bet · GM01LU20 · 1999-04-13 00:00:00 — God man och förvaltare I betänkandet behandlar utskottet två motioner frånden allmänna motionstiden som gällerbestämmelserna om god man och förvaltare.Motionsyrkandena avstyrks med hänvisning tillpågående arbete inom . 1998/99:L411 av m.fl. (v) variyrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att utvärderatillämpningen av reglerna om god man och förvaltare.1998/99:L422 av och ()vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om enöversyn av gällande skydd mot otillbörligtutnyttjande för gruppen förståndshandikappade,personer med traumatiska hjärnskador och psykisktsjuka. InledningBestämmelser om god man och förvaltare finns iföräldrabalken (FB). Av bestämmelserna i 11 kap.framgår att god man kan förordnas i olikasituationer för att företräda personer som av skildaanledningar inte i full utsträckning kanrepresentera sig själva. Om någon på grund avsjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillståndeller liknande förhållande behöver hjälp med attbevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörjaför sin person skall rätten besluta att anordnagodmanskap för honom eller henne, om det behövs (4§). Ett sådant beslut får inte meddelas utansamtycke av den för vilken godmanskap skallanordnas, om inte den enskildes tillstånd hindraratt hans eller hennes mening inhämtas. När rättenmeddelar beslut att anordna godmanskap skall rättensamtidigt förordna en god man att utföra uppdraget.Om det därefter blir aktuellt att exempelvis bytagod man eller förordna flera gode män, är detdäremot överförmyndaren som skall meddela beslutet.Det finns även andra typer av godmanskap som dockär mer begränsade. Sådana godmanskap avser oftavissa speciella uppgifter, t.ex. att bevakabortavarandes eller okända arvingars ellertestamentstagares rätt vid utredningen av ett dödsbo(1-3 §§). I dessa fall är det överförmyndaren somskall förordna god man. Väcks en familjerättsligtalan mot en person som det inte går att få tag påär det dock rätten som skall förordna god man förden bortavarande (3 a §).Om någon, beträffande vilken det föreligger ensådan situation som sägs i 11 kap. 4 §, är ur ståndatt vårda sig eller sin egendom, får rätten beslutaatt anordna förvaltarskap för honom eller henne.Förvaltarskap får dock inte anordnas, om det ärtillräckligt att godmanskap anordnas eller att denenskilde på något annat, mindre ingripande sätt fårhjälp. När rätten meddelar ett sådant beslut skallrätten förordna en förvaltare att utförauppdraget. Om det efter beslutet att anordnaförvaltarskap blir aktuellt att förordna förvaltareär det, på motsvarande sätt som gäller för god man,däremot överförmyndaren som har att fatta beslutet(7 §). Kännetecknande för förvaltarskapet är att denför vilken förvaltare förordnas, till skillnad frånvad som gäller vid godmanskap, förlorar sinrättshandlingsförmåga helt eller delvis och attförvaltaren i motsvarande utsträckning får rätt attingå rättshandlingar för sin huvudmans räkning.Till god man eller förvaltare skall utses enrättrådig, erfaren och i övrigt lämplig man ellerkvinna. Den som är underårig eller som själv harförvaltare får inte vara god man eller förvaltare(12 §). En god man eller förvaltare som gör sigskyldig till missbruk eller försummelse vidutövandet av sitt uppdrag eller som kommer påekonomiskt obestånd och på grund av detta ärolämplig för uppdraget eller som av någon annanorsak är lämplig att inneha uppdraget,skall entledigas. Beslut om entledigande fattas avöverförmyndaren (20 §).Bestämmelser om gode mäns och förvaltaresverksamhet finns i 12 kap. män och förvaltareskall, i den mån det följer av deras förordnanden,bevaka rätten för de personer som de företräder,förvalta deras tillgångar och sörja för deras personsamt omsorgsfullt fullgöra sina skyldigheter ochalltid handla på det sätt som bäst gagnar denenskilde (2 och 3 §§). Därutöver finns bestämmelserom hur den enskildes medel får användas, skyldighetatt föra räkenskaper samt om samrådsskyldighet, m.m.(4-8 §§). män och förmyndare är skyldiga attlämna överförmyndaren de upplysningar om sinverksamhet som överförmyndaren begär (9 §).Gode mäns och förvaltares verksamhet står undertillsyn av överförmyndaren. Närmare bestämmelser omtillsynen finns i 16 kap. Vid tillsynen skallöverförmyndaren särskilt se till att den enskildestillgångar i skälig omfattning används för hanseller hennes nytta och att tillgångarna i övrigt ärplacerade så att tillräcklig trygghet finns förderas bestånd och så att de ger skälig avkastning (1§). Tillsynen utövas av överförmyndaren för denkommun där den som har god man eller förvaltare harsitt hemvist (2 §). Därutöver finns närmarebestämmelser bl.a. om hur tillsynen skall utövas(3-14 §§).Bestämmelserna om överförmyndare återfinns i 19kap. Överförmyndare väljs i regel en för varjekommun (1 §). Kommun kan dock besluta att i ställetför överförmyndare inrätta en överförmyndarnämnd (2§). Överförmyndare eller överförmyndarnämnd väljs avkommunfullmäktige (5 §). utövartillsyn över överförmyndares ochöverförmyndarnämnders verksamhet (17 §).De nuvarande reglerna om god man och förvaltare äri vissa delar resultatet av en reform somgenomfördes (prop. 1993/94:251, bet.1994/95: LU3). Reformen innebar bl.a. attbehörigheten att förordna förvaltare och god man imånga fall flyttades från tingsrätterna tillöverförmyndarna och att tillsynen överöverförmyndarna överfördes från tingsrätterna tilllänsstyrelserna. Ändringarna var ett led i detfortgående arbetet att renodla domstolarnasverksamhet innebärande att frågor avförvaltningskaraktär lyfts bort från tingsrätternaför att handläggas av förvaltningsmyndighet.I lagstiftningsärendet framhöll utskottet bl.a. attöverflyttningen av flertalet förmynderskapsärendentill överförmyndarna innebar att ett ökat ansvarlades på överförmyndarna, och utskottet underströkvikten av att förändringarna följdes upp ochutvärderades relativt snart. Utskottet underströkockså betydelsen av de kompetenshöjande insatsersom, med anledning av överförmyndarnas utvidgadeuppgifter, kunde bli erforderliga. Ävenöverflyttandet av ansvaret för tillsynen överöverförmyndarna till länsstyrelserna borde enligtutskottet följas upp och utvärderas. Utskottetutgick från att en sådan uppföljning och utvärderingskulle komma till stånd genom regeringens försorg.MotionernaI motion L411 anför m.fl. (v) atttillämpningen av reglerna om god man och förvaltaremedfört oönskade konsekvenser. Enligt motionärernaförekommer det att förvaltare och gode män intemotsvarar kravet i 11 kap. 12 § FB att vararättrådiga, erfarna och i övrigt lämpliga. Det harexempelvis förekommit att personer som tidigaredömts för bedrägeri utsetts till gode män ochförvaltare. Vidare anför motionärerna att god manoch förvaltare inte förordnas i sådana fall där såerfordras. Som exempel nämns i motionen fall där godman eller förvaltare inte förordnats trots att enfullmakt missbrukats och fullmaktsgivaren på grundav sjukdom, psykisk störning eller försvagathälsotillstånd själv inte kunnat återkalla denutfärdade fullmakten. Motionärerna anser att denuppföljning och utvärdering som utskottet förordadei betänkande 1994/95:LU3 nu bör komma till stånd. Imotionen yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om attutvärdera tillämpningen av reglerna om god man ochförvaltare.Kia och (båda mp) anför imotion L422 att det finns mindre samvetsgrannapersoner som ägnar sig åt att grovt utnyttjaförståndshandikappade människor, och i motionenredovisas exempel på sådana fall. Vanligtvis,framhåller motionärerna, har en förståndshandikappaden god man, men en sådan har emellertid inte rättatt fatta beslut utan huvudmannens samtycke. Det nyabegreppet social omsorg med ansvar att sörja förperson bör, enligt motionärernas mening, innebäraatt att en god man respektive förvaltare skall setill att huvudmannen har bra levnadsförhållanden.Motionärerna menar att det är oklart om den godemannens uppgifter är att se till att huvudmanneninte råkar i dåligt sällskap och blir utnyttjad.Psykiskt störda personer med eget boende behöver,anför motionärerna, ett utökat skydd, utan att manför den skull behöver gå så långt att förvaltareutses. I motionen yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts omen översyn gällande skydd mot otillbörligtutnyttjande för gruppen förståndshandikappade,personer med traumatiska hjärnskador och psykisktsjuka.Utskottets ställningstagandeI likhet med motionärerna har utskottet noterat attdet i olika sammanhang framförtskritik mot gode män och förvaltare. Kritiken harframför allt gällt att gode män visat bristandeengagemang och har otillräckliga kunskaper. Isistnämnda hänseende har särskilt framhållits attmånga utvecklingsstörda behöver hjälp av den godemannen exempelvis med att utverka beslut om det stödoch den service som de är berättigade till enligtbl.a. lagen (1993:387) om stöd och service tillfunktionshindrade. Diskussionen har också handlat omhur många uppdrag en god man högst bör ha. Det harvidare gjorts gällande att socialnämnder ochlänsstyrelser, som misstänker att sjuka ochhandikappade behandlas illa av sina gode män, enligtsekretesslagen (1980:100) skulle vara förhindradeatt anmäla detta till överförmyndaren.Frågor kring gode män har också varit föremål föruppmärksamhet inom . I enforskningsrapport mot eldre (Nord 1994:2),som överlämnats till rådet har rekommenderats attreglerna ses över vad gäller tillsättande av godemän, villkoren för att bli god man ochöverförmyndarnas kontroll över hur den ekonomiskaförvaltningen sköts.Enligt utskottets mening finns anledning att ta denframförda kritiken på allvar, och utskottet anserför sin del att det är hög tid att bestämmelserna omgod man och förvaltare, i enlighet med vad utskottetuttalade , nu blir föremål för en grundliguppföljning och utvärdering. Utskottet har också medtillfredsställelse noterat att man inomJustitiedepartementet påbörjat ett sådant arbete.Som ett led i arbetet med att få kunskap om vilkaproblem som uppkommer i den praktiska tillämpningenoch vilka lagändringar som kan behöva görasanordnade departementet en hearingmed deltagande av bl.a. företrädare föröverförmyndarnämnder, överförmyndare, länsstyrelse,, , Sverigesadvokatsamfund och handikapporganisationer. Enligtvad som framgår av en inom Justitiedepartementetinför hearingen upprättad diskussionspromemoria be-handlades bl.a. frågor om hur godmansinstitutetfungerar, rekryteringen av gode män, behovet avutbildning och information, hur kontrollen av godemän och förvaltare kan förbättras samt om det börinföras en skyldighet för förvaltare och gode mänatt samråda med sociala myndigheter och släktingar.I sammanhanget bör vidare nämnas attjustitieministern i ett skriftligt frågesvar omgodmansinstitutet (svar påfråga 1998/99: 314) uttalat att hon deladefrågeställarens uppfattning att det i vissaavseenden finns anledning att se över reglerna omgod man. De aktuella spörsmålen hade, fortsattejustitieministern, aktualiserats inomJustitiedepartementet under den pågåendeutvärderingen av förmynderskapsreform, ochfrågorna och deras fortsatta beredning övervägdesinom departementet.Mot bakgrund av vad som sålunda redovisatskonstaterar utskottet att motionsspörsmålen äruppmärksammade inom ramen för det påbörjade arbetetinom , och utskottet finnerinte skäl att förorda några initiativfrån sida med anledning av de nu aktuellamotionerna. Med det anförda avstyrker utskottetbifall till motionerna L411 och L422.Även om utskottet således inte är berettatt förorda bifall till motionsyrkandena ärdet enligt utskottets mening angeläget attdet arbete som påbörjades i början av år1998 mynnar ut i ettställningstagande i omhur den fortsatta uppföljningen ochutvärderingen rörande 1995 årsförmynderskapsreform skall bedrivas, ochatt en tidsplan för arbetet fastställs. Utskottet hemställerbeträffande god man och förvaltareatt avslår motionerna 1998/99:L411 och1998/99:L422.Stockholm den 13 april 1999På lagutskottets vägnarTanja LinderborgI beslutet har deltagit: (),(), (), RuneBerglund (s), (), (m),(), (),(), (), TassoStafilidis (v), (), (), (), () ochAnne-Katrine ().