bet · GN01KU10 · 1999-12-15 00:00:00 — De fyra fall som valts harsamtliga beslutats enligt medbeslutandeförfarandet,den beslutsprocedur som i och med Amsterdamfördragetblir den normala i förstapelarfrågor.I det följande beskrivs hanteringen av vart och ettav ärendena under olika rubriker somBeslutsprocessen inom EU, Svenska ståndpunkter,Kontakter med och Kontakter medmyndigheter och intresseorganisationer.Redogörelserna bygger på en genomgång av berörtdepartements akter i respektive ärende samtintervjuer med tjänstemän. En mer utförligpromemoria finns i bilaga 5.1.7.2 Motorfordonsavgaser (Auto/Oil)antogs direktiv /69/EG om åtgärdermot luftförorening genom avgaser från motorfordon.Direktivet innebär skärpta avgaskrav för samtligalätta bilar. drev och fick gehör för att ettgemensamt system för tillverkaransvar införs i EU.Det innebär att medlemsstaterna har rätt attkontrollera om bilar uppfyller utsläppskraven ävensedan de tagits i bruk.Direktivet är en del av Auto/Oil-programmet som ären strategi för kontroll av utsläpp i atmosfärenfrån vägtransporter som kommissionen presenterade iett meddelande . utfärdadeEuropaparlamentet en resolution och Ekonomiska ochsociala kommittén avgav ett yttrande. Under 1997presenterade kommissionen ett ändrat förslag ochrådet antog en gemensam ståndpunkt. Parlamentetgodtog inte rådets gemensamma ståndpunkt men iförlikningsförfarandet kunde parlamentet och rådetenas under 1998.Beslutsprocessen inom EUAuto/Oil-programmets historia går tillbaks till 1992då kommissionen ordnade en konferens med företrädareför olje- och bilindustrin, regeringstjänstemän ochEuropaparlamentariker. Innan kommissionen sedermeralade fram sitt förslag 1996 deltog , redansom EES-medlem 1994, aktivt i arbetet på expertnivåoch bidrog bland annat med underlag för utvecklingenav ett gemensamt system för tillverkaransvar. Ipropositionen om svenskt medlemskap i angavs attbilavgasområdet borde prioriteras av sommedlem i EU. Regeringen har till riksdagenframhållit att det är en framgång för att EUskall införa hållbarhetskrav i kombination medtillverkar-ansvar i likhet med vad tillämpar(skr. 1996/97:80, s. 146).Svenska ståndpunkterInom togs en genomarbetadståndpunkt fram i ett tidigt skede. Ståndpunktenförankrades hos de andra departementen och därefterbehövde inte gå tillbaks till deandra departementen i särskilt stor utsträckning. fall ändå stämde avutvecklingen med andra departement hade dessadepartement inga invändningar motMiljödepartementets syn. Det var av stort värde attha en genomarbetad ståndpunkt att falla tillbaks påi de olika skedena. Under arbetets gång var detsnarast fler kontakter med andra medlemsländersrepresentanter än med andra departement. Det fannsett tydligt politiskt stöd från departementetspolitiska ledning som var till stor hjälp iförhandlingsarbetet. Ett tydligt mandat hemifrånsamt en tidig och genomarbetad ståndpunkt är såledeshuvudförklaringarna till att lyckades såväl.I något fall är det tydligt att det har varit ontom tid. skrivs följande i en särskildinstruktion inför Coreper: "Denna PM har på grund avde särskilda omständigheter under vilken den tagitsfram vare sig handlagts eller utformats som enCoreperinstruktion. Den ligger dock helt inom ramenför tidigare beredd ståndpunktspromemoria. (...)kan om delegationen så finner motiveratpåpeka att denna arbetsform med extremt korthanteringstid skapar problem".Kontakter med riksdagenAuto/Oil-programmet blev föremål för enfaktapromemoria till . Vidare har fråganvarit uppe i inför rådsmötena. Ledamöterhar i understrukit att måste varapådrivande i frågan, men det har inte varit någralängre diskussioner i nämnden (EU-nämndensstenografiska uppteckningar ). I har miljöministern påpekat att man har ettväldigt bra samarbete med de svenskaEuropaparlamentarikerna. Miljöministern har också iEU-nämnden tackat riksdagsutskotten och sagt att manhar haft stort stöd av (stenografiska uppteckningar 1997-06-13:3,1997-02-28:16).Kontakter med myndigheter och intresseorganisationerNaturvårdsverket inkommer ofta med synpunkter avförhållandevis teknisk karaktär. Det fanns ett närasamarbete mellan ochNaturvårdsverket. Den svenska bilindustrin var inteemot regeringens ståndpunkt, även om industrin intedrev frågan. Ofta är bilindustrin duktig på attplocka fram dokument snabbt. Bland dokumenten finnsskrivelser från och frånChrysler Europe.7.3 PrismärkningI antogs EG-direktivet 98/6/EG om konsumentskyddi samband med prismärkning av varor som erbjudskonsumenter. Syftet med direktivet är att förbättrainformationen till konsumenterna och att underlättaprisjämförelser vilket skall åstadkommas genom kravpå angivande av försäljningspris och jämförpris.Beslutsprocessen inom EUFörslaget överlämnades av kommissionen tillEuropaparlamentet och rådet . Ekonomiskaoch sociala kommittén avgav yttrande i december1995. Parlamentets första yttrande avgavs i april1996. Kommissionen överlämnade sitt ändringsförslagi . Rådet antog sin gemensamma ståndpunkt iseptember 1996. Kommissionen lade fram sittmeddelande om rådets gemensamma ståndpunkt förEuropaparlamentet . Europaparlamentetfattade sedan ett beslut där man inte accepteraderådets gemensamma ståndpunkt. Efter överläggningar iförlikningskommittén antogs direktivet slutligt avEuropaparlamentet och av rådet i december 1997.Direktivet utfärdades den 16 februari 1998.Svenska ståndpunkterI meddelade kommissionen i en rapporttill rådet att en översyn av befintligaprisinformationsdirektiv skulle ske. När EES-avtaletingicks gjorde bedömningen att befintligaregler inte skulle påverka rådande förhållanden. Viden närmare analys visade det sig emellertid att ettmed-lemsland inte kunde ställa krav på jämförpris påen vara som storleksmässigt ingick i någon av EU:smängdserier. Därmed förelåg en stor risk för att detsvenska prisinformationssystemet väsentligen skulleurholkas. På svenskt initiativ bildades inom ramenför en nordisk arbetsgruppsom hade till uppgift att formulera en gemensamnordisk hållning i frågan. Slutsatserna av gruppensarbete tillställdes kommissionen. I december 1994uttryckte dåvarande EFTA-staterna en uppfattning ifrågan som stämde väl överens med den nordiskauppfattningen om hur regler om prisinformationskulle utformas.Vid ochmars 1995 framhöll den svenska civilministern attkopplingen mellan jämförpris och standardiseradestorlekar borde brytas, eftersom det stora antalettillåtna storlekar för olika produktgrupper urholkarmöjligheten att kunna jämföra priser mellan olikamärken. I kommissionens förslag till nytt direktivtogs den kopplingen bort och i stället föreslogs ettmer generellt krav på prisinformation. Sverigesintressen tillgodosågs således i denna del.Enligt regeringen möjliggör direktivet för Sverigeatt behålla sitt system som det bidrartill en nivåhöjning av kravet på prisinformation imånga andra EU-länder (skr. 1997/98:60, s. 167).Kontakter med riksdagenI fick en faktapromemoriaom kommissionens förslag till förenklat direktiv omprisinformation till konsumenter. fickytterligare en faktapromemoria i ärendet ,som rörde kommissionens yttrande överEuropaparlamentets ändringsförslag. Vid sammatidpunkt framställdes, för internt bruk, enståndpunktspromemoria inom . Deninterna ståndpunktspromemorian var mer detaljerad,men så vitt kan bedömas var det ingen väsentliginformation som saknades i faktapromemorian jämförtmed ståndpunktspromemorian.Lagutskottet har upprättat en promemoria omaktuella EU-frågor på utskottets beredningsområde.Promemorian uppdateras varje halvår och är ca 75sidor lång. En gång varje halvår kommenterarföreträdare för frågorna vid ettutskottssammanträde. Frågan om prismärkningbehandlas i promemorian och har således kunnat tasupp vid Regeringskan-sliets information i utskottet.Frågan verkar dock ej ha orsakat någon särskilduppmärksamhet i utskottet.Inför ministerrådets möten har förslaget omprismärkningsdirektivet kommit upp i . Vidnågra tillfällen har ledamöter framhållit attunderlagsmaterialet från införrådsmötena har varit bra, men i sak har endastbegränsade diskussioner förts. Det förekommeremellanåt mer utförliga resonemang om andra ländersståndpunkter i instruktioner inför mötena i Coreperän i det material som har gått till , menså vitt kan bedömas har inte nämnden undanhållitsnågon väsentlig information.Kontakter med myndigheter och intresseorganisationerInför varje rådsmöte i konsumentfrågor harKonsumentenheten inom (tidigareinom Civil- respektive ) ettmöte med representanter för övriga departement,berörda myndigheter och intresseorganisationer. Ett50-tal personer kan delta. Vid dessa mötenförekommer av naturliga skäl ingen diskussion idetalj med alla inblandade. I början av ärendetshantering fanns det en mindre grupp med de mestinblandade som diskuterade det specifika direktiveti detalj.Genomförandet1997 beslöt en kommitté inom Nordiska ministerrådetatt starta ett nordiskt nätverk för prisinformation.Nätverket deltar i arbetet med genomförandet avprisinformationsdirektivet. Syftet är att samordnagenomförandet av direktivet i de nordiska ländernaoch om möjligt få till stånd likartade regler iländerna. och de övriga nordiska ländernahar redan lagstiftning som i stort motsvarar debestämmelser som finns i direktivet och några störreändringar i det nationella regelverket behövs därförinte. Genomförandet har också diskuterats nationelltmed företrädare för livsmedelskedjor, bransch- ochkonsumentorganisationer samt Konsumentverket.7.4 Jämförande reklamI antogs EG-direktivet 97/55/EG omändring av direktiv /450/EEG om vilseledandereklam så att detta omfattar jämförande reklam.Syftet är att skydda konsumenter och näringsidkaremot vilseledande reklam samt att ange under vilkaförutsättningar jämförande reklam är tillåten.Beslutsprocessen inom EUKommissionen lade fram sitt ursprungliga förslag1991 men frågan låg i träda . 1994 återkomkommissionen med ett nytt, ändrat förslag. Sverigeansåg inte att det borde vara någon prioriteradfråga att fatta beslut om direktivet. Aktörer på densvenska marknaden har till skillnad mot i fleraandra medlemsstater relativt långtgående möjligheteratt använda jämförande reklam i marknadsföringen.Sveriges mål var därför att denna möjlighet skullekunna bibehållas i så stor utsträckning som möjligt(skr. 1996/97:80, s. 156).Svenska ståndpunkterKommissionens förslag var utformat så att det fannsen risk för att de svenska reglerna om otillbörligmarknadsföring inte skulle kunna tillämpas på reklamsom innehöll jämförelser. Endast bestämmelserna omvilseledande reklam skulle kunna tillämpas. Eftersvenska insatser utformades förslaget så attmedlemsstaterna fortfarande kan ingripa mot reklamsom är otillbörlig från andra utgångspunkter änsjälva jämförelsen (skr. 1996/97:80, s. 155). Avolika promemorior framgår att Sverigedrev denna fråga vid möten i rådsarbetsgruppen.Sverige vann gehör för sin syn när beslut fattadesom rådets gemensamma ståndpunkt . Enannan viktig fråga var frågan om skyldighet förmedlemsstater att införa förhandsgranskning avreklam. I mötesprotokollet från ministerrådet den 9november infördes på svensk begäran etttydliggörande av att svensk grundlag inte hotas avbestämmelsen om förhandsgranskning.Sverige röstade dock emot den gemensammaståndpunkten eftersom inte kunde godta ettförslag om en bestämmelse om ursprungsbeteckningar.Enligt bestämmelsen skall jämförelser av produktermed ursprungsbeteckningar endast få göras med varorsom har samma beteckning. Bestämmelsen skulle enligtden svenska ståndpunkten ytterligare begränsamöjligheterna att utnyttja jämförelser i reklam.I materialet finns exempel på när snabba beskedkrävs inför möten. ges endast ettdygn för berörda att ge synpunkter på enståndpunktspromemoria. Vid ungefär samma tidpunkthar fått material inför ett möte iCoreper väldigt sent och bara på franska. Iinstruktionen till dem som skall företräda Sverigevid mötet framhålls att måste lämna bådespråkreservation och granskningsreservation.Kontakter med riksdagenUnder diskussioner med berördes frågan omdirektivet skulle kunna innebära att vartvunget att införa förhandsgranskning av reklam.Regeringskansliet gjorde dock bedömningen att någonsådan risk inte fanns; dock gjordes som nämnts ovanen markering i rådets protokoll (EU-nämndensstenografiska uppteckningar ).Kommissionens yttrande blev föremålför en faktapromemoria från tillriksdagen. I den ovan nämnda promemorian frånlagutskottet om aktuella EU-frågor behandlasjämförande reklam.Det framgår inte av den årliga skrivelsen tillriksdagen att regeringen har röstat nej tillförslaget, både när rådets gemensamma ståndpunktbeslutades och när direktivet slutligen antogs (skr.1995/96:190, s. 155-156, 1997/98:60, s. 167).Kontakter med myndigheter och intresseorganisationerEn tjänsteman från deltog ofta irådsarbetsgruppens möten, tillsammans med enrepresentant från departementet och en från densvenska representationen i . Direktivethandlades huvudsakligen av samma enhet som handladeprismärkningsdirektivet. De ovan omnämnda mötena meddepartement, myndigheter och intresseorganisationerinför rådsmötena i konsumentfrågor täckte såledesockså in direktivet om jämförande reklam.GenomförandetEtt arbete sker för att samordna genomförandet avdirektivet i de nordiska länderna och för att ommöjligt få till stånd likartade regler avseendejämförande reklam i de olika länderna. De ändringarsom direktivet föranleder i svensk lagstiftning kananses bekräfta vad som redan gäller (Ds 1999:35).7.5 Gränsöverskridande betalningarI antogs EG-direktivet 97/5/EG omgränsöverskridande betalningar. Syftet meddirektivet är att betalningsöverföringar mellanolika länder skall bli snabbare och säkrare. InomRegeringskansliet handlades direktivet avBankenheten vid Finansdepartementetsfinansmarknadsavdelning. Inom EU behandlades fråganframför allt av finansministrarna (), menråden för konsumentfrågor respektive inremarknadsfrågor var också involverade. Vid åtminstonenågot tillfälle anges i departementets instruktioninför Coreper att den svenske representanten börverka för att ärendet flyttas från inremarknadsrådet till konsumentrådet samma dag.Beslutsprocessen inom EUInnan kommissionen lade fram sitt förslag tillnormgivning hade frågan behandlats iflera omgångar inom EU. 1990 antog kommissionen enrekommendation om insyn vad gäller bankernasbestämmelser angående gränsöverskridande finansiellatransaktioner. 1992 genomförde kommissionen enstudie av hur det tog att genomförabetalningar mellan . En slutsats avstudien var att det kunde ta mycket attgenomföra betalningar. begärde ien resolution att ett direktiv skulle utarbetasför att fastställa regler för insyn och kvalitet isamband med genomförandet av gränsöverskridandetransaktioner. 1994 konstaterade kommissionen attdet inte hade skett mycket framsteg sedan dengenomfört sin studie tidigare.Kommissionen lade fram sitt förslag till direktiv idecember 1994. Kommissionen kom därefter med ettändrat förslag . Ekonomiska ochsociala kommittén yttrade sig . Idecember 1995 antog rådet en gemensam ståndpunkt. Ibörjan av 1996 skedde den andra behandlingen iEuropaparlamentet och därefter yttrade sigkommissionen. Ett förlikningsförfarande mellan rådetoch parlamentet inleddes och man kom överens om detslutliga direktivet som antogs i januari 1997.I en återrapport inom redovisasatt ordföranden i Coreper konstaterat, sedan Sverigeframfört att man med hänsyn till att dokumentetendast finns på franska språket inte accepterar endiskussion om annat än en eventuellbeloppsbegränsning av direktivet, att det endast ären beloppsbegränsning som skall avhandlas(återrapport Coreper).Svenska ståndpunkterInför framhåller regeringen i mars 1995att välkomnar en lagstiftning på dettaområde och att regeringen således är positivtinställd. En ledamot av nämnden understrykerbetydelsen av att man får fram ett direktiv omgränsöverskridande betalningar. Några månader senarediskuteras frågans fortsatta hantering. gårpå vad man kallade för den tuffare linjen i treolösta frågor; direktivet bör täcka ettförhållandevis högt belopp, betalningsförmedlarnabör inte kunna friskrivas från ersättningskrav vidforce majeure och direktivet bör genomföras inomtvå, och inte tre, år. Ledamöter i nämnden uttryckerstöd för regeringens syn, men anser att det ärangeläget att ett beslut kommer till stånd (stenografiska uppteckningar ,).Sverige och lade ner sina röster närrådets gemensamma ståndpunkt antogs ,framför allt eftersom de båda länderna ansåg attförslagets beloppsgräns var för låg. Det varintensiva förhandlingar inom rådsarbetsgruppen innanden gemensamma ståndpunkten antogs.Kontakter med riksdagenNågon faktapromemoria har inte överlämnats tillriksdagen. Eftersom direktivet innebar ändringar isvensk lagstiftning, dvs. föll inom riksdagensområde, borde troligen en faktapromemoria haframställts. I den ovan nämnda promemorian frånlagutskottet om aktuella EU-frågor behandlasgränsöverskridande betalningar.I regeringens årliga skrivelse om utvecklingen i EU1995 (skr. 1995/96:190, s. 69, jfr skr. 1996/97:80, s. 67) anges attSverige i huvudsak accepterat direktivförslaget ävenom haft vissa invändningar. Det framgår dockinte att lade ner sin röst när dengemensamma ståndpunkten antogs.Kontakter med myndigheter och intresseorganisationerHuvudsakligen utnyttjades de samrådsgrupper somfinns inom finansmarknadsområdet. I dessa grupperfinns företrädare för departement, myndigheter ochintresseorganisationer. Grupperna träffas ochdiskuterar de aktuella frågorna och hur regeringenbör agera. Det förekommer också skriftligaremissrundor inför rådsarbetsgruppsmöten. IFinansdepartementets samrådsgrupp förgränsöverskridande betalningar fanns företrädare förJustitiedepartementet, ,, , och . Vid någottillfälle har remissinstanserna bara haft på sig att svara. Flera remissinstanser angeratt de inte har hunnit ta ställning och enremissinstans säger sig till ochmed ha fått förfrågan efter att remisstiden har gåttut.GenomförandetDirektivet har genomförts i svensk lagstiftning den14 , i enlighet med vad som föreskrivs idirektivet (prop. 1998/99:53, 1998/99:FiU19, SFS1999:268).Uppgifter från RegeringskanslietUtskottet har som ett led i granskningen ställt ettantal frågor till mot bakgrund aviakttagelser som gjorts beträffande de fyraärendena. Frågorna och en i Statsrådsberedningenupprättad promemoria med anledning av dessa frågoråterfinns i bilagorna 5.2 och 5.3. I svaretredovisas bland annat följande.Riksdagen fick information innan kommissionen ladefram sitt förslag genom en skrivelse och flerapropositioner om de frågor som prioriteradehögst i frågan om motorfordonsavgaser. togupp frågan om prismärkning på två ministerrådsmöteninnan kommissionen lade fram sitt förslag. Infördessa möten informerades . Mer generellt,beträffande information till på ett tidigtstadium, erinras i promemorian om attnormgivningsfrågor hos kommissionen bereds iarbetsgrupper. Kommissionen kan kalla in personeratt delta i en arbetsgrupp genom att vända sig tillmedlemsstaterna med en begäran om att de skall pekaut lämpliga personer eller genom att annonsera iEuropeiska gemenskapernas officiella tidning. Närregeringen nominerar en svensk deltagare i enarbetsgrupp hos kommissionen ger regeringendeltagaren instruktioner som säkerställer attregeringen får information om arbetet. Regeringenkan då i sin tur informera . I andra fallkan svenskar vara verksamma i kommissionensarbetsgrupper utan att regeringen har möjlighet attkänna till det. I promemorian från Regeringskanslietpåpekas att informationen till inte börbegränsas till sådana fall då är drivande ien fråga. I de informella kontakter som fortlöpandeförekommer mellan departementen och riksdagensutskott brukar även annat betydelsefulltkommissionsarbete beröras.Beträffande redovisningen av hur har röstati ministerrådet anförs i promemorian frånRegeringskansliet att det inte finns någraprincipiella skäl mot att redovisa detta iregeringens årliga skrivelse om utvecklingen inomEU. Avsikten är att för framtiden bygga utskrivelsen med uppgifter om detta. I promemorianpåpekas att uppgifter om hur medlemsstater röstat iministerrådet finns tillgängliga i samlad form hosrådets sekretariat. För övrigt avgörs det storaflertalet ärenden i rådet utan röstning.I några fall har det varit mycket begränsat med tidför kontakter med berörda parter inför olika möten.I promemorian uppges att vid kontakter med EU:sinstitutioner framhåller företrädare hurviktigt det är att få dokument införmöten. påtalar i rådet när en tidsfrist kanbli för kort för en grundlig nationell beredning,inklusive remissbehandling, och verkar för en längretidsfrist. Erfarenheten visar att det inte alltidkan undvikas att tiden för en nationell beredning avfrågor om EG-direktiv blir kort. kan då vara en lämpligare form änreguljär remissbehandling. Fallet medmotorfordonsavgaser illustrerar detta.Miljödepartementet genomförde tre remissmöten medföreträdare för ,, ochSvenska . Därmed komorganisationernas synpunkter fram i sådan tid att dekunde beaktas i förfarandet hos ministerrådet.När det gäller urvalskriterierna för vilkakommissionsförslag som blir föremål förfaktapromemorior hänvisas i promemorian tillgällande riktlinjer. Av riktlinjerna framgår blandannat att förslag till viktigare rättsakter skallredovisas i en faktapromemoria. I fallet meddirektivet om gränsöverskridande betalningarlämnades ingen faktapromemoria till trotsatt så borde ha skett enligt riktlinjerna. Detta börses i ljuset av att beredningen av direktivet hadepåbörjats inom EU innan hade blivit medlem.Förklaringen är sannolikt förbiseende. Med anledningav det inträffade intensifierar Regeringskanslietsin uppföljning av att riktlinjerna följs.När det gäller hur vanligt det är attöversättningar av EU-dokument till svenska saknasframhålls i promemorian från attförhållandena är olika på olika områden. Det ärgenerellt sett inte ovanligt att översättningarsaknas. En viss förbättring i detta avseende kanskönjas över tiden. En svensk text kommer oftasenare än en engelsk. När en svensk text saknas vidett möte med en rådsarbetsgrupp om EG-direktivpåtalar företrädare att denna brist äroacceptabel och de brukar lämna en s.k.språkreservation. Så länge reservationen kvarstårhindrar den att beslut fattas i rådet. Andra länderagerar på samma sätt. I promemorian påpekas att detär en viss skillnad mellan det fall att svenska ärdet enda eller ett av få språk som ett dokument intefinns på, och det fallet att dokumentet endast finnspå engelska eller franska. I det förra fallet harSverige naturligtvis större anledning att reagera äni det senare.Utskottets bedömningUtskottet kan konstatera att i de fall där Sverigehar varit framgångsrikt i förhandlingarna om EG-direktiv har svenska företrädare varit aktiva tidigti processen, innan kommissionen har lagt fram sinaförslag. har också tidigt haft en tydligtutmejslad position. Vidare är det påtagligt att detofta kan vara ont om tid inför enskilda möten.Iakttagelserna understryker vikten av att vara ute igod tid och ha en tydlig och genomarbetad ståndpunktför att kunna påverka den slutliga utformningen avEG-direktiv. Utskottet välkomnar att Sverigesföreträdare vid kontakter med EU:s institutionerframhåller hur viktigt det är att dokumenten kommeri god tid före mötena.Också för del visar granskningen att detär viktigt att frågorna följs från ett tidigt skedeför att skall kunna utöva inflytande påett meningsfullt sätt. Utskottet noterar attRegeringskansliet med anledning av vad sompåträffats i granskningen intensifierar sinuppföljning av att riktlinjerna rörande vilkakommissionsförslag som blir föremål förfaktapromemorior följs.Som påpekats i flera andra sammanhang bör riksdagensom folkets främsta företrädare få insyn i och gesinflytande över den process i Europeiska unionen somleder fram till för vårt land viktiga och bindandebeslut. Enligt riksdagsordningen 10 kap. 1 § skallregeringen fortlöpande informera om vadsom sker inom ramen för samarbetet i EU.