningsfullt och för uppdragetändamålsenligt sätt.Mot bakgrund av det nu sagda bör enligtregeringens mening den som hörs av kommissionen gessamma rätt och skyldighet att lämna uppgifter somhan eller hon skulle ha haft som vittne i enrättegång.I fråga om utformningen av lagtexten i bl.a. 4 §andra stycket andra meningen och 5 § andra styckethar Lagrådet ansett (se prop. s. 57) att den valdatekniken att låta lagens bestämmelser repliera pårättegångsbalken utan att direkt hänvisa till dennahar lett till vissa bestämmelser som ärsvårförståeliga. Delvis är fråga om rena fiktioner,som enligt Lagrådet naturligtvis såvitt möjligt börundvikas i lagtext. Lagrådet kan dock inte se attden valda tekniken leder fel. Lagrådet finner att enlagtext som är både fullständig och merlättförståelig skulle bli omfattande och bryta avmot lagens utformning i övrigt, och Lagrådet anserdärför att tekniken får godtas.MotionerPropositionen har föranlett tre motioner i frågan omrätten att vägra yttra sig inför kommissionen.I motion 1998/99:K28 av m.fl. (m)yrkande 6 begärs att beslutar ändra 4 § iförslaget till förfarandelag angående den förhördesrätt att vägra yttra sig. Motionärerna delar Sveahovrätts bedömning i hovrättens remissyttrande attjust preskriberade gärningar ofta kan väntas blisjälva huvudtemat för ett förhör inför kommissionen.Enligt motionärernas mening talar starkaintegritetsskäl mot att personer skall behövainställa sig inför kommissionen för att understraffansvar avslöja brottsliga gärningar som de harbegått tidigare.En motsatt uppfattning hävdas i två motioner.I motion 1998/99:K27 av m.fl. (v)yrkande 2 begärs att beslutar om sådanändring i den föreslagna lagen som innebär undantagfrån 36 kap. 6 § angående rätt atttiga om vanärande handling. Motionärerna anför atttidigare granskningar av säkerhetstjänsternasverksamhet antyder att handlingar av denna art intetorde vara helt ovanliga. Kommissionens mycketspeciella uppdrag, liksom det faktum att den inte ärnågon domstol, ger enligt motionärerna anledning attnågot snäva in det område där rätt att tigaföreligger. I 4 § första stycket bör därför efterförsta meningen läggas till följande mening: "Dockskall 36 kap. 6 § vad avservanärande handling ej äga tillämplighet. "I motion 1998/99:K31 av Per m.fl. (mp)yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om rätten fören person att vägra yttra sig. Motionärerna anseratt - med tanke på hur media fungerar och hur stortintresset för kommissionens utredningar kommer attvara - i princip vilken handling som helst, närmedia har fått presentera den, kan komma attinnebära att en person kan drabbas av allmänt starktogillande. En situation där kommissionens möjlighetatt höra personer under straffansvar blir helttandlös bör undvikas.Yrkande 2 i samma motion behandlas nedan underrubriken för myndigheter.Härutöver har frågan om lagtextens formuleringtagits upp i motion 1998/99:K28 av m.fl.(m). I yrkande 7 (delvis) begärs att riksdagenbeslutar om sådan ändring i 4 § andra stycket iförslaget till förfarandelag att det av lagenframgår att kommissionen inte behöver inhämtatillstånd från myndighet. Motionärerna delarregeringens uppfattning att kommissionen för attkunna fullgöra sitt uppdrag kan behöva ha tillgångäven till myndigheters sekretessbelagda uppgifter avdet slag det här är fråga om men är kritiska tillden tekniska lösningen och anser att det av lagenklart skall framgå att kommissionen inte behöverinhämta myndighetens tillstånd.Justitieutskottets yttrandeJustitieutskottet har yttrat sig i frågan om rättenatt vägra yttra sig inför kommissionen.Justitieutskottet kan i och för sig hålla medmotionärerna bakom motionerna K27 och K31 om att ettbifall till deras yrkanden skulle kunna innebära attden som hörs inför kommissionen vore skyldig attsvara på frågor i större utsträckning än vad somföljer av regeringens förslag. Utskottet kanemellertid inte förorda en sådan ändring. Det faktumatt kommissionen faktiskt inte är någon domstolinnebär nämligen att förfarandet inför den intefullt ut motsvarar de rättssäkerhetsgarantier somett domstolsförfarande innebär. Att under sådanaomständigheter låta dem som hörs ha rätt att tiga imindre utsträckning än vad som skulle ha varitfallet vid ett domstolsförfarande kan knappast ansesförsvarbart. Intresset av ett så heltäckandematerial som möjligt måste här stå tillbaka förintresset av rättssäkerhet och skyddet för enskildasintegritet.Justitieutskottet är å andra sidan inte hellerberett att ställa sig bakom önskemålet i motion K28,som alltså innebär att den som hörs skall ha rättatt tiga i högre utsträckning än i domstol. Ettbifall till motionsönskemålet skulle innebära attden hörde skulle ha en generell rätt att tiga ompreskriberade brott vars avslöjanden inte skullemötas av ett allmänt och starkt ogillande. Utskottetvill i sammanhanget påpeka att rättspraxis synes geutrymme för den tolkningen att preskriberade brott -under vissa förutsättningar - kan medföra en rättatt vägra att yttra sig.Sammantaget innebär detta att justitieutskottetdelar regeringens uppfattning att rättegångsbalkensregler får anses vara ändamålsenliga såvitt gällerförhören inför kommissionen. Enligt utskottetsmening finns det också ett värde i att det redanfinns en viss rättsbildning på området som kan kommatill användning i kommissionens arbete. Med andraord kan kommissionen med den valda ordningen hanytta av motiven till motsvarandebestämmelse, anslutande rättspraxis och övriglitteratur.Justitieutskottet föreslår attkonstitutionsutskottet avstyrker motionerna K27, K28och K31 i de delar som här är aktuella. -Företrädarna för Moderata samlingspartiet respektiveVänsterpartiet och har anmält avvikandemeningar.Utskottets bedömningI fråga om rätten för en förhörsperson att vägrayttra sig inför kommissionen delarkonstitutionsutskottet i sak justitieutskottetsbedömning. Det faktum att kommissionen inte är någondomstol innebär att förfarandet inför den inte fulltut motsvarar de rättssäkerhetsgarantier som ettdomstolsförfarande innebär. Intresset av ett såheltäckande material som möjligt måste här, somjustitieutskottet funnit, stå tillbaka för intressetav rättssäkerhet och skyddet för den enskildesintegritet. påpekar att önskemåleti motion K28 innebär att den som hörs skall ha envidare rätt att tiga än han eller hon skulle ha hafti domstol, och utskottet är inte heller berett attställa sig bakom en sådan ordning. Justitieutskottetpekar på att rättspraxis synes ge utrymme för dentolkningen att preskriberade brott - under vissaförutsättningar - kan medföra en rätt att vägrayttra sig. pekar vidare på detvärde som finns i att det redan finns en vissrättsbildning på området som kan komma tillanvändning i kommissionens arbete eller - med andraord - att kommissionen med den valda ordningen kanha nytta av motiven till rättegångsbalkensmotsvarande bestämmelse, anslutande rättspraxis ochövrig litteratur.Konstitutionsutskottet delar således liksomjustitieutskottet regeringens uppfattning atträttegångsbalkens regler får anses varaändamålsenliga såvitt gäller förhören införkommissionen.Som justitieutskottet har föreslagit avstyrkerkonstitutionsutskottet motionerna 1998/99:K28 (m)yrkande 6, 1998/99:K27 (v) yrkande 2 och 1998/99:K31(mp) yrkande 1. tillstyrkerdärmed regeringens förslag i denna del.Såvitt avser frågan om lagtextens utformning villkonstitutionsutskottet erinra om Lagrådets ovanredovisade uttalande, vari Lagrådet funnit att denav regeringen valda tekniken får godtas.Konstitutionsutskottet anser sig inte utan ingåendeanalys kunna överblicka konsekvenserna av en annanutformning av lagtexten än den som regeringen harföreslagit och som anknyter till formuleringen irättegångsbalken. Utskottet tillstyrker såledesregeringens förslag och avstyrker motion 1998/99:K28(m) yrkande 7 såvitt avser formuleringen av 4 §andra stycket andra meningen i förfarandelagen.Skyldighet att visa upp en handling eller ettföremålBakgrund - regler om editionspliktFör rättegången i allmän domstol finns regler irättegångsbalken om skyldighet att tillhandahållaskriftliga handlingar eller föremål. Den som inneharen skriftlig handling som kan antas ha betydelse sombevis är skyldig att - med ord -förete den. Undantag från den skyldigheten gällermotsvarande undantagen från vittnesplikten för vissabefattningshavare och andra med tystnadsplikt.Skyldigheten att förete skriftliga handlingar gällerinte minnesanteckningar eller andra sådanauppteckningar som är avsedda uteslutande förpersonligt bruk, om det inte finns synnerliganledning att handlingen företes.Den som är skyldig att förete en skriftlig handlingkan av rätten föreläggas detta. Föreläggandet kanges vid vite.Rättegångsbalkens regler gäller i tillämpliga delaräven för förvaltningsprocessen.PropositionenRegeringen föreslår att kommissionen skall kunnaförelägga en enskild som innehar en skriftlighandling som kan antas ha betydelse förkommissionens arbete att vid vite visa upp dennahandling. Den förelagde skall dock inte behöva visaupp en sådan handling som han eller hon inte skulleha behövt visa upp i en rättegång.I likhet med vad som föreslås beträffandeskyldigheten att lämna en uppgift vid förhörföreslås att en myndighet i vars verksamhet enuppgift som omfattas av utrikes- ellerförsvarssekretess har inhämtats skall anses halämnat tillstånd till att handlingen eller föremåletvisas upp.Motsvarande bestämmelser föreslås gälla beträffandeuppvisande av föremål.Regeringen redovisar Lagrådets förslag att orden"visa upp", som användes i lagtexten även i det tillLagrådet remitterade förslaget, skulle bytas ut mott.ex. ordet "förete" för att inrymma också atthandlingen eller föremålet också skall lämnas framför granskning. Regeringen anför att uttrycket "visaupp" förekommer flitigt i olika författningar ochhar svårt att se att uttrycket i den nu föreslagnalagen kan missförstås på något sätt.MotionI motion 1998/99:K28 av m.fl. (m) yrkande7 (delvis) begärs att beslutar om sådanändring i 5 § andra stycket i förslaget tillförfarandelag att det av lagen framgår attkommissionen inte behöver inhämta tillstånd frånmyndighet. Motionärerna delar regeringensuppfattning att kommissionen för att kunna fullgörasitt uppdrag kan behöva ha tillgång även tillmyndigheters sekretessbelagda uppgifter av det slagdet här är fråga om men är kritiska till dentekniska lösningen och anser att det av lagen klartskall framgå att kommissionen inte behöver inhämtamyndighetens tillstånd.I samma motion yrkande 8 begärs att riksdagenbeslutar ändra formuleringen "visa upp" i 5 § iförslaget till förfarandelag till antingen "visafram", "förete" eller "lägga fram" i enlighet medvad som anförts i motionen. Motionärerna anser attuttrycket "visa upp" inte korrekt uttrycker vad somåsyftas med bestämmelsen, nämligen att handlingenoch föremålet också skall överlämnas tillkommissionen för granskning.Justitieutskottets yttrandeJustitieutskottet delar regeringens uppfattningbeträffande användningen av orden "visa upp" ochföreslår att avstyrker motionK28 yrkande 8.Utskottets bedömningRegeringen har framhållit att uttrycket "visa upp"förekommer flitigt i olika författningar, ochregeringen har haft svårt att se att uttrycket i dennu föreslagna lagen kan missförstås på något sätt.Justitieutskottet delar regeringens uppfattning.Konstitutionsutskottet har inte någon annanuppfattning, och utskottet avstyrker motion1998/99:K28 yrkande 8. Utskottet tillstyrker såledesregeringens förslag till lydelse av 5 § förstastycket förfarandelagen.Konstitutionsutskottet har i föregående avsnittavstyrkt motion 1998/99:K28 (m) yrkande 7 såvittavser formuleringen av 4 § andra stycket andrameningen nämnda lag och tillstyrkt regeringensförslag. Av samma skäl avstyrker utskottetmotionsyrkandet såvitt avser formuleringen av 5 §andra stycket och tillstyrker regeringens förslag idenna del.Uppgiftsskyldighet för myndigheterPropositionenRegeringen föreslår att myndigheter skall varaskyldiga att på begäran lämna de uppgifter tillkommissionen som kan antas ha betydelse förkommissionens arbete. En myndighet skall dock intefå lämna en sådan uppgift som en enskild inte skulleha behövt lämna.Omfattningen av myndigheternas uppgiftsskyldighetbör enligt regeringen (prop. s. 30 f.) bestämmas avkommissionen själv. Något utrymme för en myndighetatt vägra lämna uppgifter till kommissionen böralltså inte finnas. Kommissionen måste dock i sittarbete givetvis beakta att personuppgiftslagensregler följs.De efterfrågade uppgifterna kan lämnas tillkommissionen på olika sätt, muntligen vid förhör, iskrift eller bild eller på annat sätt, t.ex. genomupptagning eller uppvisande av ett hemligt föremål.Frågan om tillgång till uppgifter och handlingar hosmyndigheter aktualiseras också av den möjlighet somregeringen föreslår att förelägga den som kallastill förhör att före förhöret uppliva sin kunskap omdet som förhöret gäller genom att granska för honomeller henne tillgängliga anteckningar eller andrahandlingar, om det kan göras utan avsevärdolägenhet.Regeringen anför i denna del (prop. s. 17) att detendast bör vara fråga om en skyldighet att ta del avhandlingar m.m. som är tillgängliga för den somkallas. I fråga om personal inom säkerhetstjänsternamenar regeringen att endast de som för dagen arbetarmed sådana uppgifter bör kunna föreläggas att livaupp sina kunskaper utan inskränkning till vissahandlingar. I fråga om tidigare anställda inomsäkerhetstjänsterna anser regeringen attföreläggande bör kunna riktas mot dem om det avsertillgängliga privata dagböcker eller liknande.MotionI motion 1998/99:K31 av Per m.fl. (mp) yrkande2 begärs ett tillkännagivande om införande av ensekretessbrytande bestämmelse för tidigare anställdavid säkerhetstjänsterna. Motionärerna framhåller attmycket av det som kommissionen skall utreda har häntför 20 eller och att den bästa metodenför att utröna vad som hände torde vara att hörapersoner som då arbetade inom säkerhetstjänsterna.För att få fram korrekta uppgifter bör dessapersoner enligt motionärerna få möjlighet attuppliva sin kunskap genom att få tillgång till t.ex.sina egna tidigare tjänsteanteckningar.Justitieutskottets yttrandeJustitieutskottet anmärker att - i den mån detbehövs - här avsedda handlingar kan görastillgängliga för den hörde under förhörets gång.Härigenom kan det syfte som motionärerna tar siktepå tillgodoses - om än vid en något senare tidpunktjämfört med om den hörde fortfarande varit anställdinom säkerhetstjänsterna. kan kraven påden hörde att orientera sig i förväg begränsas.Utskottet erinrar om att de frågor om sekretess somkan aktualiseras ligger utanför dessberedningsområde.Justitieutskottet delar sammanfattningsvisregeringens uppfattning och föreslår attkonstitutionsutskottet avstyrker motion K31 i dennadel.Utskottets bedömningLiksom motionärerna bedömer konstitutionsutskottetatt det för att få fram korrekta uppgifter kan varaav stor betydelse att personer som arbetatinom någon av de myndigheter vars verksamhet skallgranskas kan liva upp sitt minne genom att läsat.ex. egna tidigare tjänsteanteckningar. Frågan äremellertid på vilket sätt detta skall ske för att gestörsta möjliga säkerhet.Regeringens förslag innebär att det är kommissionensom skall göra bedömningen om förhörspersonen bör fåtillgång till sådana handlingar, och att detta vidbehov kan ske efter det att kommissionen granskathandlingarna. har svårt attse att en annan ordning skulle ge motsvarandesäkerhetsgarantier. Den tidsutdräkt som kan bliföljden av förfarandet bör enligt utskottets meninginte behöva bli besvärande.Liksom justitieutskottet delar såledeskonstitutionsutskottet regeringens uppfattning omhur handlingar skall göras tillgängliga förkommissionen och för personer som kommissionenönskar höra. Motion 1998/99:K31 (mp) yrkande 2avstyrks således.Uppgiftsskyldighet för vissa arkivFörslaget om uppgiftsskyldighet för myndigheternamötte i remissomgången kritik från , somansåg att kommissionen inte borde kunna förelägga enarkivinstitution att lämna ut en handling ur ettenskilt arkiv i strid med förbehåll som ställts uppvid överlämnandet av arkivet.Det förslag till bestämmelse om myndighetersuppgiftsskyldighet som förelåg i remissomgångeninnehöll ingen annan begränsning för vilka uppgiftersom skulle lämnas än att de skulle kunna antas habetydelse för kommissionens verksamhet. Medanledning av remisskritik mot att en uppgift som enförhörsperson skulle ha rätt att vägra yttra sig omvid förhör inför kommissionen skulle kunnatillställas kommissionen genom en myndighet harbestämmelsen kompletterats i propositionen. Enligtdet nu föreliggande förslaget undantas sådanauppgifter som en enskild inte skulle ha haft rättatt lämna till kommissionen samt - om intesynnerliga skäl föreligger - uppgifter varigenom enyrkeshemlighet skulle uppenbaras. Det rör sig t.ex.om uppgifter i en advokats klientförhållande elleren läkares patientkontakter samt uppgifter omföretagshemligheter.Regeringen bemötte i propositionen iremissomgången framförda kritik (prop. s. 31).Regeringens uppfattning är att uppgifterna i ettenskilt arkiv som innehas av en myndighet trotsuppställda förbehåll på samma sätt som gäller föruppgifter hos enskilda bör vara tillgängliga, om dekan antas ha betydelse för kommissionens arbete.Regeringen är medveten om den risk som föreliggeratt med lag ingripa i överenskommelser mellanenskilda och en arkivmyndighet men anser att detföreliggande granskningsuppdraget är av sådansärpräglad art att det i detta fall kan ansesföreligga starkare skäl för insyn i enskilda arkivän mot. Regeringen vill dock understryka attinfordrandet av uppgifter från enskilda arkiv hosmyndigheter i strid med förbehåll bör ske medvarsamhet.Regeringen påpekar att gränsdragningsfrågor kanuppkomma beroende på om arkivet har överlämnats tillarkivmyndigheten som gåva eller som deposition.Utgångspunkten måste vara att om deponenten ellernågot rättssubjekt i dennes ställe disponerar överarkivet, så skall en begäran göras enligt reglernaom uppvisande av skriftlig handling och ställas tillden fysiska eller juridiska personen i fråga.Regeringen påpekar vidare att en begäran om attlämna uppgift bör kunna föregås av förhör medföreträdare för myndigheten och att vid förhöret börkunna fastställas vilka uppgifter av intresse sommyndigheten besitter samt vilka uppgifter sombehöver lämnas till kommissionen.Till utskottet har inkommit en skrivelse den 25oktober 1999 från . I skrivelsenkritiseras regeringens förslag till skyldighet förmyndigheter att lämna ut handlingar tillkommissionen. Kritiken är av samma innebörd som denkritik framförde i remissomgången, ochsom återges i propositionen. - Utskottet noterar attpropositionen lades på bord den 10 juni1999 och att motionstiden gick ut den 13 augusti1999. Propositionen i denna del har inte föranlettnågon motion.I 13 § arkivlagen (1990:782) finns en föreskrift omatt statliga arkivmyndigheter får ta emotarkivmaterial också från enskilda. I förarbetenatill arkivlagen (prop. 1989/90:72 s. 79) framhållsatt de enskilda arkiven vid sidan av myndigheternasarkiv utgör en viktig del av det nationellakulturarvet och att det är viktigt att också debevaras för eftervärlden. Ett sätt att säkra dettaär att arkivmyndigheterna tar sig an sådana arkiv.Bestämmelsen avses markera det legitima i attarkivmyndigheterna tar emot även enskilda arkiv, omde finner det befogat och praktiskt och ekonomisktmöjligt. De enskilda arkiv som arkivmyndigheten taremot för förvaring och vård eller forsknings- ellerstudieändamål blir inte därmed ett myndighetsarkivutan utgör ett separat arkiv i myndighetens lokal.Handlingarna i de enskilda arkiven blir inteallmänna handlingar hos myndigheten (2 kap. 11 §tryckfrihetsförordningen).I en kommentar till arkivlagen (,, : Arkivlagen -Bakgrund och kommentarer, 1992) påpekas att destatliga arkivmyndigheterna förvararomfattande bestånd av enskilda arkiv av riks- ellerlokalhistoriskt intresse och att de enskilda arkiveninte enbart utgör en del av det nationellakulturarvet. Genom sitt ursprung ger de enkompletterande bild av och en nödvändig motvikt tillden officiella syn på händelser och förhållanden somförs fram i den typ av handlingar som mest frekventfinns bevarade i myndigheternas ocharkivmyndigheternas arkiv, såsom protokoll, domar,kopior av utgående handlingar, rapporter,promemorior och utredningar. De handlingar i vilkaenskilda personer i allmänhet direkt kommer tilltals, såsom inlagor, överklaganden, ansökningarm.m., förvaras i regel i akt- eller dossierseriersom är skrymmande och därför i stor utsträckningblir föremål för gallring.Utskottet har ovan redogjort för de regler somgäller för rättegången i allmän domstol omskyldighet att tillhandahålla skriftliga handlingareller föremål. Därav framgår att den som är skyldigatt tillhandahålla en handling kan föreläggas avdomstolen att göra det.Utskottet noterar regeringens utgångspunkt att, omen deponent eller något rättssubjekt i deponentensställe disponerar över ett arkiv, en begäran skallgöras enligt reglerna om uppvisande av skriftlighandling och ställas till den fysiska ellerjuridiska personen i fråga. Problemet i förhållandetill enskildas förbehåll bör därför inte uppståannat än i fråga om arkiv som överlämnats till enarkivmyndighet i annan form än som deposition.Utskottet noterar vidare att kommissionen enligtpropositionen skall kunna begära in både uppgifteroch handlingar från såväl enskilda som myndigheterunder förutsättningen att uppgifterna ellerhandlingarna kan antas ha betydelse förkommissionens verksamhet. Att undanta uppgifter ochhandlingar som har överlämnats till enarkivmyndighet riskerar enligt utskottetsuppfattning att avsevärt begränsa kommissionensmöjligheter att fullgöra sitt uppdrag. Utskottetnoterar också att särskilda sekretessbestämmelserföreslås för kommissionens verksamhet.Liksom regeringen anser utskottet att detföreliggande granskningsuppdraget är av sådansärpräglad art att det i detta fall kan ansesföreligga starkare skäl för insyn i enskilda arkivän mot. Utskottet har i ett föregående avsnittunderstrukit att kommissionen kommer att inta enunik ställning och att detta kan accepteras endastmed hänsyn till det starka allmänintresse somföreligger i fråga om kartläggning avsäkerhetstjänsternas underrättelseverksamhet samtatt kommissionen inte får bilda mönster förframtiden utan bör ses som en engångsföreteelse.Infordrandet av uppgifter från enskilda arkiv istrid med förbehåll förutsätts vidare ske med storvarsamhet.Utskottet anser därmed att regeringens förslag idenna del bör godtas.Ordförandeskap vid förhörPropositionenRegeringen anser inte att det behövs någonbestämmelse om vem som skall leda kommissionensförhör under straffansvar.Regeringen redovisar (prop. s. 21) Lagrådetsuppfattning att en bestämmelse om att förhöret skallhållas under ledning av någon som är eller har varitordinarie domare bör tas in i lagen.