bet · GM01LU10 · 1999-02-02 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet närmare fyrtiomotionsyrkanden från allmänna motionstiden år 1998om olika konsumentpolitiska spörsmål.Med anledning av en motion (fp) förordar utskottetett tillkännagivande som gäller användningen avbegrepp såsom legitimerad, auktoriserad och godkändi marknadsföring. Övriga motionsyrkanden avstyrksmed hänvisning till tidigare ställningstaganden samtpågående berednings- och utredningsarbete.I ärendet har en utfrågning ägt rum med företrädareför Marknadsetiska Rådet (MER) och NäringslivetsEtiska Råd mot Könsdiskriminerande reklam ().Vidare har skrivelser inkommit frånHögskoleMäklarFöreningen betänkandet har fogats tre reservationer ochtre särskilda yttranden. 1998/99:L701 av m.fl. (v) variyrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om åtgärder mottillverkare som underfyller förpackningar.1998/99:L702 av () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om behovet av tydligarelagstiftning när det gäller bruk av termer avseddaatt ange kompetensen hos yrkesutövare.1998/99:L703 av () variyrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om reglering avanvändandet av e-postreklam i mening att minska dessspridning och omfattning.1998/99:L704 av m.fl. (kd) variyrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att en översynbör göras så att marknadsföring som påverkarfolkhälsan negativt anses otillbörlig.1998/99:L705 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om nödvändigheten avatt garantera konsumentens möjlighet att göramedvetna val genom införande av fullständigainnehållsdeklarationer,2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att myndighetermåste få större möjligheter att medsubstitutionsprincipen kunna tvinga bort miljödåligavaror,3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om nödvändigheten avatt politiken sätter pris på miljöförstöring,4. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att regeringenårligen redovisar till hur miljömåletutvecklas,5. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att en prioriteraduppgift för måste vara att påverka EU så atthänsyn till konsumenten och miljön sätts förehänsyn till den inre marknaden,6. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att i EU ochinternationellt, i situationer där konsument-intressen berörs, skickar personer som representeraralla konsumentorganisationer som finns i ,7. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om en nyhetstidning omkonsumentpolitiken i EU och om svenska initiativ ochinsatser,8. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att "Anslagstavlan"utvecklas så att också information om miljö ochlivsstil kan sändas,9. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att KRAV:sinformation om ekologiska livsmedel bör bliberättigad till statligt stöd,10. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att reformeraNordens miljömärkning Svanen,12. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om kriteriearbetetkring miljömärkningen,13. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att Sverigemåste verka i EU för att bevara den nationellamiljömärkningen,14. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om behovet av attstödja en process för en rättvis handel,15. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om förbud motkönsdiskriminerande reklam,16. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att förbjudaall reklam och smygreklam för tobaks- ochalkoholprodukter,17. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts omkonsumentforskning,18. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om attproduktsäkerhetslagen skall omfatta sådanaoffentligt producerade tjänster som tillhandahållsinom ramen för offentlig service och inte är endirekt följd av myndighetsutövning,19. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om ändring i 2 §marknadsföringslagen så att lagen även blirtillämplig på intresseorganisationer som marknadsförprodukter.1998/99:L706 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om behovet av ettregelverk för nätverksförsäljning i ,2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om innehållet i ettsådant regelverk.1998/99:L707 av och ()vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts omöversyn av konsumentskydd och uppgiftsskyldighet vidtjänsteköp.1998/99:L708 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tilläggsdirektiv till2000-delegationen.1998/99:L709 av m.fl. (m) vari yrkasatt hos regeringen begär förslag tilländring av produktsäkerhetslagen i enlighet med vadsom anförts i motionen.1998/99:L710 av m.fl. (m) vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag ombegränsningar av verksamhet ienlighet med vad som anförts i motionen,2. att hos regeringen begär förslag omhur framväxten av frivilliga och oberoendekonsumentorganisationer kan stimuleras i enlighetmed vad som anförts i motionen,3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om behovet avundervisning i konsumentfrågor.1998/99:L711 av m.fl. (s) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om ett konsumentskyddmot oönskad e-postreklam.1998/99:L903 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en utredning om regler iköplagen enligt intentionerna i motionen.1998/99:K231 av m.fl. (fp) variyrkas10. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om behovet av enny servicemyndighet till konsumenter av IT.1998/99:So321 av m.fl. (v) vari yrkas11. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att övervägaförbud mot reklam som direkt eller indirektuppmuntrar till hälsofarligt beteende.1998/99:So371 av och () vari yrkas4. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att en arbetas fram.1998/99:N277 av m.fl. (v) vari yrkas11. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om och hur konsumentvägledningen skallutvecklas och stärkas.1998/99:A291 av m.fl. (v) vari yrkas14. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts omkönsdiskriminerande reklam. Konsumentpolitikens mål och riktlinjerVerksamhet med syfte att stödja konsumenter har enlång tradition i . Till en början bedrevssådan verksamhet av olika konsumentorganisationer,exempelvis ochHusmodersföreningarnas , som bildadesredan i början av 1900-talet. Ett statligtengagemang växte fram . Först under1940-talet bildades halv- och helstatligainstitutioner med konsumentstödjande uppgifter. Framtill slutet av var dessa konsumentorgansverksamhet framför allt inriktad på att hjälpahushållen att utnyttja sina resurser så väl sommöjligt. Efter hand kom verksamheten att ägnas åtprovning och upplysning om varor.Under 1960-talet vidgades ramen för detkonsumentpolitiska arbetet. Konsumentens roll sommarknadsaktör kom att ägnas ett allt störreintresse. inleddesförsök med lokal konsumentverksamhet. Nya statligaorgan med konsumentpolitiska uppgifter bildades.Allmänna reklamationsnämnden kom till år 1968.Konsumentombudsmannen () och ,nuvarande , inrättades ochKonsumentverket året därpå. Lagstiftningsarbetet pådet konsumentpolitiska området inleddes i början av1970-talet. har en mängd nya lagarstiftats, både på civilrättens och marknadsrättensområde, i syfte att stärka konsumenternas rättsligaställning.Konsumentpolitisk verksamhet bedrivs nu - förutomav enskilda konsumenter - av staten, kommunerna,frivilliga organisationer och näringslivet.Verksamheten är bred och mångfasetterad och ärinriktad på såväl övergripande som individuellafrågor.Den centrala förvaltningsmyndigheten förkonsumentfrågor är . Övergripande målför verksamheten är att stödja hushållen i derassträvan att effektivt utnyttja sina resurser, attstärka konsumenternas ställning på marknaden, attskydda konsumenternas hälsa och säkerhet samt attmedverka till att sådana konsumtions- ochproduktionsmönster utvecklas som minskarpåfrestningarna på miljön och bidrar till enlångsiktigt hållbar utveckling. haräven ett s.k. sektorsansvarför miljörelaterade konsumentfrågor. För budgetåret1999 under utgiftsområde 24 Näringsliv har riksdagenanvisat ett ramanslag till om (prop. 1998/99:1, utg. omr. 24, bet. NU1).De frivilliga konsumentorganisationerna spelar enviktig roll i arbetet med olika konsumentfrågor. Engrupp utgörs av fristående organisationer medkonsumentaktiviteter som huvudengagemang, t.ex.Sveriges konsumentråd och . En annan grupp består avorganisationer och folkrörelser med ett allmäntsamhällsintresse där ett konsumentpolitisktengagemang är en del av organisationens övergripandemål, exempelvis fackliga organisationer ochVillaägarnas riksförbund.Inom näringslivet har utvecklats enomfattande verksamhet med s.k. egenåtgärder, vilkasyftar till att lösa eller förebygga olikakonsumentproblem. Flertalet av dessa har eninriktning på god sed i marknadsföringen ochförekommer i form av branschvisa ellerbranschövergripande regler samt på undervisning ochinformation angående gällande regler. Mångabranscher har fortlöpande utvecklat olika programför intern reklambevakning, reklamationshantering,tvistlösning och annan kundinriktad verksamhet.Konsumentpolitiska riktlinjer har fastställts avriksdagen vid fyra tillfällen. De nuvaranderiktlinjerna, som fastställdes genom riksdagensbeslut , är avsedda att ange målen föroch inriktningen på den konsumentpolitik som behövsför att möta de förändringar som sker och stärkakonsumenternas ställning. Vissa områden skall enligtriktlinjerna vara prioriterade. Dit hör hushållensbaskonsumtion och stöd till konsumentgrupper som ärekonomiskt eller socialt utsatta eller som av andraskäl har behov av särskilt stöd. Det gäller ocksååtgärder som främjar konsumentintressena i detinternationella samarbetet (prop. 1994/95:140, bet.LU32).De mål som har fastlagts för konsumentpolitiken ärsålunda att hushållen skall ha goda möjligheter attutnyttja sina ekonomiska resurser effektivt, attkonsumenterna skall ha en starkt ställning påmarknaden, att konsumenternas hälsa och säkerhetskyddas samt att sådana konsumtions- ochproduktionsmönster utvecklas som minskarpåfrestningarna på miljön och bidrar till enlångsiktigt hållbar utveckling.Den 7 januari 1999 beslutade regeringen atttillkalla en parlamentarisk kommitté med uppgift attlämna förslag beträffande utformningen avkonsumentpolitiken inför ett nytt sekel (dir.1999:1).Enligt direktiven skall kommittén identifierakonsumentpolitikens långsiktiga innehåll ochprioriteringar. Utredningen skall genomföras i etttydligt EU-perspektiv, där det nordiska samarbetetskall vara en viktig bas. Kommittén skall för dettaändamål göra en utvärdering och en översyn av dekonsumentpolitiska målen. Vid behov skall kommitténföreslå hur målen kan utvecklas och förbättras, motbakgrund av de nya förutsättningar som samhälletger. Kommittén skall också avväga vilka medel i formav lagstiftning och ekonomiska och andra resursersom bör utnyttjas för att bäst nå dessa mål. Arbetetskall redovisas senast den 15 mars 2000.Stig Rindborg m.fl. (m) behandlar i motion L710övergripande frågor rörande den framtidakonsumentpolitikens mål och inriktning. Motionärernamenar att det främst är en fri marknadsekonomi somger konsumenterna makt och att ett allomfattandestatligt ansvarstagande leder till passivitet ochskapar en dyr och ofta otymplig byråkrati. Storadelar av verksamhet skulle, enligtmotionärerna, kunna privatiseras. I motionen begärsett tillkännagivande om att regeringen skallåterkomma med förslag till begränsningar av verketsverksamhet i enlighet med det anförda (yrkande 1).Motionärerna anser vidare att dessa begränsningar avverkets uppgifter skulle möjliggöra stöd tillfrivilliga och verkligt oberoendekonsumentorganisationer som skulle kunna varapådrivande i angelägna konsumentfrågor. I motionenbegärs ett tillkännagivande om att hosregeringen skall begära förslag till hur framväxtenav sådana organisationer kan stimuleras (yrkande 2).Riksdagen har , bl.a.våren 1997 och , på utskottets hemställanavslagit yrkanden som gått ut på begränsningar i denstatliga konsumentpolitiska verksamheten. Utskottethar därvid framhållit att den svenskakonsumentpolitiken har en lång tradition, som vid eninternationell jämförelse måste anses ha varitframgångsrik, och pekat på att flera olika statligaorgan har inrättats för att hjälpa hushållen attutnyttja sina resurser effektivt och stärkakonsumenternas ställning på marknaden. Det utfördaarbetet har, enligt vad utskottet anfört, lett tillett väl utvecklat stöd och skydd för konsumenterna.Utskottet har därutöver konstaterat att den svenskamodellen för konsumentpolitiskt arbete bygger på ettbetydande offentligt engagemang och ett starktinflytande från konsumenterna och derasorganisationer (bet. 1996/97:LU13 och 1997/98:LU21).Också motionsyrkanden med innebörden att ansvaretpå konsumentområdet i större utsträckning bordeöverlåtas till icke statliga aktörer, såsomfrivilliga organisationer, har avstyrkts avutskottet vid ett flertal tidigare tillfällen, bl.a.våren 1995 i betänkande 1994/95:LU32 och våren 1998i betänkande 1997/98:LU21. Utskottet har därviduttalat att det primära ansvaret på konsumentområdetockså fortsättningsvis bör ligga på staten, mensamtidigt understrukit att konsumentorganisationernaär och kommer att vara ett alldeles utmärktkomplement till den statliga och kommunalakonsumentverksamheten.Enligt utskottets mening bör förnärvarande inte göra några uttalanden beträffande deprincipiella spörsmål som tas upp i den nu aktuellamotionen. Frågeställningarna ryms nämligen inom detuppdrag regeringen gett tillutredningen om konsumentpolitiken inför . Av direktiven framgår att utredningen skallidentifiera vilka områden som långsiktigt börprioriteras inom konsumentpolitiken och vilkenambitionsnivå som bör gälla på de olika områdena. Idetta ingår att värdera vad som skall varakonsumentpolitikens huvudinriktning, och en modellskall föreslås för det offentliga åtagandet påkonsumentområdet. Kommittén skall för detta ändamålgöra en utvärdering och en översyn av dekonsumentpolitiska målen och arbetet. Vid behovskall kommittén föreslå hur målen kan utvecklas ochfungera bättre mot bakgrund av de nyaförutsättningarna i samhället.Utskottet anser att resultatet av det nu inleddautredningsarbetet bör avvaktas och avstyrker därförbifall till motion L710 yrkandena 1 och 2.Det svenska arbetet med konsumentfrågorinom EUInom EU beslutades uttryckliga konsumentpolitiskamål genom . Därvidinfördes också en särskild artikel omkonsumentskydd, 129a, i . Enligtartikeln skall gemenskapen medverka till attkonsumentskyddet uppnår en hög nivå. Det slås vidarefast att de åtgärder som EU vidtar inte skall hindranågot medlemsland från att behålla eller införasträngare skyddsåtgärder, förutsatt att detta är iöverensstämmelse med fördraget och att kommissioneninformerats om åtgärderna.Genom Amsterdamfördraget, som godkändes avriksdagen och som förväntas träda 1999, tydliggörs att konsumentfrågorna ärett självständigt politikområde inom EU. Rådet gesen möjlighet att besluta om åtgärder med huvudsyfteatt främja konsumenternas intressen och attsäkerställa en hög konsumentskyddsnivå.Konsumentskyddskravet skall vidare beaktas vidutformningen och genomförandet av gemenskapensövriga politik på alla områden. Därtill kommer attmiljöpolitiken skall integreras i gemenskapens allapolitikområden, något som har särskild betydelse förmöjligheterna att verka för att miljömålet inomkonsumentpolitiken kan uppfyllas.Våren 1996 beslutade om mål för ochinriktning av det svenska arbetet medkonsumentfrågor inom EU (skr. 1995/96:181, bet.LU26). Det övergripande målet för arbeteskall, enligt beslut, vara att gekonsumenterna en stark ställning på marknaden ochatt främja konsumenternas intressen och inflytande iett integrerat . skall det varamöjligt att bibehålla och utveckla nivån på svenskkonsumentpolitik. Den grundsyn påkonsumentpolitikens syfte som gett uttryckför konsumentpolitiska beslut liggersåledes också till grund för vad som skall gälla förarbetet inom EU.I motion L705 av m.fl. (mp) anförsatt måste kämpa för att konsumenternasställning stärks i förhållande till den inremarknaden. I motionen begärs ett tillkännagivande omatt en prioriterad uppgift för inom EU skallvara att påverka unionen i en sådan riktning atthänsynen till konsumenterna och miljön sätts förehänsynen till den inre marknaden (yrkande 5).Motionärerna betonar också behovet av en mångfaldkonsumentorganisationer i och inom EU. Imotionen begärs ett tillkännagivande om vikten avatt inom EU och i andra internationellasammanhang där konsumentintressen berörs sänderpersoner som representerar allakonsumentorganisationer i landet (yrkande 6).Motionärerna anser också att det är svårt att fåinformation om det konsumentpolitiska arbetet inomEU och yrkar att skall begära attregeringen ser till att en nyhetstidning inrättas,dels om EU:s konsumentpolitik, dels om svenskainitiativ och insatser på konsumentpolitikens område(yrkande 7).Vad först gäller yrkande 5 konstaterar utskottetatt ett yrkande med motsvarande innebörd avstyrktesvåren 1996 i samband med behandlingen av regeringensskrivelse om konsumentpolitiken inom EU (skr.1995/96:181, bet. Utskottet kunde då inte seatt det förelåg några avgörande skillnader mellanmotionärernas önskemål och de mål för arbetet medkonsumentpolitiken i EU som ställt upp.Även avstyrktes ett liknande yrkande(bet. 1996/97:LU13), varvid utskottet utövertidigare angivna skäl hänvisade till att regeringenutfäst sig att vid verkadels för ett ökat konsumentinflytande, dels för attdet skall vara ett uttryckligt mål för gemenskapenskonsumentpolitik att utveckla sådana produktions-och konsumtionsmönster som minskar påfrestningarnapå miljön och bidrar till en långsiktigt hållbarutveckling.När det sedan gäller yrkande 6 avstyrktes också ettmotsvarande yrkande av utskottet (bet.1995/96:LU26). Utskottet hänvisade därvid bl.a. tillatt regeringens principiella synsätt inte stod istrid med det som motionärerna gav uttryck för.Konsumentorganisationernas betydelse, särskilt i detinternationella arbetet, har på nyttunderstrukits av regeringen, senast i 1998 årsbudgetproposition. I propositionen uttalarregeringen att konsumentorganisationerna spelar enviktig roll, särskilt i det nordiska och europeiskasamarbetet, och att de i sin egenskap av frivilligaorganisationer kan utöva inflytande genom andrakanaler än dem som regeringen har tillgång till(prop. 1998/99:1, utg. omr. 24).Utskottet är inte berett att med anledning av de nuaktuella motionsyrkandena förorda några särskildaåtgärder från sida. I direktiven tillutredningen om konsumentpolitiken inför konstaterar regeringen att inriktningen förarbetet med konsumentpolitik i EU formulerades efterendast medlemskap i unionen. Vidarekonstateras att svensk konsumentpolitik ärdjupt integrerad med EU:s konsumentpolitik, och attde nu varit medlem har gett osserfarenheter kring hur konsumentpolitiken kanutformas i och EU. Det kan, enligt vad somanförs i direktiven, finnas behov av att tydligarebetona EU-aspekterna i konsumentpolitikens mål.Eventuellt behövs en omprioritering av vilkaarbetsformer och andra medel som bör användas. Avdirektiven framgår att utredningen skall ske i etttydligt EU-perspektiv samt att kommittén särskiltskall analysera och vid behov lämna förslag rörandefrågan dels om EU-aspekten tydligare bör betonas ikonsumentpolitikens mål och, i så fall, på vilketsätt detta kan ske, dels vilka arbetsformer ocharbetsmedel som bör användas för att skallkunna bedriva ett kraftfullt och initierat arbetemed konsumentfrågor inom EU och andra relevantainternationella forum.Beträffande informationen om det konsumentpolitiskaarbetet inom EU kan utskottet inte ställa sig bakomden kritik som förts fram i motion L705 yrkande 7.Utskottet vill därvid peka på att en rad åtgärdervidtagits i olika sammanhang för att informera omkonsumentpolitiska frågor, både när det gällernationella frågor och arbetet inom EU. Sålunda harKonsumentverket gett ut olika typer av rapporter,rättsinformation, faktablad och liknande materialsom bl.a. berör EU-frågor. Även på verkets hemsidapå Internet finns bl.a. aktuell EU-information.Vidare kan nämnas nyhetsbrevet ochEU och , som med jämnamellanrum ges ut av . Även påRegeringskansliets hemsidor finns en mängdinformation om EU och det svenska arbetet där.Sammanfattningsvis kan utskottet inte se att detfinns några avgörande skillnader mellanmotionärernas önskemål och det arbete regeringenbedriver på området. Utskottet anser att motion L705yrkandena 5, 6 och 7 inte bör föranleda någonriksdagens vidare åtgärd.Lokal konsumentverksamhetFör närvarande förekommer lokal konsumentverksamheti omkring 240 av landets kommuner. Verksamhetenfinansieras kommunalt, men erhåller visst stöd avKonsumentverket, bl.a. när det gällerinformationsmaterial och kursverksamheter, m.m. Vidlokal konsumentverksamhet erbjuds konsumenternabl.a. rådgivning inför köp och budgetrådgivning.Våren 1991 behandlade en skrivelse frånregeringen om den lokala konsumentverksamheten. Iskrivelsen redovisades bl.a. de åtgärder somregeringen vidtagit för att stödja sådankonsumentverksamhet. Åtgärderna syftade till att ökakunskaperna om den kommunala konsumentverksamhetenoch dess effekter samt utveckla formerna för eneffektivare verksamhet. Därutöver hadeåtgärderna till syfte att stärka frivilligaorganisationers möjligheter att lokalt arbeta medkonsumentfrågor samt att effektivisera det statligastödet till den lokala konsumentverksamheten. Vadsom anfördes i skrivelsen föranledde inte någonerinran från sida (skr. 1990/91:143, bet.LU37).I samband med konsumentpolitiska beslut,uttalade regeringen, med instämmande, attden lokala förankringen av konsumentverksamheten ärgrundläggande för att konsumentpolitiken skall bliframgångsrik och att de riktlinjer som tidigarefastställts för den lokala konsumentpolitiken bordeligga fast (prop. 1994/95:140, bet. LU32).Den lokala konsumentvägledningen berördes ävenvåren 1998 vid behandlingen av skrivelsen omkonsumenterna och miljön. Utskottet betonade därvidvärdet av det arbete som utförs av kommunerna närdet gäller bl.a. hushållsekonomiska frågor (skr.1997/98:67, bet. LU21).I motion N277 av m.fl. (v) pekarmotionärerna på att många enskilda hushåll har behovav ekonomisk rådgivning, som antaletkommuner med konsumentvägledning har minskat underår 1997. I motionen begärs ett tillkännagivande omatt regeringen i särskild ordning bör överväga hurkonsumentvägledningen skall utvecklas och stärkas(yrkande 11).Också när det gäller detta motionsspörsmål villutskottet hänvisa till de direktiv regeringenbeslutade till utredningen omkonsumentpolitiken inför ett nytt sekel. Idirektiven anför regeringen att kommunalkonsumentverksamhet är viktig för att konsumenternaskall ha nära till en objektiv och oberoenderådgivning. Konsumentvägledning finns i de flestakommuner, men har varierande omfattning. Totalt settbedrivs dock, enligt regeringens bedömning, enomfattande verksamhet, där viktiga inslag ärbudgetrådgivning, reklamationshantering och medlingi konsumenttvister, förköpsrådgivning,skolkontakter, marknadsbevakning ochkonsumenträttslig rådgivning. Av direktiven framgåratt kommittén skall lämna förslag på hurkonsumenternas rätt till lokal, objektiv ochoberoende konsumentvägledning bäst kan tas tillvara.