bet · GM01FiU23 · 1999-05-20 00:00:00 — Det är konjunkturläget och de långsiktiga inflationsförvärelevanta. Det här diagrammet visar enkätundersökningar som vi fortlöpande gfrågan: Vad tror du eller ni om inflationen , och ? Ocholika grupper i det svenska samhället. råkar det här vara penningmarknadsaktgrupperna, t.ex. arbetsmarknadens parter, visar i stort sett samma bild.inflationsförväntningarna på mellan två och gradvis konvergerar matt har vi fullt kapacitetsutnyttjande i så tror den här gruppen ochatt vi kommer att ha inflation på lång sikt. Det är ett mått på trovärdighepenningpolitiken utan också för den samlade ekonomiska politiken.Den fråga som jag tror att ställde var: Leder uär den en passiv efterföljare? Jag menar att i en situation när vi inte hadetvungna att titta väldigt mycket på inflationsförväntningarna. Vi ser juräntehöjningscykeln och början av 1995:inflationsförväntningarna på lite skulle ligga någonstans på drygtdärför som avtalsrörelsen gick snett. Förmodligen hände dettrodde inte på eller på den samlade ekonomiska politiken, att viinflation i . Då var vi tvungna att titta väldigt mycket på inflatiSedan ser vi att de gradvis anpassar sig ned, och när de ligger påkapacitetsutnyttjandet och konjunkturläget som avgör inflationsprognosen. Ddiskuterar konjunkturutsikterna väldigt mycket mera nu än vad vi gjorde under eLars (): Herr ordförande! Från tidigare samarbete vet ju riksbanutförsgåvor inte räcker till för att tillgodogöra mig 50 sidor komplicerad teän , så jag får väl helt enkelt lägga inflationsanalysen åt sidan förkan bara rent allmänt uttala tillfredsställelse över att har fått nestabil nivå. Med den sänkning av reporäntan som sker kan man väl ocksåbörjar närma sig en vettig nivå, och det gör ju att i stort sett får maräntepolitik som man bedriver.Men är det ju så att penningpolitiken också består av en annan del än justhar inte bara kronans inre värde utan också dess yttre värde att diskutera. Dähar ögnat igenom rapporten, konstaterat att valutapolitiken ägnas myckeanförandet här sades det inte ett ord om valutapolitiken. Det är anmärkningsvärju är på det området som problemen finns. själv har längeundervärderad utan att det så att säga har hjälpt. Framför allt är problemetsvängig. Sedan tiden för beslutet om euron har kronan krafttill eurostarten. Då var kronans värde 9,56. Sedan stärktes den på någraungefär, och gick den återigen tillbaka och var . Gentemot doockså betett sig mycket rörligt.Man kan då fråga om anlägger samma synsätt som man en gång anklagför, benign neglect, när det gäller kronans värde. Det är i så fall väldigtockså, därför att vi har ju ett helt annat utlandsberoende än vad den amerikJag kan förstå - jag skall föregripa det - att riksbankschefen då säger aregeringens sak att bestämma växelkursregim. Men det hjälper ju inte, för Rikför valutapolitikens tillämpning. Min fråga till riksbankschefen är då om han amed en svängig valuta eller om det är någonting som bör undvikas.Riksbankschefen : Får jag först säga om den första randanmäTobisson gjorde att jag är beredd att komma tillbaka vilken dag som helst nästautfrågning så att utskottsledamöterna har möjlighet att läsa rapporten ytterlbehövas. Det här var inte den diskussion som vi förde med utskottskanslietframåt. Vi har försökt ta upp hur utskottet vill ha sin rapportering från Rifrågan om att lämna ut rapporten dök upp , och vi direktionen och kom fram till slutsatsen att vi inte kunde göra det av de skredovisat. Men vid det tillfället hade vi ju kunnat ändra tiden för det här franu inte är gjort vill jag gärna säga att jag är beredd att komma tillbaka ochTobisson och andra om utskottsledamöterna skulle tycka att det behövs.När det sedan gäller valutapolitiken så tycker jag att det är en väldigt inLars tar upp. Låt mig först säga att vi naturligtvis inte tycker atkronan fluktuerar såsom den har gjort. Vad jag dock kan konstatera ärfluktuerat mer än valutor i andra länder som också har inflationsmål.Storbritannien, , och . Vi har alltså inte haft evår valuta än de här länderna har haft, kanske tvärtom, åtminstone om man jämföSamma sak gäller , som faktiskt har haft rörlig växelkurs under väldigtatt man eliminerar inflationsskillnaderna mellan och omvärlden så kvfluktuation av schweizerfrancen som är ungefär av den här storleken. Och det äkan göra åt det. Vi kan beklaga det. Jag tycker inte om det. Det är intfluktuerar. Men frågan är: Vad skall vi göra åt det? Och det går inte att göraatt i så fall gå över till en fast växelkurs. Och är det ERM-anknytningeneller en EMU-anknytning. Det är ju den yttersta formen av växelkursknytning, ntar bort vår valuta.Men vi skall komma ihåg att en fast men justerbar växelkurs har andra nackdelarnu, precis som säger, en politisk fråga, dvs. vilken växelkursrevårt land. Men den intressanta aspekten är här riksdagsbeslutet om att Riksbasagt alla, skall fortsätta sina förberedelser så att vi har handlingsfrihetEMU-medlemskap . Här upplever vi någonting mycket intressant i det lnu, nämligen följande: Å ena sidan har fattat detta beslut. Å andrafattat ett annat beslut, nämligen en lagparagraf som säger att skafast penningvärde. I de fall vi då får en konflikt mellan de här två måste jusig för vilket som gäller. Och vi har kommit till slutsatsen att ominflationsprognosen avviker från målet, då skall vi sänka räntan. Då är det inså att säga är vårt primära mål. Antag att det omvända hade varit fallet oinflationsbedömning som hade kommit fram till att vi skulle underskrida målet,sagt: Det bryr vi oss inte om, därför att nu skall vi ha en stabil växelkurs ocstället, trots att regeringen inte har fattat det beslutet. Vilka frågor skuutskottet av t.ex. med tanke på de två overheadbilder vi jatt vi har en instruktion från i den lagparagrafen. Den är att upprpenningvärde. Vill det politiska systemet att vi skall agera annorlunda,beslut om växelkursregim som i så fall bör fattas.Lars (): Det är ändå så att har tagit ställning för euron.remissyttrandet över . Man har också tagit ställning för inträdeär det nu regeringen som beslutar, men ändå är det ju inRiksbankens syn. Vad gäller talet om fast penningvärde som jag nämnde kan mantvå sätt. Man kan tala om det inre penningvärdet och om det yttre penningväpenningvärdet har ju varierat. Jag noterar att , som tidigare haju i en intervju har förklarat att han vill dröja med inen representativ hållning från direktionens sida?Jag fattade ändå svaret så att riksbankschefen anser att det är bra med en stadet är ju faktiskt dessutom ett villkor för övergång till euron. Skall manövergång till euron så måste man hålla en fast växelkurs. Finns det något annadet än via medlemskap i ? Det är ju faktiskt så att hur skickligt riksbankinflationen kommer kronan att svänga, om inte annat så därför att man spekulnär skall införa euron. Det understryks ju dessutom av att Riksbankenmed regeringen, gång efter annan förklarar att kronan är undervärderad. Då harsynpunkter på valutapolitiken som innebär att man egentligen skulle vilja eftblev starkare. Vad kan vara en rimlig kurs? Vi vet ju att andra länder med ssynnerhet som vi själva säger att kronan är undervärderad - kommer att vara natt vi inte går in på en för låg kurs i ett eventuellt eurosamarbete. Vad bedövara en rimlig kurs? Det har ju räknats på det tidigare. Har det skettbedömning som en gång sade att man skulle ligga på 112-115 i dåvarande ecuindexSlutligen: har ju rätt att stå utanför euron, men har ändå valt att tilnu ERM2. Vad är det som anses vara bra för som är så skadligt för SveriRiksbankschefen : Först vill jag kommentera uttså länge som möjligt. Vi har inte diskuterat i direktionen vad som vore önönskvärt. Vi kan uttrycka personliga uppfattningar i den frågan. Därmed kan jagdär med den sista delfrågan, nämligen frågan om . Man kan väl säga attsom har lyckats väldigt bra med sin stabila växelkurs och har fått stora försedan har vi andra länder som det inte har gått så bra för när man har haft enväxelkurs därför att man inte har fått trovärdighet kring den. är ettförsökte ju med detta under en , och det hjälpte inte vad vitycker jag att man skall ha med när man funderar över om det är bra eller dåligmen fullt klart är väl att vi måste gå in i om det är såi EMU.Nu frågar om det finns något annat sätt att få stabilitet i växelin i . Ja, det beror på vilket tidsperspektiv man ser det över. Jag tror attett väldigt bra sätt att få stabilitet i växelkursen över tiden. Det tror jag att vi får vänja oss vid. Det kommer mainte större hos oss än i andra länder som har inflationsmål, men vi försöväxelkursregimen, med justerbar växelkurs, , och kronan lalla fall eftersom vi devalverade därför att denna regim inte blev trovärdig.Ett annat sätt att få en stabil växelkurs är att faktiskt fatta ett beslut om ain i . Men det har inte någon gjort i , och därmed är det ju svårt atskall kunna föregripa ett sådant politiskt beslut genom att agera utainstruktion som faktiskt föreligger från . Så jag har väldigt svårt atkunna ta den typen av hänsyn. Vi måste ju följa den instruktion som ledamöledamöter i har beslutat om. Om jag skall säga att visserlhär men att vi inte bryr oss om det eftersom vi tar andra hänsyn blir det väldihär typen av utskottsutfrågningar. Men vill man från sida att maomvårdnad åt växelkursens stabilitet kan ju regeringen fatta ett sådant besludet är upplagt i den nya riksbankslagen.Lars (): Fast växelkurs har varit bra för , sade riksbankschförtvivla om möjligheterna att ha det i , och det är ju väldigt orovviset kommer vi aldrig i närheten av euron. Men vad är det då som gör att SveriÄr det ett behov av strukturella reformer som riksbankschefen inte tror skastånd?Det för mig över till ytterligare ett uttalande av , där han hafår räkna med att arbetslösheten måste ligga på i landet. Tenderar den attförs en ekonomisk politik i syfte att driva den därunder så kommer Riksbankrycka ut för att hejda sådana försök genom att höja räntan. Är det eriksbankschefen delar, och i så fall: Vilka strukturella reformer behöver görakunna få ned arbetslösheten ?Riksbankschefen : Låt mig först säga att det självklart stårkalla vilken direktionsledamot som helst till utskottet. Här kanske Villyvarit med, eftersom han nu har blivit omnämnd ett antal gånger. Men jag är ändåTobisson ställde den här frågan, för jag frågade efter det attkring detta: Tycker du verkligen så här? Han sade: Nej, det var en underfundigvore uppgivet om vi i skulle acceptera 8 procents arbetslöshet. Varkenkolleger eller vill låsa oss för att är det som vi kan kommsedan bara inte går mera. Och detta av två skäl: För det första går det attarbetslöshet med strukturella åtgärder om det skulle visa sig behövas. Förinte om det är just här löneökningarna riskerar att ta fart eller inte, eller3 % eller vid någon annan procentsiffra.Jag tror att på sitt charmerande sätt ville ge uttryck för eninte ställde upp på. kan det bli så att man missuppfattas eller uttrycjag tror att jag har hans stöd om jag säger att han inte menade så.Johan (): Jag tänkte börja med en liten kommentar till riksbankschefen om detta med att vår begäran om att få ta del av rappavslogs. Jag har väldigt svårt att tolka det på annat sätt än att dpå oss ledamöter i finansutskottet. Å andra sidan kan jag finna en viss logiknya regim som nu lever under - med instruktionsförbudet - definitiatt vi riksdagsledamöter i någon mening är opålitliga. Vi kan inte tänka lRiksbankens direktion, utan vi faller definitionsmässigt undan för kortsikopinioner.Men sedan kommer jag till frågan. Riksbankschefen sade att bedalltför optimistiskt, men det gjorde å andra sidan alla - även de flesta av ossorsakerna till att regeringen trappade upp budgetmålet för från 1,5 %före valet. förs det i rapporten en diskussion om finanspolitiken. Detfinanspolitiska lättnader, och man säger att dessa i första hand måste ske genoDet kan kanske ifrågasättas vilka möjligheter har att göra sådanaalla fall. Anta nu att konjunkturen inte skulle utvecklas såsom vi vill ohöstkanten skulle besluta att trappa ned budgetmålet till igen. Då äRiksbanken då att bedöma det som nödvändigt att föra en mer restriktiv penniförsöka motverka de eventuella expansiva effekterna av detta, eller borde detge viss möjlighet till en lite större ökning av sysselsättningen än vadnuvarande prognoser?Jag vill alltså höra riksbankschefens kommentarer till möjligheten attfinanspolitik i det nya läge som vi nu befinner oss i.Riksbankschefen : drog slutsatsen att finansuinte är att lita på, om jag hörde rätt. En annan slutsats var att lta hänsyn till långsiktigheten i den ekonomiska politiken. Låt mig bara försäga att detta är slutsatser, absolut inte och minaLåt mig sedan säga, som komplement till ursprungliga frågaRiksbanken kan sägas vara en av de mest öppna centralbankerna i världen,offentliggör så pass mycket av de interna bedömningarna som vi ändå gör. Tprotokoll som vi offentliggör när det gäller de penningpolitiska diskusammanhanget vill jag säga något som jag också sade : Det har ju riktde protokoll som kommit ut så här långt har varit ganska summariska, mendiskussionerna i samband med att dessa protokoll upprättades var ganska summarinaturligtvis protokollet från , som vi offentliggör den 6 aprilmer fylligt och återspegla den diskussion som fördes då. Vi har dessa disklånga intervall, och därför blir en del protokoll kortfattade och en del mycketvi vinnlägger oss om när det gäller öppenheten - och jag tror att vi kan ta yttriktningen - är att det skall vara samtidig information. Alla skall få tillgångsamtidigt. Det handlar inte om att vi betraktar olika delar av svenska folket spålitliga, utan det är en väldigt viktig princip för att man inte skall råkamycket otrevliga händelser som sker vid läckage. Jag tror att vi i Riksbankskärpa upp detta ytterligare så att inte sådant händer. Vi ser olområdet. Utan att värdera sannolikheten för läckage i samband med att lutskottets ledamöter i förväg vill jag hävda att den allra viktigaste orsakenstannat vid detta beslut är de stora konsekvenserna om det skulle komma ut. MeBengt Silfverstrand och : Vi är öppna för de olika former för desutskottet finner lämpliga, bara vi håller på principen om samtidig informationSedan var frågan hur det blir om inte konjunkturen utvecklas såsom det nu ärman ju aldrig veta. Jag pekade på en del risker här, och jag har i andrariskerna med den högt värderade amerikanska börsen och det förlopp som skulleom det skedde en mer dramatisk korrigering där. behöver det ju inte bli så.utdragen korrigering i stället, och vad händer då? , menar jag, ligger en visi instruktion att upprätthålla ett fast penningvärde, och ett sskall prägla penningpolitiken. Är det då så att konjunkturen viker leder deinflationsprognos framöver och därmed en anpassning av styrränta.arbetsuppdelningen blir sådan att har hand om denstabiliseringspolitiska utvecklingen med en rörlig växelkurs och riksdagstrukturell natur. Vad jag förstår ligger det implicit i frågaskulle börja ha ett inflationsmål, dvs. ägna sig åt stabiliseringspolitik. Skfick vi två institutioner i vårt land som jobbade med samma sak och teoretiskriskera att motverka varandra. Det vore djupt olyckligt.Johan (): Kort om den första frågan: Regeringen har jubudgetpropositionen till företrädare för oppositionen som skall delta i defölja dagen därpå. Detta bygger naturligtvis på ett förtroende. Man får garskriva på papper om att man försäkrar och lovar att inte lämna ut dessa upeller andra. Jag konstaterar återigen att det är väldigt svårt att finna någodet här beslutet än att direktion inte litar på att vi kan hålla täSå till den andra frågan. har ju nu fastställt ett sysselsättningsviktigt för oss, och vi avväger finanspolitiken och de olika instrument sförfogande för att försöka se till att detta sysselsättningsmål uppfyllsRiksbankens roll så att det ligger i uppgift att, inom ramen fockså befrämja sysselsättningen. Då kan jag formulera min fråga så här: Om vi ndet är nödvändigt att ha en något lättare finanspolitik för att öka sannolikklarar sysselsättningsmålet, finns det då en risk att vidtar motvrädsla för att detta skulle kunna hota inflationsmål och annat som Riksbanketill?Riksbankschefen : Låt mig förståterigen svara på detta med att lämna utinflationsrapporterna i förväg. Jag menar att inflationsrapporti allmänhet är mer direkt marknadspåverkandeän regeringens budgetproposition. Sedan kan det naturligtvis finnasundantag. I vissa fall kan budgetpropositionen innehållanyheter som är direkt marknadspåverkande. stod att man skulle frångå utgiftstaket tror jag att det skullevara oerhört marknadspåverkande.Sedan gällde det sysselsättningsmålet. Frågan handlar om- och här spetsar vi verkligen till det; det ärväldigt intressant - att vi befinner oss i ett läge där prognosernapå ett till ligger på inflationsmålet.Allt annat lika vidtar så en expansiv ekonomisk åtgärdsom leder till att vi kommer över inflationsmålet - ochnu tänker jag inte på några indirekta skattereller någonting sådant, utan jag tänker på en rejält expansiveffekt. Då är det skyldighet, enligtriksdagens instruktion till oss, att vidta åtgärder som motverkardetta. Annars skulle vi komma över inflationsmålet, och dåskulle Silfverstrand säga till mig: Hur kommer detsig att ni nu bedriver en politik som, också rensad från de däreffekterna som alltid pratar om,överskrider målet? Då skulle jag få förklara: Vi har inte vidtagitnågon åtgärd med anledning av beslut,och därmed har det blivit för expansivt i ekonominoch inflationen har gått upp. Då skulle vi alltså inte ha följt denlagstiftning som lagt fast.Men det är inte detta som är den primärasvårigheten när det gäller utgiftstaket, utan det ärförtroendet för svensk ekonomisk politik. Problemet om förtroendetspricker har vi upplevt t.ex. men ocksåunder 1995 då de långa räntorna gick upp från till . Dethar en oerhört restriktiv och kontraktivt dämpandeeffekt på svensk ekonomi när förtroendet bristerpå det sättet, och sådant vill vi ju inte utsätta oss för. Vi skall kommaihåg att vi har en historia under 70- och 80-talenmed statsfinanserna återkommande i oordning. Detta liggernaturligtvis kvar när man har en statsskuld på någonting istorleksordningen 1 500 miljarder. Vi i Sverigemåste se till att det finns förtroende att hålla statspapperen till de lågaräntor som vi har . Släpper det förtroendetkommer vi snabbt in i en ond cirkel. Mycket enkelt kan man räknaså här: Om vi har en statsskuld på 1 500 miljarder och denlånga räntan skulle gå upp med en procentenhet- jag bortser nu från att en del av statsskulden är placerad i utlandetosv. - skulle budgetöverskottet reduceras med15 miljarder över tiden. Skulle vi få en ränteuppgång på 500punkter, eller , är det 5 ( 15 vi talarom. Det är snabbt, i ett sving, uppe i 100 miljarderi statsfinanserna och vi skulle tappa förtroendet för budgetpolitiken. (): Låt oss lämna dehypotetiska resonemangen och titta på verkligheten såsom den ser ut . ser vi framför oss ganska stora överskotti den offentliga sektorns finansiella sparande. Detbedrivs också, som det sägs i rapporten, en stram finanspolitik. Minfråga är då: Hur bedömer riksbankschefenkonsekvenserna av att vi skulle föra en något lättare finanspolitik,t.ex. genom vissa skattesänkningar ?Borde det inte rimligtvis, med tanke på att inflationen ändåligger i underkant av inflationsmålet, finnas ett sådant utrymmeutan att risken är särskilt stor att Riksbankenenligt sin instruktion tvingas att vidta något slags motverkanderestriktiva åtgärder?Riksbankschefen : När det gäller den direktefterfrågepåverkande effekten av finanspolitikenhar vi vägt in ett sannolikt scenario i inflationsrapporten. Mot denbakgrunden har vi ändå beslutat att sänkareporäntan. Skulle det förhållandet ändras får vi väl titta på detdå och se om det skulle påverka.Men vad jag har talat om, och vad som kanske är viktigare, ärde förtroendeskapande effekterna. Här har riksdagengjort vissa utfästelser - när det gäller överskottsmål och när detgäller utgiftstak. Såvitt jag förstår är detsamma tanke bakom dem som bakom ett inflationsmål. Tänk omRiksbanken skulle säga: De där struntar vi i. Vikommer att försöka hålla låg inflation i alla fall.Skulle man tro på oss då? Det är jag inte så säker på. Det skulle integå att utvärdera oss, och man skulle säkert lägga inen riskpremie för detta som skulle leda till att vifick högre räntor än annars. Detta kan vi spekulera om. Samma sak tror jagatt det handlar om på det finanspolitiska området.Efter 20 år av besvärlig budgetutveckling hamnar man i inledningenav 90-talet i en situation av BNP i underskott.Därefter vidtar det politiska systemet en ordentligsaneringsomgång, men sedan ger man ifrån sig signalen: glömmer vi demål som vi har satt upp, men vi skall försöka göradet bästa i alla fall. Det är en sådan situation som jag ärorolig för: att man inte håller de uppställda målen. Om detsedan kan finnas tekniska saker som behöver justerasi fråga om utgiftstaket kan jag inte bedöma. Förklarar man det går detväl att hantera en sådan sak, men vi får inte geifrån oss signalen att nu släpper taget omstatsfinanserna. Det är en sådan situation som är det verkligtallvarliga. (): Jagtänkte uppehålla mig lite grann vid det starka samband som finnsmellan finanspolitiken och penningpolitiken. Fleraledamöter har varit inne på sådana frågor tidigare.Det var en intressant händelse i går när Konjunkturinstitutetpublicerade sin prognos i sin marsrapport.Penningpolitiken bedrivs ju numera självständigt av utifrån deprognoser som gör, och finanspolitikenbedrivs av regeringen, sedermera , utifrån deprognoser som gör. finns det på ett antalpunkter ganska betydelsefulla skillnader mellan dehär två prognoserna. Det gäller bl.a. KPI, men det gäller ocksåden underliggande inflationen i måttet säger att denna kommer att liggamellan och , och säger 1,7-1,. KPIskulle enligt bedömning liggapå 0,5 och 2000. Det här är ganska storaskillnader. gör ocksåbedömningen att utgiftstaket kommer att brytas igenom under det häråret. Detta var enligt riksbankschefen starktmarknadsdrivande information. Vi har vissa kamrateri regeringsunderlaget som både vill lyfta på utgiftstaket och föra enlättare penningpolitik - jag skall inte nämnanågra namn för att inte stöta mig med . Det ärnaturligtvis besvärande att det finns så storaskillnader här. Jag skulle gärna vilja höra riksbankschefenskommentar till detta.Sedan skulle jag vilja återkomma till direktionsledamoten . Det ligger ändå något väldigtintressant i det han har sagt, även om jag accepterar den förklaring hanhar gett. Han säger att det vore uppgivet att troatt arbetslösheten skulle behöva ligga på . Dåskulle jag vilja fråga: Vad är det för strukturella reformer som Riksbankenhar kalkylerat med när man gjort sin bedömning, somligger på i arbetslöshet ? Det vore uppgivet, sägerVilly . märker vi att så fort manskall vidta ens marginella reformer vad gällert.ex. turordningsreglerna börjar det mullra uti arbetsrättens kraternere vid . Det hotas medstorkonflikt om man bara skall ändra en marginell detalj i detta.Så frågan är: Vad är det för information somRiksbanken har om strukturella reformer som vi andra häri huset inte har? Ordföranden: höra hur mycket av detta som riksbankschefen kan kommentera. Riksbankschefen : Det är inteså mycket. Låt mig först ta upp skillnaden mellan ossoch . Jag fick precis en sammanställning av allanedbrutna siffror. Man kan säga att det i stortsett är samma bedömning. Det finns dock skillnader när det gällerden underliggande inflationen, som alltså är denintressanta. Låt mig visa ett diagram som illustreraratt vår bedömning är kringgärdad av osäkerhet. Jag gick in på någrafaktorer här, men det kan också finnas andrafaktorer som hänför sig till ekonomins funktionssätt. Detta är ett sättatt spalta upp sannolikheterna för attinflationen avviker från huvudscenariot. Det är det som deolika färgerna beskriver. Så förfärligt stor skillnad mellan ossoch tror jag egentligen inteatt det är, med tanke på tidshorisonten här.