bet · GM01KU21 · 1999-03-09 00:00:00 — Motivet till förslaget är att storapartier enligt motionären inte sällan röstar nerförslag om att bereda mindre partier, som inte avegen kraft kan få representation i en nämnd,möjlighet att delta i nämndernas sammanträden.BakgrundEnligt 4 kap. 23 § KL får fullmäktige besluta att enförtroendevald som inte är ledamot eller ersättare ien viss nämnd skall få närvara vid nämndenssammanträden och delta i överläggningarna men inte ibesluten. Beslutet får även innefatta att denförtroendevalde skall ha rätt att få sin meningantecknad i protokollet.I kommunallagspropositionen (prop. 1990/91:117 s.76) avvisades av både principiella och praktiskaskäl ett förslag från om atten uttrycklig regel om närvarorätt i styrelsen förföreträdare för småpartier skulle införas. I ställetföreslogs att de mindre partiernas intressen bordekunna tillgodoses på frivillig väg efterfullmäktiges bedömning av förhållandena i varjekommun och landsting. Ett sätt som anvisades är attfullmäktige utnyttjar möjligheten att medgenärvarorätt enligt 4 kap. 23 §. I propositionenunderstryks också att de mindre partiernas intressenvad gäller information och insyn tillgodoses.Särskild information kan enligt propositionengivetvis lämnas till de mindre partiernasföreträdare. Vikten av att förtroendevalda från demindre partierna får ta del av handlingarunderströks också.Enligt kommunallagskommentaren (m.fl.,1993, s. 185 f.) kan fullmäktige begränsanärvarorätten i ett reglemente eller genom särskiltbeslut för ett enskilt fall. En begränsning kangöras så att den förtroendevalde endast fårnärvarorätt. Fullmäktige avgör också hur längenärvarorätten skall gälla, vilken eller vilkanämnder den skall avse och om den skall begränsastill vissa ärenden eller grupper av ärenden. ISvenska Kommunförbundets underlag till reglementeför kommunstyrelsen föreslås en begränsning avnärvarorätten på det sättet att den inte gällerärenden som rör myndighetsutövning mot enskild.Enligt m.fl. kommentar kan motsvarandebegränsning diskuteras i fråga om närvaro- ochyttranderätt för företrädare för småpartier.Utskottets bedömningFrågan om de mindre partiernas representation istyrelsen och nämnderna behandlades utförligt isamband med kommunallagsrevisionen 1991. 1988 årskommunallagskommitté föreslog att ett parti som harmandat i fullmäktige skulle få rätt att låta enrepresentant för partiet närvara vid styrelsenssammanträden med yttranderätt och rätt att tillprotokollet anteckna sin mening. Ett mycket stortantal remissinstanser avstyrkte av principiella skälförslaget, som också avvisades ikommunallagspropositionen (prop. 1990/91:117).Enligt propositionen borde valutslaget i detaktuella avseendet ha företräde framförminoritetsintresset. De mindre partiernas intresseborde enligt propositionen tillgodoses påfrivillighetens väg efter fullmäktiges bedömning. Ensådan tillåtande lagstiftning kom också till ståndmed den innebörd som redovisats i det föregående.Utskottet delar den principiella mening somframfördes i kommunallagspropositionen och finnermed anledning härav inget skäl att tillmötesgåförslaget i motion K280 (kd). Motionen avstyrks.Övriga frågorLagtrots m.m.MotionernaI motion 1998/99:K276 hemställer ()att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om behovet av attmotverka kommunernas ovilja mot att verkställa domartill förmån för medborgare. Enligt motionen hardomstolstrots från kommuner blivit en allt vanligareföreteelse. Det finns ett oacceptabelt stortantal domar som kommunerna vägrar att verkställa,ofta med hänvisning till att det är för kostsamt.Det finns enligt motionären anledning att fundera påvilka åtgärder som är lämpliga för att motverka dennuvarande allvarliga situationen. Ett alternativ äratt rättighetslagar lyfts upp till nationell nivåoch att kommunerna endast får verkställa välfärdenmed hjälp av specialdestinerade statsbidrag. Ettannat alternativ är möjligheten att införa en s.k.kommunbot för kommuner som trotsar domstolsbeslut.Liknande tankegångar finns i Folkpartietspartimotion /99:So465 av m.fl.,där det hemställs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om attinföra sanktioner mot de kommuner som begårdomstolstrots (yrkande 22).I kommittémotionen 1998/99:K281 hemställer IngridBurman m.fl. (v) att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts ombehovet av lämplig sanktion mot kommuners ochlandstings lag- och domstolstrots. Enligtmotionärerna bör vid domstolstrots påtryckningar iförsta hand riktas mot kommuner och landsting i sinhelhet. Sanktioner i form av ett högt vite medkommuner och landsting som adressater är enligtmotionen förmodligen den enda sanktion som kan fåkommuner och landsting att göra nödvändigaprioriteringar för att säkerställa människors rätt,när domstolen funnit att lagen ger dem denna rätt.Vitesbeloppet bör enligt motionärerna vida överstigakostnaden för den inte verkställda åtgärden.Liknande synpunkter framförs i motion 1998/99:K338av (), i vilken föreslås att frågan omett allmänt införande av sanktioner mot kommuner ochlandsting som inte följer domstolsutslag börutredas.I motion 1998/99:K346 hemställer () att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om åtgärder så atträttighetslagstiftningen kan efterlevas. Motbakgrund av en beskrivning av situationen vad gällerverkställandet av domar på basis av fall enligtlagen (1993:387) om stöd och service till vissafunktionshindrade (LSS) anför motionären att närriksdagen beslutar om en rättighetslag skall detvara möjligt för den enskilde att kräva sin rättenligt lagen. Om det inte sker på frivillig väg börkanske frågan om sanktionsmöjligheter gentemotkommuner och landsting utredas.BakgrundKommunalansvarsutredningen föreslog i sittbetänkande SOU 1989:64 Kommunalbot att ettekonomiskt sanktionssystem (kommunalbot) skulleinföras riktat mot kommuner eller landsting som görsig skyldiga till domstolstrots eller lagtrots.Förslaget ledde inte till något förslag frånregeringen. I samband med behandlingen av förslagettill ny kommunallag (prop. 1990/91:117) anfördekonstitutionsutskottet (bet. 1990/91:KU38) att detvar angeläget att frågorna om ett sanktionssystemfick sin lösning och förordade attregeringen på lämpligt sätt skulle bereda dessafrågor.Lokaldemokratikommittén fick enligt sina direktiv(dir. 1992:12) i uppdrag att slutföra arbetet medfrågan om hur ett sanktionssystem borde utformas somgjorde det möjligt att komma till rätta med sådanaöverträdelser som det här är tal om. I kommitténsdelbetänkande (SOU 1993:109) Förtroendevaldas ansvarvid domstolstrots och lagtrots förordades attkommuner och landsting själva genom revisorernavidtar åtgärder mot domstolstrots och lagtrots.Kommittén föreslog att det i kommunallagenuttryckligen skulle anges att nämnderna har rätt attvägra verkställa beslut i fullmäktige som haröverklagats eller som uppenbart är olagliga.Förslagen innebär ett ökat personligt ansvar för deförtroendevalda både vid lagtrots och domstolstrots.För vissa former av domstolstrots i samband medlaglighetsprövning bör de föreslagna åtgärdernaenligt kommittén kompletteras med ett personligtvitesansvar.Regeringen valde bl.a. till följd av den splittradeopinionen som kom fram vid remissbehandlingen att gåvidare med endast vissa delar avLokaldemokratikommitténs förslag. I endepartementspromemoria (Ds 1995:27) Kommunaltdomstolstrots och lagtrots föreslogs att det införsett personligt vites-ansvar i mål omlaglighetsprövning dels vid trots motverkställighetsförbud, dels vid utebliven ellerotillräcklig rättelse av upphävda beslut somtidigare verkställts. Förslaget har intemedfört att regeringen lagt fram något förslag i denhär aktuella frågan. Frågan bereds vidare iRegeringskansliet.Konstitutionsutskottet avstyrkte enmotion, där frågan om sanktioner mot kommuner ochlandsting som bryter mot viss rättighetslagstiftningaktualiserades, med hänvisning till pågåendeberedning av den nämnda departementspromemorian(bet. 1995/96:KU9). Så skedde också (bet.1997/98:KU4).Utredningen om bemötande av personer medfunktionshinder har framlagt ett betänkande(SOU 1999:21) med förslag till åtgärder för attutveckla bemötandet av personer med funktionshinder.Ett av förslagen gäller åtgärder för att motverkadomstolstrots. Länsstyrelserna föreslås få ett ökattillsynsansvar och möjlighet att förelägga kommuneroch landsting att vid vite bygga ut sin service såatt den enskilde kan erbjudas den insats hon ellerhan har rätt till. skall ocksåförelägga kommun eller landsting att i rimlig tidverkställa domar som ger enskilda rätt till vissinsats. Ett sådant föreläggande skall kunna försesmed vite.Utskottets bedömningUtskottet instämmer med motionärerna att det ärotillfredsställande att sådana rättigheter som ärbaserade på s.k. rättighetslagstiftning inte alltidkommer dem till del som är berättigade till t.ex.vård, hjälp och stöd. Utskottet har principielltinget emot att sådana sanktioner införs som ärägnade att motverka kommunalt domstols- ellerlagtrots. Utformningen av ett sådant system äremellertid en grannlaga fråga, där avvägningar måstegöras i fråga om bl.a. mot vem sanktionerna skallriktas - enskilda förtroendevalda, den aktuellanämnden kollektivt eller kommunen - och hur kännbarade skall vara. Hänsyn måste också tas till denkommunala självstyrelsen.Med hänsyn till att frågan f.n. bereds iRegeringskansliet bör utskottet inte ta någotinitiativ till åtgärder på det aktuella området. Meddetta får motionerna K276 (fp), K281 (v), K338 (s),K346 (s) och So465 yrkande 22 (fp) anses besvaradevarför de avstyrks.Fullmäktiges beslut om årsredovisning ochansvarsfrihetMotionenI motion 1998/99:K335 hemställer dePourbaix-Lundin (m) att hos regeringenbegär förslag till sådan ändring i kommunallagen attbehandlingsordningen mellan årsredovisning ochansvarsfrihet ändras i enlighet med vad som anförtsi motionen. Enligt motionären ter sig denföreskrivna ordningen i kommunallagen attfullmäktige först skall bevilja ansvarsfrihet ochsedan godkänna årsredovisningen märklig. Det voreenligt motionären en mera logisk ordning omfullmäktige först beslutar om årsredovisningen ochsedan om ansvarsfriheten. Därför föreslås en ändringi KL med denna innebörd.BakgrundNär styrelsen har fått övriga nämndersredovisningar, skall den upprätta en årsredovisning(8:16 första stycket KL). Årsredovisningen skalllämnas över till fullmäktige och revisorerna snarastmöjligt och året somredovisningen avser (8:17 KL). Årsredovisningenskall godkännas av fullmäktige. Det bör inte skeinnan fullmäktige enligt 9:16 andra stycket KLbeslutat om ansvarsfrihet skall beviljas ellervägras (8:18 KL).Revisorerna skall till fullmäktige avge enberättelse med redogörelse för resultatet av denrevision som avser verksamheten under det föregåendebudgetåret (9:14 KL). Om anmärkning framställs,skall anledningen till denna avges irevisionsberättelsen. Anmärkningar får riktas motnämnder och fullmäktigeberedningar samt de enskildaförtroendevalda i sådana organ. Berättelsen skallockså innehålla ett särskilt uttalande huruvidaansvarsfrihet tillstyrks eller ej (9:15 KL).Fullmäktige skall inhämta förklaringar över deanmärkningar som har framställts irevisionsberättelsen. Fullmäktige skall vid ettsammanträde före utgången av året somrevisionen avser besluta om ansvarsfrihet skallbeviljas eller vägras (9:16 KL).Av lagkommentaren (m.fl., 1993 s. 293)framgår att skälet till bestämmelsen attårsredovisningen skall överlämnas till fullmäktigeoch revisorerna möjligt och senast den 1juni året som redovisningen avser äratt revisorerna skall hinna fullgöra sittgranskningsarbete och avge revisionsberättelse innanfullmäktige skall behandla frågan om ansvarsfrihet,vilket bör ske innan fullmäktige fastställerbudgeten för efter redovisningsåret.I äldre lag har det inte funnits något krav på attfullmäktige skall fatta något beslut angående denårsredovisning som styrelsen upprättar. I praktikenhar detta skett ändå, och den praxis som sålundautbildats har i den reviderade kommunallagenlagfästs genom en bestämmelse som åläggerfullmäktige att godkänna årsredovisningen. På grundav det nämnda sambandet mellan årsredovisning,revision och dechargebehandling får godkännandetinte ske tidigare än i samband med fullmäktigesbehandling av frågan om ansvarsfrihet. Eftersomårsredovisningen som sådan inte är förenad med någrarättsverkningar, har fullmäktiges beslut medanledning av årsredovisningen inte heller någrarättsverkningar. Beslutet får endast den betydelsenatt det markerar att fullmäktiges behandling avårsredovisningen är avslutad.Utskottets bedömningVid en bedömning av förslaget i motion K335 börsambandet mellan årsredovisningen, revisionen ochfullmäktiges behandling av frågan om ansvarsfrihetbeaktas. Nämndernas årsredovisning ligger somframgår av det föregående till grund förrevisorernas granskning av verksamheten och dendärtill knutna bedömningen av om ansvarsfrihet skallbeviljas. Det efterföljande särskilda beslutet omårsredovisningen i den ordning som kommunallagenföreskriver har inte några rättsverkningar. Någotskäl att ändra på kommunallagens bestämmelser på detsätt som föreslås i motionen föreligger såledesinte. Motion K335 (m) avstyrks.BorgmästarebegreppetMotionenI motion 1998/99:K242 hemställer ()att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om borgmästare. Enligtmotionen avser borgmästartiteln internationellt denviktigaste politiska företrädaren i en stad. ISverige har titeln tidigare varit knuten tillchefsjuristen i rådhusrätten. har den emellertidhållits vakant i tillräckligt för att denskall kunna övergå till den internationellt gängsebetydelsen. Därför bör beteckningen borgmästarereserveras för kommunstyrelsens ordförande ikommunerna.BakgrundI betänkandet 1997/98:KU4 redovisade utskottet medanledning av en motion om återinförande av titelnborgmästare hur titeln använts historiskt i Sverigesamt hur den används i vissa andra länder. Utskottethänvisar till denna redovisning. I sin bedömninganförde utskottet att det är svårt att argumenteraför att titeln borgmästare generellt införs som enbenämning på kommunstyrelsens ordförande, med hänsyntill att borgmästarfunktionen i historisktsett inte i första hand var av politisk karaktär.Mot bakgrund av att borgmästarebegreppet i detnutida framstår som diffust, borde detenligt utskottet inte införas generellt somförespråkas i motionen, vilken avstyrktes.Representanterna för Moderata samlingspartietreserverade sig i fråga om utskottets motivering ochanförde att kommuner som så vill borde kunna användasig av titeln borgmästare.Utskottets bedömningUtskottets finner ingen anledning att ändrasin tidigare uttalade uppfattning i frågaom borgmästarebegreppet och avstyrkerdärför motion K242 (m). beträffande kommundelningaratt med anledning av motionerna 1998/99:K268yrkande 2, 1998/99:K298 yrkande 1 samt K328yrkande 2 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört,res. 1 (s, v)2. beträffande beskattningsrättatt avslår motion 1998/99:K313,res. 2 (m)3. beträffande direktval tillkommundelsorganatt avslår motionerna 1998/99:K328 yrkandena 3 och6 samt 1998/99:Bo507 yrkande 14,res. 3 (c, fp)4. beträffande nyval i kommuner ochlandsting m.m.att avslår motionerna 1998/99:K296 yrkandena 2 och3 samt 1998/99:K328 yrkande 4,res. 4 (m, fp)res. 5 (mp)5. beträffande folkinitiativ tillkommunala folkomröstningaratt med anledning av motionerna 1998/99:K268yrkande 1, 1998/99:K298 yrkande 2, 1998/99:K314och 1998/99:K352 yrkandena 2 och 3 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottetanfört,res. 6 (s, v)6. beträffande beslutande folkomröstningarm.m.att avslår motion 1998/99:K352 yrkandena 1 och 4,7. beträffande medborgerlig motionsrättatt avslår motion 1998/99:K296 yrkande 1,res. 7 (c, mp)8. beträffande närvarorätt vidnämndsammanträden i vissa fallatt avslår motion 1998/99:K280,res. 8 (kd)9. beträffande lagtrots m.m.att avslår motionerna 1998/99:K276, 1998/99:K281,1998/99:K338, 1998/99:K346 och 1998/99:So465yrkande 22,res. 9 (v, fp)10. beträffande fullmäktiges beslut omårsredovisning och ansvarsfrihetatt avslår motion 1998/99:K335,11. beträffande borgmästarebegreppetatt avslår motion 1998/99:K242.res. 10 (m) - motiveringenStockholm den 9 mars 1999På vägnarPer UnckelI beslutet har deltagit: Per (), (), (), (), (),(), JerryMartinger (m), (),(), TommyWaidelich (s), (),von der Esch (kd), NilsFredrik (), Per (), () HelenaBargholtz (fp) och (). Kommundelningar (mom. 1)(), (), BarbroHietala (), (), KerstinKristiansson (s), (), MatsEinarsson (v) och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 6börjar med "Utskottet instämmer i" och slutar med"regeringen till känna" bort ha följande lydelse:Inledningsvis vill utskottet erinra om att denkommunindelningsreform som slutligt genomfördes ibörjan av bl.a. syftade till att skapabärkraftiga kommuner med förmåga att tillhandahållaen omfattande och varierad service förkommuninvånarna. Kommunerna har därigenom kunnatanförtros lagstadgade uppgifter i en omfattning sominternationellt sett är mycket omfattande. På dennagrund kan man enligt utskottets mening hävda attargumenten för kommunindelningsreformen fortfarandeär bärande.Den minskning av antalet förtroendevalda somindelningsreformen naturligt förde med sig har under1970- och 1980-talen till viss del kompenseratsgenom att nya förtroendeuppdrag skapats, bl.a. genomen mer decentraliserad och differentieradnämndorganisation.Under de senaste 20 åren har regeringen tillstyrktdelningar av kommuner i 11 fall, vilket medfört 23nya kommunbildningar, varigenom en del mindrelyckade kommunbildningar har rättats till. De nyakommuner som därigenom kommit till stånd haremellertid i flera fall varit små eller mycket smålandsbygdskommuner som lider brist på möjlighetertill en god tillväxt och som haft svårigheter att påegen hand upprätthålla en bra service.När det gäller reglerna för den kommunalaindelningen vill utskottet upprepa sitt uttalande(bet. 1997/98:KU4), att indelningslagen fungerattillfredsställande. När det gäller förutsättningarnaför indelningsändringar vill utskottet hänvisa tillde principiella resonemangen i förarbetena tillindelnings-lagen, vilka fortfarande i hög grad ägeraktualitet. I detta sammanhang instämmer utskottetockså i uppfattning atteventuella inskränkningar i regeringens skönsmässigaprövning skulle få negativa effekter. Denna prövningär enligt utskottets mening den yttersta garantinför att den prövning av alla omständigheter somenligt förarbetena till indel-ningslagen bör skeockså kommer till stånd. Mot denna bakgrundavstyrker utskottet motion K268 yrkande 2 (kd), ivilken föreslås att regeringen bör vara mer generösi sina bedömningar av möjliga kommundelningar.Något behov av ändring av reglerna i syfte attunderlätta kommundelningar som efterlyses i motionK328 yrkande 2 (fp) finns det heller inte enligtutskottets mening. Motionen avstyrks.I motion K298 yrkande 1 (c) lämnas vissa förslagtill ändringar i fråga om reglerna förkommundelningar vad avser Kammarkollegiets roll,tidpunkten för genomförande av kommundelningar ochbetydelsen av att en majoritet av invånarna i enkommundel önskar en delning av en kommun. Medhänvisning till vad utskottet anfört i detföregående avstyrks motionen i dessa delar.När det gäller frågan om det kommunalautjämningssystemets inverkan på kommundelningar villutskottet erinra om att det statsbidrags- ochutjämningssystem inom kommunsektorn som infördes1996 syftar till att ge kommuner och landstinglikvärdiga förutsättningar för att bedriva sinabasverksamheter. Utjämningssystemet är såkonstruerat att det, såvitt utskottet kan bedöma,varken gynnar eller missgynnar en visskommunbildning, eftersom skillnader mellankommunerna i fråga om såväl skatteinkomster somstrukturkostnader jämnas ut. Motionen avstyrks äveni denna del.dels att utskottets hemställan under 1 bort haföljande lydelse:1. beträffande kommundelningaratt avslår motionerna 1998/99:K268 yrkande 2,1998/99:K298 yrkande 1 och 1998/99:K328 yrkande2,2. beskattningsrätt (mom. 2)Per (), (), ()och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 10börjar med "I motion K313" och slutar med "varförden avstyrks" bort ha följande lydelse:I motionen ges exempel på att staten under desenaste åren begränsat kommunernas självstyrelse vadavser skatteuttaget. Utskottet instämmer i vad somsägs i motionen om att den kommunala skattenivånytterst är en fråga som de folkvalda, dvs.fullmäktige, har att besluta om. Utskottet instämmerockså i att ingen kommun skall tvingas höja skattenför att finansiera andra kommuners åtaganden.Utskottet vill i sammanhanget erinra om de förslagtill förtydliganden i regeringsformen m.m. somföreslagits i betänkandet Den kommunalasjälvstyrelsen och grundlagen (SOU 1996:129). Motdenna bakgrund finns det anledning att ändralagstiftningen på det sätt som förespråkas imotionen. Dock bör ändringen göras iregeringsformen, eftersom det är bestämmelserna i är normerande för den kommunalabeskattningsrätten. Detta bör medanledning av motion K313 (m) som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 2 bort haföljande lydelse:2. beträffande beskattningsrättatt med anledning av motion 1998/99:K313 (m) som sinmening ger regeringen till känna vad utskottetanfört3. Direktval till kommundelsorgan (mom. 3)() och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 14börjar med "Med hänvisning" och slutar med "Bo507yrkande 14 (c)" bort ha följande lydelse:Utskottet instämmer i vad som anförs i motion K328(fp) om att införa direktval till kommundelsnämnder(yrkande 3) och att de direktvalda organensinflytande och bestämmanderätt bör öka (yrkande 6).Utskottet instämmer också i vad som anförs i motionBo507 yrkande 14 (c) om att det behövs ett ökatlokalt inflytande över det lokala områdetsförvaltning och utveckling och att ett sätt attuppnå ett större engagemang kan vara att införadirektval till stadsdelsnämnder. Detta bör gesregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 3 bort haföljande lydelse:3. beträffande direktval till kommundelsorganatt med anledning av motionerna 1997/98:K328yrkandena 3 och 6 samt 1998/99:Bo507 yrkande 14som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,4. Nyval i kommuner och landsting m.m.(mom. 4)Per (), (), (),() och ()anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 14börjar med "Enligt utskottets mening" och slutar med"K328 yrkande 4 (fp)" bort ha följande lydelse:Utskottet instämmer i vad som sägs i motion K328yrkande 4 (fp) om att det är en brist i detkommunala regelsystemet att extraval eller nyvalinte tillåts även om förändrade politiskaförhållanden och relationer mellan partierna skullemotivera det. Visserligen finns det enligtkommunallagen en bestämmelse som gör det möjligt attentlediga ledamöterna i nämnderna och välja nyaledamöter, om t.ex. en koalition spruckit. mening är detta inte tillfyllest,eftersom det har visat sig att enmajoritetsgruppering till följd av klandervärtbeteende kan förlora allmänhetens/väljarnasförtroende. I ett sådant fall är det naturligt attfullmäktige upplöses och ett nytt fullmäktige väljs.Därför bör regeringen återkomma till medförslag till ändringar på det aktuella området.Detta bör ges regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 4 bort haföljande lydelse:4. beträffande nyval i kommuner och landstingm.m.att med bifall till motion 1998/99:K328 yrkande 4och med avslag på motion 1998/99:K296 yrkandena2 och 3 som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört,5. Nyval i kommuner och landsting m.m.(mom. 4)Per () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 14börjar med "Enligt utskottets mening" och slutar med"K328 yrkande 4 (fp)" bort ha följande lydelse:Som framhålls i motion K296 finns på det kommunalaområdet ingen motsvarighet till en sådanmisstroendeförklaring som kan riktas mot regeringeneller ett enskilt statsråd och som medför attregeringen eller ett statsråd avgår.