bet · GN01UbU4 · 1999-10-14 00:00:00 — Riksdagenbör alltså med bifall till motion 1998/99:Ub20yrkande 4 avslå regeringens förslag till ändring i 7kap. 5 § första stycket skollagen.Som anförs i motion 1998/99:So376 yrkande 3 räckerdet inte med att lärarna i specialskolorna för dövaoch hörselskadade elever är teckenspråks-kunniga.Eleverna behöver för sin utveckling även ha språkligkontakt med annan personal. Målet bör vara att allpersonal som arbetar på dessa skolor skall behärskateckenspråket. bör bifallamotionsyrkandet.Inom den Rh-anpassade gymnasieutbildningen böreleverna, utöver nationella och specialutformadeprogram, även erbjudas individuella program. Vianser att de funktionshindrade eleverna självfalletbör ges samma möjligheter som övriga elever attstudera på ett individuellt program. Detta börriksdagen med bifall till motion 1998/99:Ub20yrkande 7 och med anledning av motion 1998/99:Ub24som sin mening ge regeringen till känna.Den kristdemokratiska grundsynen utgår från envärdegrund förenlig med tradition ochvästerländsk humanism. Den innebär att varjemänniska är unik och har ett absolut värde. Honbesitter därill en förmåga att utvecklas i gemenskapmed andra människor. Vi ställer oss bakom motion1998/99:Ub20 yrkande 1 om vikten av att de värden man väljersom grund för politiken måste kunna ge enhelhetsbild av människan - hennes värde,förutsättningar, behov och uppgift.Vi anser att i sitt utvärderingsarbetebör följa upp skolans förhållningssätt ochverksamhet för att motverka diskriminering av elevermed funktionsnedsättning. I utvärderingen bör detingå en analys av hur kommunernas resursfördelningtill skolorna har påverkat funktionshindrade eleversmöjligheter att på samma villkor som andra elevervälja skola. Vad vi nu anfört bör medbifall till motion 1998/99:So376 yrkande 1 som sinmening ge regeringen till känna.Mot bakgrund av det anförda anser vi att utskottetunder momenten 11, 13, 16, 19 och 21 bort hemställa11. beträffande en ny gemensam myndighetför specialskolornaatt med bifall till motion 1998/99:Ub20 yrkande 4avslår regeringens förslag till lag om ändring iskollagen, såvitt avser 7 kap. 5 § förstastycket,13. beträffande teckenspråkskunnigpersonal i specialskolornaatt med bifall till motion 1998/99:So376 yrkande 3som sin mening ger regeringen till känna vad somovan anförts,16. beträffande individuella program inomden Rh-anpassade gymnasieutbildningenatt med bifall till motion 1998/99:Ub20 yrkande 7och med anledning av motion 1998/99:Ub24 som sinmening ger regeringen till känna vad som ovananförts,19. beträffande en värdegrund som utgårfrån etik och västerländsk humanismatt med bifall till motion 1998/99:Ub20 yrkande 1som sin mening ger regeringen till känna vad somovan anförts,21. beträffande funktionshindrade eleversmöjlighet att välja skolaatt med bifall till motion 1998/99:So376 yrkande 1som sin mening ger regeringen till känna vad somovan anförts,6. Godkännande av fristående skolor sommotsvarar specialskolan (mom. 14) - m, kd,fpBeatrice (), (), LarsHjertén (m), (), (), () och ()anför:Enligt vår mening skall - och inte denföreslagna nya gemensamma styrelsen förspecialskolorna - pröva ärenden om godkännande avfristående skolor som motsvarar specialskolan, ilikhet med vad som gäller inom det övrigaskolväsendet. Vi vill därför att medbifall till våra motionsyrkanden samt med avslag påregeringens förslag beslutar att 9 kap. 1 § tredjestycket skollagen skall ha en lydelse med dennainnebörd.Mot bakgrund av det anförda anser vi att utskottetunder moment 14 bort hemställa14. beträffande godkännande av friståendeskolor som motsvarar specialskolanatt med bifall till motionerna 1998/99:Ub18yrkandena 3 och 6, 1998/99:Ub19 yrkande 4 och1998/99:Ub20 yrkande 5 samt med avslag påregeringens förslag i motsvarande del beslutar att 9kap. 1 § tredje stycket skollagen skall ha följandelydelse:Ärenden om godkännande av fristående skolor sommotsvarar specialskolan prövas av Statens skolverk.Regeringens lagförslagFörslag till lag om ändring i skollagen(1985:1100)yttrande1998/99:SoU9yElever med funktionshinderTill utbildningsutskottetSocialutskottet har beslutat avge yttrande tillutbildningsutskottet med anledning av proposition1998/99:105 Elever med funktionshinder - ansvar förutbildning och stöd.UtskottetPropositionenI propositionen föreslår regeringen ett antaländringar i skollagen (1985:1100). Vidare aviserasuppdrag och inriktning för den framtidaorganisationen för stöd i specialpedagogiska frågorsamt vissa satsningar på bl.a. kompetensutvecklingoch forskning gällande elever i behov av särskiltstöd, däribland elever med funktionshinder.FN:s standardregler, som antogs enhälligt av FN:sgeneralförsamling , har som en avsina huvudprinciper att utbildningen för elever medfunktionshinder skall vara integrerad med denordinarie utbildningen. Standardreglerna tillkom påsvenskt initiativ. I propositionen anförs nu atträtt till stöd, likvärdiga villkor och en utbildningav god kvalitet för barn och ungdom medfunktionshinder måste stödjas och utvecklas.Utgångspunkten är att skolan även i fortsättningenskall ha som mål att vara en skola för alla.Principen om att alla barn med funktionshinder sålångt möjligt skall erbjudas en anpassad utbildningi sin hemkommun och därmed, i likhet med övriga barnoch ungdomar, ha rätt att bo hemma med sinaföräldrar är en hörnsten i svensk handikappolitik,anförs det. Lagen (1993:387) om stöd och servicetill vissa funktionshindrade (LSS) tillkom för attundanröja svårigheter i den dagliga livsföringen förpersoner med omfattande och varaktigafunktionshinder. I lagens förarbeten anges bl.a. attpersonlig assistans alltid skall övervägas som ettalternativ för att barn och ungdomar skall kunna bohemma.I propositionen anförs att en utbildning av elevermed funktionshinder inom det ordinarie skolsystemetkan betecknas som en "båda-vinner-strategi",eftersom den skola som inkluderar alla barngenerellt sett får en bättre kompetens att mötaskilda behov, något som i sin tur har fördelar ocksåför barn utan eller med begränsadefunktionsnedsättningar. Med få undantag bor barn ochungdomar med funktionshinder tillsammans medsina föräldrar och får i allmänhet sin skolgång i enskola i närheten av hemmet. Det går dock inte,enligt regeringen, att bortse från de oroandetendenser som antyder att utvecklingen i skolan gåri riktning mot mer segregerade lösningar, något somi sin tur kan leda till en sänkning avambitionsnivån och en stigmatisering av eleverna.Alla barn har lika värde men olika uppväxtvillkor.Förskolan och skolan har unika möjligheter attarbeta för att utjämna dessa olikheter, anförs det.En god generell kvalitet i förskola och skola närdet gäller såväl undervisning och omsorg som fysiskoch psykisk miljö, bidrar till att ge godaförutsättningar för elever att nå målen. I synnerhetgäller detta barn och ungdomar som har större ochannorlunda behov än andra. Läroplanerna stödjer etthelhetsperspektiv på eleverna i syfte att tatillvara såväl intellektuell förmåga som fysisk,praktisk, emotionell, skapande och social förmågahos eleverna. En helhetssyn på eleven förutsätter ensamverkan mellan alla i elevens närhet. Detomgivande samhället bestående av bl.a. kultur,fritid och möjlighet till socialt umgänge är mycketviktiga faktorer för att skolan skall lyckas medsitt uppdrag. Kontakten med elevens vårdnadshavareär särskilt betydelsefull när det gäller en elev medfunktionshinder, anförs det.I propositionen föreslås nu att skollagensinledande bestämmelse ändras så att begreppet elevermed särskilda behov byts ut mot elever i behov avsärskilt stöd. Ändringen innebär att fokus riktasfrån eleven till skolan och skolans åtgärder. Istället för att se eleven som problembärare handlardet om att se elevens möjligheter till utvecklingoch att anpassa verksamheten utifrån varje elevsförutsättningar, anförs det. Det är skolans uppgiftatt möta elevens svårigheter med pedagogiskainsatser, åtgärder i organisation och miljö, etc.Alla barn behöver stöd i sin utveckling, medan någrabehöver särskilt stöd och åter andra behöver sådantstöd under hela förskole- och skoltiden. Denföreslagna förändringen skall, enligt propositionen,ses som en betydelsefull förändring.Den gällande ansvarsfördelningen mellan stat,kommun och landsting bör så långt som möjligt gällaockså för elever med funktionshinder, anförregeringen. Det innebär en ansvarsfördelning därkommunerna ansvarar för att alla barn och ungdomarerbjuds utbildning, landstingen ansvarar för hälso-och sjukvård, t.ex. habilitering, och staten svararför lagstiftning, tillsyn, uppföljning, utvärderingoch vissa utvecklingsinsatser samt har ansvar förlärarutbildning och bidrar till visskompetensutveckling.I propositionen anförs att de undantag som görsfrån denna grundläggande ansvarsfördelning bör varatydliga och väl motiverade. Statlig finansieringeller statlig drift inom ramen för det kommunalaåtagandet bör endast komma i fråga om elever medfunktionshinder inte kan ges en likvärdig utbildningmed stöd av statens i övrigt förekommande styrningav skolan, exempelvis när det gäller döva ochhörselskadade barn som har behov av undervisning påteckenspråk. Därmed föreslås att specialskolan somskolform behålls för döva och hörselskadade elevermen avvecklas för synskadade respektive talskadadeelever. De fasta skoldelarna vid ochHällsboskolan föreslås avvecklas till förmån för enutökad resursverksamhet som en mindreskoldel för visstidsplaceringar inrättas. Enligtpropositionen bör resurscenter förassamman med Tomtebodaskolans resurscenter. Ipropositionen aviseras dessutom uppdrag ochinriktning för den framtida organisationen för stödi specialpedagogiska frågor samt vissa satsningar påbl.a. kompetensutveckling och forskning gällandeelever i behov av särskilt stöd, däribland elevermed funktionshinder.I propositionen redovisas att av despecialdestinerade statliga anslagen för elever medfunktionshinder går till attfinansiera enskilda elevers utbildning samt i vissafall till boende och habilitering i anslutning tillboendet. Mot bakgrund av principen att elever medfunktionshinder, i likhet med övriga elever, skallkunna bo hemma och erbjudas skolgång i närheten avhemmet anser regeringen att en större andel av dessamedel bör användas till att stödjakommunerna för att öka deras förutsättningar atttillgodose behoven av anpassad utbildning för elevermed funktionshinder. Ambitionen är att förslagenskall medföra att en större andel elever, jämförtmed , skall nås av insatser från den utökaderesursverksamheten. Den framtida specialpedagogiskastödorganisationen bör vidare vara betydligt merflexibel, bl.a. genom att organisationen formasutifrån en samverkan mellan staten och kommunerna.Den bör dessutom kopplas närmare andrautvecklingsfrågor som rör skolan i stort.Slutligen framhålls i propositionen att deförändringar som föreslås skall följas upp ochutvärderas, såväl utifrån elevperspektiv som utifrånorganisatoriska, verksamhetsmässiga och ekonomiskakonsekvenser.Socialutskottets bedömningSocialutskottet anser det viktigt att utvecklingenfortsätter och att nya steg tas i arbetet med att gemänniskor med funktionshinder samma förutsättningarsom andra människor. Integrering och normaliseringinnebär att människor med funktionshinder får störremöjlighet till full delaktighet i samhällslivet.Enligt är en huvudprincip attutbildning för elever med funktionshinder skall varaintegrerad med den ordinarie utbildningen.Alla barn behöver stöd i sin utveckling. Barn ibehov av särskilt stöd varken är eller bör varanågon enhetlig eller klart avgränsad grupp.Stödbehoven kan vara tillfälliga eller övergående,men också varaktiga. Ett handikapp som kan uppståtill följd av ett funktionshinder bör minimerasgenom åtgärder i den omgivande miljön och genomåtgärder i övrigt.Socialutskottet ställer sig bakom principen om attbarn och ungdomar med funktionshinder så långtmöjligt skall erbjudas en anpassad utbildning i sinhemkommun och i likhet med övriga barn och ungdomarha möjlighet att bo hemma med sina föräldrar, betona att den förändring somföreslås i propositionen måste genomföras på ettsådant sätt att kommunerna klarar att möta de behovsom barn och ungdomar med svåra funktionshinder har.För att dessa elever skall kunna bli delaktiga isamhällslivet och jämlika krävs att kommunerna tarsitt ansvar. Enligt socialutskottets mening ärtillgången till stöd och service för den enskildefunktionshindrade och personalens förmåga att mötaolika behov avgörande för om integrationen skalllyckas.Socialutskottet delar bedömningen att det krävs enhelhetssyn och en samverkan mellan alla i elevensnärhet liksom det omgivande samhället i form avbl.a. kultur, fritid och möjlighet till socialtumgänge för att integreringen skall lyckas.Kontakten med föräldrar/vårdnadshavare ärbetydelsefull och är också nyckeln till samverkanmed andra berörda som kan vara viktiga för eleven,t.ex. med barn- och ungdomshabiliteringen, denpedagogiska hörselvården eller barn- ochungdomspsykiatrin.För att stödja såväl eleverna som föräldrar ochskola är det viktigt att det finns resurscentra avhög kvalitet. Det är angeläget att dessaresurscentra tar till vara den kunskap som finns vidspecialskolorna och att det finns resurser föreleverna att vistas där , för attstödja eleverna och genomföra kompletterandeutredningar som stöd för eleven, skolan ochpersonalen i hemkommunen.Stockholm den 7 september 1999På socialutskottets vägnarIngrid BurmanI beslutet har deltagit: (), ChrisHeister (m), (), ChatrinePålsson (kd), (), (),(), (),Elisebeht (), (), LarsGustafsson (kd), (), KennethJohansson (c), (), LarsElinderson (m), () och KentHärstedt (s).Avvikande meningChris Heister (m), (), (),(), ()och () anför:Alla elever oavsett förutsättningar och intresseskall ha rätt till individuellt anpassadundervisning i syfte att nå alltmer kvalificeradekunskaper. Barn med funktionshinder har rätt attintegreras i vanliga skolor, för att därigenom kunnaväxa upp i sin normala miljö, tillsammans medföräldrar, syskon och kamrater på sin hemort. Vianser att rätten till personlig assistans i skolanskall återinföras. Detta är särskilt angeläget föratt möjliggöra för barn med svåra eller multiplafunktionshinder att kunna integreras i skolan ihemkommunen om de så önskar.Men det kan inte vara en skyldighet för svårtfunktionshindrade barn att integreras mot sin ochsina föräldrars vilja. Integrering innebär mycketmer än att vistas i samma lokaler som andra barn.För svårt funktionshindrade barn, som inte kan deltai lekar, socialt liv, undervisning ellerfritidsaktiviteter tillsammans med andra barn, måstedärför andra alternativ stå öppna.Att kunna välja skola är viktigt för alla barn. Menmöjligheten att välja är alldeles särskilt viktigför barn och ungdomar med funktionshinder.Specialskolorna måste därför enligt vår uppfattningfinnas kvar. De kan erbjuda eleverna trygga miljöerdär de kan känna tillit till omgivningen och stärkasi sin identitet. Det måste vara barnens ochföräldrarnas bedömning om vad som är bäst för barnetsom avgör om barnet skall delta i integreradutbildning i hemkommunen eller i specialskola. Dettaskall inte avgöras av för alla barn utanbör göras i varje enskilt fall utifrån elevens behovoch önskemål.Specialskolorna utgör viktigaresurscentra som kommunerna kan ha hjälp och nyttaav i sina arbeten för att förbättraförutsättningarna för funktionshindrade barn ochungdomar. Det är av största vikt att den kommunalakompetensen vad gäller undervisning av barn medfunktionshinder förbättras. Resurscentra vidspecialskolorna kan aktivt bidra till detta. Vianser det viktigt att denna verksamhet stöds ochutvecklas som den fasta skoldelen blirkvar.Kenneth () anför:Jag anser det vara av stor vikt att kommunernasansvar för utbildningen för elever medfunktionshinder och ansvaret för att stödja derasintegration i samhället förtydligas. villjag betona att olika barn har olika behov, ochsamhällets stöd och insatser måste utgå från dettafaktum. Normalisering måste vara huvudprincipen, menrespekten för olikheter innebär också att vi börrespektera det faktum att vissa elevers skolgångbäst tillgodoses inom ramen för specialskolorna. Enspecialskola har bl.a. till uppgift att medpersonalens kompetens som resurs ge eleven dentrygghet och det innanförskap som den saknar i denordinarie skolan. Syftet måste vara att stärkabarnens självkänsla, ge dem en större trygghet ochstörre förståelse för sitt funktionshinder så att dekan gå ut i livet som starkare individer. En ökadvalfrihet för familjer med barn i behov av särskiltstöd måste således innefatta ett förtydligatkommunalt ansvar, men det bör också innebära attmöjligheten, för dem som så önskar, att utnyttjaspecialskolorna skall finnas kvar. Jag ställer migsåledes inte bakom regeringens förslag att avvecklaskolorna för blinda och språkstörda elever.Kerstin () anför:Propositionen är ett steg i rätt riktning mottilltagande integration av elever medfunktionshinder i den ordinarie skolan. För attfunktionshindrade skall nå full delaktighet ochjämlikhet i samhället är naturligtvis utformningenav skolan och skolsituationen av stor betydelse.Svårigheter kan emellertid uppstå när elever ochderas föräldrars valfrihet begränsas i valet avskolform. Jag anser därför att staten skall haansvaret för den lilla grupp av funktionshindradeelever som propositionens förslag berör. Genom attinföra en statlig peng för dessa elever garanterasde ett stöd som inte behöver variera mellankommunerna beroende på kommunernas engagemang ifrågan.Om regeringens förslag inte skall innebära enförsämring för elever med funktionsnedsättning närde integreras i den ordinarie skolan krävs detenligt min mening att rätten till personligassistans i daglig verksamhet återinförs såsom den ursprungligen var utformad. Med dennarättighetslagstiftning i ryggen bör dessa eleversbehov kunna tillgodoses även lokalt när deintegreras i den ordinarie skolan.