bet · GM01NU8 · 1999-03-11 00:00:00 — Den avMiljöpartiet förordade inriktningen måste, framhållsdet, betraktas stå helt i överensstämmelse med vadlinje 2 lovade inför folkomröstningen ochborde därför kunna få stöd av en majoritet iriksdagen.I motion 1997/98:N23 (mp), som har väckts medanledning av proposition 1997/98:159 rörandegenomförande av det s.k. elmarknadsdirektivet,riktas kritik mot att olika former av miljöpåverkaninte blir beaktade på elmarknaden. Karakteristiken imotionen av denna marknad är att vinsternatillfaller privata intressen, medan staten ansvararför kostnaderna för miljöskador, hälsoeffekterna ochriskerna för samhället. Detta är fallet, hävdas det,oavsett om problemen kommer av långsiktigt verkanderadioaktivitet eller klimatförändrandekoldioxidutsläpp från elproduktionen. Motionärernasslutsats är att så länge dessa externa effekter inteuppmärksammas är elmarknaden inte konkurrensneutral.Ett annat allvarligt strukturfel är, enligtmotionärernas uppfattning, att marknadskrafterna gerelproducenterna incitament att sälja så mycketelektricitet som möjligt trots att i huvudsak allelproduktion medför negativ miljöpåverkan. Imotionen begärs därför att det i alla koncessionerskall ingå ett uppdrag om att energieffektiviseringskall prioriteras. Ett annat förslag som framförs imotionen i syfte att ytterligare stimulera minskadenergianvändning är att justera balansen mellanfasta och rörliga kostnader så att inga fastaavgifter utöver anslutningsavgiften förekommer.Vissa kompletterande uppgifterI energipolitiska beslut (prop. 1996/97:84,bet. 1996/97:NU12) sägs att den svenskaenergipolitikens mål är att på kort och lång sikttrygga tillgången på energi på med omvärldenkonkurrenskraftiga villkor. Energipolitiken skallskapa villkoren för en effektiv energianvändning ochen kostnads-effektiv svensk energiförsörjning medlåg negativ påverkan på hälsa, miljö och klimat samtunderlätta omställningen till ett ekologiskthållbart samhälle. Landets elförsörjning skalltryggas genom ett energisystem som grundas påvaraktiga, helst inhemska och förnybara,energikällor. Svensk industri och samhällslivet iövrigt skall tillförsäkras el till internationelltkonkurrenskraftiga priser. Stabila förutsättningarskall skapas för ett konkurrenskraftigt näringsliv,liksom för en förnyelse och utveckling av densvenska industrin.Vidare uttalas att de två kärnkraftsreaktorerna iBarsebäck skall ställas av. Bortfallet av el skallkompenseras genom effektivare energianvändning,konvertering från elvärme, hushållning med el samttillförsel av el från andra energikällor. Enligtbeslutet skulle förhandlingar upptas med ABom en stängning av en första reaktor i Barsebäckföre och en andra reaktor före den 1juli 2001. Regeringen förordnade f.d.generaldirektören att vara statensförhandlare i frågan om kompensation till SydkraftAB för den indragna rätten att driva kärnkraftverketi . Ett villkor för avställningen av denandra reaktorn är att bortfallet av elproduktion kankompenseras genom tillförsel av ny elproduktion ochminskad användning av el. Vid sin behandling avförslaget betonade utskottet (bet. 1996/97:NU12 s.39) att innan en stängning av den andra reaktorn kangenomföras bör ges möjlighet att pröva attförutsättningarna för stängningen avkärnkraftsreaktorn är uppfyllda. Enligt beslutetskall vidare inte längre gälla något årtal då densista kärnkraftsreaktorn skall ha tagits ur drift.Detta innebär att inte längre gäller soms.k. slutår för kärnkraftsavvecklingen. Föreinnevarande mandatperiods utgång skall beslut fattasavseende hur den fortsatta avställningen avkärnkraftsreaktorer skall genomföras.Enligt lagen (1997:1320) om kärnkraftens avveckling(den s.k. avvecklingslagen), som trädde i kraft den1 (prop. 1996/97:176, bet.1997/98:NU5), får regeringen besluta att rätten attmed stöd av tillstånd enligt lagen (1984:3) omkärnteknisk verksamhet driva en kärnkraftsreaktorför att utvinna kärnenergi skall upphöra att gällavid en viss tidpunkt. I lagen sägs (3 §) attregeringens beslut skall fattas med utgångspunkt iatt reaktorn skall ställas av sombäst gagnar syftet med omställningen avenergisystemet och dess genomförande. I anslutninghärtill framhålls det i lagen (1 §) att syftet medomställningen är att åstadkomma en ekologiskt ochekonomiskt hållbar energiförsörjning byggd påförnybara energislag. I lagtexten uttalas också attomställningen skall genomföras på ett sätt som gördet möjligt att tillförsäkra svensk industri ochsamhället i övrigt el på internationelltkonkurrenskraftiga villkor. Av lagen framgår vidareatt vid avgörande av när en reaktor skall tas urdrift skall hänsyn tas till reaktorns geografiskaläge. För varje reaktor skall i övrigt beaktas andrasärskilda förhållanden såsom ålder, konstruktion ochbetydelse för energisystemet.Regeringen beslutade att rättenenligt de tidigare tillståndsbesluten att drivareaktorn för att utvinna kärnenergiskulle upphöra att gälla vid utgången av juni 1998.Barsebäcks Kraft AB - som är ett helägt dotterbolagtill - ansökte hosRegeringsrätten om rättsprövning av regeringensbeslut och yrkade dessutom att beslutet tills vidareinte skulle gälla. I ett avgörande den 14 maj 1998förordnade Regeringsrätten att regeringens beslutden tills vidare inte skall gälla -s.k. inhibition. Beslutet fattades med stöd av lagen(1988:205) om rättsprövning av vissaförvaltningsbeslut.Ett centralt inslag energipolitiskabeslut är det långsiktiga omställningsprogrammet,vars huvudinriktning är en satsning på forskning,utveckling och demonstration av ny energiteknik.Målet är att under de närmaste tio till femton årenkraftigt öka el- och värmeproduktionen frånförnybara energikällor och utveckla kommersielltlönsam teknik för energieffektivisering. Deenergipolitiska riktlinjerna innebär attinvesteringsbidrag kommer att ges under enfemårsperiod för att stimulera en fortsatt utbyggnadav ekologiskt uthållig elproduktion. Sammanlagtlöper energiomställningsprogrammet över ensjuårsperiod fram t.o.m. . Kostnaden beräknastotalt komma att uppgå till ca 9 miljarder kronor.Det nämnda beloppet omfattar dels insatser förforskning och utveckling om totalt 5,6miljarder kronor, dels åtgärder för att kompenserabortfallet av elproduktion från kärnkraftverket iBarsebäck på 3,1 miljarder kronor.I omställningsprogrammet ingår bl.a. bidrag tillinvesteringar i småskalig vattenkraft. I beslutetbetonades att stödet i huvudsak förväntas omfattaredan befintliga anläggningar och regleringar medsyftet att åstadkomma en förbättrad turbinteknik.Enligt uppgift har ett tjugotal ansökningar ombidrag inkommit till . Dessa beredsför närvarande och något beslut om bidrag har ännuinte fattats. När det gäller den biobränsleeldadekraftvärmen fastlades bidragsnivån iomställningsprogrammet till per kWelproduktionskapacitet. Även här har vid årsskiftet1998/99 - enligt uppgift - ett tjugotal ansökningarom bidrag inkommit till . Deansökta beloppen är sammantagna avsevärt högre ändet belopp som anvisats för stödet, vilket indikeraratt stödnivån är tillräcklig. Beslut om en eventuellförändring av bidragsvolymen skall enligt uppgiftanstå i avvaktan på den utvärdering av resultatet avomställningsprogrammet som kommer att genomföras. Idetta sammanhang skall också stödets utformning ochbidragsnivån bli föremål för utvärdering.En parlamentarisk kommitté (dir.1998:40) hartillkallats [ordförande: f.d. riksdagsman (c) OlofJohansson] med uppdrag att på grundval av bl.a.resultaten vid klimatkonventionens tredje partsmötei Kyoto och med utgångspunkt i klimat-och energipolitiska beslut utarbeta förslag till ensamlad svensk strategi för att på ettkostnadseffektivt sätt begränsa och reducerautsläppen av koldioxid och övriga växthusgaser. Idirektiven sägs att kostnadseffektivitet bör uppnåssåväl mellan olika näringsgrenar inom landet sommellan industriländerna med beaktande av skillnaderi betalningsförmåga. Vidare skall klimatpolitiskastyrmedel presenteras för åtgärdsprogrammet somberör samtliga samhällssektorer ellerverksamhetsområden. Kommittén skall avsluta sittarbete under år 1999.Regeringen har också tillsatt (dir. 1998:45) enparlamentarisk beredning [ordförande: riksdagsman(s) ] med uppgift att göra en samladöversyn av vilka delmål som behöver formuleras föratt nationella miljökvalitetsmål - medundantag av miljökvalitetsmålet "begränsadklimatpåverkan" - skall kunna nås inom engeneration. I uppdraget ingår att utvärderamiljömässiga och samhällsekonomiskakonsekvensanalyser av uppsatta delmål och åtgärdersom regeringen eller myndigheterna har föreslagit.Förslag skall lämnas till ytterligare delmål om detbehövs för att genomföra de av fastställdanationella miljökvalitetsmålen. harberedningen i enlighet med direktiven lagt fram ettprogram för sitt arbete och för hur samarbetet medandra myndigheter skall organiseras. Inriktningen påarbetet är dock avhängigt av att undervåren 1999 antar regeringens förslag till nationellamiljökvalitetsmål som är framlagda i proposition1997/98:145 om svenska miljömål - miljöpolitik förett hållbart Sverige.I ett uppdrag (dir. 1998:35) till en särskildutredare (departementsrådet ) begärregeringen dels en sammanställning av aktuellauppgifter om erfarenheter av utbyggnaden av land-och havsbaserad vindkraft, dels analyser avförutsättningarna för en fortsatt utbyggnad avvindkraft i . Vidare skall utredaren lämnaförslag till kriterier som skall gälla förlokalisering av land- och havsbaserad vindkraft.Utredaren skall också redovisa vilka behov somföreligger att förstärka lokala elnät i samband medutbyggnad av vindkraft samt överväga villkoren förekonomisk ersättning till nätägare. Utredningenskall avslutas under år 1999.Regler om ansvar för skador som uppkommer i sambandmed verksamhet inom atomanläggningar finns iatomansvarighetslagen (1968:45). Lagutskottetbereder ärenden som gäller denna lag. Bestämmelsernai lagen bygger på två internationella konventioner.Den ena konventionen är Pariskonvention omskadeståndsansvar på atomenergins område somföreskriver att innehavaren av en atomanläggning äransvarig för atomskador oberoende av vållande, dvs.innehavarens ansvar är strikt. Den andrakonventionen är en i avslutadtilläggskonvention till sominnehåller regler om supplerande statsansvar föratomskador. En utredare (kammarrättslagman ) har haft regeringens uppdrag att se påvissa frågor om ett utökat skadeståndsansvar enligtatomansvarighetslagen för atomskador i följd av enatomolycka. Uppdraget redovisades idepartementspromemorian (Ds 1997:55) Ändringar iatomansvarighetslagen. Mot bakgrund av en tolkningav Paris- och Brysselkonventionerna konstateras ipromemorian att det inte torde föreligga någothinder på grund av konventionsåtagandena att iatomansvarighetslagen införa regler om ettobegränsat skadeståndsansvar för innehavare avanläggningar i . I promemorian föreslås attlagens regler om anläggningsinnehavarens ansvarändras och att anläggningsinnehavaren i enlighet medallmänna skadeståndsrättsliga principer får bära ettsådant obegränsat ansvar. I lagutskottets betänkande1997/98:LU21 refereras (s. 35) att övervägande delenav remissinstanserna avstyrkte förslaget om ettobegränsat ansvar för anläggningsinnehavaren. Idenna remissopinion åberopades i första hand att ettobegränsat ansvar strider mot påså sätt att anläggningsinnehavaren enligtkonventionen skall teckna en ansvarsförsäkring föratt täcka ansvarigheten, och det är inte möjligt attteckna en ansvarsförsäkring för ett obegränsatansvar. Av nämnda betänkande framgår attJustitiedepartementet anordnade ett mötemed företrädare för berörda myndigheter ochorganisationer angående ändringar iatomansvarighetslagen. Enligt en promemoria som varfogad till inbjudan till överläggningen kunde detifrågasättas om inte ett eventuellt införande avregler om ett obegränsat ansvar bör anstå i vartfall till dess att en planerad revidering avPariskonventionen är avslutad. Enligt uppgift är enlagrådsremiss från regeringen att vänta i ärendetunder våren 1999.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill inledningsvis slå fast attenergiomställningen är nödvändig för att åstadkommaen hållbar utveckling och tillväxt. Insikten omdetta ligger bakom energipolitiska beslut ivilket lade fast grunden för dennaomställning. Målsättningen är att successivt föraoss ut ur beroendet av uran- ochfossilbränslebaserad energiproduktion.Energisystemet skall grundas på varaktiga, helstinhemska och förnybara, energikällor samt på eneffektiv energianvändning.Utskottet har vid tidigare tillfällen avvisatinvändningar mot energipolitiken motsvarande de somnu redovisas i motion 1998/99:N228 (m). De farhågorsom framförs om bl.a. kraftigt höjda elpriser förindustrin och hushållen finner utskottet varakraftigt överdrivna. energipolitiskabeslut framhålls tvärtemot vikten av attomställningen till en mer ekologiskt hållbarproduktion av elektricitet sker på sådant sätt attsvensk industri och samhällslivet i övrigttillförsäkras el till internationelltkonkurrenskraftiga priser. Energipolitiken måsteutformas så att denna förutsättning bevaras.Elanvändningen för industrins produktion måste gesmöjlighet att öka under det närmaste decenniet,som det finns en stor potential för ökadenergiproduktion genom fortsatt utbyggnad av deförnyelsebara och därmed hållbara alternativen. Inomindustri, hushåll och transportsektor kan enkraftfull effektivisering bidra till attenergibehovet minskar; detta utan attsysselsättning, produktionskapacitet,konkurrenskraft eller komfort äventyras. Statenavsätter betydande resurser förenergiomställningsprogrammet i syfte att med kraftnå dessa mål.I motsats till den pessimistiska syn som uttrycks inyssnämnda motion är det utskottets bedömning - ilinje med vad som framförs i motion 1998/99:N246 (v)- att omställningen av energisystemet går bra ochatt det finns ett stort intresse förenergiomställningen i hela landet. Även om vissakorrigeringar kan komma att behöva göras framöver idet fastlagda energipolitiska programmet så visar deförsta resultatredovisningarna frånEnergimyndigheten på en positiv effekt avinsatserna. Utfallet kommer att innebära att etthållbart energisystem kommer att kunna formas på ettsätt som också förordas i motion 1998/99:MJ749 (c).I motion 1998/99:N241 (kd) förespråkas enenergipolitik som långsiktigt skall baseras påinhemska förnybara energikällor och bränslen.Motionärerna säger sig också stå bakom detenergipolitiska programmets inriktning. Utskottetser i den delen ingen principiell skillnad mellandessa ståndpunkter och det synsätt som ligger bakomdet energipolitiska beslut som fattadevåren 1997. Ett väl planerat omställningsarbete, sombeaktar de faktorer som utskottet nämnt, kommeratt visa att de som utfärdar varningar om höjdaelpriser, minskad sysselsättning, hotad välfärd ochavvikelser mot uppsatta miljömål inte blirsannspådda. Av den föregående redogörelsen framgårockså att de utredningar som tillsatts har tilluppgift att närmare se på vilka krav som behöverställas på skilda sektorer i vårt samhälle för attde klimatpolitiska målen skall kunna nås.Beträffande frågan om ekonomiska incitament förenergibesparingar vill utskottet erinra om attåtgärderna för effektivare energianvändning somingår i det energipolitiska programmet bl.a. bestårav informationsinsatser som kan tjäna både som stödoch komplement till de energitjänster som erbjuds påmarknaden.Det synsätt som ligger bakom 1997 årsenergipolitiska riktlinjer innebär att den strategisom förordas i motion 1998/99:N261 (mp) om ensnabbare kärnkraftsavveckling måste avvisas.Utskottet har i tidigare sammanhang betecknat ensådan väg som förknippad med betydande risker.Enligt utskottets uppfattning är det betydelsefulltatt omställningen och utvecklingen av energisystemetsker under ordnade och väl avvägda former så attinte problem uppstår för sysselsättning, välfärd,konkurrenskraft och miljö. I linje med vad somanförs i motion 1997/98:N23 (mp) gäller att så gottsom all elproduktion är förenad med någon form avnegativ miljöpåverkan. Därför skall elektricitet,liksom all energiförbrukning, konsumeras på etteffektivt sätt; att åstadkomma en effektivareenergianvändning är ett centralt inslag iomställningsprogrammet. Energieffektivisering ärockså en fråga som i hög grad kommer att avgöras påmarknaden; de energibolag som i sittproduktsortiment erbjuder konsumenterna hjälp atthushålla med sin energiförbrukning har tillgång tillett framtida, starkt konkurrensmedel.Frågan om den småskaliga vattenkraftens roll i detframtida energisystemet - som tas upp i motion1998/99:N294 (s) - behandlades också i samband med1997 års energipolitiska beslut. Det bidrag somutgår till denna elproduktion är främst avsett attlämnas till investeringar i redan befintligaanläggningar och regleringar. Utskottet anförde isamband med behandlingen av förslaget till nyenergipolitik (bet. 1996/97:NU12 s. 63) i denna delatt det var viktigt att säkerställa attintentionerna med miljöanpassning uppfylls och attdet därför fanns anledning att noga följautvecklingen på området. Som framgått tidigare ibetänkandet har ett tjugotal ansökningar omutnyttjande av småskalig vattenkraft inkommit.Enligt motionärerna är potentialen för elproduktionfrån dessa anläggningar hög. På denna punkt menarutskottet att det måste ankomma på Energimyndighetenatt närmare följa denna fråga och utvecklingen avelproduktionen från den småskaliga vattenkraften.Sammanfattningsvis avstyrker utskottet med detanförda samtliga här behandlade motionsyrkanden.Naturgasnät i SverigeMotionernaI motion 1998/99:N228 (m) avvisas tanken på enstorskalig introduktion av naturgas i . Äveni motion 1998/99:N293 (mp) avfärdas en sådan idé.Här hänvisas till ett omfattande planeringsarbetesom pågår för att introducera naturgas i ; imotionen nämns förslag på en ledning från Upplandtill . Motionärernas bedömning är attnaturgasen endast i mycket begränsad omfattningkommer att tjäna som utbyte för olja och koleftersom dessa bränslen redan har ersatts avbiobränslen. I stället blir detbiobränsleanvändningen i de kommunala värmeverken isödra och som kommer att hotas.Det hävdas vidare att etableringen av ennaturgasledning genom direkt skulle motverkaintentionerna i Kyotoöverenskommelsen och att ensådan ledning för överskådlig tid skulle låsa fastvårt land i ett ökat fossilbränsleberoende. Pågåendearbete inom , inom och andra organ i syfte att främja enetablering av en ledning genom bör, anförsdet, därför stoppas med omedelbar verkan. Även måste, framhåller motionärerna,uppmärksammas på de effekter som en naturgasledningger på utsläpp av koldioxid och att ettekonomiskt stöd för en sådan investering från EU ärolämpligt.Vissa kompletterande uppgifterSommaren 1998 tillkallade regeringen en särskildutredare [f.d. riksdagsledamoten (s) BirgittaJohansson] med uppdrag (dir. 1998:41) att se överden lagstiftning som reglerar handel, transporteroch distribution av naturgas och annan rörbundenenergi. Det finns i ingen särskildlagstiftning som reglerar handel och transport avnaturgas. Den som avser att uppföra en anläggningför att använda naturgas måste ta hänsyn till fleralagar vars bestämmelser inte enbart avseranläggningar för naturgas. Bestämmelser återfinns ibl.a. lagen (1987:12; numera införd i miljöbalken1998:808) om hushållning med naturresurser m.m.,naturvårdslagen (1964:822; numera införd imiljöbalken), väglagen (1971:948), lagen (1988:950)om kulturminnen och hälsoskyddslagen (1982:1080;numera införd i ). Särskilda bestämmelserför framdragande och begagnande av rörledningar förflytande och gasformiga energibärare, bl.a.naturgas, finns i lagen (1978:160) om vissarörledningar. Koncession krävs för att drarörledningar för transport av fjärrvärme, råolja ochnaturgas. Ansökan om koncession skall lämnas tillEnergimyndigheten. Regeringen beslutar omkoncession.Ett direktiv om gemensamma regler för den inremarknaden för naturgas - det s.k.gasmarknadsdirektivet - beslutades (publicerat i EGT L204, ). Enligtdirektivet skall medlemsstaterna utfärda nödvändiglagstiftning och andra författningar som ärnödvändiga för att följa direktivet senast två årefter den tidpunkt vid vilken det trädde i kraft; ensvensk lag skall vara utfärdad senast i augusti2000. Direktivet bygger på samma principer somligger till grund för det s.k. elmarknadsdirektivet(tillgång till nätet, ömsesidighet, subsidiaritetoch gradvis öppnande av marknaden). I direktivetfinns gemensamma regler för överföring,distribution, leverans och lagring av naturgas. Därfastställs regler för naturgassektorns organisationoch funktion och för tillträde till marknaden samtdrift av systemen. Vidare preciseras vilka kriterieroch förfaranden som skall tillämpas vid beviljandeav tillstånd för överföring, distribution, leveransoch lagring av naturgas.De gemensamma reglerna för den inre marknaden förnaturgas kommer, skriver regeringen i direktiventill utredaren, att behöva genomföras i svensklagstiftning med en utformning i huvudsak enligtrådets gemensamma ståndpunkt. Detta bör ske, anförregeringen, på ett sådant sätt att det förslag tillny lagstiftning som utarbetas tillgodoser det nyadirektivets krav. Ett förslag till svensklagstiftning kan, menar regeringen, mycket väl gålängre än vad EG-direktivet kräver i det fall sombedöms vara ändamålsenligt. Här nämns faktorer sommarknadsöppning och tillträde till näten förnaturgasoperatörer. Det sägs också i uppdraget attinförandet av gasmarknadsdirektivet i svensklagstiftning bör ske på ett sådant sätt attförutsättningarna för utbyggnaden av ett integreratnaturgasnät inte försvåras. Uppdraget skallslutrapporteras i november 1999.En eventuell stamledning för naturgas genom Sverigeär, i enlighet med gällande riktlinjer förnaturgasanvändningen i , en fråga förkommersiella aktörer. pågår enkommersiell projektering inom ramen för ett finsk-ryskt konsortium (North Transgas OY); huvudsakligaintressenter är det finska energibolaget ochdet ryska energibolaget som studerarförutsättningarna för en transitledning frånRyssland ned till kontinenten. En av de alternativasträckningar som studeras går genom . Isamband med den ryske presidenten besök iSverige undertecknades också ettavtal om samarbete mellan och ibl.a. En svensk-rysk expertgruppskall studera de gemensamma förutsättningarna för enutbyggnad av naturgasnäten. Expertgruppen skall tafram ett underlag så att erforderliga beslut kanfattas och överenskommelser ingås av de bäggeländernas regeringar . Under hösten1998 avslutades en studie utförd av sju nordiskaenergibolag om ett nordiskt gasnät (Nordic GasGrid). Detta projekt - som erhöll medfinansieringfrån EU:s budget som ett s.k. TEN-projekt () - studerade möjligheterna till ensammankoppling av gasnätverken i , Sverigeoch samt i de baltiska staterna. Anledningentill att projektet klassades som ett TEN-projekt äratt ytterligare tillförselvägar för gas till EU ären viktig försörjningssäkerhetsfråga, framför alltpå . Vidare är en konvertering frånkol och olja till gas en viktig miljö- ochklimatpolitisk åtgärd i många av EU:s medlemsstater.Näringsminister besvarade ifebruari 1999 en interpellation (1998/99:95) frånHarald () om statsrådet avsåg att vidtanågra åtgärder för att en ledning för transport avgas genom till kontinenten skall klassas somsvenskt riksintresse. Näringsministern underströk isitt svar att vid en eventuell prövning av engasledning får intresset av att ledningen kommertill stånd bedömas i förhållande till de skyddsvärdaintressen som kan finnas på de mark- ochvattenområden där ledningen skall dras fram. Dockfann sig ministern förhindrad att närmare kommenteraden finsk-ryska gasprojekteringen - North TransgasOY - som nämndes i interpellationen. Statsrådeterinrade om de riktlinjer för naturgasens användningsom uttalade , nämligen attinvesteringar i rörledningar och inköp av naturgasskall ske efter strikt kommersiella principer. Gasenskall av egen kraft konkurrera på den svenskamarknaden. De kommersiella förhandlingarna skallgenomföras på företagsnivå, vilket innebär attstaten inte skall engagera sig i ekonomiskt stödtill naturgasprojekt.