bet · GM01FiU25 · 1999-05-20 00:00:00 — Situationerhar nu uppstått i flera små kommuner som samtidigtär turistkommuner att vistelsetider på 3-6 månaderinte är ovanliga. I en situation med en kärv ekonomikan detta i sin tur leda till konflikter mellan denfast boende befolkningen och de sommarboende, någotsom enligt motionären är mycket olyckligt. Somexempel på en sådan mindre turistkommun nämnsBåstads kommun. I denna kommun har man enligtmotionären haft som praxis att stå för fyra veckoroch bedömt detta som rimlig tid för rekreation.Förhållandena i detta hänseende för kommuntas också upp i motion So208 av ().Motionären understryker att det till kommunenårligen kommer många sommarboende med omfattandehemtjänstbehov. De stannar - ettförhållande som leder till stora kostnader. Detborde, framhålls det, vara en självklarhet atthemkommunen betalar för utförda tjänster. Enligtmotionären vore det bästa en omsorgspeng som följdeden hjälpbehövande men i avvaktan på en sådan reformbör lagen ändras så att hemkommunen får det fullabetalningsansvaret.Finansutskottets ställningstagandeUtskottet konstaterar i likhet med motionärerna attdet enligt socialtjänstlagen är den s.k.vistelsekommunen som har det yttersta ansvaret föratt den enskilde får det stöd och den hjälp som haneller hon behöver. Med vistelsekommun avses denkommun där den enskilde befinner sig närhjälpbehovet inträder. En person i behov av t.ex.hemtjänst kan sålunda ha rätt att få sitt behovtillgodosett vid en tillfällig vistelse i en annankommun än hemkommunen. Vistelsekommunen får bärakostnaderna för detta.Frågan om kommunernas betalningsansvar enligtvistelsebegreppet har diskuterats i olikasammanhang. När bestämmelsen infördes år 1982befarades från olika håll att de attraktivaturistkommunerna skulle drabbas av stora kostnadertill följd av bestämmelsen. Enligt vad utskotteterfarit har det inte uppstått merkostnader av ensådan omfattning att de kan motivera införandet avett särskilt ersättningssystem mellan kommunerna.Enligt studier som genomförts av anser en majoritet av kommunerna attett särskilt ersättningssystem mellan kommunerna börundvikas. Utskottet vill också nämna att frågantagits upp i två skriftliga frågesvar frånsocialministern . Socialministern sågför sin del ingen anledning att vidta någraåtgärder. Utskottet delar denna uppfattning.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottetmotionerna Fi605 (s), Fi607 (c) och So208 (m).Kostnadsansvaret för socialbidragenMotionernaI motion Fi609 av och () om socialbidragen framhållermotionärerna att den snabba kostnadsutvecklingentill följd av den höga arbetslösheten fräter sönderdet gemensamma trygghetssystemet ute i landetskommuner. Den av beslutaderiksnormen bör kompletteras för att undvikaytterligare påfrestningar på kommunsektorns ekonomi.Enligt motionärerna är ett grundläggande problem attdet i praktiken är omöjligt att bedrivakonjunkturutjämnande politik på nivå.Bekämpningen av den ekonomiska krisen ocharbetslösheten är i första hand en fråga för staten.Därför bör även ansvaret och kostnaderna för desociala konsekvenserna vara statliga och ejkommunala.Motionärerna menar också att kommunernasmöjligheter att planera sin ekonomi för närvarandeomintetgörs av de sociala kostnadernas tendens attskena iväg i kristid. Genom att kommunernasskyldigheter är lagfästa finns det i realiteteninget kommunalt självstyre när det gäller de socialafrågorna. Ett sätt att lösa dettalegitimitetsproblem är att staten övertar detövergripande ansvaret och fullföljer detreformarbete som inleddes med 1997 årsriksdagsbeslut om en riksnorm. Enligt motionärernabör ett förstatligande av socialbidragen, omfattandesåväl administration som finansiering, prövas somett sätt att åstadkomma ett effektivare, rättvisareoch tryggare system.Enligt motion Fi606 av och () borde staten och kommunerna haett gemensamt ansvar och ett gemensamt intresse avatt människor kommer ut ur bidragssystemen och fårjobb och lön. Motionärerna pekar på attsocialbidragskostnaderna växer särskilt istorstadskommunerna. I dessa kommuner finns,framhåller man, en större andel arbetslösa och äldresom får socialbidrag på grund av att de inte kommitin i försäkrings- och pensionssystemen. Dettainnebär dels att socialbidragskostnaderna tränger utreguljär verksamhet, dels att arbetslösamänniskor får sämre stöd och möjligheter att kunnata sig in på arbetsmarknaden. Därför bör staten ochkommunerna dela på kostnaderna för socialbidragen.Detta skulle enligt motionens förslag kunnagenomföras genom att staten påtar sig ett direktkostnadsansvar och att motsvarande summa dras frånstatsbidragen till kommunerna. På så sätt blirreformen statsfinansiellt neutral vid nuvarandesocialbidragsnivå.Finansutskottets ställningstagandeUtskottet kan notera att frågan omansvarsfördelningen mellan stat och kommun påsocialtjänstområdet har diskuterats ingående undersenare år. En orsak till detta är de kraftigt ökadekostnaderna för socialbidragen till följd av denhöga arbetslösheten. 1997 tillsattaSocialtjänstutredningens uppgifter ingår bl.a. attanalysera behovet av att förändra principerna försocialtjänstens finansiering för att få till stånden långsiktig stabilitet i resurserna påsocialtjänstens alla omsorgsområden. Utredningenskall överväga hur en balans kan uppnås mellan denambitionsnivå som anger ochkommunernas ekonomiska resurser. Utredningsuppdragetskall redovisas senast den 31 maj 1999.Utskottet ser ingen anledning att föregripautredningen och kommande beredning av dess förslag.Riksdagen bör därför avslå motionerna Fi606 (fp)yrkande 3 och Fi609 (s). beträffande avslag på propositionenm.m.att avslår motionerna 1998/99:Fi37 yrkande 2,1998/99:Fi40 yrkande 1 och 1998/99:Fi42 yrkande2,res. 1 (m)res. 2 (kd)2. beträffande principer för förändringari utjämningssystemetatt avslår motionerna 1998/99:Fi37 yrkande 3 idenna del och 1998/99:Fi40 yrkande 2,res. 3 (m)res. 4 (kd)res. 5 (fp) - motiv.3. beträffande kostnadsutjämningenatt med bifall till proposition 1998/99:89yrkandena 1 och 2 samt med avslag på motionerna1998/99:Fi41 yrkandena 2 och 3, 1998/99:Fi210yrkandena 42 och 43, 1998/99:Fi604, 1998/99:N237yrkandena 1 och 2, 1998/99:N275 yrkande 6 och1998/99:N327 yrkande 4dels antar regeringens förslag till1. lag om ändring i lagen (1995:1515) omutjämningsbidrag till kommuner och landsting,2. lag om ändring i lagen (1995:1516) omutjämningsavgift för kommuner och landsting,3. lag om ändring i lagen (1995:1517) ominförande av lagen (1995:1514) om generelltstatsbidrag till kommuner och landsting, lagen(1995:1515) om utjämningsbidrag till kommuneroch landsting och lagen (1995:1516) omutjämningsavgift för kommuner och landsting,dels godkänner regeringens förslag tillriktlinjer för förändringar avutjämningssystemet,res. 6 (m)res. 7 (c)4. beträffande inkomstutjämningenatt avslår motionerna 1998/99:Fi37 yrkande 3 idenna del, 1998/99:Fi38 yrkande 2,1998/99:Fi602, 1998/99:Fi603 och 1998/99:Fi606yrkande 2,res. 8 (m)res. 9 (fp)5. beträffande det fortsatta uppföljnings- ochutredningsarbetetatt avslår motionerna1998/99:Fi37 yrkande 1, 1998/99:Fi38 yrkande 1,1998/99:Fi39, 1998/99:Fi40 yrkande 3,1998/99:Fi41 yrkande 1, 1998/99:Fi42 yrkande 1och 1998/99:Fi208 yrkandena 12 och 13,res. 10 (m)res. 11 (kd)res. 12 (c, fp)6. beträffande uppgiftsfördelningen mellanstat och kommunatt avslår motionerna 1998/99:Fi14 yrkande 9 och1998/99:Fi208 yrkande 14,res. 13 (m)7. beträffande näringsverksamhetm.m.att avslår motionerna 1998/99:Fi27 yrkande 6,1998/99:Fi208 yrkande 11, 1998/99:Fi502, 1998/99:Fi613yrkande 1, 1998/99:K355 yrkande 1, 1998/99:N215 yrkande 1,1998/99:N333 yrkande 3 och 1998/99:A811 yrkande13,res. 14 (m, kd, c, fp)8. beträffande avstämningsdatum förstatsbidrag till kommunernaatt avslår motion 1998/99:Fi601,9. beträffande översyn aversättningssystemet för hemtjänst i samband medfritidsboendeatt avslår motionerna 1998/99:Fi605, 1998/99:Fi607och1998/99:So208,10. beträffande kostnadsansvaret försocialbidragenatt avslår motionerna 1998/99:Fi606 yrkande 3 och1998/99:Fi609.res. 15 (fp)den 20 maj 1999På finansutskottets vägnarJan BergqvistI beslutet har deltagit: (), MatsOdell (kd), (), (), (), (), CarinLundberg (s), (), (), Per (), (), MatzHammarström (mp), (), (),(), () och (). Avslag på propositionen m.m. (mom. 1)(m), , och (alla m) anserdels att finansutskottets ställningstagande underrubriken på propositionen m.m. bort haföljande lydelse:Enligt utskottets mening bör, i enlighet med vadsom anförts i motion Fi37 (m), det grundlagsvidrigaoch tillväxtfientliga inomkommunalautjämningssystemet avskaffas fr.o.m. den 1 januari2002. börtemporära förändringar vidtas i inkomstutjämningen.Utskottet anser vidare att en utredning skalltillsättas med uppgift att skyndsamt utarbeta ettnytt bidragssystem för kommunsektorn med statligabidrag till kommuner och landsting som har för sinauppgifter otillräcklig skattekraft. Väsentligautgångspunkter för ett nytt system bör enligtutskottets uppfattning vara att det skall stimuleratillväxt samt vara grundlagsenligt och betydligtenklare än det nuvarande mycket svåröverskådligasystemet. Utskottet konstaterar också attutformningen av ett sådant nytt system väsentligtkommer att underlättas om också vissa uppgifter somi dag bekostas av kommuner och landsting finansieraspå nationell nivå på det sätt som föreslagits avModerata samlingspartiet.Utskottet tillstyrker med det anförda motion Fi37(m) yrkande 2 samt avstyrker proposition 1998/99:89.Motionerna Fi40 (kd) yrkande 1 och Fi42 (kd) yrkande2 är därmed tillgodosedda.dels att utskottets hemställan under 1 bort haföljande lydelse:1. beträffande avslag på propositionen m.m.att med bifall till motion 1998/99:Fi37 yrkande 2och med anledning av motionerna Fi40 yrkande 1och Fi42 yrkande 2 avslår proposition1998/99:89,2. Avslag på propositionen m.m. (mom. 1)(kd)och (båda kd) anserdels att finansutskottets ställningstagande underrubriken på propositionen m.m. bort haföljande lydelse:Enligt utskottets mening bör regeringens förslag ipropositionen till förändringar i det befintligautjämningssystemet avslås mot bakgrund av vad somanförts i motionerna Fi40 (kd) och Fi42 (kd).Utskottet står för sin del bakom de grundläggandeprinciperna för systemet, dvs. att alla kommuner ochlandsting skall ha likvärdiga ekonomiskaförutsättningar för att bedriva sin verksamhet.Utskottet anser att det föreliggandeförslaget är dåligt underbyggt varför 1999 årsregler bör gälla tills vidare. En utredning börvidare tillsättas med uppgift att ersätta deninomkommunala utjämningen med en statlig utjämning.Utskottet tillstyrker därmed motionerna Fi40 (kd)yrkande 1 och Fi42 (kd) yrkande 2 samt avstyrkerproposition 1998/99:89 och motion Fi37 (m) yrkande2.dels att utskottets hemställan under 1 bort haföljande lydelse:1. beträffande avslag på propositionen m.m.att med bifall till motionerna 1998/99:Fi40 yrkande1 och 1998/99:Fi42 yrkande 2 avslår proposition1998/99:89 och motion 1998/99:Fi37 yrkande 2,3. Principer för förändringar iutjämningssystemet (mom. 2) (m), , och (alla m) anserdels att finansutskottets ställningstagande underrubriken för förändringar iutjämningssystemet bort ha följande lydelse:Finansutskottet anser i likhet med motionärernabakom motion Fi37 (m) att det grundlagsvidriga ochtillväxtfientliga inomkommunala utjämningssystemetbör avskaffas. Utskottet kan därför inte ställa sigbakom de principer för utjämningssystemet sompropositionens förslag utgår ifrån. Tvärtom kanutskottet konstatera att principen om "likvärdigaförutsättningar" fått en ny och märklig innebörd,nämligen att en kommun eller ett landsting inteskall kunna påverka sin situation i positiv riktningoch då skörda några frukter av en framgångsrikkommunal politik.Enligt utskottet är det grundläggande problemet attså många kostnadskrävande uppgifter lagts påkommunerna. Därav följer också ett behov av enomfattande utjämning av skattekraft och strukturellakostnader. Flera av dessa uppgifter bör enligtutskottets mening i stället finansieras nationelltgenom bl.a. en nationell skolpeng och genom enobligatorisk sjukvårdsförsäkring. Därigenom skullegivetvis behovet av en långtgående utjämning avskattekraften för återstående lokala uppgifter varabetydligt mindre.Utskottet konstaterar vidare att det gällandeinomkommunala utjämningssystemet strider mot densvenska grundlagen. I regeringsformen anges tydligtatt det som upptas i lokal skatt endast skallanvändas för skötseln av den egna kommunensangelägenheter. Utskottet anser det därför somsjälvklart att dagens grundlagsvidriga system skallersättas med en ordning som respekterar den svenskagrundlagens lydelse. Det nuvarande systemet börersättas med en ordning där kommuner och landstingmed för sina uppgifter otillräcklig skattekraftskall erhålla ett statsbidrag. Utskottet menar attett system där kommuner och landsting själva svararför en långtgående utjämning i praktiken innebär attkommunalskatten förlorar sin legitimitet som lokalskatt. En nytt grundlagsenligt system med statligfinansiering bör enligt utskottet införas för attutveckla och stärka den kommunala självstyrelsen.Med vad utskottet här anfört tillstyrks motion Fi37(m) yrkande 3 i denna del. Motion Fi40 (kd) yrkande2 avstyrks av utskottet.dels att utskottets hemställan under 2 bort haföljande lydelse:2. beträffande principer för förändringar iutjämningssystemetatt med bifall till motion 1998/99:Fi37 yrkande 3 idenna del och med avslag på motion 1998/99:Fi40yrkande 2 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört,4. Principer för förändringar iutjämningssystemet (mom. 2) (kd)och (båda kd) anserdels att finansutskottets ställningstagande underrubriken för förändringar iutjämningssystemet bort ha följande lydelse:Utskottet vill i enlighet med motion Fi40 (kd)betona vikten av att det kommunalautjämningssystemet i realiteten skapar likvärdigaförutsättningar för kommuner och landsting/regioneroberoende av skattekraft och opåverkbarastrukturella kostnader. Det föreliggande förslagethar sådana allvarliga brister att ett nytt systemskyndsamt bör utredas och träda i kraft senast år2002.Utskottet anser att en utredning bör prövaen övergång från inomkommunal till statlig inkomst-och kostnadsutjämning. Nuvarande ordning medinomkommunal utjämning går emot grundlagensintentioner med självstyrelse och kommunalbeskattningsrätt. Enligt subsidiaritetsprincipen ärdet staten som skall stödja kommunsektorn ochutjämna de opåverkbara ekonomiska förutsättningarsom föreligger för kommuner och landsting attbedriva den lagstadgade verksamheten. Systemet medinomkommunal utjämning leder till konstlademotsättningar mellan kommuner och mellan landsting.När vissa kommuner och landsting betalar storasummor i avgift och andra får del av bidrag imotsvarande utsträckning skapas dessutom möjlighetentill och föreställningen om att medel från en kommunanvänds till olika icke lagstadgade verksamhetereller investeringar. Utjämningen mellan kommuner ochlandsting är enligt utskottet en statlig uppgift.I den av regeringen föreslagna modellen med enlångtgående inomkommunal utjämning är incitamentenför tillväxt och expansion inte bara små utan direktkontraproduktiva. Tillväxtkommuner med högskattekraft riskerar att på grund av sänkta bidragförlora ekonomiskt på företagsetablering och ökadeskatteintäkter. Utskottet ställer sig såledeskritiskt till att de skadliga marginaleffekternainte eliminerats med liggande förslag.Utskottet konstaterar vidare att en omfattande ochallvarlig kritik förts fram motutredningen (SOU 1998:151), som ligger till grundför propositionen. Kritiken har gått ut på attredskapet för kostnadsutjämningen, den s.k.standardkostnadsmetoden, räknar in även högstpåverkbara faktorer. Detta är tvärtemot vadregeringen hävdar i sin proposition. En del förkommunerna opåverkbara faktorer som hyres-, löne-och prisnivåer finns inte med i systemetsuträkningar, medan andra finns med. Till dettaerkänner utredningen öppet att väsentlig statistiksaknas. Ytterligare kritik riktas mot att man harutgått från inaktuella siffror på landstingssidansamt inte kunnat beakta det förändradehuvudmannaskapet inom äldresjukvård och psykiatri,vilket inte redovisas separat i den kommunalabokslutsstatistiken.Standardkostnadsmetoden har enligt kritiken iblandbaserats på genomsnittlig servicestandard, vilketfår till följd att utjämningen premierar högservicekostnad och bestraffar tidigare besparingaroch effektivitet. Utskottet anser inte att dennakritik bemötts eller att bristerna åtgärdats underremisstiden eller i propositionen. Vidare ärutskottet kritiskt mot att inte LSS-verksamhetenförs in i systemet samt mot propositionens hanteringav t.ex. verksamhetsområdena barnomsorg, hälso- ochsjukvård och äldreomsorg. Med nuvarande systempremieras och permanentas den kommunala barnomsorgenframför andra omsorgsformer. Till detta kommer attunderlaget för hälso- och sjukvårdsmodellen byggerpå statistik i ,statistik vars relevans har ifrågasatts.Mot denna bakgrund anser utskottet att det ärnödvändigt med en ny utredning, som prövar enradikal förbättring av kostnadsutjämningssystemetsträffsäkerhet, enligt principerna ovan med statligutjämning. Om utredningsarbetet inte skulle kunnaleda till en bättre träffsäkerhet, måsteambitionsnivån sänkas och inriktas på mer generellalösningar. Utskottet vill vidare framhålla att medden politik som förordar skullekommuner och landsting, utöver de ramar somregeringen föreslår, tillföras 1,8 miljarder år2000, 1,4 miljarder samt 1,0 miljarder år2002.Med vad utskottet här anfört tillstyrks motion Fi40(kd) yrkande 2. Motion Fi37 (m) yrkande 3 i dennadel avstyrks.dels att utskottets hemställan under 2 bort haföljande lydelse:2. beträffande principer för förändringar iutjämningssystemetatt med bifall till motion 1998/99:Fi40 yrkande 2och med avslag på motion 1998/99:Fi37 yrkande 3i denna del som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört,5. Principer för förändringar iutjämningssystemet (mom. 2, motiveringen)(fp)() anser att den del avfinansutskottets ställningstagande under rubrikenPrinciper för förändringar i utjämningssystemet sombörjar med "konstaterar att" ochslutar med "i detta avseende" bort ha följandelydelse:Finansutskottet konstaterar att regeringen ipropositionen uttalar att de grundläggande principerför utjämningssystemet som ställde sigbakom skall ligga fast. Utskottet delarregeringens bedömning att huvudsyftet med systemetäven fortsättningsvis skall vara att skapa likvärdi-ga ekonomiska förutsättningar för kommunerrespektive landsting.Detta förutsätter ett utjämningssystem förstrukturellt betingade faktorer. Ett väl fungerandeutjämningssystem är ett viktigt positivt bidrag tillden kommunala självstyrelsen. En viktig grundprincipär att systemet omfattar alla kommuner ochlandsting.Den nu aktuella propositionen avser enbartkostnadsutjämningen. I arbetet med denna uppföljninghar systemet blivit än mindre genomskinligt ochförutsägbart. De metodproblem som funnits harbekräftats och snarare förstärkts genom dettaarbete. har svårigheten i att separerastrukturella kostnadsskillnader från skattekraftenblivit än mer uppenbar. Flera av de föreslagnaförändringarna är sannolikt till det bättre,som en del förändringar förmodligenförsämrar utjämningen av de strukturellakostnadsskillnaderna.Mot bakgrund av detta anser utskottet att det iavvaktan på ett nytt system varken är bättre ellersämre att genomföra flertalet av föreslagnaförändringar.6. Kostnadsutjämningen (mom. 3) (m), , och (alla m) anserdels att finansutskottets ställningstagande underrubriken bort ha följandelydelse:Enligt utskottets mening bör, såsom framhålls imotion Fi37 (m), den nuvarande uppbyggnaden avkostnadsutjämningen frysas under de kvarvarande tvååren för systemet. Utskottet är medvetet om att dens.k. Kommunala utjämningsutredningen föreslår vissaförändringar som är väl underbyggda. kandock konstateras att stora delar av de föreslagnaförändringarna har utsatts för en mycket tung sakligmetodkritik av erfarna forskare. Bland annat har detmed rätta hävdats att sambandet mellan vissastrukturella kostnader och en högre skattekraft tillstora delar negligeras. Detta gäller exempelvisförhållandet mellan kommunens kostnader för högrelöner i offentlig sektor och en högre genomsnittligskattekraft till följd av detta. Det föreslagnasystemet åtgärdar inte, utan förstärker, de bristersom finns med dagens ordning. Mot denna bakgrundanser utskottet att en frysning avkostnadsutjämningen sätter ett större tryck på dennya utredningen att arbeta snabbt.Mot bakgrund av det anförda anser utskottet attregeringens förslag i propositionen tilllagstiftning om förändringar av kostnadsutjämningenbör avslås av . Utskottet avstyrker ävenmotionerna Fi41 (c) yrkandena 2 och 3, Fi210 (c)yrkandena 42 och 43, Fi604 (s), N237 (fp) yrkandena1 och 2, N275 (c) yrkande 6 och N327 (c) yrkande 4.dels att utskottets hemställan under 3 bort haföljande lydelse:3. beträffande kostnadsutjämningenatt avslår proposition 1998/99:89 yrkandena 1 och 2samt motionerna 1998/99:Fi41 yrkandena 2 och 3,1998/99:Fi210 yrkandena 42 och 43,1998/99:Fi604, 1998/99:N237 yrkandena 1 och 2,1998/99:N275 yrkande 6 och 1998/99:N327 yrkande4,7. Kostnadsutjämningen (mom. 3) (c)() anserdels att finansutskottets ställningstagande underrubriken bort ha följandelydelse:Utskottet noterar med tillfredsställelse att det ipropositionen genomförts förändringar ikostnadsutjämningen i enlighet med vad Centerpartietreserverade sig för i utredningsarbetet, bl.a. vadgäller kallortstillägg och integrationssatsningar.Enligt utskottets uppfattning bör dock ytterligareförändringar göras för att ge kommuner med vikandebefolkningsunderlag bättre förutsättningar attupprätthålla en rimlig samhällsservice. För att gemöjlighet till en lugnare anpassning krävs en faktorsom tar hänsyn till snabb befolkningsminskning. Enalternativregel vid större minskning än under entvåårsperiod bör därför införas. En motsvaranderegel behövs enligt utskottet också för landstingennär det gäller anpassning av hälso- och sjukvården.Utskottet anser vidare att höga strukturellakostnader för kollektivtrafiken skall kompenseras.Frågan om fördelningen mellan kommuner och landstingi detta sammanhang bör också uppmärksammas.Utskottet anser också att en ö-variabel måste varakvar då förekomsten av öar i en kommun är enopåverkbar struktur som leder till ökade kostnader.Merkostnader för att driva hälso- och sjukvård it.ex. inland bör enligt utskottet ocksåövervägas ytterligare och i avvaktan därpå börnuvarande faktor i denna del frysas.Utskottet anser mot bakgrund av det anförda attpropositionens förslag till ändringar ikostnadsutjämningen bör avslås av riksdagen.Utskottet tillstyrker motionerna Fi41 (c) yrkandena2 och 3, Fi210 (c) yrkandena 42 och 43, N275 (c)yrkande 6 och N327 (c) yrkande 4 samt avstyrkermotionerna Fi604 (s) och N237 (fp) yrkandena 1 och2.dels att utskottets hemställan under 3 bort haföljande lydelse:3. beträffande kostnadsutjämningenatt med anledning av motionerna 1998/99:Fi41yrkandena 2 och 3, 1998/99:Fi210 yrkandena 42och 43, 1998/99:N275 yrkande 6 och 1998/99:N327yrkande 4 samt med avslag på proposition1998/99:89 yrkandena 1 och 2 och motionerna1998/99:Fi604 och 1998/99:N237 yrkandena 1 och 2som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,8. Inkomstutjämningen (mom. 4) (m), , och (alla m) anserdels att finansutskottets ställningstagande underrubriken bort ha följandelydelse:Utskottet anser att den allvarligaste invändningenmot dagens utjämningssystem är att statsmakternadärigenom har medverkat till att man på kommunalnivå har ytterst små möjligheter att öka sinaintäkter som en följd av en lokal politik somstimulerar till ekonomisk tillväxt genom ökadsysselsättning och lägre arbetslöshet. Kommunernasaknar således incitament till att bidra till en förlandet nödvändig tillväxt med de skador som dettamedför för samhällsekonomin.