bet · GM01JuU8 · 1999-02-02 00:00:00 — I detta betänkande behandlar utskottet ettregeringsförslag om bl.a. ändringar i brottsbalkenoch lagen om åtgärder mot penningtvätt. Denföreslagna lagstiftningen innebär attpenningtvättsbegreppet i sistnämnda lag kommer attomfatta också förfaranden där det bakomliggandebrottet inte utgörs av ett brottsligt förvärv. Ibrottsbalken införs ett nytt brott, penninghäleri.Penninghäleri kommer att omfatta såväl vissa fall avpenningtvätt, som är straffbara som häleri,som vissa åtgärder som är ägnade att dölja att någonannan har berikat sig genom brott på annat sätt ängenom förvärv, t.ex. genom vissa skatte- ochtullbrott. Skyldigheten för företag, som omfattas avpenningtvättslagen, att lämna uppgifter tillFinanspolisen utvidgas. Även kretsen avuppgiftsskyldiga företag utvidgas. En ny lag ompenningtvättsregister ger uppgiftsskyldiga företagrätt att föra register över uppgifter som de harlämnat till Finanspolisen.Utskottet tillstyrker i huvudsak regeringensförslag. Utskottet föreslår dock att lagen ompenningtvättsregister skall gälla inte baraautomatisk utan även behandling avpersonuppgifter.Till betänkandet har fogats tre reservationer,samtliga (m). I proposition 1998/99:19 har regeringen() föreslagit att antarregeringens förslag till1. lag om ändring i ,2. lag om ändring i lagen (1993:768) om åtgärdermot penningtvätt,3. lag om penningtvättsregister, och4. lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385).I samband med propositionen behandlar utskottet enmotion som väckts med anledning av propositionen.Lagförslagen, som har granskats av Lagrådet, harfogats till betänkandet, se bilaga 1.Motionen1998/99:Ju3 av m.fl. (m) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om förnyadeöverväganden angående straffansvar för företag ochdär verksamma personer som åsidosätter gransknings-eller uppgiftsskyldigheten,3. att avslår regeringens förslag tilländring i 9 § lagen (1993:768) om åtgärder motpenningtvätt i enlighet med vad som anförts imotionen,4. att hos regeringen begär förslag tilländring vad gäller revisors agerande vid misstankeom brott i enlighet med vad som anförts i motionen. InledningÄrendet och dess beredningRegeringen beslöt att tillkallaen särskild utredare för att utreda vilka åtgärdersom kunde och borde vidtas för att effektiviserabekämpningen av penningtvätt och annan kvalificeradekonomisk brottslighet. Till särskild utredareutsågs numera kammarrättspresidenten , som antog namnetPenningtvättutredningen, överlämnade år1997 betänkandet Bekämpande av penningtvätt (SOU1997:36). I betänkandet lade utredningen framförslag till en ny lag om penningtvätt medförändringar av den straffrättsliga regleringen avpenningtvätt samt förslag till upphävande av lagen(1993:768) om åtgärder mot penning-tvätt(penningtvättslagen) och införande avpenningtvättsregister. Vidare föreslog utredningenett nytt institut, kallat frysning, som skulle göradet möjligt att hejda enmisstänkt penningtvättstransaktion. Utredningenföreslog dessutom regler om skyldighet att lämnauppgifter till tullmyndighet och rätt för tullen attkvarhålla medel . Betänkandet harremissbehandlats.Inom har i februari 1998utarbetats en promemoria om anmälningsskyldighet förrevisorer vid misstanke om vissa slag av häleri (dnrFi98/501). Promemorian har remissbehandlats.Till grund för förslagen i propositionen liggerdels förslag såvitt avserden straffrättsliga regleringen av penningtvätt,administrativa bestämmelser om penningtvätt ochpenningtvättsregister, dels förslagen i dennyssnämnda promemorian.Gällande rättMed penningtvätt förstås åtgärder som vidtas i syfteatt dölja eller omsätta av brottsligverksamhet. Lagbestämmelser rörande penningtvättfinns dels i , dels i lagen (1993:768)om åtgärder mot penning-tvätt (penningtvättslagen).BrottsbalkenFörfaranden som innefattar penningtvätt kan varastraffbara som häleri eller häleriförseelse enligtbestämmelserna i 9 kap. 6 och 7 §§ (BrB). Genom lagstiftning utvidgadeshäleribestämmelserna i 9 kap. 6 § med två nyastadganden, punkterna 3 och 4, som är särskiltriktade mot penningtvätt (prop. 1990/91:127, bet.1990/91:JuU32, rskr. 1990/91:323). Enligt 9 kap. 6 §första stycket 3 BrB döms sålunda för häleri den somotillbörligen främjar möjligheterna för annan atttillgodogöra sig egendom som härrör från brottsligtförvärv eller värdet av sådan egendom. Av 9 kap. 6 §första stycket 4 framgår att straffansvar för häleriockså drabbar den som med uppsåt att döljaegendomens ursprung medverkar till att bortföra,överlåta, omsätta eller vidta annan sådan åtgärd medegendom som härrör från brottsligt förvärv.Härutöver gäller att också de övriga bestämmelsernaom häleri kan vara tillämpliga på förfaranden somkan betecknas som penningtvätt.Straffbestämmelserna i 9 kap. 6 § första stycket 3och 4 BrB är tillämpliga endast på egendom somhärrör från brottsliga förvärv. Exempel påbrottsliga förvärv är förvärv genom stöld, bedrägerieller förskingring. Andra exempel på brottsligaförvärv är muta, spelvinst genom dobbleri, inkomstgenom koppleri samt byte som nedlagts vid jakt ellerfiske på förbjudet område eller på förbjuden tid.Begränsningen till egendom som härrör frånbrottsligt förvärv utesluter ansvar för häleri förden som hjälper någon annan att omsätta egendom isyfte att dölja att denne har berikat sig genomsådana skatte- eller tullbrott som innebär attskatt, tull eller annan avgift undandras staten.Vinst som uppkommit genom sådana skatte- ellertullbrott anses nämligen inte härröra frånbrottsligt förvärv.PenningtvättslagenPenningtvättslagen trädde i kraft (prop. 1992/93:207, bet. 1992/93:JuU37, rskr.1992/93:375). Lagen grundar sig på ett EG-direktivmot penningtvätt (91/308/EEG).Enligt dess 1 § har lagen till syfte att förhindrasådana åtgärder med avseende på egendom som harförvärvats genom brott som kan medföra att dennaegenskap hos egendomen fördöljs, att den brottsligefår möjlighet att undandra sig rättsliga påföljdereller att återanskaffandet av egendomen försvårassamt sådana åtgärder som innefattar förfogande överoch förvärv, innehav eller brukande av egendomen(penningtvätt). Sådana förfaranden kan varastraffbara enligt häleribestämmelserna ibrottsbalken, men penningtvättslagen har ett vidaretillämpningsområde.Lagen gäller för företag som driverbankrörelse, livförsäkringsrörelse,värdepappersrörelse, valutaväxlingsrörelse ochverksamhet enligt lagen (1992:1610) omfinansieringsverksamhet. Det rör sig alltså omföretag som står under tillsyneller som är anmälningsskyldiga till myndigheten.Företag som omfattas av lagen får, enligt 3 §, intemedvetet medverka vid transaktioner avseende medelsom kan antas härröra från brottsliga förvärv avallvarligare slag. Med sådant förvärv avses förvärvgenom brott där fängelse ingåri straffskalan. Enligt 4 § skall företagenkontrollera identiteten hos den som vill inleda enaffärsförbindelse med företaget. Medaffärsförbindelse avses ett affärsförhållande avmera stadigvarande slag. Identitetskontroll skallalltid utföras vid transaktioner som överstiger . Detsamma gäller om transaktionen inteöverstiger detta belopp men kan antas ha samband meden annan transaktion och tillsammans med dennaöverstiger beloppet. Om summan inte är känd vidtidpunkten för en transaktion, skall kundensidentitet kontrolleras så snart summan överstigerdet angivna värdet. Identitetskontroll behöver dockinte utföras beträffande finansiella företag medhemvist inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet(EES). Detsamma gäller om transaktionen görs tillett konto som tillhör någon vars identitet tidigarehar kontrollerats enligt penning-tvättslagen.Identitetskontroll skall enligt 7 § alltid ske,oavsett beloppets storlek, om det kan antas att entransaktion avser medel som härrör från ettbrottsligt förvärv av allvarligare slag. Vidbedömningen av om transaktionen är av sådant slagskall dess art och omfattning beaktas, men ävenandra omständigheter, t.ex. kundens uppträdande. Medtransaktionens art avses sättet på vilket dengenomförs och med omfattningen beloppets storlek.Enligt 9 § skall företagen granska allatransaktioner beträffande vilka företaget har skälatt anta att transaktionen avser medel som härrörfrån ett brottsligt förvärv av allvarligare slag.Företaget skall därvid lämna uppgifter tillRikspolisstyrelsen eller den polismyndighetregeringen bestämmer om alla omständigheter som kantyda på penningtvätt. Regeringen har inte bestämtnågon polismyndighet, och i praktiken lämnasuppgifterna till finanspolisen. lämnatuppgifter till finanspolisen, följer av 3 § attföretaget inte får utföra transaktionen. I 10 §föreskrivs att ett företag som lämnat uppgifterenligt 9 § inte kan göras ansvarigt för att detbrutit mot någon sekretessregel, t.ex.bestämmelserna om banksekretess. Paragrafen gälleräven styrelseledamöter och anställda som lämnatuppgifter för företagets räkning.Om vid en inspektion av företageller på annat sätt får kännedom om transaktioneravseende medel som kan antas härröra från brottsligaförvärv av allvarligare slag, följer av 12 § attinspektionen skall underrätta finanspolisen omtransaktionerna.Företagen skall enligt 13 § ha rutiner tillförhindrande av att de utnyttjas för transaktionersom har samband med brottsliga förvärv. Företagenskall svara för att de anställda får information ochutbildning för ändamålet. hargenom föreskrifter och allmänna råd angivit vilkarutiner som skall följas och vilken information ochutbildning som skall tillhandahållas (FFFS 1994:9och 10).Penningtvättslagen innehåller inte någonbestämmelse om sanktioner mot den som bryter motlagens bestämmelser. Det förutsätts attbestämmelserna skall kunna upprätthållas med stöd avarbetsrättslig lagstiftning och de avtal somträffats på arbetsrättens område samt med hjälp avdet sanktionssystem som förfogaröver i sin tillsynsverksamhet (prop. 1992/93:207 s.11, bet. 1992/93:JuU37 s. 7).Propositionens huvudsakliga innehållRegeringen föreslår att en ny straffbestämmelse,penninghäleri, förs in i för att ökamöjligheterna att komma till rätta med penningtvätt.Bestämmelsen skall omfatta sådana förfaranden som regleras i 9 kap. 6 § första stycket 3 och 4brottsbalken. Ansvar skall också stadgas för den sombistår med att dölja att annan har berikat sig genombrottslig gärning på annat sätt än genom förvärv,t.ex. genom vissa former av skatte- och tullbrott.Det föreslås även att tillämpningsområdet förpenningtvättslagen utvidgas till att avsetransaktioner där det bakomliggande brottet tillpenningtvätt utgörs av skatte- eller tullbrott.Banker, försäkringsbolag och andra institut somomfattas av lagen kommer därvid också att haskyldighet att granska och lämna uppgifter tillRikspolisstyrelsen, eller den myndighet somregeringen bestämmer, om transaktioner som skäligenkan antas vara ägnade att dölja att någon harberikat sig genom skatte- eller tullbrott.Vidare föreslås en utvidgning av kretsengransknings- och uppgiftsskyldiga företag ipenningtvättslagen till att även omfatta den sombedriver verksamhet enligt lagen omförsäkringsmäklare.Företag, som är skyldigt att lämna uppgifter ommisstänkt penningtvätt till polisen, skall enligtförslaget på begäran av polisen lämna de ytterligareuppgifter som behövs för utredningen. När sådanauppgifter har lämnats, skall även annatuppgiftsskyldigt företag lämna de uppgifter förutredningen om penningtvätt som polisen begär.Några sanktioner för företag som omfattas avuppgiftsskyldigheten och som bryter motbestämmelserna i lagen föreslås inte för närvarande.Däremot föreslås att den som uppsåtligen eller avgrov oaktsamhet åsidosätter gransknings- elleruppgiftsskyldigheten eller bryter motmeddelandeförbudet i lagen skall kunna dömas tillböter.Den som yrkesmässigt bedriver handel medantikviteter, konst, ädelstenar, metaller, skroteller transportmedel, förmedling av fastighetereller bostadsrätter eller också lotteri- ochspelverksamhet föreslås bli skyldig att, på begäranav polisen, lämna de uppgifter som myndigheten anservara av betydelse vid utredning om penningtvätt.En ny lag om penningtvättsregister föreslås.Företag som omfattas av uppgiftsskyldighet skallenligt den föreslagna lagen få rätt att med hjälp avautomatisk databehandling föra register över sådanauppgifter som företaget lämnat till polisen med stödav penningtvättslagen.Det föreslås även att en revisor, som i samband medgranskning av ett bolag finner att enstyrelseledamot eller den verkställande direktörenkan misstänkas för penninghäleri, skall göra anmälandärom till åklagare. Syftet med bestämmelsen är attbekämpa sådana brottsliga gärningar som utgörpenningtvätt.Den nya lagstiftningen föreslås träda i kraft den 1juli 1999.ÖvervägandenUtökad uppgiftsskyldighetI motion Ju3 (m) yrkas avslag på förslaget tilländring i 9 § penningtvättslagen. Enligtmotionärerna inger förslaget starka betänkligheterfrån integritetssynpunkt.Regeringens förslag till ny lydelse av 9 § iifrågavarande del innebär att ett företag som lämnatuppgifter till polisen om en misstänktpenningtvättstransaktion skall vara skyldigt att påbegäran av polisen lämna de ytterligare uppgiftersom behövs för utredningen om penningtvätt. Näruppgifter lämnats skall även andra företag somomfattas av penningtvättslagen vara skyldiga attlämna de uppgifter för utredningen om penningtvättsom polisen begär.I fråga om motiven för bestämmelsen anförregeringen i huvudsak följande.Av 1 kap. 10 § bankrörelselagen (1987:617) framgåratt enskildas förhållande till bank inte obehörigenfår röjas. Motsvarande bestämmelser finns i lagen(1992:1610) om finansieringsverksamhet och lagen(1991:981) om värdepappersrörelse. För övrigaföretag som omfattas av penningtvättslagen saknassådana särskilda sekretessbestämmelser. Om ettföretag genom lag har ålagts skyldighet att lämnavissa uppgifter - såsom är fallet i 9 §penningtvättslagen - kan uppgiftslämnandet aldriganses ha skett obehörigen.Inledande av förundersökning anses bryta sekretess.Av 23 kap. 6 § framgår att underförundersökning må förhör hållas med envar som kanlämna uppgifter av betydelse för utredningen. Tillföljd av den bestämmelsen har polisen således rättatt ställa frågor, även om ingen kan tvingas lämnauppgifter. Uppgiftslämnande med stöd av detta lagrumhar i praxis ansetts innebära att röjande av uppgiftinte skett obehörigen, dvs. inte varit stridande motsådan lagstiftning om banksekretess ellermotsvarande som kan ha gällt för uppgiftslämnaren.För tid fram till dess att förundersökning inledsär situationen emellertid annorlunda. Bestämmelsen i9 § penningtvättslagen medför att sekretessen i vissmån bryts, eftersom företag som omfattas av lagenåläggs att lämna uppgifter till finanspolisen omalla uppgifter som kan tyda på penningtvätt. Om ettföretag lämnar sådana uppgifter anses emellertidnuvarande sekretessbestämmelser begränsamöjligheterna för polisen att infordrakompletterande uppgifter innan förundersökninginleds. Enligt de uppgiftsskyldiga företagen hardetta medfört vissa avvägningsproblem, eftersomföretagen kan bli skadeståndsskyldiga omsekretessbelagda uppgifter lämnas obehörigen. Förpolis och åklagare är det å andra sidan angelägetatt få fram uppgifter för att rätt kunna bedöma omförundersökning skall inledas.Enligt regeringens mening kan polisens begränsademöjligheter att ställa kompletterande frågor tillett företag som lämnat uppgifter om misstänktpenningtvätt inte anses tillfredsställande. Gällandesekretessbestämmelser bör därför mjukas upp så attinformationsutbytet mellan företag och myndighet kanförbättras. Effektivitetsskäl talar för att polisenbör ges möjlighet att erhålla kompletterandeupplysningar av ett företag som gjort en anmälanenligt penningtvättslagen.Syftet med en bestämmelse om möjlighet att ställakompletterande frågor vid utredning om penningtvättär inte att ge polisen en allmän befogenhet att tadel av sekretessbelagda uppgifter utan att polisen iett konkret ärende skall kunna erhålla tillräckliginformation för bästa möjliga beslutsunderlag. Densekretess som gäller hos finanspolisen för lämnadeuppgifter måste enligt regeringens mening ansestillräcklig för att skyddet för den personligaintegriteten skall upprätthållas för den somuppgiften avser.Regeringen framhåller vidare att polisen i sittutredningsarbete även kan ha skäl att anta att ettannat uppgiftsskyldigt företag varit inblandat i enanmäld transaktion. I vissa fall torde en enskildtransaktion endast utgöra ett led i en lång kedja avtransaktioner som utgör penningtvätt och som berörflera finansiella institut. Genom att flera olikasådana företag utnyttjas minskar möjligheterna förpolis och åklagare att kartlägga och komma åtbetalningsströmmarna. Regeringen anser attskyldighet att besvara frågor från finanspolisen börinföras även i dessa fall. Det ligger i sakens naturatt de frågor som i praktiken kan komma att ställastill annat företag än det primärt uppgiftslämnandeblir av kompletterande art (prop. s. 49 f).Utskottet vill för sin del understryka vikten avatt hänsynen till enskildas integritet beaktas i detbrottsbekämpande arbetet. Det kan dock inte undvikasatt integritetshänsynen måste vägas mot intresset aveffektivitet i brottsbekämpningen. Enligt utskottetsmening är det tydligt att den föreslagna möjlighetenför polisen att infordra kompletterande uppgifterfrån ett företag som lämnat upplysningar ommisstänkt penningtvätt är ägnad att befrämja eneffektivare bekämpning av ifrågavarande slag avbrott. Förslaget torde medföra att berördaföretag kan lämna kompletterande uppgifter utan attriskera skadeståndsskyldighet. Att även andraföretag än det som lämnat de ursprungligauppgifterna enligt förslaget blir skyldiga att lämnakompletterande uppgifter, anser utskottet vara enlämplig ordning för att komma till rätta medpenningtvättstransaktioner som berör flerafinansiella institut. Det bör framhållas att pliktenatt lämna kompletterande uppgifter endast gällerföretag som omfattas av penningtvättslagen.Utskottet vill vidare understryka att det hosfinanspolisen råder samma sekretessbestämmelser somhos polisväsendet i övrigt. Sammanfattningsvis anserutskottet att de fördelar som förslaget innebär förbrottsbekämpningen överväger de nackdelar det kan hafrån integritetssynpunkt. Med det anförda avstyrkerutskottet motion Ju3 i nu behandlad del.Straff för överträdelse av penningtvättslagenI motion Ju3 (m) begärs att regeringen på nytt skallöverväga förslaget till bestämmelse ipenningtvättslagen om straff för den som åsidosättergransknings- eller uppgiftsskyldigheten enligt 9 §samma lag. Motionärerna anser bl.a. att iJustitiedepartementet pågående beredningsarbeteavseende straff-ansvar för juridiska personer ochderas ställföreträdare bör avvaktas.Enligt förslagets 14 § skall den som uppsåtligeneller av grov oaktsamhet åsidosätter skyldighetenenligt 9 § att granska eller lämna uppgift tillpolisen om misstänkta penningtvättstransaktionerdömas till böter. Detsamma skall gälla den sombryter mot det s.k. meddelandeförbudet i 11 §. Dettaförbud innebär att ett företag, dessstyrelseledamöter eller anställda inte får röja förkunden eller någon utomstående att en granskningskett eller att uppgifter har lämnats till poliseneller att polisen genomför en undersökning.I propositionen anför regeringen i huvudsakföljande. Penningtvättslagen innehåller förnärvarande inga bestämmelser om straff för den somöverträder lagen. Enligt artikel 14 i EG:spenningtvättsdirektiv skall emellertid varjemedlemsstat vidta de åtgärder som behövs för enfullständig tillämpning av alla bestämmelser idirektivet och särskilt föreskriva vilka påföljdersom skall gälla vid överträdelse av regler somantagits på grund av direktivet. EFTA SurveillanceAuthority () undersökte hur Sverigehade genomfört penningtvättsdirektivet. Enligt ettyttrande av med anledning av denna undersökningskulle det ligga närmare den tolkning av direktivetsom gjorts av andra medlemsstater att antapåföljdsbestämmelser i form av böter eller fängelseför brott mot bestämmelser i penningtvättslagen. ESAframhöll att alla medlemsstater, när direktivetantogs, förbundit sig att vidta alla nödvändigaändringar i sin strafflagstiftning samt att vissaEES-stater infört straffbestämmelser.När det gäller sanktioner mot företag som omfattasav penningtvättslagen, erinrar regeringen om att detsvenska straffsystemet bygger på principen attendast fysiska personer kan begå brott och straffasför dessa. Detta förhållande utesluter emellertidinte att juridiska personer i vissa fall kan drabbasav sanktioner eller andra betungande rättsverkningartill följd av brott eller andra överträdelser sombegås i den verksamhet som bedrivs. Om etttillståndspliktigt företag som omfattas avpenningtvättslagen inte följer de regler om internarutiner och utbildning av personal som följer av 13§ penning-tvättslagen samt av Finansinspektionensallmänna råd och föreskrifter, kanFinansinspektionen meddela företaget varning eller isista hand återkalla tillståndet att driva dentillståndspliktiga verksamheten. kanäven meddelas erinran.Regeringen framhåller att en översyn av vissarörelse- och tillsynsregler på bankområdet förnärvarande görs av (FI 1995:09)som enligt sina direktiv skall överväga bl.a.behovet av ändrade regler för Finans-inspektionensingripanden och sanktioner. Inom Regeringskanslietpågår beredningen avFöretagsbotsutredningens betänkande Straffansvar förjuridiska personer (SOU 1997:127) vari föreslås attstraffansvar för juridiska personer skall införasoch sanktionsavgifter som konkurrerar medstraffbestämmelser tas bort. Regeringen anser motdenna bakgrund att beredningen av frågan om attinföra sanktionsbestämmelser mot de företag somomfattas av penningtvättslagen bör samordnas med detnyssnämnda utrednings- och beredningsarbetet.Regeringen avstår därför från att lägga fram förslagom sanktioner mot företag som bryter motpenningtvättslagen (prop. s. 60 f).Vad gäller straffansvar för personer som ärverksamma i uppgiftsskyldiga företag erinrarregeringen om att en sådan person som uppsåtligenmedverkar till penningtvätt kan dömas enligtbrottsbalkens bestämmelser om häleri. Att bryta motde administrativa bestämmelserna ipenningtvättslagen eller mot genom att åsidosätta gransknings- elleruppgiftsskyldigheten i 9 § eller meddelandeförbudeti 11 § är däremot inte straffsanktionerat i dag.Regeringen framhåller att det för att bekämpningenav penningtvätt skall bli så effektiv som möjligt ärnödvändigt att den lagstiftning som finns på områdetefterlevs av de personer som är verksamma i berördaföretag. Detta torde gälla såväl anställda iföretagen, t.ex. säkerhetsansvariga, somstyrelseledamöter och verkställande direktörer.Straffrättsliga sanktioner för brott motpenningtvättslagens administrativa bestämmelser bördärför införas.Efter att ha redogjort för vissa remissynpunkterrörande fördelningen av straffansvaret inom företaganför regeringen att principerna för det s.k.företagaransvaret torde kunna sammanfattas påföljande sätt. Ansvaret åvilar i fråga om aktiebolagoch andra juridiska personer med likartad strukturfrämst styrelsen och den verkställande direktören. flesta större företag måste arbetsuppgifter ochansvar som primärt åvilar företagsledningendelegeras nedåt i organisationen. Det är nödvändigtdels av effektivitetsskäl, dels för attföretagsledningen i praktiken inte kan ha kontrollöver all verksamhet. Genomförs delegeringen på ettkorrekt sätt, medför den i allmänhet också attstraffansvaret flyttas från företagsledningen tillden som arbetsuppgiften delegerats till. Härförförutsätts dock att företagsledningen harorganiserat företagets verksamhet på ett rationelltsätt och utsett kompetenta befattningshavare samtsett till att erforderliga instruktioner lämnats.Det fordras vidare att den som fått ansvaretdelegerat till sig också har tillräckligabeslutsbefogenheter och ekonomiska resurser för attvidta de åtgärder som är påkallade. Företagsledarenär alltid skyldig att skapa förutsättningar för enbetryggande tillsyn och kontroll även om han intekan utöva den själv.