bet · GN01KU6 · 1999-11-23 00:00:00 — Övriga rikstäckande åtgärderfinansieras inom gällande ramar.IkraftträdandeDe särskilda lagarna föreslås träda i kraft den 1 april 2000.Konventionerna beräknas kunna ratificeras i början av år 2000och träder i kraft sedan tre hela månader förflutit.MotionerRamkonventionen om nationella minoriteterI en kommittémotion K11 av m.fl. (c) anförs attca en fjärdedel av de 450 000 sverigefinnar som omnämns ipropositionen är sådana som antingen själva är eller är barneller barnbarn till finländare med svenska som huvudspråk.Kulturen är enligt motionärerna likartad oavsett finska ärhuvudspråk eller andraspråk. Motionärerna anser att det vidratificeringen klart skall uttalas att även finlandssvenskarnai anses ingå i den sverigefinska eller hellresverigefinländska minoriteten, och de begär i yrkande 2 etttillkännagivande härom.I kommittémotion K10 av och () anges att de nationella minoriteterna ochminoritetsspråken bör anges i regeringsformen. Detta vore enprincipiellt betydelsefull handling som markerar slutet påosynliggörandet av minoriteterna och minoritetsspråken. Etttillkännagivande härom begärs i yrkande 1.I motion MJ220 av Per m.fl. (mp) tas upp olika frågor omsamernas situation. Motionärerna anser mot bakgrund avdefinitionen av ursprungsfolk i konvention nr 169 omursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder att samernatveklöst omfattas av konventionen. De begär i yrkande 1 etttillkännagivande om samerna som ursprungsfolk.MinoritetsspråkskonventionenI motion K8 av () begärs ett tillkännagivandeom att meänkieli och jiddisch inte skall erkännas somminoritetsspråk i . Motionären anför att det är viktigtatt erkänna tornedalingarna och judarna som nationellaminoriteter, men det är inte motiverat att erkänna meänkielisom ett eget minoritetsspråk eller att erkänna jiddisch som etthistoriskt minoritetsspråk. De språkliga skillnaderna mellanmeänkieli och riksfinska är mindre än mellan sydsamiska ochnordsamiska, vilka sistnämnda i så fall också borde behandlassom två språk. Även inom chib finns många varieteter sompå samma sätt kunde betraktas som skilda språk. Det är enligtmotionären inte motiverat att göra jiddisch till ettminoritetsspråk i och göra en lång rad åtagandenrörande språkets användning i offentliga sammanhang för ettspråk som har så få användare i Sverige.I motion K9 av m.fl. (v) påpekas attsydsamiskan är ett levande språk framför allt inom renskötseln.Intresset för bevarande och användande av språket är påuppåtgående. Att neka det sydsamiska språket status somminoritetsspråk vore att förstärka uppdelningen av det samiskafolket. Motionärerna begär i yrkande 1 ett tillkännagivandehärom.Regionala åtgärderI motion K9 av m.fl. (v) anförs att detför sydsamiskans överlevnad är nödvändigt med särskilt stöd ochatt en kommun får i uppdrag att vara sydsamiskförvaltningskommun. Motionärerna nämner att iJämtland har förklarat sig villig att åta sig ett sådantuppdrag. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om upprättandeav en sydsamisk förvaltningskommun.Även i motion K3 av m.fl. (kd) framhålls attdet inte ingår någon kommun inom det sydsamiska geografiskaområdet. För att inte det sydsamiska språket skall försvagasoch eventuellt försvinna bör förvaltningsområdet under enförsöksperiod utvidgas till att omfatta , ochStorumans kommuner. En utvärdering bör ske efterförsöksperiodens slut. Motionärerna begär i yrkande 1 etttillkännagivande om det anförda.Ett likalydande yrkande framställs i yrkande 1 i motion K239av ().Yvonne m.fl. (fp) begär i motion K12 en utökning avförvaltningsområdet för samiska. Motionärerna föreslår iyrkande 1 att förvaltningsområdet utökas med och Stor-umans kommuner.I motion K237 av () framhålls att någon kommunsom ligger i det sydsamiska språkområdet borde ingå iförsöksverksamheten.I kommittémotion K11 av m.fl. (c) anförs attdet finns starka skäl för att betrakta det finska språket somett territoriellt bundet språk även i Stockholmsregionen.Riksdagen bör uttala sitt principiella stöd för att kommuner iStockholmsregionen där det finska språket talas av hävd ocksåomfattas av de bestämmelser som enligt regeringsförslaget blirgällande vad gäller finska språket i vissa kommuner i Norrlandslän. I yrkande 1 begärs ett tillkännagivande härom.Utskottets bedömningEn samlad minoritetspolitikLångt innan det i bildades nationalstater bodde detsamer och andra folkslag i området. Dessa grupper kom såsmåningom att utgöra minoriteter i de stater som de inlemmadesi. Kontakten med det övriga samhället medförde attminoriteterna i viss utsträckning fått göra avkall på sinkultur, religion och det egna språket. Under historiens gångökade antalet minoriteter i . Folk från olika delar avEuropa invandrade till landet. Detta har lett till att Sverigei likhet med andra länder i har ett historiskt arv sombestår av flera olika kulturer, religioner och språk. Några avdessa invandrade minoritetsgrupper lever fortfarande i ,och i vissa fall har de liksom samerna bevarat sin kultur, sinreligion och sitt modersmål. Under harSverige därtill genom invandring blivit ett land som i än högregrad präglas av kulturell och etnisk mångfald.Utskottet vill till att börja med framhålla att dennakulturella och etniska mångfald bör tas som utgångspunkt förden generella politikens utformning och genomförande på allasamhällsområden och nivåer. Målen skall vara lika rättigheteroch möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund,en samhällsgemenskap med samhällets mångfald som grund och ensamhällsutveckling som kännetecknas av ömsesidig respekt ochtolerans och som alla oavsett bakgrund skall vara delaktiga ioch medansvariga för. Allt arbete för att befästa allamänniskors lika värde måste för att bli långsiktigtframgångsrikt inriktas på grundläggande värderingar somhumanitet, tolerans, rättvisa och respekt för andra människor.Målsättningen bör vara att uppnå en känsla av gemenskap i ettsamhälle där mångfalden bejakas. Här är detväsentligt att både se till det som ur olika synvinklar förenarmänniskor som lever i och visa respekt och toleransinför det som skiljer. Det innefattar även rätten att varaolik, vilket kan betyda t.ex. rätten att bevara och utvecklasin språkliga, kulturella eller etniska särart i denutsträckning man själv önskar. Denna respekt för individenskall således vara grundläggande för svensk politik, såväl vadgäller förhållandena i som förhållande tillandra länder. Utskottet konstaterar att iinternationella sammanhang aktivt verkar för att mänskligarättigheter respekteras och stärks även i andra länder.Detta hindrar dock enligt utskottets mening inte att grupperav individer i vissa fall behöver ett särskilt stöd. I Sverigehar inom det som tidigare kallades invandrarpolitiken förts enpolitik som i många delar värnat om invandrares kultur, språkoch traditioner. Det har däremot inte förts någon motsvarandepolitik med inriktning att värna om de nationella minoriteternaoch deras kultur, språk, traditioner m.m. Flera av de åtgärdersom vidtagits inom ramen för invandrarpolitiken har dock kommitde nationella minoriteterna och deras kultur och språk tillgodo särskilt i de fall det funnits nyinvandrade grupper inomdem. Förutom att de nationella minoriteterna kunnat dra nyttaav vissa av de åtgärder som vidtagits inom ramen förinvandrarpolitiken, har olika insatser med direkt inriktning påde nationella minoriteterna gjorts inom ramen för den generellapolitiken inom olika sakområden, t.ex. vad gäller utbildningoch massmedia. Särskilda insatser har också gjorts medinriktning på den samiska befolkningen.Utskottet delar således regeringens bedömning att en samladminoritetspolitik bör utformas för att ge skydd för denationella minoriteterna och de historiska minoritetsspråken.Utskottet vill liksom regeringen understryka att avsikten inteär att stödja minoritetsspråken på bekostnad av det officiellaspråket eller att segregera de grupper av befolkningen somtillhör en minoritetsgrupp från den övriga befolkningen.Minoritetsskyddet och minoritetsrättigheter utgör endel av skyddet av mänskliga rättigheter och är således inteenbart en nationell angelägenhet. Det historiska perspektivetvisar att skydd av nationella minoriteter är nödvändigt förstabilitet, demokratisk säkerhet och fred på kontinenten.Regeringen har särskilt pekat på den betydelse som en starkställning för de nationella minoriteterna har för detinternationella ungänget och samarbetet.Det finns redan internationella konventioner som innefattarminoritetsskydd. Det gäller bl.a. FN:s konvention ommedborgerliga och politiska rättigheter, FN:srasdiskrimineringskonvention och . En FN-deklaration om rättigheter för personer som tillhörnationella eller etniska, religiösa och språkliga minoritetertar också upp minoritetsfrågor. En utredning har gjortsom huruvida bör ansluta sig till konvention nr169 om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder. Ävenandra internationella organisationer, t.ex. , har tagit uppminoritetsfrågor.Arbetet med minoritetsspråkskonvention påbörjades1989 med syfte att bidra till att bevara och utveckla Europasmångkulturella arv och flerspråkighet inom nationsgränserna.Frågan om minoriteters rättigheter var mycket aktuell i Europavid denna tidpunkt eftersom det då stod klart att det fanns enrad minoriteter som behövde olika former av stöd i Öst- ochCentraleuropa. var minoriteters rättigheter åter enviktig fråga på dagordning, och arbetet med enramkonvention påbörjades därför. ramkonvention ärdet första juridiskt bindande multilaterala dokumentet rörandeminoritetsfrågor i allmänhet.Utskottet delar regeringens bedömning att en ratificering avramkonventionen innebär en markering av att i linje medtidigare förd politik ställer sig bakom arbetet med ett ökatskydd för mänskliga fri- och rättigheter och att Sverigedärigenom markerar sitt beslut att skydda sina egna nationellaminoriteters rätt. En ratificering är också ett erkännande avden mångkulturella historia som har och som denationella minoriteterna är en del av. För attkunna uppfylla ramkonventionens intentioner och syfte börSverige lägga grunden för en samlad och övergripandeminoritetspolitik. En sådan politik bör vara direkt inriktad påskydd för de nationella minoritetsgrupperna i ochåtgärder som främjar deras möjlighet att bevara och utvecklasin kultur och identitet.Ramkonventionen om nationella minoriteterI ramkonventionen beskrivs vad som avses medminoritetsidentitet. Minoritetskulturen skall i något av dessaavseenden (religion, språk, traditioner och kulturarv)väsentligen skilja sig från majoritetsbefolkningen. Av dennaanledning bör lokala befolkningar i på grund avspeciell dialekt inte kunna sägas ha så särskiljande drag attde utgör nationella majoriteter.I ramkonventionen finns inte någon definition på nationellminoritet utan varje land får själv ange kriterierna. Ipropositionen redovisar regeringen dessa kriterier. Svensktmedborgarskap är härvid inte något kriterium. De nationellaminoriteterna i är enligt regeringen: samer,sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar.SamernaDen samiska befolkningen i uppgår till ungefär 15000-20 000 personer. Samerna uppfyller helt klart kriteriernaför en nationell minoritet, men utskottet vill framhålla att dedessutom har en särställning som ursprungsfolk i , bådegentemot majoritetsbefolkningen och andra minoritetsgrupper. Ipropositionen anges också att en central utgångspunkt församernas identitet är deras ställning som ursprungsfolk och attdetta bekräftades av (prop. 1976/77:80, bet.KrU 1976/77:43, rskr. 1976/77:289).Utredningen om konvention nr 169 har lagtfram betänkandet Samerna - ett ursprungsfolk i (SOU1999:25). syftar till att åtgärder skallvidtas mot diskriminering och att särskilda insatser skallutformas som främjar de berörda folkens sociala och ekonomiskarättigheter och som skyddar deras andliga och kulturellavärden. Detta innebär bl.a. att åtgärder skall vidtas för attskydda deras mark, kultur och miljö.Enligt är ursprungsfolk ett folk somhärstammar från folkgrupper som bodde i landet - eller detgeografiska område som landet tillhörde - vid tiden förerövring eller kolonisation eller fastställandet av nuvarandestatsgränser. En förutsättning är att de helt eller delvis harbehållit sina sociala, ekonomiska, kulturella och politiskainstitutioner. De folk som berörs skall själva identifiera sigsom ursprungsfolk. Utredningen anser att samerna tveklöstomfattas av definition av ursprungsfolk.Utskottet delar således uppfattningen i motion MJ220 yrkande 1att samerna är ursprungsfolk i . Med hänsyn tillriksdagens beslut är något tillkännagivande i frågan dockinte påkallat, varför motionen avstyrks.SverigefinnarI propositionen anges att det som främst skiljersverigefinnarna från den svenska majoritetsbefokningen ärspråket men att det också kan sägas finnas en särskildsverigefinsk kultur bland finnarna. Enligt utskottets meninginnebär detta att minoritetsgruppen sverigefinnar inte syftarpå personer som har svenska som modersmål. Detta utesluter dockinte att åtgärder som avser sverigefinnar även kan komma definlandssvenska till del. Med det anförda avstyrker utskottetmotion K11 yrkande 2.Övriga minoriteterUtskottet delar regeringens uppfattning att även tornedalingar,romer och judar bör anses som nationella minoriteter i Sverige.RatificeringenUtskottet tillstyrker att ratificerar ramkonventionenoch erkänner de angivna nationella minoriteterna genom att denämns vid namn vid ratifikationen.Frågan är om de nationella minoriteterna på sätt som föreslåsi motion K10 även bör anges i grundlagen.I 1 kap. 2 § regeringsformen (RF) anges att den offentligamakten skall utövas med respekt för alla människors lika värdeoch för den enskilda människans frihet och värdighet. I fjärdestycket anges också att etniska, språkliga och religiösaminoriteters möjligheter att behålla och utveckla ett egetkultur- och samfundsliv bör främjas. Vidare finns i 2 kap. RFregler om grundläggande fri- och rättigheter. Vissa är absolutaoch kan inte begränsas på annat sätt än genom ändring igrundlag, medan andra kan begränsas genom lag med särskildagarantier för lagbeslutet (kvalificerat förfarande). I RF 2:1finns bl.a. bestämmelser om yttrande-, förenings- ochreligionsfrihet. Av betydelse för de mänskliga rättigheterna ärockså om grundläggande fri- och rättigheter,som har inkorporerats och gäller som lag i Sverige.Eftersom grundlagens bestämmelser gäller alla svenskamedborgare, och i viss utsträckning även utländska medborgare,kan utskottet inte nu se något behov av ett särskilt uttalatgrundlagsskydd för de nationella minoriteterna. Motion K10yrkande 1 avstyrks därför.MinoritetsspråkskonventionenEn svårighet är att bedöma om ett språk skall anses som etteget språk eller som en dialekt. Av artikel 1 punkt b) ochkonventionskommentaren framgår dessutom att konventionen intekan tillämpas på språk som talas av alltför få personereftersom detta skulle leda till alltför stora praktiskasvårigheter.Minoritetsspråkskommittén använde begreppet varietet liktydigtmed språkform, antingen språkformen anses som ett språk elleren dialekt. Vad gäller frågeställningen om huruvida en vissvarietet av ett språk bör behandlas som ett särskilt språk,ansåg utredningen att den måste bedömas mot bakgrund av syftetmed konventionen och vilka effekter en tillämpning avkonventionen kan få i olika situationer.SamiskaAntalet samisktalande i antas vara ca 9 000. Samiskanhar av tradition i huvudsak varit ett talat språk. finnsi tre olika samiska språkvarieteter, ett nordsamiskt,ett lulesamiskt och ett sydsamiskt. Mellan de olika samiskaspråkvarieteterna finns inga absoluta gränser. Inom helaspråkområdet gäller att den ömsesidiga förståelsen är störremellan varieteter som talas i geografiska områden som gränsartill varandra än mellan varieteter som ligger geografiskt långtifrån varandra. Förståelsen mellan sydsamiska och nordsamiskahar liknats vid förståelsen mellan isländska och svenska.Förutom skillnader i språk finns också vissa skillnader,kulturellt och historiskt, mellan de grupper som talar olikasamiska varieteter.Minoritetsspråkskommittén har angivit att en ratificering avminoritetsspråkskonventionen för de olika samiska varieteternasom skilda språk skulle kunna vara positivt eftersom det skullekunna bidra till ökad kunskap om de olika varieteternasexistens och om hur stora de språkliga skillnaderna är.Dessutom skulle olikheter kulturellt och historiskt mellan deolika samiska grupperna markeras. Kommittén fann dock fleraskäl som talade mot en behandling av de olika samiskavarieteterna som olika språk vid en ratificering. Det främstaskälet är att en sådan tillämpning med stor sannolikhet skulleleda till att de minst använda av de samiska varieteterna inteskulle kunna omfattas av konventionens tillämpning. Om de olikasamiska varieteterna behandlas som skilda språk kan det blisvårt att hävda att de varieteter som används i minstutsträckning talas av tillräckligt många för att motivera attkonventionen skall tillämpas på dem. Om man behandlar samiskansom ett språk vid en ratifikation omfattar ett sådant åtagandesamtliga samiska varieteter oavsett antal användare. Kommitténframhöll att vid tillämpningen av de åtgärder till stöd ochskydd för språket som är rikstäckande kan liksom nuavgöra hur dessa skall tillämpas på de olika varieteterna såatt de resurser som finns utnyttjas så effektivt som möjligtför att ge bästa möjliga stöd och skydd för de olika språkligavarieteterna alltefter varje varietets förutsättning. Vidtillämpning av de regionala reglerna får behovet hos dem somreglerna riktar sig till och de lokala resurser som finns bliavgörande. Målet är att enskilda skall kunna välja vilkenvarietet av språket de vill använda och bli bemötta på.I propositionen anger regeringen att en ratifikation avsamiska som ett språk med en flexibel tillämpning avkonventionens bestämmelser på de olika varieteterna - styrd avsamerna själva genom och dem som använder språket ide geografiska områden där regionala regler gäller - är det sombäst överensstämmer med konventionens syfte som är att ökaförståelsen och samverkan mellan olika grupper. Regeringenanser att fördelarna med att ratificera konventionen församiska som ett språk överväger nackdelarna. En ratificeringför samiska som ett språk ger också den fördelen att det bidrartill nordisk rättslikhet eftersom både och gjortpå detta sätt vid sin ratificering avminoritetsspråkskonventionen.Med hänsyn till det anförda bedömer utskottet att sydsamiskanfår en starkare ställning vid tillämpning avminoritetsspråkskonventionen om de samiska varieteternabehandlas som ett språk. Utskottet delar därför regeringensbedömning och avstyrker motion K9 yrkande 1.Finska och meänkieliNär det gäller frågan om huruvida finska och meänkieli skallses som ett eller två skilda språk konstaterar utskottet tillatt börja med att regeringen och Minoritetsspråkskommitténkommit till olika slutsatser.Om de olika minoritetsgrupperna kan nämnas att tornedalingarnaalltid har bott i samma geografiska område där finska talatssedan mycket tillbaka från generation till generation.I dag bedöms ca 50 000-60 000 tornedalingar använda meänkieli iTornedalen. Dessutom finns ca 16 000 personer i svenskaTornedalen som är från invandrade personer i första ochandra generationen. De använder både standardfinska ochmeänkieli. Den stora arbetskraftsinvandringen framför alltunder 1960- och har medfört att merpartenav de finsktalande i inte längre finns i Tornedalenutan främst i de centrala delarna av och istorstadsområdena. fanns i landet ca 450 000sverigefinnar eller finlandssvenskar i första eller andragenerationen, varav omkring hälften använder finska.I propositionen anges att utanför har finskaanvänts till . Språket har dock använts iolika delar av landet under olika perioder så att det inte gåratt avgränsa något bestämt geografiskt område utom Tornedalen.Flera faktorer har bidragit till att isolera den finska somtalades i svenska från finskan i . Genomdenna isolering och inflytande från svenskan har finskan isvenska alltmer utvecklat egna särdrag.I propositionen föreslås att meänkieli skall anses som etteget språk. Skälen härför är att språkliga, men ocksåkulturella och historiska, särdrag hos den tornedalskabefolkningen talar för ett sådant synsätt. Äventornedalingarnas egen strävan att värna om detegna språkets särart och sin egen kultur och historia ärväsentligt i sammanhanget. Även finska bör behandlas som ettterritoriellt baserat språk i Tornedalen.Det är enligt utskottets mening svårt att bedöma om meänkielibör anses som ett eget språk eller ej.Minoritetsspråkskommittén anlitade särskild expertis för sittställningstagande. Det är dock inte enbart språkliga skillnadermellan olika varieteter som är avgörande, och med beaktandeinte minst av tornedalingarnas egen strävan att värna omspråkets särart och sin egen kultur och historia delarutskottet regeringens bedömning att meänkieli skall anses somett minoritetsspråk. Därmed avstyrks motion K8 i denna del.Romani chibUtskottet delar regeringens bedömning att chib (allavarieteter) skall anses som ett minoritetsspråk, dockterritoriellt obundet.JiddischBeträffande frågan om huruvida jiddisch bör anses som ettnationellt minoritetsspråk anges i propositionen att jiddischvisserligen troligen inte har talats kontinuerligt sedan slutetav , då de första jiddischtalande kom till ,men språket har funnits under olika perioder i historien tillföljd av att nya grupper jiddischtalande anlänt till landet.Detta återkommande nytillskott av jiddischtalande har gjort attantalet varit tillräckligt stort för att språket skulle kunnaöverleva. Regeringen framhåller att jiddisch till skillnad frånandra språk i minskat i omfattning på ett onaturligtsätt bl.a. till följd av förintelsen av judar från Östeuropa.Jiddisch skulle troligen ha haft en helt annan utbredning iEuropa om Förintelsen inte inträffat. Det finns teckensom tyder på ett ökat intresse inom de judiska församlingarnaför att medverka till att jiddisch även i fortsättningen talasi . Det är enligt regeringen väsentligt att jiddisch kanges det stöd som behövs för att språket inte skall dö ut.Utskottet delar denna uppfattning och tillstyrker att jiddischanses som ett nationellt minoritetsspråk, icke territorielltbundet. Motion K8 avstyrks således i denna del.RatificeringenUtskottet tillstyrker att ratificerar Europarådetsminoritetsspråkskonvention och att den skall tillämpas på de ipropositionen föreslagna språken, varvid samiska, finska ochmeänkieli skall anses som territoriella språk medan chiboch jiddisch skall vara territoriellt obundna.Regionala åtgärderNär området för regionalt tillämpliga regler om rätt attanvända samiska i offentliga sammanhang bestäms har, enligt vadsom framgår av propositionen, också aspekter som berörmöjligheten att praktiskt tillämpa sådana bestämmelser vägtsin. Regeringen påpekar att minoritetsspråkskonventionen tillstor del är inriktad på att ge stöd och skydd för landsdels-eller minoritetsspråken i de geografiska områden där språkenanvänts av hävd och fortfarande används i tillräckligomfattning. Denna begränsning bygger på att man ansett att detkan möta alltför stora hinder, både praktiskt ochkostnadsmässigt, att tillämpa konventionens olika bestämmelseri områden där mycket få personer använder ett landsdels- ellerminoritetsspråk.Vad gäller samiska angav att desamisktalande är i minoritet i samtliga kommuner. Det tordeinte i någon kommun finnas en samisk befolkning som överstiger10 % av den totala befolkningen. Det är nödvändigt att i ettförsta skede begränsa tillämpningen av sådana regler till dekommuner i det traditionella samiska språkområdet där det finnsförhållandevis många samisktalande och tillräckligaadministrativa och praktiska resurser för att genomförabestämmelserna.