bet · GM01LU12 · 1999-03-02 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet två motioner omarrendatorers rätt att friköpa historiska arrrenden.Med anledning av motionerna förordar utskottet etttillkännagivande om en utredning av frågan.Till betänkandet är fogat ett särskilt yttrande(m). 1998/99:L503 av m.fl. (s) variyrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om friköp avhistoriska arrenden.1998/99:L506 av m.fl. (v) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om friköp av historiskaarrenden. I betänkandet behandlar utskottet två motioner frånallmänna motionstiden - motion L503 av BengtSilfverstrand m.fl. (s) och motion L506 av WillySöderdahl m.fl. (v) - vari yrkas tillkännagivandenom införande av lagstiftning om friköp av historiskaarrenden.Med historiska arrenden avses sådana arrenden sominnehafts av arrendatorn och hans släkt under fleragenerationer. Frågan om en lagreglerad rätt attfriköpa sådana arrenden har varit föremål föröverväganden i åtskilliga sammanhang.Med anledning av en begäran från sida(bet. LU 1982/83:27, rskr. 266) tillkallades år 1984Friköpsutredningen, vars huvudsakliga uppgift varatt förutsättningslöst utreda frågan om införande aven friköpsrätt för innehavare av historiskaarrenden. I betänkandet (SOU 1986:52) Friköp vidhistoriskt arrende avstyrkte utredningens majoritetinförandet av en lag om friköpsrätt. Vidremissbehandlingen av betänkandet förklarade sig detövervägande antalet remissinstanser delautredningsmajoritetens uppfattning att enlagstiftning om friköpsrätt inte borde införas.Frågan har därefter aktualiserats i vidett flertal tillfällen med anledning av motioner iämnet. framhöll utskottet i sitt avriksdagen godkända betänkande 1989/90:LU6 att dekrav på en friköpsrätt vid historiska arrenden somframförts måste ses mot bakgrund avatt det saknades generella regler som gav enjordbruksarrendator rätt till ersättning för deinvesteringar som gjorts på arrendestället.Utskottet ansåg - med hänvisning till bl.a. tidigareöversyn av spörsmålet som inte lett tilllagstiftningsåtgärder - att frågan om ettlagreglerat skydd för jordbruksarrendatorernasinvesteringar borde bli föremål för en förnyadutredning. Det fick enligt utskottet ankomma påregeringen att bestämma de närmare formerna förutredningsarbetets bedrivande samt att därefteråterkomma med ett lagförslag till . Ifrågan om friköpsrätt vid historiska arrenden pekadeutskottet på ett antal omständigheter som enligtutskottet utgjorde starka skäl för en sådan rätt ochframhöll att en friköpsrätt vid historiska arrendensåledes borde införas. Det fick enligt utskottetankomma på regeringen att utforma förslag tilllagstiftning och därefter återkomma tillriksdagen.Vad utskottet anfört om skydd förjordbruksarrendatorers investeringar och omfriköpsrätt gav som sin mening regeringentill känna (rskr. 1989/90:39).Som en följd av beslut tillkalladeregeringen (Ju 1990:06) meduppgift att se över vissa regler iarrendelagstiftningen. Kommittén hade somhuvuduppgift att utforma förslag till regler somdels skyddar en jordbruksarrendators investeringarpå arrendestället, dels ger arrendatorn vidhistoriskt arrende rätt att friköpa arrendestället.Arrendekommittén behandlade friköpsfrågan medförtur och föreslog i betänkandet (SOU 1991:85)Historiska arrenden en särskild lag om friköpsrättvid historiska arrenden. Lagförslaget innebar att enarrendator till jord som omfattas av begreppethistoriskt arrende under vissa särskildaförutsättningar har rätt att lösa in den fastaegendom som omfattas av arrendet även om jordägarenmotsätter sig det. Arrendatorn skulle när som helstkunna påkalla s.k. friköp genom att väcka talan motjordägaren vid fastighetsdomstol. Enligt förslagetskulle historiskt arrende anses föreligga när det ärsannolikt att den helt övervägande delen av ettarrendeställe inte sedan den 1 januari 1900varaktigt brukats av fastighetens ägare.Friköpsrätten begränsades dock till att avse vissajordbruksarrenden och bostadsarrenden. Friköp skulleenligt förslaget få ske, om huvuddelen avarrendestället före den dag dåtalan om friköp väckts innehafts och stadigvarandebebotts av arrendatorn eller någon honom närstående.I slutbetänkande (SOU 1992:109)Investeringar i arrendejordbruket och andraarrenderättsliga frågor lämnades förslag till bl.a.regler om skydd för jordbruksarrendatorersinvesteringar på arrendestället.Våren 1995 behandlade regeringensproposition /95:155 om investeringar iarrendejordbruket m.m. I propositionen föreslogs, pågrundval av utredningsarbete,generella regler till skydd förjordbruksarrendatorers investeringar påarrendeställen. antog regeringenslagförslag och de nya reglerna trädde i kraft den 1juli 1995 (bet. 1994/95:LU26, rskr. 361).I propositionen togs också upp frågan om rätt tillfriköp vid historiska arrenden. Regeringen ansåg attnågon sådan rätt inte borde införas, och någotförslag till lagstiftning i ämnet lades sålunda intefram. Till grund för regeringens ställningstagandelåg slutsatsen att det i fråga om friköp avhistoriskt arrende inte kunde anses föreligga ettsådant angeläget allmänt intresse att enlagstiftning om detta skulle vara förenligt medregeringsformens egendomsskydd.Regeringens ställningstagande föranledde ett antalmotioner, vari begärdes att en rätt till friköp vidhistoriska arrenden skulle införas. Utskottet deladeemellertid regeringens uppfattning att enlagstiftning om detta inte skulle vara förenlig medregeringsformens egendomsskydd och avstyrkte de dåaktuella motionerna. följde utskottet.Vid frågans behandling i därefter medanledning av motioner har utskottet i sina avriksdagen godkända betänkanden inte funnit skäl attfrångå tidigare ställningstagande att enlagstiftning på området inte bör införas (se bet.1996/97:LU10 och 1997/98:LU8).När spörsmålet om införande av en friköpsrätt nuaktualiserats på nytt motionsledes finns det, enligtutskottets mening, anledning att erinra om att detsnart har gått Arrendekommittélade fram sitt förslag till lag om friköpsrätt vidhistoriska arrenden. har förhållandenaändrats i vissa avseenden; bl.a. har antalethistoriska arrenden minskat till följd av frivilligauppgörelser om friköp. En del av dessa friköp harenligt uppgift avsett endast byggnader medintilliggande tomt. Enligt utskottets mening finnsdet mot denna bakgrund behov av en kartläggning av ivilken utsträckning frivilliga överenskommelser omfriköp ägt rum och om det generellt sett alltjämtkan anses föreligga intresse av lagstiftning omfriköp av historiska arrenden. En sådan kartläggningbör vidare ha som syfte att utröna huruvida detallmänt sett förekommer problem och tvister i dessaarrendeförhållanden samt vilka villkor som gällerför arrendatorerna. Om den förordade kartläggningenger vid handen att det föreligger ett behov avlagstiftning anser utskottet att lagstiftningsfråganförutsättningslöst bör utredas på nytt. Det fårankomma på regeringen att bestämma de närmareformerna för utredningsarbetets bedrivande och attmeddela direktiv för arbetet i enlighet med deriktlinjer som utskottet nu angett.Vad utskottet sålunda anfört bör medanledning av motionerna L503 och L506 som sin meningge regeringen till känna. Utskottet hemställerbeträffande historiska arrendenatt med anledning av motionerna 1998/99:L503 och1998/99:L506 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört.Stockholm den 2 mars 1999På lagutskottets vägnarTanja LinderborgI beslutet har deltagit: TanjaLinderborg (v), (), (), StigRindborg (m), (),(), (m), (),(), TassoStafilidis (v), (), (), AndersBerglöv (s), (),(), Anne-KatrineDunker (m) och ().Särskilt yttrandeStig Rindborg, , ochAnne-Katrine (alla m) anför:Vi vill peka på att en försäljning av mark tillhörigfideikommiss kräver tillstånd av Fideikommissnämndenenligt permutationslagen (1972:205). Omfideikommissets innehavare sålunda själv önskaravyttra egendomen krävs det att förutsättningarnaför permutation är uppfyllda. Däremot skulle enfriköpsrätt ge företräde framför de inskränkningarsom gäller enligt stiftelseförordnandet förfideikommissegendomen. Enligt vår mening finns dethär en diskrepans som - ifall den av utskottetförordade kartläggningen visar att det föreliggerbehov av lagstiftning - man bör komma till rätta medi det fortsatta utredningsarbetet.Dessutom förutsätter vi att man i ett eventuelltlagstiftningsarbete även överväger hur enfriköpsrätt förhåller sig till regeringsformensegendomsskydd.