bet · GM01LU17 · 1999-03-16 00:00:00 — Frågan om regressrätt förutgivna förmåner var, anförde utskottet, av centralbetydelse vid en sådan översyn, och utskottet utgickfrån att regeringen i lämpligt sammanhang toginitiativ till en sådan översyn.Vid den förnyade behandlingen av motionsspörsmåletvåren 1998 i betänkande 1997/98:LU27 kunde utskottetupplysa om att det inom Justitiedepartementetövervägdes direktiv till en utredning om en allmänöversyn av ifrågavarande regelverk. Utskottetförutsatte att regeringen vid utformningen avdirektiven beaktar vad som anförts i den då aktuellamotionen och fann därför inte anledning att förordanågot initiativ från sida.Utskottet har erfarit att direktiv till enutredning om samordningen mellan skadestånd,försäkringar och andra ersättningsformer vidpersonskada har beslutats . Iutredningsuppdraget ingår att behandla detersättningsrättsliga systemet i stort, varvid ensammanhållen och konsekvent reglering skalleftersträvas. Sådana fall där effekterna av dennuvarande ordningen av många uppfattas som mindrerimliga bör uppmärksammas särskilt. Det gäller t.ex.frågan om arbetsgivares regressrätt för vad som ut-betalats i sjuklön till arbetstagare som skadatsgenom någon annans vållande. Uppdraget skallredovisas (dir. 1999:18).Mot den nu angivna bakgrunden vill utskottet inteheller nu förorda något tillkännagivande frånriksdagens sida med anledning av motion L601.Motionen avstyrks.Skadestånd till efterlevandeOm en personskada lett till döden, kan deefterlevande erhålla skadestånd. Enligt 5 kap. 2 §skadeståndslagen utgår ersättning förbegravningskostnad och, i skälig omfattning, annankostnad till följd av dödsfallet exempelvissorgkläder och resor. Vidare utgår ersättning förförlust av underhåll. Skadestånd till efterlevandeomfattar inte ideell skada. I rättspraxis haremellertid ersättning för sveda och värk tillerkäntsden som drabbats av psykiska besvär till följd avatt en nära anhörig blivit uppsåtligen dödad, likasånär närstående dödats genom grov vårdslöshet somlegat mycket nära ett uppsåtligt handlande (serättsfallen NJA 1993 s. 41 I och II respektive NJA1996 s. 373).När den avlidne med anledning av skadan haftkostnader och inkomstförlust för tiden föredödsfallet går anspråken på ersättning av ekonomisktslag i och med dödsfallet över på arvingarna.Detsamma gäller den avlidnes anspråk på ersättningför ideell skada för tiden före dödsfallet, omrätten till denna ersättning då har fastställtsgenom dom eller avtal. Det är här fråga omsuccession i den avlidnes skadeståndsrätt enligtallmänna rättsgrundsatser.En särskild form av ideell skada ersätts enligt 1kap. 3 § skadeståndslagen vid kränkning av denpersonliga integriteten genom brott mot någonspersonliga frihet, frid eller ära. Syftet med dennaregel om ersättning för personligt lidande är attgottgöra den integritetskränkning som följer med debrott som avses med regeln. Bestämmelsen omkränkningsersättning ger inte rätt till ersättningför lidande som tillfogas någon annan än den somutsatts för brottet.I motion Ju916 av m.fl. (m) föreslåsatt ett dödsbo skall kunna överta den skadelidandeskrav på kränkningsersättning när denne bragts omlivet genom brottet. I motionen begärs attregeringen skall återkomma med förslag till ändraderegler i enlighet härmed (yrkande 7).Utskottet vill inledningsvis erinra om att fråganom skadestånd till efterlevande behandlats avutskottet och senastförra våren med anledning av en motion vari yrkadesatt det i skadeståndslagen införs en särskildersättningspost för sorg och saknad när det gällerskadestånd till efterlevande till en nära anhörigsom dödats genom en brottslig handling (bet.1997/98:LU27). Som utskottet påpekade i detsammanhanget har Kommittén om ideell skada tagit uppfrågor som gäller bl.a. skadestånd tillefterlevande. I sitt slutbetänkande (SOU 1995:33)Ersättning för ideell skada vid personskadakonstaterar utredningen att den nuvarandebestämmelsen i 5 kap. 2 § skadeståndslagen om näraanhörigas rätt till skälig ersättning för kostnadertill följd av den skadelidandes död i senarerättspraxis tillämpats i en för de skadelidandeliberal riktning. Kommittén räknar med att dennautveckling kommer att fortsätta utan attbestämmelsen behöver ändras. Beträffande frågan omskadestånd för psykiska besvär bör enligt kommitténskadestånd till följd av att en nära anhörig hardödats genom en skadeståndsgrundande handling kunnautgå även när dödsfallet har vållats genomvårdslöshet eller när skadeståndsansvaret vilar påstrikt grund. En bestämmelse med denna innebörd börenligt kommittén tas in i 5 kap. 2 §skadeståndslagen. Kommittén anser däremot inte atten rätt till skadestånd för kränkning bör införasför efterlevande till den som har dödats genom enbrottslig handling. Inte heller bör enligt kommitténen rätt till skadestånd för sorg och saknad förefterlevande till den som har dödats genom enskadeståndsgrundande handling införas. Vad härefterbeträffar succession i den avlidnes skadeståndsrättanser kommittén att rätten till skadestånd förideell skada vid personskada och för kränkning genombrott vid den skadelidandes död bör gå över påarvingarna, om krav på sådan ersättning harframställts . En bestämmelse med dettainnehåll bör enligt kommittén tas in i 6 kap.skadeståndslagen. Att låta rätten till ersättning gåöver på arvingarna även om den skadelidande inte enshar framställt något krav på ersättning innan hanavled skulle enligt kommittén utgöra ett alltförstort avsteg från de principer som tillämpas i vårtland för närvarande.Utskottet anser för sin del, i likhet med vadutskottet uttalade i betänkande1997/98:LU27, att inte bör föregriparegeringens ställningstaganden till de förslag somlagts fram av Kommittén om ideell skada. Enligt vadutskottet nu erfarit kan en lagrådsremiss pågrundval av kommitténs förslag förväntas innevarandeår. Härmed avstyrker utskottet bifall till motionJu916 yrkande 7.Ansvar för genmodifierade organismerGentekniken, som är ett metodområde inombiotekniken, har utvecklats mycket snabbt de senastedecennierna och har skapat nya möjligheter tilllösningar inom en rad områden, såsom hälsovården,miljövården och jordbruket. som kunskapenväxer snabbt inom genteknikområdet har utvecklingenaktualiserat frågan om vilka risker somframställningen och användningen av genetisktmodifierade organismer (GMO) kan föra med sig.Organismer är biologiska enheter som kan föröka sigeller föra över genetiskt material. Att en organismär genetiskt modifierad betyder att det genetiskamaterialet har förändrats på ett sådant sätt sominte förekommer naturligt genom parning ellernaturlig omgruppering av arvsmassan.Några särskilda skadeståndsrättsliga regler föranvändning av GMO finns inte. Inte heller finnsnågot generellt krav på ansvarsförsäkring ellerannan typ av försäkring vid sådan verksamhet.I motion MJ749 av () begärs etttillkännagivande till regeringen om att ett striktansvar i kombination med en obligatoriskansvarsförsäkring bör införas för den somintroducerar GMO i begränsade försök eller påmarknaden. Härigenom skulle riskkostnaden bli tydligför bioteknikföretagen och deras kunder, ochföretagens självkontroll skulle enligt motionärernaöka radikalt (yrkande 13).Genom lagen (1994:900) om genetiskt modifieradeorganismer (gentekniklagen) införlivades två EG-direktiv om GMO i svensk lag. Gentekniklagen hadesom uttryckligt syfte att skydda människors ochdjurs hälsa och miljön samt att säkerställa attetiska hänsyn tas. Lagen, med dess grundläggande ochövergripande bestämmelser om bl.a. tillståndskravoch tillsyn, har inarbetats i 13 kap.miljöbalken. I samband med miljöbalkensikraftträdande infördes ocksåregler om märkning. Enligt 13 kap. 18 § fårregeringen eller den myndighet regeringen bestämmerföreskriva att den som släpper ut produkter sominnehåller eller består av GMO på marknaden skallmärka produkten. De särskilda bestämmelserna omgenteknik i reglerar inteskadeståndsansvaret vid användningen av GMO. Däremotomfattas användningen av GMO av reglerna om striktansvar för miljöskador i . Även en radolika speciallagar, inte minst inomtransportsektorn, kan tänkas bli tillämpliga isammanhanget.Enligt 32 kap. ges rätt till ersättningför skador orsakade av vissa störningar, bl.a. mark-och luftföroreningar, vattenföroreningar samtspridning av bakterier, virus och olika smittämnen,som kan ge ekologiska återverkningar. Skadorna skallvara orsakade av verksamhet på en fastighet, ochskadeståndsansvarig är normalt den som bedrivereller låter bedriva den skadegörande verksamheten iegenskap av fastighetsägare eller tomträttshavare,även om han eller hon inte har orsakat skadanavsiktligt eller genom vårdslöshet. Ävennyttjanderättshavare eller andra som bedriver ellerhar bedrivit miljöfarlig verksamhet på fastighetenär ansvariga. Bostadshyresgäster har dock inte någotstrikt ansvar. Till kretsen av skadeståndsansvarigahör också den som i egen näringsverksamhet utför ettmiljöfarligt arbete på en fastighet, dvs.entreprenörer. Kravet på bevisning när det gällersambandet mellan en verksamhet och en skada harlagts på en något lägre nivå än vad som annarsgäller.För ersättning i vissa fall till den som liditsådan skada som avses i bl.a. 32 kap. miljöbalkenskall det enligt 33 kap. finnas enmiljöskadeförsäkring med villkor som har godkänts avregeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer. Den som utövar miljöfarlig verksamhet somkräver tillstånd eller anmälan skall bidra tillförsäkringen. I samband med tillkomstutvidgades miljöskadeförsäkringssystemet till attäven omfatta en saneringsförsäkring som täcker falldå den ansvarige inte kan betala (prop. 1997/98:45,yttr. LU2y, bet. JoU20).I förevarande sammanhang bör också nämnas attproduktansvarslagen (1992:18) ålägger tillverkareeller importör ett strikt ansvar för skador som lösasaker (produkter) har orsakat på person ellerkonsumentegendom. För att ersättning skall utgåkrävs att skadan har orsakats av en säkerhetsbrist,dvs. att produkten inte varit så säker som detskäligen har kunnat förväntas. Ersättning utgår inteför s.k. utvecklingsskador och systemskador.När det gäller möjligheter att få ersättning förskador orsakade av GMO föreligger också det allmännaansvaret enligt skadeståndslagen för den somuppsåtligen eller av vårdslöshet orsakar en skada.Vidare bör erinras om att Genteknikberedningen, somhaft regeringens uppdrag att bereda frågor medanknytning till användning av genteknik, i sittbetänkande (SOU 1992:82) Genteknik - en utmaningingående diskuterat olika skadestånds- ochförsäkringsfrågor kring användningen av GMO.Beredningen konstaterade att någon skada orsakad avGMO inte hade rapporterats och att erfarenheternafrån tidigare användning av GMO gjort risken förskador mindre. Sammanfattningsvis torde enligtberedningen risken för skador vara liten. Motbakgrund av bl.a. de regler som redan finns, ocheftersom någon skada orsakad av GMO då inte haderapporterats, föreslog beredningen inte några nyaeller ändrade ersättningsregler på ifrågavarandeområde.Inte heller i samband med tillkomsthar det ansetts behövligt att införa några särskildaskadeståndsregler vid användning av GMO.Utskottet kan för sin del, mot bakgrund av vad somredovisats ovan, inte finna annat än att skadororsakade av GMO i betydande utsträckning täcks avbestämmelserna om ett strikt ansvar i . Iandra fall torde, såvitt utskottet kan bedöma,skador orsakade av GMO i många fall omfattas av ettstrikt ansvar enligt olika specialförfattningareller kunna hänföras till det allmänna culpaansvaretenligt skadeståndslagen. Enligt utskottets meningföreligger mot bakgrund av det anförda inteanledning för att nu ta initiativ tillförändrade ansvarsregler vid användning av GMO.Utskottet förutsätter emellertid att regeringenäven fortsättningsvis noga följer utvecklingen pådetta område och, för det fall det skulle finnasbehov av ytterligare lagstiftningsåtgärder, tarinitiativ till att sådana kommer till stånd. I detsammanhanget vill utskottet avslutningsvis påminnaom att regeringen tillsatt en kommitté somenligt sina direktiv skall analysera den modernabioteknikens möjligheter och risker. bedöma långsiktiga förändringseffekter avden modern biotekniken samt lämna förslag till enövergripande politik för området i ettinternationellt perspektiv. Kommittén skall ocksågenom ett öppet och utåtriktat arbetssätt främjadebatt och diskussion om frågor som rör den modernabiotekniken och dess konsekvenser för individen sompatient, konsument, arbetstagare och företagare.Vidare skall kommittén utifrån ettframtidsperspektiv identifiera de frågor som kräveren vidareutvecklad konsekvensbedömning och enfördjupad etisk diskussion. Uppdraget skallredovisas (dir. 1997:120).Mot bakgrund av vad som sålunda anförts avstyrkerutskottet bifall till motion MJ749 yrkande 13.Skadeståndsansvar för hundägareEnligt olika specialförfattningar föreligger, somframgått av tidigare avsnitt, ett s.k. striktskadeståndsansvar, dvs. skyldighet att ersätta skadaoberoende av vållande. Hit hör bl.a. lagen(1943:459) om tillsyn över hundar och katter somålägger hundägare ett strikt ansvar för skador somhunden orsakar. Hundägaren har dock rätt attåterkräva den utgivna ersättningen från den somvållat skadan. Som skäl för att ålägga hundägare ettstrikt ansvar för skador som hunden orsakar har detbl.a. anförts att det för den allmännarättsuppfattningen framstår som naturligt atthundägaren får ersätta de skador som hans ellerhennes hund orsakar och att ett strikt ansvarframtvingar nödvändig omsorg och aktsamhet frånhundägarens sida.Vare sig tillsynslag ellerskadeståndslagen innehåller några särskildabestämmelser om skadestånd till den som har skadatsvid utövandet av en brottslig eller annan otillåtenhandling. I sådana fall blir vanligaskadeståndsrättsliga principer tillämpliga.I motion L604 av ()förespråkas en översyn av bestämmelserna omhundägares strikta ansvar för skador som hundenförorsakat. Enligt motionären är ett sådant ansvarorimligt om den skadelidande blivit hundbiten isamband med att denne varit i färd med att begåinbrott. I motionen begärs ett tillkännagivande omhundägares ersättningsskyldighet.Motionsönskemål med delvis samma innebörd som detnu aktuella har behandlats av vid fleratillfällen tidigare (se bl.a. bet. LU 1987/88:4 och1991/92:LU8, vari lämnats en utförlig redovisningför rättsläget). Utskottet har därvid hänvisat tillden rättsvetenskapliga litteraturen på området ochframhållit att det av allmänna skadeståndsrättsligagrundsatser får anses följa att den skadelidandeinte har rätt till skadestånd i de situationer somde då aktuella motionerna tog sikte på. Den somexempelvis är ansvarig för säkerheten i en fastighettorde sålunda inte vara skadeståndsskyldig iförhållande till tjuvar och andra kvalificeratobehöriga besökare. Annorlunda skulle det emellertidförhålla sig om en inbrottstjuv skadas i en fällasom fastighetsägaren har gillrat. Lindriga former avhemfridsbrott och olaga intrång torde heller inteutesluta att inkräktaren har rätt till skadestånd.De då aktuella motionerna avstyrktes.Såvitt utskottet kan bedöma torde ett motsvarandebetraktelsesätt kunna göras gällande även i sådanafall som beskrivs i den nu aktuella motionen.Utskottet finner därför inte anledning att förordanågot särskilt tillkännagivande från sidanär det gäller förevarande spörsmål. villutskottet, liksom tidigare, understryka att, för detfall rättsutvecklingen skulle gå i en oönskadriktning, frågan får tas upp till förnyad prövning.Om det sålunda skulle visa sig attnuvarande regler leder till otillfredsställanderesultat utgår utskottet från att regeringen ilämpligt sammanhang återkommer till medförslag i ämnet.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotion L604. beträffande felaktigmyndighetsinformationatt avslår motion 1998/99:L602 yrkande 3,res. 1 (m, c, fp)2. beträffande ansvaret vidfrihetsberövandenatt avslår motion 1998/99:L602 yrkandena 1 och 2,res. 2 (m, v, fp)3. beträffande jämkningsmöjlighetenatt avslår motion 1998/99:L602 yrkande 4,res. 3 (m, fp)4. beträffande preskriptionatt avslår motion 1998/99:L602 yrkande 5,res. 4 (m, c, fp)5. beträffande atomansvarighetslagenatt avslår motion 1998/99:N228 yrkande 18,6. beträffande regressrätt för utgivensjuklönatt avslår motion 1998/99:L601,7. beträffande skadestånd tillefterlevandeatt avslår motion 1998/99:Ju916 yrkande 7,res. 5 (m)8. beträffande ansvar för genmodifieradeorganismeratt avslår motion 1998/99:MJ749 yrkande 13,res. 6 (c)9. beträffande skadeståndsansvar förhundägareatt avslår motion 1998/99:L604.Stockholm den 16 mars 1999På lagutskottets vägnarTanja LinderborgI beslutet har deltagit: (), RolfÅbjörnsson (kd), (), StigRindborg (m), (), (),(m), (),(), (),(), (), KjellEldensjö (kd), (), (), () och (). Felaktig myndighetsinformation (mom. 1)(), (m), ElizabethNyström (m), (), ()och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 3börjar med "Vid utskottets" och slutar med "yrkande3" bort ha följande lydelse:I likhet med vad som anförts i motion L602 anserutskottet att den nya bestämmelsen om ansvar förfelaktig myndighetsinformation har utformats på ettsätt som medför att lagändringen riskerar att bli enskenreform. Kravet på "särskilda skäl" innebärnämligen en alltför kraftig begränsning avtillämpningsområdet, vilket hotar att göra regelnverkningslös. Som framhålls i motionen är det, föratt erhålla rimliga resultat i de enskilda fallen, istället en mer framkomlig väg att utnyttjamöjligheten till jämkning vid medvållande från denskadelidandes sida. Enligt utskottets mening börregeringen mot denna bakgrund återkomma tillriksdagen med lagförslag som innebär attbegränsningen till särskilda skäl tas bort.Vad utskottet sålunda anfört bör , medbifall till motion L602 yrkande 3, som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 1 bort haföljande lydelse:1. beträffande felaktig myndighetsinformationatt med bifall till motion 1998/99:L602 yrkande 3som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,2. Ansvaret vid frihetsberövanden (mom. 2)(), (), (), (), (), () och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 4börjar med "När " och på s. 5 slutar med"Motionsyrkandena avstyrks" bort ha följandelydelse:Vid bedömningen av i vilken utsträckning enskildamedborgare skall ha rätt till ersättning närmyndigheter har beslutat om åtgärder som innebärtvång mot den enskilde bör enligt utskottet göras enrimlig avvägning mellan den enskildes och samhälletsintressen. I samband med en sådan avvägning måsteman naturligtvis beakta de effekter ett utvidgatskadeståndsansvar för det allmänna får på debrottsutredande myndigheternas arbete liksom deökade kostnader för det allmänna som kan bliföljden. Utskottet kan därför ha förståelse för defarhågor som framförts att ett avskaffande av 24-timmarsregeln skulle få besvärande konsekvenser förde brottsutredande instansernas arbete och innebäraen belastning på de ersättningsprövandemyndigheterna.Mot detta står, enligt utskottets mening, detsjälvklara faktum att, även om ett frihetsberövandeär kortvarigt, redan själva ingripandet ofta äromtumlande och smärtsamt för den enskilde. Att låtaanhålla eller gripa någon är sålunda ett allvarligtingrepp i den enskildes frihet, och det finns därförsärskild anledning att se allvarligt på dessa falloch att vara generös när någon därigenom åsamkasskada. I enstaka fall kan det inträffa att enkortvarig åtgärd orsakar betydande ekonomisk skada,och den kan även vålla den enskilde ideell skada iform av lidande. Från den enskildes synpunkt är detockså av underordnad betydelse om ingripandet mothonom eller henne tar formen av ett gripande ellerett anhållande. Det avgörande är att den enskildeutsätts för ett frihetsberövande, kanske iarbetskamraters och grannars närvaro, och stämplassom en brottsling.Vid en sammanvägning av de motstående intressen somsålunda gör sig gällande anser utskottet atthänsynen till den enskildes integritet ochrättsskydd väger så tungt att en regel om striktansvar bör införas även för frihetsberövanden somvarat . I rättssäkerhetensintresse är en sådan ordning betydelsefull, även omreformen skulle innebära en viss kostnadsökning fördet allmänna. I sammanhanget vill dock utskottetframhålla att man genom att utnyttja möjlighetentill jämkning kan undvika resultat som i detenskilda fallet kan te sig mindre rimligt ellert.o.m. Enligt utskottets mening finnssålunda goda argument för ett utvidgatersättningsansvar för staten i enlighet med vad somföreslagits i motion L602. Det får ankomma påregeringen att lämna förslag till sominnebär ett strikt ansvar för staten även i de fallsom nu beskrivits.Vad utskottet nu anfört bör , med bifalltill motion L602 yrkandena 1 och 2, som sin meningge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 2 bort haföljande lydelse:2. beträffande ansvaret vid frihetsberövandenatt med bifall till motion 1998/99:L602 yrkandena 1och 2 som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört,3. Jämkningsmöjligheten (mom. 3)(), (m), ElizabethNyström (m), () och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 5börjar med "Utskottet, som" och slutar med "yrkande4" bort ha följande lydelse:I likhet med motionären anser utskottet att den nyajämkningsregeln visserligen förbättrat situationennågot, men dock inte tillräckligt. Möjligheternatill jämkning bör därför utökas ytterligare,som regeln bör preciseras för attunderlätta tillämpningen och därmed förbättrarättssäkerheten.Utskottet delar motionärens uppfattning attutgångspunkten för en undantagsregel bör vara attjämkning skall kunna ske om den skadelidande varitmedvållande till skadan. Givetvis skall enskadelidande som sökt försvåra sakens utredningeller sökt undandra sig förundersökning ellerlagföring inte ha rätt till ersättning. I enlighetmed vad som anförts i motionen bör ocksåunderstrykas att principen även i fortsättningenskall vara att ersättningen inte får jämkas på grundav att misstanke om brott kvarstår utan attskuldfrågan är klarlagd. Enligt utskottets meningbör regeringen återkomma till med ettlagförslag med den angivna inriktningen.Vad utskottet sålunda anfört bör , medbifall till motion L602 yrkande 4, som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 3 bort haföljande lydelse:3. beträffande jämkningsmöjlighetenatt med bifall till motion 1998/99:L602 yrkande 4som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,4. Preskription (mom. 4)(), (m), ElizabethNyström (m), (), ()och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 5börjar med "Även när" och på s. 6 slutar med"yrkande 5" bort ha följande lydelse:Enligt utskottets mening är det en fördel att kravpå ersättning vid frihetsinskränkningar görsgällande inom sådan tid att omständigheterna går attutreda utan alltför stor omgång. Dessutom torde detförhålla sig så att de skador som kan bli följden aven frihetsinskränkande åtgärd uppkommer i mer ellermindre omedelbar anslutning till den åtgärd somskulle berättiga den drabbade till ersättning.Utskottet vill därutöver, i likhet med motionären,peka på att preskriptionstiden i våra nordiskagrannländer är förhållandevis kort.Med hänsyn till det anförda finns enligt utskottetskäl att i detta hänseende frångå den allmännapreskriptionstiden och införa en kortarepreskriptionstid. Det får ankomma på regeringen attutreda frågan om en lämplig avgränsning avpreskriptionstiden och därefter återkomma tillriksdagen med erforderligt lagförslag.Vad utskottet sålunda anfört bör , medanledning av motion L602 yrkande 5, som sin meningge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 4 bort haföljande lydelse:4. beträffande preskriptionatt med anledning av motion 1998/99:L602 yrkande 5som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,5. Skadestånd till efterlevande (mom. 7), , (alla m) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s.