bet · GM01JuU20 · 1999-03-25 00:00:00 — I detta betänkande behandlar utskottet ettregeringsförslag om ändringar i brottsskadelagen(1978:413), en motion som väckts med anledning avpropositionen och två motioner som väckts underallmänna motionstiden . att möjligheterna att jämkabrottsskadeersättning utökas. Vidare föreslås att enny bestämmelse om ansökningstid och preskriptioninförs. Denna bestämmelse syftar till att gebrottsoffren på sig att ansöka ombrottsskadeersättning. Regeringen föreslår också attreglerna om förfarandet hos Brottsoffermyndighetenändras, bl.a. föreslås att en rätt till omprövning iBrottsoffermyndighetens nämnd och rätt till muntligförhandling där införs.Utskottet tillstyrker förslaget som föreslås trädai kraft den 1 juli 1999.Till betänkandet har fogats fyra reservationer,varav tre (kd) och en (m) och (fp), och ett särskiltyttrande (kd). I proposition 1998/99:41 har regeringen() föreslagit att riksdagenantar regeringens förslag till lag om ändring ibrottsskadelagen (1978:413).Lagförslaget, som granskats av Lagrådet, har fogatstill betänkandet, se bilaga. Motion väckt med anledning av propositionen1998/99:Ju15 av och (kd) vari yrkas1. att avslår den av regeringenföreslagna allmänna skälighetsbedömningen vidjämkning,2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att det efterlagändringens ikraftträdande sker en snabbuppföljning av arbetssituationen och ärendebalansensutveckling på ,3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att de barn somutsatts för sexuella övergrepp även i framtidengaranteras rätten att kunna ansöka ombrottsskadeersättning,4. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om brottsskadelagen ochbrottsskador som uppkommit i arbetet.Motioner väckta under allmänna motionstiden19981998/99:Ju912 av m.fl. (v) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om möjlighet tillsamlad bedömning vid beslut om brottsskadeersättningi vissa fall.1998/99:Ju916 av m.fl. (m) vari yrkas8. att hos regeringen begär förslag tillförbättrade möjligheter till ersättning för renförmögenhetsskada på grund av brott i enlighet medvad som anförts i motionen. ÄrendetI överlämnade enskrivelse till regeringen med förslag på ändradebestämmelser i brottsskadelagen (1978:413) när detgäller inom vilken tid en ansökan ombrottsskadeersättning skall göras.I juni 1997 presenterade Justitiedepartementetdepartementspromemorian Några frågor ombrottsskadeersättning (Ds 1997:45). I promemorianbehandlas förutom frågan om ansökningstid ävenfrågorna om jämkning av brottsskadeersättning, omhandläggningen av brottsskadeärenden samt omundantag från lagens tillämpningsområde förbrottsskador som även är att betrakta somarbetsskador.Promemorian har remissbehandlats.Förslagen i propositionen grundar sig påpromemorian och remissbehandlingen av den.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslår regeringen ett antaländringar i brottsskadelagen. Förslag med anledningav betänkande (SOU 1998:40)läggs inte fram nu utan i ett kommandelagstiftningsärende.Propositionen innehåller följande förslag.- Ändringar i reglerna om förfarandet hosBrottsoffermyndigheten som bl.a. innebär rätt tillomprövning i och rätttill muntlig förhandling där. Syftet med ändringarnaär att förstärka brottsoffrens ställning ochsäkerställa att prövningen uppfyller de krav somföljer av artikel 6.1 i om demänskliga rättigheterna, dvs. den artikel sombehandlar rätten till domstolsprövning.- En ny bestämmelse om ansökningstid ochpreskription. Avsikten är att ge brottsoffren längretid på sig att söka brottsskadeersättning samt attunderlätta hanteringen hos Brottsoffermyndigheten.- Utökade möjligheter att jämkabrottsskadeersättning vid personskador i de fall denskadelidande själv har ökat skaderisken, t.ex. genomeget brottsligt beteende. Syftet är att undvika falldär det kan anses stötande att staten betalar utfull ersättning.Vidare behandlas frågan om sådana brottsskador somnågon drabbats av i sitt arbete skall undantas frånbrottsskadelagens tillämpningsområde. Något förslaglämnas dock inte i detta avseende.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 juli1999.ÖvervägandenFörutsättningar för brottsskadeersättningEnligt brottsskadelagen har den som utsatts förbrott under vissa förutsättningar rätt tillersättning av staten för skador som uppkommit tillföljd av brottet.Ersättning utgår för personskada samt, i vissafall, för sakskada och ren förmögenhetsskada. Sompersonskada ersätts även skada på kläder, glasögonoch liknande föremål som den skadade bar på sig vidskadetillfället. Bestämmelserna om personskadatillämpas också i fråga om kränkningsersättning,dvs. ersättning för lidande som någon tillfogatsgenom brott mot den personliga friheten eller genomannat ofredande som innefattar brott. Ersättningenbestäms i huvudsak enligt skadeståndsrättsligaregler. För att ansökan skall prövas måste sökandenha anmält brottet till åklagare eller polismyndigheteller visa giltig anledning till att sådan anmälaninte har gjorts.Brottsskadeersättningen utgör ett kompletterandeskydd och ger skydd endast då andra möjligheter atttäcka skadan saknas. Det måste därför utredas omersättning kan tänkas utgå t.ex. från försäkringeller genom skadestånd från den skadevållande innanfrågan om brottsskadeersättning prövas. Närbrottsskadeersättning bestäms avräknas skadeståndsom har betalats eller bör kunna bli betalt, liksomi stort sett all annan ersättning som denskadelidande har rätt till på grund av skadan.Frågor om brottsskadeersättning prövas avBrottsoffermyndigheten. Hos Brottsoffermyndighetenfinns en nämnd som avgör brottsskadeärenden som ärav principiell betydelse eller annars av störrevikt. Besluten kan inte överklagas. Däremot kanomprövning av beslutet ske.I motion Ju912 (v) föreslås attBrottsoffermyndigheten, när den fattar beslut ienskilda fall, bör ges möjlighet till en samladbedömning av omständigheterna och inte vara bundenav att det finns en fällande dom. Till stöd förbegäran anförs bl.a. följande. Det kan finnassvårigheter, t.ex. när en åtalad person har fått ettavvisningsbeslut och gömmer sig eller har lämnatlandet, att få till stånd en rättslig process. Isådana situationer bör kunnapröva frågan om brottsskadeersättning utan att denrättsliga processen är avslutad.När brottsskadelagen infördes anförde regeringenbl.a. En förutsättning för attbrottsskadeersättning skall utgå är att skadan haruppkommit genom brott, dvs. en handling som ärbelagd med straff. Handlingen måste alltså uppfyllainte bara de objektiva brottsrekvisit som gällerenligt en straffbestämmelse utan också de krav isubjektivt hänseende på uppsåt eller oaktsamhet somuppställs i bestämmelsen. Vidare får det inteföreligga en sådan situation, t.ex. nöd ellernödvärn, som enligt 24 kap. elleroskrivna grundsatser utesluter straffbarhet. Någotkrav att gärningsmannen har fällts till ansvar förbrottet gäller emellertid inte. Utskottet hade intenågon annan uppfattning (prop. 1977/78:126 s. 38,bet. JuU32).Utskottet anser i likhet med motionärerna att detär viktigt att prövningen av om en person skall harätt till brottsskadeersättning sker genom en samladbedömning av omständigheterna i det enskilda fallet.Detta är också utgångspunkten för gällande rätt. Sombrottsskadelagen är utformad krävs det inte helleren fällande dom för att skallkunna pröva frågan om ersättning skall utgå ellerinte. Det måste däremot vara klarlagt att skadan haruppkommit på grund av brott. Denna fråga haröverlämnats till och dessnämnd att avgöra i varje enskilt fall. Skäl attnärmare reglera hur prövningskall göras saknas. Motion Ju912 avstyrks.Jämkning av brottsskadeersättningI propositionen föreslås en utvidgning avmöjligheterna till jämkning avbrottsskadeersättningen i situationer där denskadelidande har medverkat till att öka skaderisken.I motion Ju15 (kd) yrkas avslag på förslaget idenna del.Av 9 § första stycket brottsskadelagen framgår att6 kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207) skalltillämpas i fråga om jämkning avbrottsskadeersättning på grund av medverkan genomvållande på den skadelidandes sida.Enligt 6 kap. 1 § första stycket skadeståndslagenkan skadestånd på grund av personskada jämkas, omden skadelidande själv uppsåtligen eller genom grovvårdslöshet medverkat till skadan. I fråga omsakskada och ren förmögenhetsskada kan skadeståndetenligt 6 kap. 1 § andra stycket skadeståndslagenjämkas, om vållande på den skadelidandes sida harmedverkat till skadan. Jämkning kan alltså i dessafall ske även vid vårdslöshet som inte är grov.Såväl vid personskada som vid sakskada och renförmögenhetsskada skall jämkning ske efter vad somär skäligt med hänsyn till graden av vållande påömse sidor och omständigheterna i övrigt.Av 9 § andra stycket brottsskadelagen följer attbrottsskadeersättning kan jämkas även i andra fallän vad som anges i 6 kap. 1 § skadeståndslagen.Brottsskadeersättning kan sättas ned eller heltfalla bort om det finns särskilda skäl med hänsyntill att den skadelidande genom sitt uppträdande isamband med brottet eller på annat liknande sättuppsåtligen eller av oaktsamhet ökat skaderisken.Det sagda innebär att brottsskadeersättning även vidpersonskada kan jämkas om den skadelidande medverkattill skadan genom oaktsamhet som inte är grov.Vidare kan vid sakskada eller ren förmögenhetsskadaersättningen sättas ned eller falla bort om detfinns särskilda skäl med hänsyn till att denskadelidande genom underlåtenhet att vidtasedvanliga försiktighetsåtgärder uppsåtligen ellerav oaktsamhet har ökat skaderisken.Bestämmelserna om jämkning i 6 kap. 1 §skadeståndslagen och 9 § andra stycketbrottsskadelagen har endast tillämpats i begränsadomfattning av och dessföreträdare . Detta innebär enligtregeringen att de kriminalpolitiska aspekterna påbrottsskadelagen har kommit alltför mycket ibakgrunden. Med en jämkningsregel som ger utrymmeför en mer nyanserad bedömning skulle dekriminalpolitiska aspekterna kunna beaktas i störreutsträckning. skulle man kunna undgå attstaten betalar ut full brottsskadeersättning i falldär det kan uppfattas som stötande med hänsyn tillden skadelidandes uppträdande i samband med brottet.Regeringen föreslår därför att kravet att det skallfinnas särskilda skäl för att brottsskadeersättningskall kunna jämkas tas bort och ersätts av en regelom en allmän skälighetsbedömning. Den föreslagnaändringen innebär att jämkning vid personskada kanske i något större utsträckning än enligt nuvarandepraxis samt att bestämmelsen om jämkning beträffandesakskada och ren förmögenhetsskada anpassas tillnuvarande rättstillämpning.Utskottet delar regeringens uppfattning att dekriminalpolitiska aspekterna på brottsskadelagen börbeaktas i större utsträckning än vad som sker i dag.Möjligheterna att jämka brottsskadeersättningen bördärför utvidgas i enlighet med regeringens förslag.Utskottet vill för sin del också understryka attjämkningsmöjligheterna inte får användas på ettsådant sätt att resultatet från social och humanitärsynpunkt blir oacceptabelt. Slutligen vill utskottetmed hänvisning till vad som anförs i motion Ju15framhålla att det aldrig lär kunna anses skäligt -eller förenligt med nyssnämnda princip - att jämkaersättningen vid sexualbrott. Inte heller i andrafall när män utsätter kvinnor för allvarligavåldsbrott lär det kunna anses skäligt att jämkaersättningen. Med dessa uttalanden tillstyrkerutskottet regeringens förslag och avstyrker motionJu15 i denna del.Prövning av brottsskadeärendenEnligt artikel 6.1 i den europeiska konventionen den4 angående skydd för de mänskligarättigheterna och grundläggande friheterna() gäller bl.a. att var och en,vid prövningen av hans civila rättigheter ochskyldigheter, skall vara berättigad till en rättvisoch offentlig förhandling inom skälig tid och infören oavhängig och opartisk domstol som upprättatsenligt lag. Konventionen gäller som svensk lagenligt lagen (1994:1219) om den europeiskakonventionen angående skydd för de mänskligarättigheterna och de grundläggande friheterna.För att säkerställa att prövningen avbrottsskadeärenden uppfyller de krav som följer avartikel 6.1 i föreslår regeringenatt nya regler om rätt till omprövning samt enbestämmelse om muntlig förhandling införs ibrottsskadelagen. De föreslagna ändringarna innebäri korthet följande. skall,till skillnad från vad som gäller enligtförvaltningslagen, vara skyldig att ändra ett beslutäven om det inte är uppenbart oriktigt, och även omdet inte kan göras snabbt och enkelt. Dessutomskall, om sökanden begär det, ett beslut som fattatsav en tjänsteman alltid omprövas av nämnden.Omprövning skall dock inte behöva göras i nämnden,om det är uppenbart att beslutet skall ändras ienlighet med sökandens begäran.Brottsoffermyndighetens nämnd skall hålla muntlig förhandling om sökanden begärdet, om det inte är uppenbart obehövligt att ensådan förhandling hålls.Utskottet delar regeringens bedömningar i dennadel.I motion Ju15 (kd) begärs att det efterändringarnas ikraftträdande sker en snabbuppföljning av arbetssituationen och ärendebalansensutveckling på Brottsoffermyndigheten.Enligt regleringsbrevet 1999 (regeringsbeslut iärende Ju98/4250, 1750, 3841 och 4472) gällerföljande verksamhetsmål i fråga ombrottsskadeärenden. av ärendena skall medbibehållen kvalitet handläggas inom tre månader.Vidare skall ärendebalansen minska.Brottsoffermyndigheten har härvid att återrapporterabl.a. antalet inkomna och avgjorda person-respektive sakskadeärenden, utvecklingen avärendebalansen, omloppstider för ärendena samtantalet och andelen omprövningsärenden.Utskottet utgår från att regeringen kommer attfölja upp hur den föreslagna ordningen föromprövning påverkar Brottsoffermyndighetensarbetssituation och ärendebalans. Deåterrapporteringskrav som regeringen har ålagtBrottsoffermyndigheten bör härvid ge tillräckligtunderlag för en utvärdering. Det finns enligtutskottets mening således inte skäl för riksdagenatt göra något uttalande i denna fråga. Motion Ju15avstyrks i denna del.Rätten till brottsskadeersättning vid sexualbrottmot barnI motion Ju15 (kd) betonas vikten av att de barn somutsätts för sexuella övergrepp även i fortsättningengaranteras rätten att kunna ansöka ombrottsskadeersättning.Enligt 14 § brottsskadelagen skall en ansökan ombrottsskadeersättning göras från det attbrottet begicks. Om det finns särskilda skäl kandock pröva en ansökan även omden har kommit in . praxis tas en för sentinkommen ansökan endast upp om ersättningen skulleöverstiga . Vidare utgör den allmännatioårspreskriptionen enligt 1 § preskriptionslagen(1981:130) en yttersta tidsgräns för om en ansökankan prövas. Den regel i 3 § preskriptionslagen somrör skadestånd i anledning av brott har inte ansettstillämplig, eftersom brottsskadeersättning inte äratt betrakta som skadestånd. Detta innebär att enskadelidande, när har förflutit frånbrottet utan att den skadelidande har ansökt ombrottsskadeersättning, förlorar rätten tillbrottsskadeersättning om inte någonpreskriptionsavbrytande åtgärd vidtagits.Regeringen föreslår i propositionen attbestämmelserna om ansökningstid ändras och gesföljande innebörd. I de fall där förundersökning harinletts skall en ansökan om brottsskadeersättninggöras från det att förfarandet hospolis, åklagare och domstol har avslutats. I de falldär förundersökning inte har inletts skall ansökangöras från brottet. Om det finnssynnerliga skäl skall kunnapröva en ansökan även om den har gjorts för sent.Som en yttersta gräns för rätten tillbrottsskadeersättning skall dock gälla sammapreskriptionstid som för en fordran på skadeståndmed anledning av brott, se 3 § preskriptionslagen.Regeringens förslag innebär att den tid inom vilkenbrottsskadeersättning skall sökas förlängs. Dettagäller inte minst i de fall som aktualiseras imotion Ju15. I denna del vill utskottet anföraföljande.Sexuella övergrepp mot barn ger inte sällan upphovtill svåra och livsvariga psykiska skador. Ett barnsom utsätts för sexuella övergrepp förmår ofta, avolika skäl, inte berätta om vad det har varit utsattför förrän tidigast i tonåren. Brotten ger i regelinga synliga skador och upptäcks inte förrän långtid förflutit. Av dessa skäl infördes desärskilda reglerna om åtalspreskription i 35 kap. 4§ andra stycket (prop. 1994/95:2, bet.JuU5, rskr. Vidare finns i 3 §preskriptionslagen särskilda bestämmelser förfordringar på skadestånd i anledning av brott.Enligt dessa bestämmelser kvarstår, såvitt här är ifråga, rätten till skadestånd på grund av brottet sålänge detta inte är preskriberat. Det nu aktuellaregeringsförslaget innebär att dessa bestämmelserskall gälla även för brottsskadeersättning.Denna konstruktion innebär att barn som har utsattsför allvarligare sexuella övergrepp ges en möjlighetatt ansöka om brottsskadeersättning när brottetuppdagats, även om så sker först när barnen harblivit äldre. Barns möjligheter att ansöka ombrottsskadeersättning till följd av sexuellaövergrepp förstärks härigenom jämfört med nuvarandelagstiftning. Det finns således inget behov av ettriksdagsuttalande med anledning av motion Ju15.Motionen i denna del avstyrks.Brottsskador som uppkommit i arbetetI propositionen gör regeringen bedömningen attbrottsskador som uppkommit i arbetet tills vidareinte bör undantas från brottsskadelagenstillämpningsområde.I motion Ju15 (kd) framhålls att brottsskador somuppkommit i arbetet även bör ligga inombrottsskadelagens tillämpningsområde.Förvärvsarbetande som drabbas av en arbetsskada harrätt till ersättning enligt lagen (1962:381) omallmän försäkring och/eller lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring. Privatanställda varsanställning regleras av kollektiv-avtal mellanSvenska () ochLandsorganisationen (LO) har vid arbetsskada rätttill ersättning enligt Avtalsgruppsjukförsäkringen,AGS. Motsvarande försäkringar finns för anställdainom kooperationen. Privatanställda tjänstemän ochstatligt anställda omfattas inte av någonavtalsgruppförsäkring. Dessa grupper har dock enligtgällande löneavtal rätt till sjuklön. Vidare harprivatanställda som drabbas av en arbetsskada rätttill ersättning enligt Trygghetsförsäkringen vidarbetsskada, TFA. För anställda inom kooperationenoch för kommunal- och landstingsanställda finnsmotsvarande försäkringar. Statligt anställda harrätt till ersättning enligt Statenspersonskadeavtal, PSA. Undantagsvis kan även s.k.kombinerade företagsförsäkringar innehålla villkorsom ger den anställde rätt till ersättning förpersonskada som uppkommit i samband med rån elleröverfall.En stor del av ersättningsbehovet för sådanabrottsskador som uppkommer i arbetet täcks av denallmänna försäkringen och arbetsskadeförsäkringen.Genom avtalsgruppsjukförsäkringarna,trygghetsförsäkringarna, PSA och vissa löneavtal bärarbetsgivarna vidare ett ansvar för brottsskador somuppkommit i arbetet. Dessa ersättningsanordningaromfattar dock inte ersättning för kränkning ochendast i vissa fall full ersättning förinkomstförlust. Om den som drabbats av enbrottsskada i arbetet inte på annat sätt kan få utlika stor ersättning som skulle ha utgått enligtskadeståndsrättsliga regler kan den skadelidande fåersättning från staten genom brottsskadelagen.Regeringen är av uppfattningen att det i och försig skulle vara rimligt att arbetsgivarna - och intestaten genom brottsskadeersättning - ansvarade föratt den som utsätts för brott i sitt arbete fårersättning för den uppkomna skadan i den mån dennainte ersätts ur den allmänna försäkringen ellerarbetsskadeförsäkringen. motsvarar emellertidinte förmånerna enligt trygghetsförsäkringarna ochPSA den ersättning som kan utgå enligtbrottsskadelagen. Vidare står mellan 300 000 och 500000 personer utanför kollektivavtal. Flertalet avdessa omfattas varken av trygghetsförsäkringarnaeller av PSA. Även om trygghetsförsäkringarna skulleutvidgas så att de som omfattas av en sådanförsäkring får full ersättning för brottsskador somuppkommit i arbetet, skulle man således inte heltkunna undanta arbetsskador från brottsskadelagensområde utan att riskera att vissa som utsatts förbrott inte får kompensation för personskada ochkränkning. Att somliga blir utan sådan kompensationär enligt regeringen inte acceptabelt. För att detskall vara möjligt att i någon större utsträckningundanta arbetsskador från brottsskadelagenstillämpningsområde måste därför arbetsgivarna bliskyldiga att i samma utsträckning som föreskrivs ibrottsskadelagen utge ersättning för sådanabrottsskador som är att bedöma som arbetsskadorenligt lagen om arbetsskadeförsäkring. I praktikenskulle det innebära en skyldighet för arbetsgivarnaatt försäkra arbetstagarna mot de aktuellaskadetyperna. Även om en sådan skyldighet infördeskan det inte uteslutas att vissa arbetsgivare skulleunderlåta att teckna försäkring. Bland dessa kan detfinnas ett antal som i fall av allvarligbrottslighet inte skulle kunna bära den ersättningsom den drabbade har rätt till. Ett undantag frånrätten till ersättning för arbetsskador måste därförenligt regeringen utformas så, att den skadelidandekan få ersättning från staten i de få fall dåarbetsgivaren inte har förmåga att fullgöra sinskyldighet. För att ett sådant undantag inte skulleminska arbetsgivarnas intresse av att tecknaförsäkring borde ersättning utges endast om det kanvisas att arbetsgivaren inte kan betala den aktuellaersättningen. En sådan ordning skulle dock enligtregeringen medföra praktiska olägenheter för deskadelidande.Mot bakgrund av de ovan redovisade övervägandenagör regeringen bedömningen att brottsskador somuppkommit i arbetet tills vidare inte bör undantasfrån brottsskadelagens tillämpningsområde. I ställetbör utvecklingen beträffande kollektiva och privataförsäkringar avvaktas. Om någon frivillig lösninginte kommer till stånd kan det enligt regeringenvara skäl att åter ta upp frågan om lagstiftning pådetta område.Utskottet delar de överväganden regeringen gjortoch avstyrker motion Ju15 i denna del.Ersättning för ren förmögenhetsskadaI motion Ju916 (m) yrkas att hosregeringen begär förslag till förbättrademöjligheter till ersättning för renförmögenhetsskada på grund av brott.Brottsskadeersättning för ren förmögenhetsskada kanenligt 3 och 4 §§ brottsskadelagen utgå i två fall,dels om det är fråga om en s.k. rymlingsskada, delsom det är fråga om särskilt ömmande undantagsfall.Med rymlingsskada avses skada som vållats av någonsom vid tiden för brottets begående var intagen ikriminalvårdsanstalt, för vård i ett hem som avses i12 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser omvård av unga eller 22 § lagen (1988:870) om vård avmissbrukare i vissa fall eller var berövad frihetensom häktad eller underkastad motsvarandefrihetsberövande i , , ellerNorge. När fråga inte är om rymlingsskada ärförutsättningen för att brottsskadeersättning skallkunna utgå att den skadelidandes möjligheter attförsörja sig har allvarligt äventyrats genom skadaneller att ersättningen annars framstår som särskiltangelägen.Utskottet har tidigare, i samband med att utskottetbehandlat frågan om statens ansvar för attförskottera skadestånd, även behandlat frågan om renförmögenhetsskada (bet. 1989/90:JuU28 s. 9 och1990/91:JuU21 s. 10). Utskottet uttalade därvid attnuvarande ordning var ändamålsenlig och att ettgenerellt åtagande från statens sida att förskotterabrottsskadestånd i här aktuella fall knappast äraktuellt.Utskottet anser i likhet med motionärerna att detär angeläget att brottsoffer kan få ersättning försina skador. Vid bedömningen av frågan om i vilkenutsträckning brottsskadersättning skall utgå för renförmögenhetsskada måste emellertid även destatsfinansiella skälen tillmätas stor betydelse.Staten kan inte ta på sig ett obegränsat ansvar föralla förekommande brottsskador, utan en begränsningmåste ske till de fall där de sociala och humanitäraskälen är starkast. Utskottet anser härvid att denbegränsning som gjorts i brottsskadelagenbeträffande ersättning för ren förmögenhetsskada ärändamålsenlig.