bet · GM01SoU10 · 1999-03-25 00:00:00 — Syftet skall vara att rätta tillojämlikheter och brister i bidragssystemet.Tidigare behandling, pågående arbeteI betänkande 1997/98:SoU2 Vissa hälso- ochsjukvårdsfrågor gavs en bred bakgrundsbeskrivningavseende patientavgifter och högkostnadsskyddvartill hänvisas (36-40).Motionsyrkanden om patientavgifter ochhögkostnadsskydd behandlade utskottet senast ibetänkande 1997/98:SoU12 Hälso- och sjukvårdsfrågor.Utskottet anförde sin bedömning bl.a. följande (s.54).Systemet med statligt reglerade patientavgifteravskaffades i princip den 1 januari 1991.Motivet var att möjliggöra för sjukvårdshuvudmännenatt effektivare kunna utnyttja hälso- ochsjukvårdens organisation och resurser genom attt.ex. differentiera avgiftsnivåerna mellan olikatyper av mottagningar. Enligt den grundläggandebestämmelsen, 26 § hälso- och sjukvårdslagen, fårvårdavgifter tas ut enligt grunder som landstingeteller kommunen bestämmer i den mån inte annat ärföreskrivet. - - -Det nu gällande högkostnadsskyddet omfattarpatientavgifter för läkarvård och sjukvårdandebehandling inom landstingen, läkarvård ochsjukgymnastik hos privata vårdgivare med ersättningfrån landstingen samt inkontinensartiklar för vilkalandstingen har kostnadsansvar. Frågan om att utökahögkostnadsskyddet har utretts men regeringen harinte tagit slutlig ställning. Regeringen haraviserat en proposition om ny inriktning påtandvårdsförsäkringen. Utskottet vill inte föregriparegeringens kommande förslag på området. )- - -I utskottets betänkande 1997/98:SoU25 Reformerattandvårdsstöd föreslogs att bastandvården bordekompletteras med ett skydd mot högabehandlingskostnader för omfattande protetiskaåtgärder, implantat och andra dyrbara behandlingarsom t.ex. tandreglering. följde utskottet(rskr. 1997/98:289). De föreslagna reglerna avsågsåledes endast tandvårdsområdet.Utskottets bedömningHögkostnadsskyddet i den öppna hälso- och sjukvårdenomfattar patientavgifter för läkarvård ochsjukvårdande behandling inom landstingen, läkarvårdoch sjukgymnastik hos privata vårdgivare medersättning från landstingen samt inkontinensartiklarför vilka landstingen har kostnadsansvar.Av 1 § lagen (1996:1150) om högkostnadsskydd vidköp av läkemedel framgår att receptbelagda läkemedeloch vissa receptfria läkemedel som av läkare,tandläkare, distriktssköterska eller legitimeradtandhygienist förskrivs för människor i syfte attpåvisa, lindra eller bota sjukdom eller symtom påsjukdom eller i likartat syfte, under vissaförutsättningar omfattas av högkostnadsskydd.De ovan nämnda reglerna om högkostnadsskyddinfördes . Utskottet anser inteatt det finns någon anledning att nu se överreglerna. Motionerna So355 (c), So418 (mp) yrkande2, So442 (c), So446 (kd) yrkande 9, So460 (mp)yrkandena 8 och 9 och So467 (fp) yrkande 8 avstyrks.När det gäller bidrag till barn och ungdom avseendeglasögon konstaterar utskottet att detta är en frågaför sjukvårdshuvudmännen. bör således inteta något initiativ med anledning av motion So219(s). Motionen avstyrks.Ledningen av hälso- och sjukvårdI motion So241 av m.fl. (v) begärs etttillkännagivande om möjligheten att utse annanyrkesutövare än läkare som patientansvarigbehandlare. Motionärerna anför att inom denpsykiatriska vården baseras diagnostik ochbehandling både på psykologisk och medicinskvetenskap. Diagnostik och behandling som vilar påden psykologiska vetenskapen utförs vanligen avlegitimerad psykolog. I dessa fall har en"patientansvarig läkare" ingen fortlöpandebehandlingskontakt - och har inte heller anledningatt ha det. I dessa fall är det naturligt attpatientansvarig behandlare är en legitimeradpsykolog. I proposition 1995/96:176 anges attregeringen har för avsikt att uppdra åtSocialstyrelsen att genomföra en utvärdering avsystemet med patientansvarig läkare samt attmöjligheten att utse även andra yrkesutövare änläkare som patientansvariga. Det är enligtmotionärerna angeläget att Socialstyrelsensutvärdering kommer till stånd samt att dengenomförs med anlitande av erforderlig psykologiskexpertis inom hälso- och sjukvård.Tidigare behandling, pågående arbeteI proposition 1995/96:176 Förstärkt tillsyn överhälso- och sjukvården anfördes bl.a. följande underrubriken ledningsansvaret inom hälso- och sjukvården- patientansvarig läkare (s. 58).Bestämmelsen om patientansvarig läkare i 13 § HSL ärkopplad till de enheter där det skall finnas enchefsöverläkare. Någon utvärdering av bestämmelsenhar inte gjorts och den bör därför för närvarandeinte förändras. Undantaget för patientansvarigläkare inom primärvården bedöms dock inte varanödvändigt. Det är naturligt att den fastaläkarkontakten inom primärvården som enligt gällandebestämmelser skall ha de uppgifter som enpatientansvarig läkare annars har, också faktiskt ärpatientansvarig. Risken för att olägenheteruppkommer genom att patienten väljer en fastläkarkontakt och en annan läkare utses sompatientansvarig torde vara obefintlig. I konsekvensmed regeringens förslag bör bestämmelsens kopplingtill chefsöverläkare tas bort.Verksamheten med patientansvarig läkare böremellertid utvärderas. Regeringen har avsikten attuppdra åt att genomföra dennautvärdering. I det sammanhanget bör frågan ommöjligheten att utse även andra yrkesutövare änläkare som patientansvariga övervägas. Därvid börsärskilt beaktas patientsäkerhetsaspekten i sådanhälso- och sjukvårdsverksamhet som helt eller delvisbygger på annan vetenskap än den medicinska, t.ex.diagnostik, vård och behandling av patienter utfördav psykolog inom psykiatrin.Utskottet behandlade den ovan nämnda propositionen isitt betänkande 1995/96:SoU18. Utskottet deladeinställningen i propositionen och motioner (c och v)att verksamheten med patientansvarig läkare bordeutvärderas och att frågan om även andra yrkesutövareän läkare skulle kunna utses som patientansvariga pålämpligt sätt borde övervägas (s. 10-11).I betänkande 1997/98:SoU2 behandlades också ettyrkande (s) med begäran att annan än läkare skullekunna utses till "patientansvarig". Utskottetkonstaterade att något formellt uppdrag omutvärderingen inte hade givits. Utskottet utgick ifrånatt den begärda utvärderingen skulle kommatill stånd (s. 84 i betänkandet).I betänkande 1997/98:SoU12 behandlades återyrkanden (v) om patient-ansvarig läkare. Utskottetkonstaterade att något uppdrag ännu inte givits.Utskottet anförde att det utgick från att enutvärdering skulle komma till stånd (s. 66).Av regleringsbrevet för avseendeSocialstyrelsen framgår att skallgöra en utvärdering av verksamheten med patient-ansvarig läkare. skall därvidsärskilt belysa hur de strukturella förändringarnaunder , i form av bl.a. kortare vårdtider,ökad andel dagvård/dagvårdskirurgi samtspecialistmottagningar utanför sjukhusen påverkatverksamheten. Av vikt är vidare att analysera hurformuleringen "om det behövs med hänsyn tillpatientsäkerheten" i 27 § hälso- och sjukvårdslagentolkats. I uppdraget ingår dessutom att övervägamöjligheten att utse även andra yrkesutövare änläkare som patientansvariga. Härvid bör särskiltbeaktas patientsäkerhetsaspekten i sådan hälso- ochsjukvårdsverksamhet som helt eller delvis bygger påannan vetenskap än den medicinska. Uppdraget skallredovisas till regeringen senast den 31 januari2000.Utskottets bedömningUtskottet noterar med tillfredsställelse attregeringen nu gett i uppdrag attgöra en utvärdering av verksamheten medpatientansvarig läkare. Motion So241 (v) är därmedtillgodosedd och avstyrks.Frågor om tillsyn och behörighetTillsyn avseende det psykologiska verksamhetsområdetI motion So267 av () begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförts om enförbättrad lagstiftning inom det psykologiskaverksamhetsområdet. Motionären anför attlegitimerade psykologer är verksamma inom enrad områden där de inte har som primär uppgift attundersöka, vårda eller behandla. På dessa områdenutövas ingen tillsyn över psykologers icke hälso-och sjukvårdande verksamhet. Vidare använder sigpersoner med otillräcklig utbildning av psykologiskametoder. Allmänhetens skydd mot oetisk och iblandt.o.m. skadlig användning av psykologiska kunskaperär fortfarande alltför bristfällig. Det behövs nu ensamlad tillsynslagstiftning avseende psykologyrket,inklusive bestämmelser mot oseriös och skadlig samtvilseledande verksamhet inom det psykologiskaområdet. Det behövs även en effektivtillsynsverksamhet på området.I motion So295 av () begärs etttillkännagivande av vad i motionen anförts om enöversyn av den s.k. kvacksalverilagen. Motionärenanför att kvacksalverilagen inte innehåller någothinder mot psykologiskt kvacksalveri inom hälso- ochsjukvården bortsett från förbudet för den som inteär legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal attundersöka eller behandla barn under åtta årrespektive att undersöka eller behandla annan underhypnos. Vidare erinrar motionären om att vikten avatt vissa frågeställningar inom det psykologiskaverksamhetsområdet utreds betonades isocialutskottets betänkande 1997/98:SoU22 samt attriksdagen beslutat att som sin mening ge regeringentill känna att dessa frågor utreds. Det är enligtmotionären nu angeläget att denna utredning kommertill stånd utan dröjsmål och att den leder till enenhetlig tillsynslagstiftning och ett utvidgat skyddinom psykologins område. Motionärerna påpekar ocksåatt det förekommer att patienter som sökt utövare avalternativ medicin inte fått korrekt diagnos, vilketinneburit allvarliga konsekvenser för patienten. Närkontakt tagits med har svaret blivitatt man inte kan ta sig an fallet för att det liggerutanför styrelsens tillsynsområde. Likaså förekommerrapporter om personer som deltagit i"personlighetsutvecklande" kurser och som faritpsykiskt illa genom de metoder som använts. Inteheller dessa personer har kunnat få hjälp.I motion So317 av och (båda s) begärs ett tillkännagivande om vad imotionen anförts om behovet av en utredning för attfå en enhetlig tillsynslagstiftning och ett utvidgatskydd mot kvacksalveri inom psykologins område.Motionärerna anför att med hänsyn till den inverkanpsykologisk yrkesutövning har på såväl individ- ochgrupp- som organisationsnivå är det av storbetydelse för allmänhetens skydd att delsyrkesbeteckningen psykolog förbehålls den grupp somhar en av samhället angiven utbildning, dels attsamhället ges möjlighet att ingripa mot oseriös ochskadlig psykologverksamhet inom alla områden.Övriga tillsynsfrågorI motion So316 av och (båda s) begärs ett tillkännagivande om vad imotionen anförts om en utredning vad gäller ettsamlat tillsynsansvar. Motionärerna anför attlänsstyrelserna har tillsynsansvaret på regionalnivå vad gäller samt att tillsynenöver hälso- och sjukvården utövas avSocialstyrelsens sex regionala tillsynsmyndigheter.Uppdelningen mellan länsstyrelserna och de regionalatillsynsenheterna innebär en svårighet och enotydlighet vid tillsynen i gränsområdet mellankommunal och landstingskommunal verksamhet.Gränserna mellan kommunernas socialtjänst och hälso-och sjukvård har i vissa fall luckrats upp undersenare år, vilket gör det svårare för den enskildeatt veta var hon eller han skall vända sig medsynpunkter och eventuella klagomål. Det är därförangeläget att skapa en tydligare organisation förtillsynen. Regeringen bör därför utreda om det intevore lämpligt att låta , som i daghar det övergripande ansvaret, få ett utökattillsynsansvar att även gälla pålokal nivå.Legitimation för dietisterI motion So421 av m.fl. (s) begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförts om attutreda frågan om legitimation för dietister.Motionären anför att vem som helst kan kalla sigdietist eller kostexpert. För att ökapatientsäkerheten bör det finnas garantier förpatienten. kan samhället inte erbjuda dettatill patienter och allmänhet då det inte finns enlegitimerad yrkeskår. Motionären påtalar vidare attfrågan har behandlats i och beslutet blevatt legitimation för dietister inte skall införas.Ett av skälen till beslutet var att det är denläkare som remitterar till dietist som har detmedicinska ansvaret. Men många människor kommer intetill dietister via remiss av läkare utan vänder sigsjälva till olika sorters kostrådgivare.Språkprov för utländska sjuksköterskor m.m.I motion So252 av () begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförts omöversyn av språkprov för utländska sjuksköterskor(yrkande 1). Motionären anför att det händer attutländska studerande får underkänt i språkprovetenbart därför att de har svårigheter med stavningenav namn, framför allt om det skall vara enkel- ellerdubbelkonsonant. I det praktiska arbetet har dennasvårighet ingen större betydelse, i synnerhet som vii använder personnummer som utgångspunkt förregistrering av olika data om patienterna,journallagring etc. Vidare begärs etttillkännagivande av vad i motionen anförts omformerna för bedömning av utländsksjukvårdspersonals lämplighet för yrket (yrkande 2).Motionären anför att de flesta utländska elever gårpå olika kurser för utländsk sjukvårdspersonal.Kurserna avslutas med ett skriftligt prov. Det äremellertid bara provresultatet som bedöms, intevilken lämplighet eleven visat för sitt yrke underkursens gång, vid förhör och i kontakten medpatienterna. Inför beslut om godkännande bör ensamlad bedömning göras av elevens prestation underkursen och resultatet av det skriftliga provet.Frågor om förskrivningsrättI motion So414 av () begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförts om attden utbildning i farmakologi som förutsätts förförskrivningsrätt görs tillgänglig förskolsköterskor (yrkande 1). Motionärerna anför attsjuksköterskor med vidareutbildning tilldistriktssköterska har förskrivningsrätt för ettbegränsat antal läkemedel. Denna rätt är knuten tilldels en åtta poängs utbildning i farmakologi, delsen anställning som distriktssköterska. Dennaförskrivningsrätt gäller inte skolsköterskor. Mångaskolsköterskor har distriktssköterskeutbildning ochkontakter med primärvården genom sommarvikariat därde har viss förskrivningsrätt. Eftersomförskrivningsrätten är knuten till funktion, intetill kompetens, kan inte skolsköterskan dra nytta avsin kompetens. Vidare begär motionären etttillkännagivande om förskrivningsrätt förskolsköterskor för ett begränsat antal läkemedel(yrkande 2). Skolsköterskan bör gesförskrivningsrätt för rökavvänjningsmedel ochläkemedel avseende astma och allergi samt ha rättatt göra vaccinationsbeställningar.Tidigare behandling, pågående arbete m.m.Frågor om dels om en samlad effektivtillsynslagstiftning inom psykologins område, delsett vidgat skydd mot kvacksalveri inom psykologiskoch psyko-terapeutisk verksamhet behandlades avutskottet i betänkande 1997/98: SoU22Yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område.Utskottet anförde bl.a. följande.Flera motionärer tar upp olika frågeställningar medanknytning till det psykologiska verksamhetsområdet.Det gäller yrkanden med begäran dels om en samladeffektiv tillsynslagstiftning inom psykologinsområde, dels ett vidgat skydd mot kvacksalveri inompsykologisk och psykoterapeutisk verksamhet.I betänkande (SOU 1996:138),vilket legat till grund för propositionen, behandlasliknande frågor (t.ex. s. 390 f. och s. 420).Kommittén anförde att psykologisk ochpsykoterapeutisk verksamhet utövad av personer somsaknar reglerad kompetens kan innebära risk förskador hos den som behandlas. Kommittén ansåg därföratt det kunde finns skäl att förbehålla hälso- ochsjukvårdspersonal rätten att behandla allvarligapsykiska störningar. En sådan inskränkning i denfria närings- och yrkesfriheten kräver dock att deti lagform görs preciseringar och avgränsningar inomdet psykologiska behandlingsområdet. Utformningen aven sådan bestämmelse krävde enligt kommitténsuppfattning ytterligare utredning, bl.a. för attavgränsa förbudsområdet på ett sätt som gör en sådanreglering möjlig att tillämpa på ett rimligt sätt.Någon sådan ytterligare utredning hade det intefunnits utrymme för inom ramen för kommitténsarbete. Kommittén lämnade därför inte något förslagi den delen.Några remissinstanser har pläderat för enutvidgning av förbudsområdet när det gällerhälsofarlig utövning inom psykologisk ochpsykoterapeutisk verksamhet.Utskottet instämmer i stort i den bedömning somBehörighetskommittén och motionärerna har gjort,dvs. att olika frågeställningar inom det beskrivnaområdet på lämpligt sätt bör belysas ytterligare.Utskottet är däremot inte berett att ställa sigbakom den exemplifiering av "psykologiska metoder"som görs i vissa motioner. Regeringen bör återkommatill med en redovisning. Vad utskottet nuanfört bör med anledning av motionerna (m,fp, v och s) ge regeringen till känna.Enligt uppgift från pågår visstförberedelsearbete med anledning avtillkännagivandet.Regeringen har tillsatt en utredning omÖversyn av vissa frågor rörande socialtjänstlagenoch uppgifter (S 1997:16). framgår bl.a. följande underrubriken över (dir.1997:109).Socialstyrelsen har enligt 67 § socialtjänstlagentillsynen över i riket. Styrelsenskall också följa och vidareutveckla socialtjänstenbl.a. genom att bedriva en kvalificerad uppföljning,utvärdering och kunskapsförmedling.Tillsynen över hälso- och sjukvården har nyligenförstärkts genom en ny lag (1996:786) om tillsynöver hälso- och sjukvården, som trätt i kraft den1 . Enligt 1 § har Socialstyrelsentillsynen över hälso- och sjukvården och desspersonal. Den direkta tillsynen utövas avSocialstyrelsens sex regionala tillsynsenheter.Länsstyrelsen har enligt 68 § socialtjänstlagen detregionala tillsynsansvaret över hur kommunernatillämpar socialtjänstlagen. skallvidare informera och ge råd till allmänheten ochbiträda socialnämnderna med råd i deras verksamhet,främja samverkan på område mellankommunerna och andra samhällsorgan samt i övrigt setill att socialnämnderna fullgör sina uppgifter påett ändamålsenligt sätt.Riksdagen har med anledning av regeringensproposition Ändring i socialtjänstlagen beslutat(prop. 1996/97:124, bet. 1996/97:SoU18, rskr.1996/97: 264) om vissa preciseringar avlänsstyrelsens tillsynsansvar samt vidgade uppgifternär det gäller tillståndsgivning för vissa enskiltbedrivna verksamheter.Således införs ett tillstånd för yrkesmässigtbedriven enskild heldygnsverksamhet i form av vård eller boende, för särskilda boendeformerför äldre och funktionshindrade samt för hem förviss annan heldygnsvård. Krav på tillstånd skallockså gälla för enskilt bedrivet hem eller enskildöppen verksamhet för vård under en begränsad del avdygnet. i det län där verksamhetenskall bedrivas föreslås vara tillståndsgivandemyndighet.Tillståndspliktig verksamhet som regleras isocialtjänstlagen skall stå under länsstyrelsenstillsyn. Tillsynen skall omfatta också viss annanenskild verksamhet. Häri ingår bådeentreprenadverksamhet och sådan icketillståndspliktig enskild verksamhet från vilkenkommunen upphandlar enstaka tjänster för attfullgöra sina skyldigheter enligt socialtjänstlagen.Länsstyrelsens tillsyn omfattar också hem för vårdeller boende enligt 23 § socialtjänstlagen.Länsstyrelsen har även olika uppgifter som berörtillsyn och uppföljning av verksamheter inomalkoholområdet. Behov av att se över formerna ochorganisationen av tillsynen över haraktualiserats i olika sammanhang. I regeringensproposition om ändring i socialtjänstlagen uttalarregeringen att den regionala tillsynen översocialtjänsten behöver effektiviseras och bli merslagkraftig.Vidare har beslutat (rskr. 1996/97:185)att ge regeringen tillkänna vad socialutskottetuttalat i sitt betänkande 1996/97:SoU13. Utskottetanser att tillsynen över äldreomsorgen börförbättras. Tillsynen måste skärpas och inriktas påfrågor om laglighet och rättssäkerhet. Tillsynenmåste också inriktas på att säkra kvalitet ochkompetens i vården och omsorgen, så att de äldressjälvbestämmande, integritet, trygghet och värdighetsäkras. Utskottet anser vidare att det är angelägetatt skapa en tydligare organisation för tillsynen.Det får inte råda någon tvekan om vart den enskildeskall vända sig med sina synpunkter och klagomål.Informationen om möjligheten att klaga måsteförbättras. Utskottet pekar också på huruppdelningen mellan länsstyrelserna ochSocialstyrelsens regionala tillsynsenheter medförsvårigheter och en otydlighet vid tillsynen igränsområdet mellan och landstingskommunalverksamhet. Enligt utskottet bör övervägas omtillsynen kan läggas på samma statliga myndighet försåväl som hälso- och sjukvården föratt härigenom skapa en slagkraftigare organisation.Frågan om tillsynen över socialtjänstenaktualiseras ytterligare av den markering somregeringen gör i propositionen om ändring isocialtjänstlagen. Bland de frågor som därmed kankomma att ställas i centrum är personalenskompetens, effekt och resultat av verksamheterna,bemötandet av klienter och allmänhet. - - - Förslagskall lämnas till hur tillsynen över socialtjänstenkan förbättras och effektiviseras. Härvid bör ävenförutsättningarna för en bättre samordning avtillsynen över samt hälso- ochsjukvården analyseras. Behov av ökade befogenheterför tillsynsmyndigheterna, motsvarande vad somgäller inom hälso- och sjukvården, bör ocksåövervägas. Vilka konsekvenser som eventuella förslagmedför för andra uppgifter som de olikatillsynsmyndigheterna har, t.ex. olika typer avtillståndsgivning, skall analyseras och redovisas.Utredningens arbete skall vara slutfört senast den31 maj 1999.Frågor om legitimation för dietister behandlades avBehörighetskommittén i betänkande Nybehörighetsreglering på hälso- och sjukvårdensområde SOU 1996:138. Kommittén anförde bl.a. (s. ).Till kommittén har framställts önskemål om attdietister bör omfattas av legitimationsreglerna. Detär dock främst de dietister som arbetar medindividinriktad kostrådgivning och behandling som påett mer påtagligt sätt kan påverkapatientsäkerheten. De dietister som är verksammainom offentlig verksamhet utgör hälso-och sjukvårdspersonal och omfattas avSocialstyrelsens individtillsyn.Dietisterna arbetar oftast relativt självständigtmed patienterna. Brister i kompetensen hos endietist kan i vissa fall innebära allvarliga riskerför patientens hälsa. - - - Enligt kommitténsuppfattning bör man, på samma sätt som tidigareföreslagits angående audionomer och biomedicinskaanalytiker, låta dietisterna omfattas av de nyabestämmelserna om skyddad yrkestitel. - - - Genomde föreslagna regleringarna ställs dietisterna i sinverksamhet under samhällets tillsyn. Bestämmelsernaunderlättar för arbetsgivare och andra att bilda sigen uppfattning om dietisternas kompetens och tordeförsvåra yrkesverksamhet för personer som saknarerforderlig utbildning för yrket.Regeringen delade kommitténs bedömning, seproposition 1997/98:109 Yrkesverksamhet på hälso-och sjukvårdens område (s. 103).Utskottet tillstyrkte regeringens förslag i denna del, sebetänkande 1997/98:SoU22 Yrkesverksamhet på hälso-och sjukvårdens område. Utskottet anförde bl.a. (s.11 f.).Sedan lång tid utgör legitimationen det mestframträdande beviset på en yrkesutövares kompetensinom hälso- och sjukvården. Legitimationen är ettuttryck för att en yrkesutövare står undersamhällets tillsyn och har godkänts föryrkesverksamhet inom det område legitimationenavser. Legitimationens huvudfunktion är att vara engaranti för att personalen har en viss kunskaps-nivå samt vissa personliga egenskaper ochkvalifikationer.Utskottet delar regeringens bedömning att rättentill legitimation skall förbehållas sådana grupperav yrkesutövare som har en självständigyrkesfunktion med kvalificerade arbetsuppgifter ochett särskilt ansvar för patienternas säkerhet ivården samt dessutom i inte oväsentlig utsträckningvänder sig direkt till allmänheten, t.ex. i egenskapav fria yrkesutövare. Därmed bedömer utskottet denföreslagna utökningen av legitimerade yrkesgruppervara en lämplig avgränsning. Utskottet delarregeringens bedömning att legitimation skall införasför arbetsterapeuter, apotekare, receptarier ochsjukhusfysiker. ellerregeringen har föreslagit att sjukhusingenjörernaskall bli legitimerade. Utskottet anser inte, på deskäl kommittén anfört, att bör ta någotinitiativ i frågan. - - - (Motioner avstyrktes. )Utskottet delar också bedömningen att det behövsett komplement till legitimationen.