bet · GM01LU7 · 1999-01-26 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet två motioner (bådas), som väckts under den allmänna motionstiden1998, vari begärs tillkännagivanden från riksdagenom lagstiftning rörande franchising.I ärendet har en utfrågning ägt rum med företrädareför Svenska Franchiseföreningen.Utskottet avstyrker bifall till motionerna. 1998/99:L904 av och () vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts ombehovet av lagstiftning om franchising.1998/99:L908 av ochCarin () vari yrkas attriksdagen som sin mening gerregeringen till känna vad imotionen anförts om behovet avlagstiftning om franchising. Allmän bakgrundFranchising är en form av samverkan mellan tvånäringsidkare, franchisegivaren ochfranchisetagaren. Den förstnämnde upplåter genom ettfranchiseavtal åt en eller flera franchisetagarerätten att mot ersättning sälja varor eller tjänsterunder visst namn och ett visst kännetecken somtillhandahålls av franchisegivaren. Franchisingutmärks av ett gemensamt uppträdande utåt frånfranchisegivarens och hans franchisetagares sida.Franchisetagarens verksamhet bedrivs dock i egetnamn och för egen räkning. Villkoren förverksamheten regleras vanligen genom ettstandardavtal mellan parterna.Franchising berörs av EG:s konkurrensrätt på såsätt att för vissa grupper av avtal mellan företaghar i EG-rätten undantag gjorts från det generellaförbudet mot konkurrensbegränsande förfaranden.Grunden för dessa undantag, som regleras iförordningar, är att de avtal som avses i allmänhetanses förbättra varudistributionen och utbudet avtjänster samt ge även konsumenter och andraslutanvändare en skälig andel av de fördelar somuppnås. En sådan förordning om gruppundantag gällerfranchiseavtal. De materiella konkurrensreglernaenligt EG-rätten har stått som förebild för denkonkurrenslag som i gäller sedan den 1 juli1993. Konkurrenslagen (1993:20) innehåller sålundabl.a. principiella förbud mot konkurrensbegränsandesamarbete mellan företag. Vidare har med stöd avkonkurrenslagen i olika regeringsförordningarmeddelats gruppundantag som motsvarar de inom EGgällande. För franchiseavtal finns bestämmelser iförordningen (1996:369) om gruppundantag enligt 17§ konkurrenslagen (1993:20) för franchiseavtal, somgäller till utgången av juni månad år 2000.Med anledning av ett riksdagsbeslut om attregeringen borde utreda de frågor och problem avjuridisk natur som kan aktualiseras i samband medfranchising tillsattes (bet. NU 1983/84:3). överlämnade utredningenbetänkandet (SOU 1987:17) Franchising - ett förslagtill lag om franchising. Regeringen beslutade hösten1991 att lägga utredningen till handlingarna. Någonlagstiftning i som direkt tar sikte påfranchising finns således inte.Inom EU har endast ett fåtal länder införtlagstiftning om franchising, ochSpanien . I och handhaslagstiftning om franchising på delstatsnivå, och iUSA finns lagstiftning om franchisingi de flesta delstater. I däremot har detutvecklats en frivillig reglering på området i formav en uppförandekod (mandatory code of conduct).Inom Unidroit, ett internationellt institut förharmonisering av privaträtten, pågår sedan lång tidett arbete med att utarbeta en handbok som behandlarolika frågor vid internationell franchising. InomUnidroit övervägs också att tillskapa en modellagför nationell lagstiftning om franchising.MotionernaI motion L904 av och (båda s) anförs att alltfler verksamheter - framförallt inom tjänstesektorn - organiseras ifranchiseförhållanden. Franchiseavtalen präglas,enligt motionärernas mening, ofta av en starkensidighet till franchisegivarens förmån. En storolägenhet är, anförs det, att franchising inte ärlagreglerad. Lagstiftning skulle vara ett viktigtskydd för franchisetagarna. De ansatser tillsjälvsanerande verksamhet som finns på området är,enligt motionärerna, inte tillräckliga för attåstadkomma acceptabla förhållanden förfranchisetagarna. I motionen yrkas etttillkännagivande om behovet av lagstiftning omfranchising.Även i motion L908 av och (båda s) begärs ett tillkännagivande omlagstiftning som reglerar franchiseverksamheten iSverige. I motionen framhålls att franchisetagarnaintar samma beroendeställning i förhållande tillfranchisegivarna som hyresgäster, arrendatorer,kommissionärer m.fl. intar i förhållande till sinamotparter. För dessa kategorier finns dock sedanlänge skyddslagstiftning. Den sjävreglerandeverksamheten på franchiseområdet utgör inte någotgott skydd för franchisetagarna. Mot denna bakgrundär det enligt motionärernas mening hög tid att iSverige införa lagstiftning som direkt tar sikte påfranchisetagarnas intressen.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill erinra om att frågan om lagstiftningom franchising varit föremål för behandling avriksdagen vid åtskilliga tillfällen sedan början av1980-talet. behandlades frågan utförligti lagutskottets betänkande 1992/93:LU2. Utskottetansåg därvid att någon lagstiftning om franchisinginte borde införas och erinrade om att en relativtnoggrant reglerad självsanerande verksamhetuppkommit med inslag av bl.a. uppföranderegler ochförekomsten av en etisk nämnd med uppgift att verkaför god affärssed på området. Några olägenheter tillföljd av denna ordning syntes inte ha framkommit.Enligt utskottets mening borde emellertidutvecklingen följas uppmärksamt, och inte minstborde förhållandena utomlands studeras närmare.Utskottet framhöll också att som utgångspunkt måstegälla att frågan skall hanteras i på ettsätt som står i överensstämmelse med deninternationella utvecklingen. Skulle mot denbakgrunden förhållandena påkallalagstiftningsåtgärder får regeringen på nyttöverväga behovet av sådana åtgärder och eventuelltförelägga förslag i ämnet.När frågan behandlades medanledning av liknande motioner som de nu aktuella(se bet. 1997/98:LU7) vidhöll utskottet sitttidigare ställningstagande i lagstiftningsfrågan ochansåg således att något särskilt tillkännagivandeinte var påkallat. Utskottet pekade emellertid påatt franchising är en samverkansform som fortsätteratt vara på stark frammarsch såväl i sominternationellt. Vidare konstaterade utskottet attdet i internationella sammanhang pågick övervägandenom att införa mer eller mindre detaljeradlagstiftning om franchising och framhöll därvidsärskilt Unidroits arbete i ämnet.Utskottet kan nu konstatera att arbetet medUnidroits handbok om internationell franchising ärslutfört och att handboken (Guide to InternationalMaster Franchise Arrangements) publicerats iseptember 1998. Enligt det arbetsprogram förUnidroit som institutetsgeneralförsamling beslutat den 27 november 1998kommer Unidroits franchiseprojekt i fortsättningenatt inriktas på utarbetandet av en modellag förnationell lagstiftning om franchising. Mot dennabakgrund vill utskottet, i likhet med vad utskottetgjorde , på nytt framhålla vikten av attregeringen har en beredskap för att övervägalagstiftning om franchising och att frågan hanterasi på ett sätt som står i överensstämmelsemed den internationella utvecklingen. Även nu utgårutskottet från att regeringen agerar i enlighet meddet anförda utan att något formellt tillkännagivandedärom från sida behöver komma till stånd.Med det anförda avstyrker utskottet bifalltill motionerna L904 och L908. Utskottet hemställerbeträffande lagstiftning om franchisingatt avslår motionerna 1998/99:L904 och1998/99:L908.Stockholm den 26 januari 1999På lagutskottets vägnarTanja LinderborgI beslutet har deltagit: (), RolfÅbjörnsson (kd), (), StigRindborg (m), (), (),(m), (),(), (), ChristinaNenes (s), (), (), (), (), UlfNilsson (fp) och ().