bet · GN01KU3 · 1999-09-16 00:00:00 — I betänkandet behandlas motioner från den allmännamotionstiden som gällerombudsmannaorganisationen, alkoholfri representationoch förvaltningsmyndigheternas service m.m.Utskottet avstyrker samtliga motioner. Åttareservationer och ett särskilt yttrande haravgivits. 1998/99:K205 av de () variyrkas att hos regeringen begär förslaginnebärande att KO, JämO, DO, BO och HO skallsortera under i enlighet med vad somanförts i motionen.1998/99:K209 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att inrätta enombudsman dit personer och organisationer somdrabbats negativt av EU-beslut kan vända sig,2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att staten skallbetala ut ersättning till personer som liditekonomisk skada till följd av EU-beslut och attmedel till detta dras ifrån medlemsavgifttill EU.1998/99:K271 av m.fl. (kd) variyrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om en utredningför att skapa en klar rollfördelning mellan de olikauppgifter som ingår i Justitiekanslernsuppdrag.1998/99:K278 av och (kd)vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om enpolicy för alkoholfri representation för statligförvaltning och för riksdagen.1998/99:K288 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ombudsmän till riksdagen.1998/99:K299 av Per m.fl. (mp) vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag tillsådan ändring i gällande lagstiftning att samtligaombudsmän sorterar under ,2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om en gemensamombudsman för mänskliga rättigheter och att det vorelämpligt att JO lades samman med övriga ombudsmäntill en gemensam institution.1998/99:K304 av m.fl. (kd) variyrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om införandet aven så kallad dröjsmålstalan.1998/99:K305 av m.fl. (s) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att aktivt påskyndaprocessen att inrätta medborgarkontor i varjekommun.1998/99:K309 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om återföring avbesluten över de statliga sektorsorganensorganisation och lokalisering till länsmyndigheter,2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om enlänsdemokratireform,3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om en omstruktureringav den statliga sektorsorganisationen.1998/99:K318 av m.fl. (kd) variyrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om en utredning omombudsmannaämbetena.1998/99:K329 av andre vice talman . (v, s, kd, fp, mp) vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om alkoholfri representation.1998/99:K336 av m.fl. (m) vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om en samordning avombudsmannaväsendet för frågor rörandediskriminering,3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om ombudsmannaväsendetssjälvständighet.1998/99:Ju709 av m.fl. (fp) variyrkas12. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om homokompetenshos nyckelgrupper i offentlig sektor.1998/99:So306 av m.fl. (mp) vari yrkas12. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att allrepresentation i och den statligaförvaltningen skall vara alkoholfri,13. att , i den händelse föregåendeyrkande faller, som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att representationunder arbetstid skall vara alkoholfri.1998/99:So314 av m.fl. (c) vari yrkas11. att hos regeringen begär förslag tillsådan ändring i förvaltningslagen att medborgarnafår ett korrekt bemötande.1998/99:T803 av m.fl. (v) vari yrkas2. att hos regeringen begär förslag utredning som skall se över hur man gradvis kanlösgöra mer information fritt och utan kostnad övernätet.1998/99:N326 av Per och (m, kd) vari yrkas18. att hos regeringen begär förslag omförsöksverksamhet med punktlighetsmål imyndighetsutövningen i enlighet med vad som anförtsi motionen.1998/99:N338 av m.fl. (fp)vari yrkas9. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om regionaltsjälvstyre.1998/99:A722 av m.fl. (m) vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts omombudsmannainstitutionen. OmbudsmänMotionernaI motion 1998/99:K209 av m.fl. (mp)hemställs att som sin mening gerregeringen till känna dels vad i motionen anförtsom att inrätta en ombudsman dit personer ochorganisationer som drabbats negativt av EU-beslutkan vända sig (yrkande 1), dels vad i motionenanförts om att staten skall betala ut ersättningtill personer som lidit ekonomisk skada till följdav EU-beslut och att medel till detta dras ifrånSveriges medlemsavgift till EU (yrkande 2). Sedanden har EU:s medborgare enombudsman dit företag och privatpersoner kan vändasig med klagomål om de på något sätt behandlats illaav EU:s institutioner och organ, dvs. om detföreligger s.k. administrativa missförhållanden. fall en medborgare finner att det egna landetbegått övergrepp kan en anmälan göras tillförstainstansrätten vid . Sedan Sverigegick med i EU är det enligt motionärerna dockbetydligt mer vanligt att svenska medborgare drabbasnegativt av beslut som fattas av EU. Här finnsemellertid ingen rättssäkerhet. Att vänta på att EUskall åtgärda denna svaghet är otillräckligt.Motionärerna föreslår att , för att stärkaindividers rättsskydd gentemot EU, inrättar enombudsman dit personer och organisationer somdrabbats negativt av EU-beslut kan vända sig. I denmån personer lidit direkt ekonomisk skada föreslårmotionärerna att ersättning betalas till dessa ochatt samma belopp sedan dras ifrån Sverigesmedlemsavgift till EU.I motion 1998/99:K205 av de () hemställs att hos regeringenbegär förslag innebärande att KO, JämO, DO, BO ochHO skall sortera under i enlighet med vadsom anförts i motionen. Om skall haombudsmän och om dessa skall kunna verkasjälvständigt och oberoende i ordets verkligabemärkelse och kunna tillvarata sina respektivegruppers intressen och rättigheter måste de, enligtmotionärerna, ligga under . Utrymmet förett självständigt och oberoende agerande från deombudsmän som sorterar under regeringen äralltför begränsat.I motion 1998/99:K288 av ()hemställs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts omombudsmän till . De samhälleligaombudsmannafunktionerna blir alltfler. För atttrygga ombudsmannaväsendets integritet och oväld börenligt motionären alla offentliga ombudsmän väljasav , och ävenledes granskas av Riksdagensrevisorer.I motion 1998/99:K299 av Per m.fl. (mp)hemställs att hos regeringen begär förslagtill sådan ändring i gällande lagstiftning attsamliga ombudsmän sorterar under (yrkande1) och att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om en gemensamombudsman för mänskliga rättigheter och att det vorelämpligt att JO lades samman med övriga ombudsmäntill en gemensam institution (yrkande 2). Positivaresultat skulle enligt motionärerna uppnås omsamtliga ombudsmannafunktioner ställdes underriksdagens ansvar, bl.a. skulle ombudsmännenssjälvständighet och oberoende garanteras och denenskildes och olika gruppers rättigheter ochrättssäkerheten för den enskilde stärkas.I motion 1998/99:K318 av m.fl. (kd)hemställs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om enutredning om ombudsmannaämbetena. De ombudsmän somtillkommit efter JO har inte fått samma friståendeställning under . De sorterar i ställetunder regering och departement. Dessa ombudsmänförordnas av regeringen. Alla är självständigamyndigheter utom som ärinordnad i . Runt om i världen hardet svenska ombudsmannaämbetet fått efterföljare,men då i samma fristående ställning som vår JO.Ombudsmännen i olika länder utses antingen avparlamentet eller presidenten, men inte avregeringen. Även i bör ombudsmännen utses avriksdagen. Ämbeten under regering och departementkan misstänkas för beroendeställning. Med alltflerombudsmän riskerar vi enligt motionärerna att få ensplittring av resurser. Förutom en mer friståendeställning för ombudsmännen borde därför även självaorganisationen förändras. Det skulle vara flerafördelar med att skapa ett sammanhålletombudsmannaämbete med ett antal rättighetsombudsmänsom var och en har specialkompetens och ansvar inomett antal områden. Ämbetet bör lämpligen kallasRättighetsombudsmannen (RO). För medborgarna skulledet underlätta att bara behöva hålla reda på JO ochRO. Ämbetet skulle ha ansvar för hela spektrat avmedborgerliga fri- och rättigheter. De svenskarättigheterna enligt bygger påFN:s universella förklaring om de mänskligarättigheterna. För skydd av dessa rättigheter finnsen kommission och en domstol dit även svenskamedborgare kan vända sig. Det är rimligt att svenskamedborgare får möjlighet att i första hand vända sigtill en människorätts-kommission i det egna landet.Förslagen bör enligt motionärerna bli föremål för enparlamentarisk utredning.I motion 1998/99:K336 av m.fl. (m)begärs att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts dels om ensamordning av ombudsmannaväsendet för frågor rörandediskriminering (yrkande 2), dels omombudsmannaväsendets självständighet (yrkande 3).Enligt motionärerna bör de fyraombudsmannainstituten - (JämO), Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO),() och den av regeringenföreslagna ombudsmannen mot diskriminering på grundav sexuell läggning samordnas. Ombudsmannainstitutenbör läggas samman till ett gemensamtombudsmannaämbete direkt under . FN:sgeneralförsamling antog de s.k.Parisprinciperna, vari särskilt betonas betydelsenav att organ för skydd av de mänskliga rättigheternaär rättsligt och politiskt självständiga så attingen del av en regering kan lägga sig i derasarbete. Mot denna bakgrund synes det enligtmotionärerna mindre lämpligt med dagens ordning därJämO, HO och DO lyder under regeringen.I motion 1998/99:A722 av m.fl. (m)begärs att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts omombudsmannainstitutionen (yrkande 2). Enligtmotionärerna bör regeringen ges till känna attsamtliga ombudsmän bör lyda under och intesom , vad gäller DO, BO, JämO och HO, underregeringen.BakgrundRiksdagens ombudsmän () är en myndighet underriksdagen som utövar en del av riksdagenskontrollmakt. JO:sverksamhet regleras allmänt i 12 kap. 6 och 8 §§regeringsformen samt i 8 kap. 10 §riksdagsordningen. De mer detaljerade reglernaåterfinns i lagen (1986:765) med instruktion förRiksdagens ombudsmän. JO skall ha tillsyn över attde som utövar offentlig makt efterlever lagar ochandra författningar samt i övrigt fullgör sinaåligganden. JO:s tillsyn bedrivs genom prövning avklagomål från allmänheten samt genom inspektioneroch andra undersökningar som JO finner påkallade.Samtliga övriga myndigheter med ombudsmannafunktion- (),(JämO), Ombudsmannen motetnisk diskriminering (DO), (),() och Ombudsmannen motdiskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) -lyder under regeringen. Deras verksamhet regleras aven förordning med instruktion för respektiveombudsman. För KO:s del ingår motsvarandeinstruktion i förordningen (1995:868) medinstruktion för . KO är tillikageneraldirektör för , DO:s, BO:s, HO:s och HomO:s verksamheterregleras i grundläggande hänseende ijämställdhetslagen (1991:433), lagen (1999:131) omOmbudsmannen mot etnisk diskriminering, lagen(1993:335) om , lagen (1994:749) omHandikappombudsmannen respektive lagen (1999:133) omförbud mot diskriminering i arbetslivet på grund avsexuell läggning, till vilka förordningar medinstruktion för respektive ombudsman är knutna.JämO, DO, BO, HO och HomO utnämns av regeringen ochär rapporteringsskyldiga till regeringen. Derasuppgift kan närmast sägas vara att im-plementeraviss lagstiftning, genom t.ex. rådgivning ochupplysningsverksamhet, och att främja utvecklingenpå området, både nationellt och internationellt.Utredningen mot diskriminering i arbetslivet pågrund av sexuell läggning () lämnade ibetänkandet Förbud mot diskriminering i arbetslivetpå grund av sexuell läggning (SOU 1997:175) bl.a.föreslag till en ny lag om diskriminering iarbetslivet på grund av sexuell läggning. Vidareföreslog utredningen, bl.a. mot bakgrund av attOmbudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) hade enväl inarbetad organisation med relativt långerfarenhet av diskrimineringsfrågor, att rådgivandeoch processförande funktioner enligt den nya lagenskulle omhändertas av DO.I proposition 1997/98:180 behandlade regeringenutredningens betänkande och föreslog lagen om förbudmot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuellläggning och tillskapandet av ett nyttombudsmannainstitut. Regeringen uttalade när detgällde förslaget om en ny ombudsman bl.a. följande:Att det medför effektivitetsvinster om resursernaför liknande uppgifter samordnas är uppenbart. Ensådan samordning mellan olika ombudsmannafunktionerkan emellertid inte ske utan att dess effekter på deolika funktionerna analyseras. Regeringen avserdärför att ta initiativ till att ettsådant arbete påbörjas med inriktning att ensammanslagning skall ske av bl.a. dessa tvåombudsmannainstitut till en gemensam myndighet. Tilldess att resultatet av en sådan analys föreliggerbör även den nu föreslagna ombudsmannen emellertidutgöra en egen myndighet. Dock bör redan nu ensamordning ske så att den nya ombudsmannen samverkarmed DO i fråga om bl.a. lokaler, telefonväxel m.m.Genom regeringsbeslut bemyndigaderegeringen chefen för atttillkalla en särskild utredare med uppgift att seöver och utvärdera Handikappombudsmannensverksamhet. Enligt direktiven (dir. 1997:131) skulleutredaren bl.a. kartlägga likheter och olikhetermellan verksamhet och denverksamhet som bedrivs av andra ombudsmän och om detfinns några oklarheter i fördelningen avarbetsuppgifter och ansvarsområden mellanHandikappombudsmannen och andra ombudsmän.Utredningen om översyn av handikappombudsmannenöverlämnade betänkandetHandikappombudsmannnens framtida förutsättningar ocharbetsuppgifter (SOU 1999:73). När det gäller ensamordning av ombudsmännens arbete har utredarenuttalat bl.a:Jag har kartlagt likheter och olikheter mellanHandikappombudsmannens verksamhet och den sombedrivs av övriga ombudsmän. Mot den bakgrundenreser jag frågan om inte alla ombudsmän borde slåssamman till ett gemensamt ombudsmannainstitut. Efteratt ha analyserat denna fråga avvisar jag en sådanlösning, eftersom jag inte tror den skulle stärkaombudsmännens ställning. Jag vill däremot attsamarbetet kan utvecklas genom en lokalmässigsamordning. Jag förordar således ingensammanslagning av de olika ombudsmännen. Däremotföreslås en geografisk samordning i gemensammalokaler, vilket ökar möjligheterna till samarbete.Ombudsmännen kan själva ta ställning till om vissaadministrativa funktioner kan samordnas.I mars 1998 beslutade regeringen att tillkalla ensärskild utredare med uppdrag att göra en översyn avBarnombudsmannens verksamhet. Utredningen fickenligt direktiven (dir. 1998:21) bl.a. i uppdrag attgå igenom och belysa hur den speciella karaktären avombudsmannamyndighet påverkat BO:s arbete. Avsärskild betydelse var därvid BO:s förmåga att agerasjälvständigt i förhållande till regeringensamtidigt som BO är en myndighet underställdregeringen, en myndighet som har att följa sininstruktion, sitt regleringsbrev och de uppdragregeringen ger den. Utredaren skulle enligtdirektiven belysa de konflikter som denna situationskulle kunna innebära för myndigheten, och om detfanns några problem hur dessa i så fall skulle kunnalösas. Fler och fler medborgargrupper har fått sinegen ombudsman. Farhågor har framförts att dettariskerar att tunna ut ombudsmannafunktionen och göraden mindre verkningsfull. Den särskilde utredarenskulle därför enligt direktiven beskriva likheteroch olikheter mellan BO:s roll och arbetssätt ochandra statliga ombudsmäns. Om det finnsöverlappningar mellan BO:s och andra ombudsmänsroller och ansvarsområden skulle utredaren beskrivadessa.Utredningen, som antog namnet ,överlämnade betänkandet Barnombudsmannen- företrädare för barn och ungdomar (SOU 1999:65)till regeringen. När det gäller Barnombudsmannenssjälvständighet skriver utredningen bl.a:Ett viktigt kriterium för en ombudsman ärsjälvständighet både i förhållande till regeringenoch till politiska partier, frivilligorganisationeroch andra. Det är dock viktigt att framhålla att enstatlig ombudsman aldrig kan bli helt fri. Lagen,liksom huvudmannens rätt att besluta omombudsmannens budget, sätter vissa gränser förombudsmannens arbete.Enligt utredningens uppfattning finns det två sättatt öka ombudsmannens självständighet. Det ena äratt lyder under på sammasätt som och det andra är attBarnombudsmannen förblir en myndighet underregeringen men ges så mycket självständighet som ärmöjligt med ett oförändrat huvudmannaskap.Om man enbart ser till frågan om självständighet iförhållande till regeringen är självfallet detförsta alternativet att föredra. En sådan lösningskulle helt frikoppla frånregeringen, men väcker dock frågor av annat slag.Ett ändrat huvudmannaskap för Barnombudsmannenskulle innebära en avvikelse från denkonstitutionella ansvarsfördelningen enligtregeringsformen. En annan fråga som uppkommer medett förändrat huvudmannaskap är Barnombudsmannenssjälvständighet i förhållande till . En delav eller i dess helhet kan likaväl som en regering ha önskemål om och synpunkter påombudsmannens verksamhet. För att uppnå önskadsjälvständighet måste således denna garanterasoavsett om huvudmannen är riksdag eller regering.Genom att det praktiska genomförandet avbarnkonventionens principer är öppet för olikapolitiska ställningstaganden kan sesig nödsakad att hålla en lägre profil än som ärmöjligt som ett regeringsorgan.Mot denna bakgrund anser utredningen att ettförändrat huvudmannaskap inte skulle innebära denförstärkning av som eftersträvas.Regeringen bör därför även i fortsättningen varahuvudman för . Självständigheten böri stället ökas genom valet av författningsform ochökade möjligheter för att självbestämma sina arbetsuppgifter genom bland annatbegränsningar i användandet av regleringsbrev somstyrform.Utredningen föreslår därför att Barnombudsmannensalla uppgifter tydligt bör framgå av lag och inte avinstruktion. Det är alltså som skallbestämma mandatet och regeringen skall inte självkunna ändra på ombudsmannens uppdrag.Både betänkandet från Utredningen om översyn avhandikappombudsmannen och betänkandet från är ute på remiss. Efterremisstiden, som går ut ,kommer förslagen att beredas i Regeringskansliet.Utskottet har behandlat förslagi motioner om bl.a. förändringar av olika slag avombudsmannafunktionen samt om tillskapande av enrättighetsombudsman (bet. 1992/93:KU2, 1995/96:KU5,1996/97:KU24 och 1997/98:KU21). Utskottet har bl.a.framhållit den särställning som ombudsmänhar. Enligt utskottet har det inte funnits anledningatt ifrågasätta JO:s ställning och verksamhet.Utskottet har vidare uttalat att det kan finnasanledning att diskutera de ombudsmannaorgan som ärunderställda regeringen. Utskottet har i dettasammanhang uttalat sin förståelse för de farhågorsom framförts om att ombudsmannafunktionen kantunnas ut om alltför många olika ombudsmän inrättasoch att alltför många specialiserade ombudsmänmedför risk för att vissa grupper kan falla mellande olika ombudsmännens verksamheter. Utskottet harockså utgått från att regeringen är medveten omdessa synpunkter och fortlöpande prövarorganisationen av den verksamhet som de regeringenunderställda ombudsmännen bedriver.Utskottets bedömningBland de offentliga ombudsmännen intar Riksdagensombudsmän () en särställning. JO-institutionentillkom och har blivit en förebild förliknande granskningsorgan i andra länder.JO kontrollerar enligt 12 kap. 6 § regeringsformentillämpningen i offentlig verksamhet av lagar ochandra författningar. Tillsynsverksamheten utövas avfyra, av i sänder, valdaombudsmän: en chefsjustitieombudsman och trejustitieombudsmän. Det åligger ombudsmännen särskiltatt övervaka efterlevnaden av regeringsformens budom saklighet och opartiskhet och om iakttagande avmedborgarnas grundläggande fri- och rättigheter.JO:s tillsyn omfattar bl.a. statliga och kommunalamyndigheter, tjänstemän och andra befattningshavarevid dessa myndigheter samt annan som innehar tjänsteller uppdrag, varmed följer myndighetsutövning,såvitt avser denna myndighet. JO:s uppgift ärsåledes att i första hand vara en kontrollinstansgentemot myndigheterna. Ärenden kommer underprövning hos JO främst genom klagomål frånallmänheten men även genom JO:s egna iakttagelservid inspektioner hos domstolar och myndigheter elleri andra sammanhang.Utskottet, som liksom tidigare vill betona densärställning som JO har, anser att det inte finnsnågon anledning att ifrågasätta JO:s ställning ochuppgifter. Utskottet anser det inte heller varalämpligt att föra samman JO med övriga ombudsmäntill en gemensam institution och avstyrker därförmotion K299 yrkande 2.Konstitutionsutskottet har tidigare gjortbedömningen att det kunde finnas anledning attdiskutera de ombudsmannaorgan som lyder underregeringen. Utskottet har uttalat att det haftförståelse för de farhågor som framförts om attombudsmannafunktionen kan tunnas ut om alltför mångaolika ombudsmän inrättas och att alltför mångaspecialiserade ombudsmän medför risk att vissagrupper kan falla mellan de olika ombudsmännensverksamheter. Utskottet har utgått från attregeringen är medveten om dessa synpunkter ochfortlöpande prövar organisationen av den verksamhetsom de regeringen underställda ombudsmännenbedriver.Utskottet anser att frågorna om ombudsmännenorganisatoriskt bör samlas under ellersamordnas på annat sätt är principiellt viktiga.Betänkandena från dels Utredningen om översyn avhandikappombudsmannen, dels BO-utredningenremissbehandlas . Därefter kommerförslagen att beredas i . Utskottetanser med hänsyn härtill att resultatet av dettaarbete inte bör föregripas. Utskottet avstyrkerdärför motionerna K205, K288, K299 yrkande 1, K318,K336 yrkandena 2 och 3 samt A722 yrkande 2.I motion K209 framförs förslag om att inrätta enombudsman dit personer och organisationer somdrabbats negativt av EU-beslut kan vända sig samtatt staten skall betala ut ersättning till personersom lidit ekonomisk skada till följd av EU-beslutoch att medel till detta dras in från Sverigesmedlemsavgift till EU.De möjligheter som finns att vända sig tillJO och JK om någon anser att t.ex. en myndighethandlat fel är enligt utskottets bedömningtillfyllest även när en svensk myndighets beslut ären följd av EU-bestämmelser. Utskottet avstyrkerdärför motion K209.Justitiekanslerns rollMotionenI motion 1998/99:K271 av m.fl.hemställs att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om enutredning för att skapa en klar rollfördelningmellan de olika uppgifter som ingår iJustitiekanslerns uppdrag. Justitiekanslern () ärdels regeringens advokat och utredare av olikaföreteelser inom den statliga förvaltningen, delsåklagare som beslutar om åtal mot domare i Högstadomstolen och Regeringsrätten, dessutom ocksååklagare i vissa mål enligt tryckfrihetsförordningenoch yttrandefrihetsgrundlagen. Dessa dubbla rollerär enligt motionärerna diskutabla. I en framtidasituation kan konflikter uppstå genom dennarolldelning inom samma ämbete. En förändring ochuppdelning av JK:s befogenheter bör enligtmotionärerna därför genomföras efter en noggrannanalys.BakgrundJustitiekanslern () lyder enligt 11 kap. 6 §regeringsformen (RF) under regeringen.JK har enligt lagen (1975:1339) tillsyn över att desom utövar offentlig verksamhet efterlever lagar ochandra författningar samt i övrigt fullgör sinaåligganden. JK får enligt lagens 5 § som särskildåklagare väcka åtal mot befattningshavare som harbegått brottslig gärning genom att åsidosätta vadsom åligger honom i tjänsten eller uppdraget.