bet · GM01BoU4 · 1999-02-18 00:00:00 — Kommitténsbetänkande är föremål för beredning inomRegeringskansliet.Med anslutning till sina tidigareställningstaganden vill utskottet ånyo betona viktenav att barns intressen beaktas vid planering ochbyggande och att kommunernas ansvar är mycket stort.Enligt utskottets mening bör barnens intressen påett naturligt sätt kunna tillgodoses genom denpolitiska processen. Det finns därför inte nuanledning att genom lagreglering eller på annat sättformalisera den av motionären väcktainflytandefrågan. När det gäller frågorna ombarnsäkerhet i övrigt är dessa föremål förkontinuerlig uppmärksamhet i ochBoverket. Det finns enligt utskottets meninganledning att anta att de utan något nytt särskilttillkännagivande kommer att bli det även iframtiden. Föräldrarnas ansvar inom detta områdemåste få stöd förutom av regelsystemet också genomsaklig och aktiverande information. Sådanainformationsinsatser görs också . Deändringar i byggregler som trätt i kraftden innebär dessutom attsäkerhetskraven har skärpts för bl.a. balkonger vidny- och ombyggnad. Utskottet avstyrker medhänvisning till det nu anförda motion 1998/99:Bo208(v) yrkande 11.BoendeplaneringsprogramSom en del i en social bostadspolitik för en hållbarutveckling föreslås i motion 1998/99:Bo208 (v)yrkande 6 att det skall vara obligatoriskt förkommunerna att upprätta boendeplaneringsprogram.Programmen skall enligt förslaget utgöra en naturligoch självklar del av kommunernas översiktsplanering.Innehållet i boendeplaneringsprogrammen skall bl.a.beskriva kommunens planering för att tillgodose deprioriterade gruppernas behov av bostäder, åtgärdermot bostadssegregation och utvecklingen mot detekologiskt hållbara samhället.Frågan om obligatoriska boendeplaneringsprogram harbehandlats av utskottet och vid fleratidigare tillfällen. Vid det senaste av dessa (yttr.1997/98:BoU6y s. 9) erinrade utskottet om att det avöversiktsplanen bl.a. skall framgå kommunens syn påhur de byggda miljön skall utvecklas och bevaras.Det finns sålunda möjlighet för den kommun som harett behov av detta att i anslutning tillöversiktsplanearbetet ta fram den typ av program sommotionärerna förespråkar. Däremot kan det enligtutskottets mening inte anses erforderligt att görasådana program obligatoriska. Det bör ävenfortsättningsvis överlåtas åt den enskilda kommunenatt i detta avseende ge planarbetet den inriktningoch omfattning som är betingat av de lokalaförhållandena och behoven. Motion 1998/99:Bo208 (v)yrkande 6 avstyrks.VattenförsörjningenEnligt motion 1998/99:MJ520 (kd) yrkande 1 hotas vartredje kommun i av vattenbrist. För attsäkerställa vattenförsörjningen och skydda viktigavattenresurser erfordras enligt motionen därför enrad olika åtgärder. Det gäller bl.a.· en heltäckande kartläggning som redovisarkommunernas nuvarande och framtida behov avvattenförsörjning·· samplanering mellan kommunerna·· en tydlig redovisning av vattenförsörjningen iöversiktsplanen följt av ett handlingsprogram·· säkerställande av mark- och vattenområden,viktiga för vattenförsörjningen, genom att angedem som riksintresse·· ökad kunskap och utbildning·Bestämmelser till skydd för hushållningen med vattengavs ursprungligen i NRL. Sedan den 1 januari 1999ingår dessa bestämmelser i . I den angesatt mark- och vattenområden som är särskilt lämpligaför anläggningar för vattenförsörjningen skall sålångt möjligt skyddas mot åtgärder som kan påtagligtförsvåra tillkomsten eller utnyttjandet av sådanaanläggningar. Områden som är av riksintresse försådana anläggningar skall skyddas mot åtgärder sompåtagligt kan försvåra tillkomsten ellerutnyttjandet av anläggningarna (3 kap. 8 §miljöbalken). Är ett område av riksintresse förflera oförenliga ändamål skall företräde ges åtändamål som på lämpligaste sätt främjar enlångsiktig hushållning med marken, vattnet och denfysiska miljön i övrigt (3 kap. 10 § ).I PBL har alltsedan dess tillkomst funnits ettobligatoriskt krav på redovisning av grunddragen ifråga om den avsedda användningen av mark- ochvattenområden (4 kap. 1 § andra stycket). Detinnebär att tillgången på vatten, efterfrågan ochanspråk från olika intressenter samt problem när detgäller användningen av vattenområden skall behandlasi översiktsplanen. Vidare skall vattenresursernabehandlas som en del i det ekologiska sammanhangetoch deras samband med markanvändningens utvecklingbeaktas (prop. 1985/86:1 s. 530). Genom de avutskottet ovan berörda ändringarna i PBL som varit ikraft har miljöhänsynen idenna lag stärkts. I översiktsplanen skall förutomde allmänna intressena enligt 2 kap. också redovisasde miljö- och riskfaktorer som bör beaktas vidbeslut om användningen av mark- och vattenområden.Vid redovisningen av de allmänna intressena skallriksintressen enligt anges särskilt (4kap. 1 § första stycket PBL). Syftet medredovisningen skall bl.a. vara att kommunen skall hamöjlighet att få statens syn på frågor om hälsa ochsäkerhet i ett tidigt skede (genom länsstyrelsensgranskningsyttrande). Av översiktsplanen skallframgå förutom grunddragen i fråga om den avseddaanvändningen av mark- och vattenområdena också hurkommunen avser att tillgodose de redovisaderiksintressena.Mot bakgrund av den nuvarande regleringen avvattenfrågorna finns det enligt utskottets meninginte tillräckliga skäl att tillstyrka de förslag somläggs fram i motion 1998/99:MJ520 (kd) yrkande 1 omolika aspekter på vattenförsörjningen. Motionenavstyrks.Kulturbyggnader m.m.I motion 1998/99:Bo237 (kd) yrkande 4 begärs ettriksdagens tillkännagivande om kulturmiljöer ocharkitekturfrågor. Enligt motionen skall värdefullakulturmiljöer och byggnader som utgör prov på olikatiders arkitektur bevaras för kommande generationer.De arkitektoniska värdena vid om- och nybyggnadmåste stimuleras och ingå i en levande miljö liksomkonstnärlig utsmyckning - vilket kan leda tillminskad förstörelse, klotter och vandalisering.Riksdagen antog ett handlingsprogram förarkitektur, formgivning och design (prop.1997/98:117, bet. 1997/98:KrU14, yttr.1997/98:BoU6y). Genom handlingsprogrammet har deövergripande målen för statens engagemang iarkitektur, formgivning och design ställts upp.Bland dessa mål märks bl.a. följande.- Kulturhistoriska och estetiska värden i befintligamiljöer skall tas till vara och förstärkas.-- Intresset för hög kvalitet inom arkitektur,formgivning, design och offentlig miljö skallstärkas och breddas.-- Offentligt och offentlig understött byggande,inredande och upphandlande skall på ett föredömligtsätt behandla kvalitetsfrågor.-För att det tydligt skall framgå av lagstiftningenatt estetiska värden skall beaktas och tas till varavid utformningen av vår miljö gjordes också vissaändringar i bl.a. PBL. Ändringarna, som trätt ikraft , innebär i korthetföljande.1. En estetiskt tilltalande utformning av bebyggelsem.m. anges uttryckligen som ett allmänt intressesom skall beaktas vid planläggning och vidlokalisering av bebyggelse (2 kap. 2 §)2.3. Krav ställs på att byggnader skall ha en yttreform och färg som är estetiskt tilltalande (3kap. Ändringar av byggnader skall utföras varsamt såatt byggnaders karaktärsdrag skall beaktas (3kap. Den eller de nämnder som fullgör kommunensuppgifter inom plan- och byggnadsväsendet skallverka för estetiskt tilltalande stads- ochlandskapsmiljö (11 kap. 1 §).8.Som framgår av de kortfattade redovisningen ovan harde frågor om byggnaders kulturella ocharkitektoniska värden som tas upp i motion 1998/99:Bo237 (kd) dels lyfts fram på ett övergripande plangenom handlingsprogrammet för arkitektur,formgivning och design, dels konkretiserats genom deändringar som gjorts i PBL. Vad i motionen förordatsfår därmed anses vara tillgodosett. Motionensyrkande 4 avstyrks.Mot bakgrund av förhållandena i iStockholm förordas i motion 1998/99:Bo512 (s) attöversyn skall göras av möjligheterna att i framtidenskydda känsliga kulturbyggnader och miljöer i helalandet särskilt vad gäller interiören. Enligtmotionen är problemet att ett lagbrott måstevara begånget, dvs. att de kulturhistoriska värdenagått förlorade, innan ett ingripande med stöd avbestämmelserna i kan ske.Utskottet delar motionärernas uppfattning om attskyddet av kulturbyggnader och kulturmiljöer måstevara mycket gott. Det innebär att lagstiftningenmåste vara så utformad att den erbjuder ett gottskydd i de fall detta är motiverat avkulturhistoriska eller liknande skäl. iStockholm liksom innanför ringmuren utgörexempel på sådana för vårt kulturarv värdefulla ochdärmed också mycket skyddsvärda miljöer. Det rådersålunda inte några delade meningar om behovet ochvikten av ett fullgott skydd för dessa och andrakulturobjekt. Det frågan gäller är därför om deskyddsmöjligheter som finns har den omfattningoch den styrka som erfordras.I motionen hävdas att PBL i sin nuvarandeutformning skulle erbjuda ett sämre skydd förspeciellt känsliga miljöer . Utskottetdelar inte denna uppfattning. Det kan enligtutskottets mening tvärtom hävdas att PBL i dagerbjuder större möjligheter att skyddakulturbyggnader och kulturmiljöer . Genomen ändring i PBL, som beslutades (prop.1994/95:230, bet. 1995/96:BoU1), ställs det sedanden större krav än tidigare påkommunernas översiktsplaner vad gäller inventeringoch redovisning av kulturmiljövärdena (4 kap. 1 §).Samtidigt kompletterades PBL med uttryckliga reglersom ger kommunen möjlighet att i detaljplan ellerområdesbestämmelser meddela särskildavarsamhetsbestämmelser för att precisera krav vidändring av byggnad (5 kap. 7 §). I anslutning tillatt antog ett handlingsprogram förarkitektur, formgivning och design gjordes - somframgår ovan - en ändring i PBL som innebär attändringar av byggnader skall utföras varsamt så attbyggnaders karaktärsdrag skall beaktas (3 kap. 10§). I sammanhanget vill utskottet dessutom erinra omde möjligheter som finns att med stöd avkulturminneslagen (1988:950) skydda kulturbyggnader.Även om möjligheterna att skydda byggnader ochmiljöer med stort kulturvärde enligt utskottetsmening har förbättrats kan detnaturligtvis inte uteslutas att skyddet kan behövaförstärkas ytterligare. Det får mot bakgrund häravförutsättas att regeringen, utan någon riksdagenssärskilda begäran om detta, uppmärksamt följerhithörande frågor och om så erfordras återkommertill med förslag om ett utökat skydd. Ianslutning härtill vill utskottet framhålla detansvar som kommunerna har på området. I den månskyddet av särskilt värdefulla objekt inte följerdirekt av lagstiftningen är det ett kommunalt ansvaratt med stöd av PBL utfärda erforderligaskyddsbestämmelser m.m. Utskottet är med hänvisningtill det ovan anförda inte nu berett att ställa sigbakom förslaget i motion 1998/99:Bo512 (s).StadsbyggandeI motion 1998/99:Bo507 (c) yrkande 1 förs fram ettförslag till riktlinjer för framtidens stadsbyggandei 14 punkter. De inledande riktlinjerna attplaneringen skall utgå från både mäns och kvinnorsbehov av en bra boendemiljö, att byggandet skallvara anpassat och tillgängligt för funktionshindradesamt att strävan skall vara att befintliga byggnadersuccessivt kretsloppsanpassas. Förslaget tillriktlinjer följs dessutom upp med förslag tillkonkreta åtgärder på en rad områden. Det gällerbl.a.- stimulans av experimentbyggande och avsjälvbyggeri (yrkande 3),-- stimulans av kommunala kvalitetsprogram för godarkitektur (yrkande 5),-- förbättrat skydd av vattentäkter m.m. samtombyggnad av va-näten (yrkande 9),-- skydd för biologisk mångfald i städerna (yrkande11),-- stärkt skydd för strandnära mark i tätorterna(yrkande 12) samt-- införande av en ny planeringsstrategi med ett"nerifrån och upp-perspektiv" (yrkande 15).-Utskottet kan i mångt och mycket dela vad som imotion 1998/99:Bo507 (c) anförs om riktlinjer förframtidens stadsbyggande. Som framgår ovan lyftsbland riktlinjerna fram utgångspunkter som tordedelas av så gott som alla. Exempel på detta är attdet närmast får anses vara en självklarhet att bådemäns och kvinnors behov skall vara styrande och attstadsmiljön skall vara tillgänglig också förfunktionshindrade. Enligt utskottets mening ärdagens regelverk så utformat att det verkar för ettstadsbyggande med den huvudsakliga inriktning sommotionärerna i övrigt förordar.När det gäller de konkreta förslag som förs fram imotionen kan utskottet konstatera att motionärernaockså i denna del får anses vara väl tillgodosedda.Utskottet vill här bara erinra om att stöd tillexperimentbyggande kan utgå inom ramen förbyggforskningen och att antagitett handlingsprogram för arkitektur, formgivning ochdesign som bl.a. innefattar frågor om stadsbyggande.När det gäller frågan om vattenkvalitet m.m. harutskottet ovan redogjort för det omfattanderegelsystem som finns för att skydda ochsäkra tillgången på vatten. I fråga om de förslagsom avser biologisk mångfald och användningen avstrandnära mark i tätorter m.m. vill utskottet delspeka på dagens strandskyddsbestämmelser, delsframhålla den antagna betydelsei sammanhanget. Slutligen när det gäller valet avplaneringsstrategi ser utskottet inget hinder föratt de kommuner som så vill genomför sin planering iden ordning som förespråkas i motionen.Den kortfattade redovisningen ovan ger enligtutskottets mening uttryck för att förslagen i motion1998/99:Bo507 (c) yrkandena 2, 3, 5, 9, 11, 12 samt15 får i väsentliga delar anses redan tillgodosedda.En tillstyrkan till förslagen kan därför inte ansesfylla något reellt syfte.Byggande i skärgårdenSom en del i ett samlat förslag om kust- ochskärgårdsbefolkningens villkor förordas i motion1998/99:MJ406 (m) yrkande 3 att en förenkling ochsamordning av reglerna för byggande skall göras.Enligt motionen är byggande av nya hus vid vårakuster vid t.ex. generationsväxling eller föruthyrning omgärdat med onödiga restriktioner. Detanges vara förenat med en nästanogenomtränglig byråkratisk procedur. Regler sominte behövs bör enligt motionen därför tas bortoch ett system där ansökan och prövningförenklats införas.Utskottet delar motionärernas uppfattning om attlagregler och andra bestämmelser bör utformas så attde inte i onödan hindrar byggande och boende iskärgården lika litet som i andra delar av landet.Däremot delar inte utskottet uppfattningen imotionen att dagens regelsystem är så utformat elleri övrigt så krångligt att det skulle förhindratillkomsten av ny bebyggelse. Det är tvärtom så attolika åtgärder har vidtagits för att underlätta ettsådant byggande och boende, bl.a. genom ändringar ifastighetsbildningslagen samt i plan- ochbygglagstiftningen. Utskottet vill i dettasammanhang framhålla de möjligheter som PBL ger attutan bygglov göra om- och tillbyggnader utanförsamlad bebyggelse. Det finns enligt utskottetsmening en betydande frihet för dem sombor utanför tätorterna när det gäller att utformasin bostad och sitt boende. Utskottet är såledesinte berett att ställa sig bakom de förändringar sommotionärerna föreslår. Även vid byggande iskärgården eller på övriga landsbygden finns det imånga situationer ett behov av att kunna väga denenskildes intresse av att genomföra enbyggnadsåtgärd mot de allmänna intressen som kangöra sig gällande. Det är dessutom inte ovanligt attgrannintressen behöver vägas in också vid byggandeutanför tätorterna. Den samlade avvägningen mellanmot varandra stående intressen bör enligt utskottetsmening även fortsättningsvis ske genom planläggningeller vid bygglovsprövningen. Motion 1998/99:MJ406(m) yrkande 3 avstyrks med hänvisning till det nuanförda.MarkarbetenEnligt motionärerna bakom motion 1998/99:N326 (m,kd) yrkande 36 drabbas många näringsidkare som ihyrda lokaler driver småbutiker eller service-inrättningar hårt när det lokala utförarbeten av olika slag i gatan utanför lokalen. Imotionen föreslås därför att en informations- ochsamrådsplikt skall gälla inför markarbeten.Informationen och samrådet bör avse tidpunkten försärskilt omfattande arbeten, hur tillgänglighetenför kunderna skall tillgodoses och hur skyltning ochliknande åtgärder skall ordnas för att minskaskadorna för näringsidkaren. Också i motion1998/99:N332 (fp) yrkande 12 föreslås ensamrådsplikt i syfte att näringsidkarna inte skalldrabbas av ekonomiska avbräck.Arbeten som innebär att gator, torg och andrasådana platser grävs upp gäller i stor utsträckningreparationer av olika ledningsnät, utbyte elleromläggningar av ledningar och dylikt. I sådana fallföreligger normalt inga krav enligt lag på attinformation skall ha lämnats till eller att samrådskall ha skett med nyttjanderättshavarna på defastigheter som påverkas av arbetena, t.ex.näringsidkare. Denna typ av arbeten utförs inte baraav kommunen utan också av ledningsägande bolag, ochde närmare förutsättningarna för när och hurarbetena skall utföras kan vara reglerade i avtalmellan kommunen och bolaget. Utskottet anser att ettinformations- och samrådsförfarande regelmässigtframstår som eftersträvansvärt, bl.a. med de syftensom motionärerna anför. Särskilt gäller detta omarbetena beräknas dra ut eller på annatsätt är mer omfattande. Ett sådant förfarande harfördelar för samtliga inblandade vilket bör utgöraskäl nog för kommunerna till nu aktuella åtgärder.Det torde också i praktiken vara det vanliga attkommunerna informerar och bereder möjligheter tillsamråd. Trots de värden som ligger i att så skeranser utskottet att det skulle föra för långt attinföra ett generellt krav på kommunerna i dessaavseenden. Utskottet anser således att den imotionerna väckta frågan inte bör få sin lösninggenom lagstiftning. Utskottet avstyrker motionerna1998/99:N326 (m, kd) yrkande 36 och 1998/99:N332(fp) yrkande 12 om information och samråd införmarkarbeten.Kvalitetskontroll och kvalitetsansvarigKvalitetsansvarig skall enligt PBL utses avbyggherren då mer omfattande byggåtgärder som kräverbygganmälan genomförs eller då rivningsplan krävs.Den kvalitetsansvarige skall se till att kontrollerutförs och kontrollplaner följs och dessutom närvaravid byggsamråd, besiktningar och andra kontroller.Regler om kvalitetsansvarig återfinns i 9 kap. PBL.Enligt motion 1998/99:Bo509 (v) yrkande 2 börbenämningen kvalitets-ansvarig ändras tillkontrollansvarig eftersom den kvalitetsansvarigeendast ansvarar för att kontrollplan upprättas ochföljs, inte för vad som står i den. I motionensyrkande 3 begärs dessutom att regeringen skallåterkomma till med förslag om hurkvalitetsbestämmelserna skall säkras. Dagens ordningdär kvalitetsbestämningen sker genom byggherrensförsorg bör enligt motionen ändras. I stället börkvalitetsbestämningen enligt motionenintresseregleras mellan allmänna och enskildaintressen och beslutas t.ex. viddetaljplanläggningen.När reglerna om kvalitetsansvarig infördes togsfrågan om benämningen upp av regeringen (prop.1993/94:178, bet. 1993/94:BoU18, rskr. 1993/94:372). I vissa remissvar hade nämligen kritik förtsfram mot benämningen som ansågs vilseledande. Varkenregering eller riksdag tog dock fasta på kritiken.Regeringen anförde därvid att en kvalitetsansvarighar flera uppgifter och att en dugligkvalitetsansvarig i praktiken kan få mycket storbetydelse när det gäller att uppnå en hög kvalitet ibyggandet.Även enligt utskottets mening kan benämningenkvalitetsansvarig i PBL uppfattas som någotmissvisande. Då begreppet ärinarbetat med nästan 4 000 personer certifierade kandet antas att en ändring nu skulle leda tillmissförstånd och oklarheter. har intagit enliknande ståndpunkt (rapport 1997:9 Utvärdering avändringar i byggregleringen). Utskottet anser medhänsyn till det anförda att några vidareöverväganden om att ändra benämningen inte börgöras. Motion 1998/99:Bo509 (v) yrkande 2 ombenämningen kvalitetsansvarig avstyrks.Utskottet är inte heller berett att ställa sigbakom förslaget i motionen när det gäller ordningenför kvalitetsbestämningen vid byggande. De reglersom finns bygger på att det i lagstiftningenställs upp de övergripande krav som en byggnad skallsvara mot, och att det är byggherren som haransvaret för att en byggnad också svarar mot dessakrav. Enligt utskottets mening bör denna ordningbestå. Motionens yrkande 3 avstyrks.TrafikenI motion 1998/99:Bo523 (v) förs fram en radförslag som syftar till att åstadkomma ensamhällsplanering som ger minskadtransportintensitet. Enligt motionen är denfysiska planeringen ett av kommunernas tydligasteredskap för att styra sin framtida utveckling.Den anges därför också vara ett viktigt redskapför att ställa om till ett hållbart samhälle.Planeringsinstrumenten ger goda möjligheter attminska transportbehoven genom att forma enbebyggelsestruktur med god tillgänglighet, lokalaförsörjningssystem samt planlösningar som gergoda förutsättningar för kollektivtrafik och ettväl utbyggt gång- och cykelnät. För attkommunernas planering skall få denna inriktningförordas i motionen att· skall ges i uppdrag att aktivt stödjakommunernas planering för minskade, hållbaratransporter genom utbildning m.m. (yrkande 1),·· forskningsverksamhet om samhällsplanering förtransportminimering bör främjas genom statligaforskningsanslag (yrkande 2),·· en utredning tillsätts om hur de nationellamiljömålen för trafiksektorn skall uppnås(yrkande 3),·· kommunerna genom lag skall åläggas att upprättamiljöanpassade trafikplaner (yrkande 4).·Utskottet har ingen annan uppfattning änmotionärerna i fråga om den vikt som bör tillmätasplanarbetet då det gäller att åstadkomma enmiljöanpassning av trafiksystemen. Med stöd avdagens lagstiftning har också kommunerna storamöjligheter att ge frågorna den uppmärksamhet deförtjänar. Regeringen har uppmärksammatmyndigheterna på trafiksystemens vikt inom ettekologiskt hållbart samhälle, bl.a. vad gäller enhållbar stadsutveckling. har ocksåriksdagen antagit ett förslag till transportpolitikför en hållbar utveckling (prop. 1997/98:56, bet.1997/98: TU10), ett förslag som bl.a. lägger fastatt det övergripande målet för transportpolitikenskall vara att säkerställa en samhällsekonomiskteffektiv och långsiktigt hållbartransportförsörjning för medborgarna ochnäringslivet i hela landet. Detta övergripande målhar därutöver preciserats i ett antal delmål. Underrubriken en god miljö uttrycks delmålet på följandesätt: Transportsystemets utformning och funktionskall anpassas till krav på en god livsmiljö föralla, där natur och miljö skyddas för skador. Eneffektiv hushållning med energi, mark och vatten ochandra naturresurser skall främjas.Genom som trätt i kraft den 1 januari1999 har också kraven påmiljökonsekvensbeskrivningar utökats och skärpts,bl.a. skall regeringen pröva trafikanläggningar medstörre miljöpåverkan.Utskottet är mot bakgrund av det ovan anförda inteberett att ställa sig bakom förslagen i motion1998/99:Bo523 (v). Motionen avstyrks.IT i byggsektornSom en del i ett samlat förslag ominformationstekniken förordas i Väns-terpartietspartimotion 1998/99:T803 yrkande 12 att Boverketskall få i uppdrag att utreda informationsteknikensbetydelse för byggsektorn. Enligt motionen kantekniken användas bl.a. för att dokumentera detbefintliga byggnadsbeståndet och för attrationalisera byggandet.Utskottet delar motionärernas uppfattning om viktenav att modern teknik som IT kommer till användninginom byggsektorn. har också uppmärksammatfrågan om byggsektorns IT-utveckling, bl.a. genominrättandet av en särskild tjänst med ansvar inomverket för sådana teknikfrågor. På samma sätt som isamhället i övrigt ökar användningen av IT-baseradesy-stem inom bygg- och bosektorn. Detgäller t.ex. IT-baserade marknader för såväl nyttsom begagnat byggmaterial och kommuner som har IT-dokumenterat sina byggbestånd ur bl.a.tillgänglighetssynpunkt. Utvecklingen inom områdetär mycket snabb och dynamisk. Uppbyggnaden avinformationsstrukturerna måste enligt utskottetsmening därför tillåtas ske stegvis och i huvudsak idecentraliserade former. Det måste därför anses somtveksamt om ett större samlat grepp ger ett sådantunderlag för beslut om framtida satsningar sommotionärerna eftersträvar. Det kan förutsättas attfrågorna om IT-användningen inom bygg- och bosektornkontinuerligt får nödvändig uppmärksamhet, förutomav regeringen och också av övriga aktörerinom sektorn.