yttr · GL05SOU6Y · 1998-01-01 00:00:00 — har beslutat bereda socialutskottet tillfälle att yttra sig över regeringens proposition 1997/98:96 Vissa reformer av påföljdssystemet jämte motioner. begränsar detta yttrande till frågor om påföljder för unga lagöverträdare samt till motionerna 1997/98:Ju33 (fp) yrkandena 2 och 3, 1997/98:Ju34 (m) yrkandena 1 och 6, 1997/98:Ju35 (kd) yrkandena 1 och 2 och 1997/98:Ju37 (v) yrkandena 3-5. I propositionen behandlas frågor om påföljdssystemets uppbyggnad och innehåll. Ett viktigt mål är att reformera påföljdssystemet för unga lagöverträdare. Unga lagöverträdare skall enligt propositionen även i fortsättningen i första hand vara en angelägenhet för . Påföljden överlämnande till vård inom skall därför finnas kvar. De straffrättsligt motiverade kraven på förutsebarhet, konsekvens och proportionalitet skall dock ges ett större utrymme, bl.a. genom att kraven på socialnämndens yttranden i ungdomsmål skärps. Regeringen föreslår att en ny frihetsberövande påföljd, sluten ungdomsvård, skall införas för brott som någon begått innan han fyllt . Påföljden, som avser att ersätta fängelsestraffet för unga lagöverträdare, skall vara tidsbestämd och verkställas av . Överlämnande till vård inom m.m. En av uppgifter är att främja en gynnsam utveckling av de unga. Inom finns enligt propositionen lång erfarenhet och hög kompetens i frågor som rör arbetet med ungdomar och deras problem. utgör således en viktig resurs för att motverka ungdomars kriminella utveckling och måste enligt regeringen därmed anses ha större möjligheter än kriminalvården att åstadkomma positiva förändringar. En placering av en ung lagöverträdare inom kriminalvården innebär en ökad risk för att den unge uppfattar denna placering som en bekräftelse av sig själv som kriminell. Regeringen anser att unga lagöverträdare så långt det är möjligt skall hållas utanför kriminalvården och att principen därför även i fortsättningen bör vara att barn och ungdomar som begår brott i första hand skall vara föremål för åtgärder inom . I linje härmed anser regeringen att påföljden överlämnande till vård inom bör finnas kvar i påföljdssystemet. Överlämnandepåföljden har emellertid enligt propositionen varit föremål för kritik genom att den i vissa sammanhang ansetts vara ineffektiv och att det varit svårt att på förhand få en uppfattning om påföljdens verkliga innehåll. Vidare har utvecklingen inom straffrätten inneburit ett ökat straffvärdetänkande. Regeringen anser mot bakgrund härav att överlämnandepåföljden bör förstärkas för att kunna utgöra ett trovärdigt alternativ till övriga påföljder även . Detta kan ske genom att låta de straffrättsligt motiverade kraven på förutsebarhet, proportionalitet och konsekvens få ett större utrymme än . För att kraven på förutsebarhet och proportionalitet skall få större genomslag i fråga om överlämnandepåföljden föreslår regeringen bl.a. vissa tillägg till 31 kap. 1 § första stycket . Ändringarna innebär att rätten får överlämna en ung lagöverträdare till nödvändig vård inom enbart under förutsättning att det finns en av socialnämnden uppgjord vårdplan tillgänglig. Det krävs vidare att rätten anser planerade åtgärder som tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt till den tilltalades tidigare brottslighet. För att ge överlämnandepåföljden ett så brett tillämpningsområde som möjligt föreslår regeringen vidare att domstolen får förena ett överlämnande till vård inom med en föreskrift om s.k. ungdomstjänst, om det behövs med hänsyn till brottslighetens straffvärde eller art eller den tilltalades tidigare brottslighet. Ungdomstjänst innebär att den unge under viss angiven tid skall utföra oavlönat arbete eller delta i annan särskilt anordnad verksamhet i lägst 20 och högst (31 kap. 1 § tredje stycket ). Ungdomstjänsten skall administreras av och den närmare utformningen av dess innehåll skall anförtros åt socialnämnden. Regeringen föreslår även ett tillägg till 11 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) om att socialnämndens yttranden till åklagare inför ett beslut i åtalsfrågan skall innehålla en redogörelse för vilka åtgärder som nämnden har vidtagit samt en plan för de åtgärder som nämnden avser att vidta. Arten, omfattningen och varaktigheten av åtgärderna skall därvid framgå. Med hänvisning till kravet på att påföljdssystemet skall präglas av konse-kvens föreslås i propositionen ett nytt andra stycke i 31 kap. 1 § . Bestämmelsen innebär att om det framgår av vårdplanen att den unge skall bli föremål för vård eller annan åtgärd enligt socialtjänstlagen, skall domstolen meddela en särskild föreskrift om att han skall genomgå sådan vård eller åtgärd. Påföljden blir på detta sätt tydligare för såväl den unge som för samhället i övrigt. Den unge får ett klart besked om vad de rättsvårdande organen förväntar sig av honom efter en dom på överlämnande till vård inom . Föreskriften bör enligt regeringen utformas så att den dömde åläggs att följa den vårdplan som socialnämnden utformat i sitt yttrande till domstolen och som bör fogas till domen. Bryter den dömde mot föreskriften, eller mot en föreskrift om ungdomstjänst, bör det enligt regeringen ytterst leda till att överlämnandepåföljden undanröjs och ersätts med en annan påföljd. Regeringen föreslår att 38 kap. 2 § ändras på så sätt att överlämnandepåföljden kan undanröjas om den unge i väsentlig grad bryter mot domstolens föreskrift om att genomgå vård eller åtgärd enligt socialnämndens vårdplan. Ändringen innebär att ett undanröjande kan ske även då ändrar uppfattning om vilka insatser som bör göras för den dömde. Rättsväsendet bör dock i dessa fall endast vidta åtgärder i de fall resultatet annars skulle uppfattas som stötande. Ett undanröjande bör enligt regeringen som regel inte ske om den planerade vården uteblir på grund av att den unges situation har förbättrats i sådan grad att vården inte längre behövs. Regeringen föreslår även att rätten, i stället för att undanröja förordnandet om överlämnande, bör kunna besluta att varning skall meddelas den dömde, om detta anses som en tillräcklig åtgärd. En ny paragraf, 65 a §, föreslås i socialtjänstlagen. Enligt denna skall socialnämnden underrätta åklagarmyndigheten om planerad vård eller åtgärder enligt en vårdplan inte kommer till stånd eller om någon bryter mot en föreskrift om ungdomstjänst. Av 4 § LUL framgår att en förundersökning mot den som inte har fyllt och som gäller brott för vilket är föreskrivet fängelse för delgivning av brottsmisstanke. Regeringen avser att följa upp effekterna av bl.a. denna regel, som trädde i kraft , men anser med hänsyn till vad som föreslås beträffande de ökade kraven på utformningen av socialnämndens yttranden att det redan nu finns ett behov av att förlänga tidsfristen . Regeringen betonar dock att mål med unga lagöverträdare alltid bör handläggas skyndsamt och att tiden mellan brott och reaktion bör vara så kort som möjligt. Enligt propositionen avser regeringen att ge och Kommmittén för brottsförebyggande arbete i uppdrag att inleda en försöksverksamhet med medling med anledning av brott. Med medling avses att ett möte kommer till stånd mellan gärningsman och brottsoffer inför en medlare. Regeringen avser vidare att tillkalla en särskild utredare som skall få i uppdrag att ur rättslig synvinkel närmare belysa och analysera inte bara medling utan även andra typer av verksamheter som är nära besläktade med medling. I motion Ju34 av m.fl. (m) yrkas att hos regeringen begär förslag till ett nytt påföljdssystem för unga lagöverträdare (yrkande 6 delvis). Motionärerna avvisar regeringens förslag rörande överlämnande till vård inom . Enligt motionärerna bör påföljden avskaffas eftersom den är intimt förknippad med misslyckanden och reaktioner på brott främst är en uppgift för rättsväsendet. Motionärerna motsätter sig vidare regeringens förslag om att förlänga tidsfristen inom vilken en förundersökning skall vara avslutad och åtal väckt beträffande personer . Nuvarande tidsfrist måste först utvärderas. I motionen yrkas vidare att hos regeringen begär förslag om en utökad användning av samhälls-tjänsten för bl.a. unga lagöverträdare i enlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 1). Regeringens förslag om ungdomstjänst försämrar enligt motionärerna överskådligheten i påföljdssystemet och bör därför inte genomföras. I stället bör bestämmelserna om samhällstjänst ändras för att öka användningen av denna påföljd för bl.a. unga lagöverträdare. Motionärerna anser att samhällstjänst bör göras till en självständig påföljd, dvs. inte endast utgöra ett alternativ till fängelse. Alternativt bör rekvisitet "synnerliga skäl" i 30 kap. 5 § ändras till "särskilda skäl" för att i ökad utsträckning kunna döma personer till fängelse. Dock bör bestämmelsen kompletteras med ett tillägg om att den unge i första hand skall dömas till samhällstjänst. Motionärerna anser att regeringen skall återkomma till med kompletterande förslag rörande samhällstjänstens framtida användning. I motion Ju37 av m.fl. (v) yrkas att avslår regeringens förslag till ändring i 31 kap. 1 § första och andra styckena i om vård inom (yrkande 3). Regeringen förespråkar en tydligare koppling mellan brott och straff och en klar markering från samhällets sida mot oacceptabla handlingar för att på så sätt ge ungdomarna tydliga gränser för vad som är rätt och fel. Enligt motionärerna innebär detta att samhället frånsäger sig sitt ansvar och lägger det på ungdomarna, eller barnen, själva. Motionärerna är kritiska mot att domstolarna enligt förslaget ges rätt att bedöma innehållet i vårdplanen. De saknar kompetens härför. Vidare finns det risk för att ungdomarna får ta konsekvenserna av att kommunerna inte har råd att vidta åtgärder som kostar mycket pengar genom att domstolen inte bedömer vårdplanen som tillräckligt ingripande och i stället dömer till annat straff. Det som behövs är enligt motionärerna ett aktivt arbete för att skall utvecklas och få de resurser som behövs för att leva upp till socialtjänstlagstiftningens krav. Motionärerna anser att regeringens förslag innebär konflikter mellan det socialrättsliga och det straffrättsliga systemet. Först måste man bestämma från vilken utgångspunkt man skall agera, genom att bestraffa den unge eller genom att hjälpa honom till rätta. Enligt motionärerna är det viktigaste inte att straffa den unge utan att skapa möjligheter för honom eller henne till ett bättre socialt liv. Det är också olämpligt att domstolarna ges möjlighet att undanröja påföljden överlämnande till vård inom och besluta om ett annat straff om ändrar innehållet i vårdplanen. I motion Ju33 av m.fl. (fp) begärs ett tillkännagivande om att de principer som ligger till grund för påföljdsbestämningen för vuxna i ökad utsträckning också bör vara vägledande för det fortsatta utformandet av påföljder för unga (yrkande 2). Ett påföljdssystem måste enligt motionärerna vara logiskt konsekvent och förhållandevis enkelt för att allmänhetens tilltro till systemet skall kunna upprätthållas. Inte minst när det gäller ungdomar är det av största betydelse att sambandet mellan brottet och påföljden framgår. Om den verkliga grunden för det straffrättsliga ingripandet inte tydligt anges kan ungdomarna enligt motionärerna få den felaktiga uppfattningen att brottet egentligen saknar betydelse för ingripandet mot honom. Det finns också en påtaglig risk för att den unge berövas ansvaret för sina handlingar, vilket inte gagnar hans fortsatta utveckling mot ett ordnat liv, anförs det. I motion Ju35 av m.fl. (kd) begärs ett tillkännagivande om familjegruppskonferenser (yrkande 1). Enligt motionärerna är familjegrupps-konferens en bra metod för ungdomar som begår brott. Under ledning av polisen diskuterar den unge, någon anhörig till honom eller henne, en representant från och brottsoffret lämpliga åtgärder för den unges tillrättaförande. Enligt motionärerna är det viktigt att utveckla och stärka den sociala väv utan vilken den unge brottslingen saknar möjlighet att anpassa sig till samhället. Familjerna vet ofta bättre än experterna vad som är bäst för tonåringen, anförs det. Ungdomar som begår kriminella handlingar är ofta socialt utsatta och har särskilda behov av stöd och hjälp. har som en av sina viktigaste uppgifter att hjälpa och stödja barn och ungdomar som riskerar att utvecklas ogynnsamt. Inom verksamheter finns stor erfarenhet och hög kompetens när det gäller frågor om barn och ungdomar med sociala problem. Denna erfarenhet finns inte i samma utsträckning inom kriminalvården eftersom endast ett fåtal ungdomar döms till fängelse. Utskottet anser liksom regeringen att har större möjligheter än kriminalvården att motverka ungdomars kriminella utveckling och åstadkomma positiva förändringar samt att ungdomar i möjligaste mån bör hållas utanför kriminalvården. Utskottet delar därmed inte den uppfattning som förs fram i motion Ju34 (m) yrkande 6 om att reaktioner på brott enbart skall vara en uppgift för rättsväsendet. Utskottet ställer sig i stället bakom regeringens bedömning att unga lagöverträdare även fortsättningsvis i första hand skall vara ett ansvar för och att påföljden överlämnande för vård inom bör finnas kvar. Utskottet delar emellertid också uppfattningen i propositionen att det är viktigt att den unge lagöverträdaren får en bättre uppfattning än om vad ett överlämnande till vård inom kommer att innebära för honom och vad som förväntas av honom från samhällets sida. Att tydliggöra den unges egna ansvar innebär enligt utskottets mening inte att samhällets ansvar för att hjälpa och stödja honom minskar. Utskottet ser därför positivt på regeringens förslag att skärpa kraven på innehållet i socialnämndens yttranden samt att särskilda föreskrifter skall meddelas om det framgår av vårdplanen att den unge skall genomgå vård eller andra åtgärder enligt socialtjänstlagen. Motion Ju33 (fp) yrkande 2 får enligt utskottets mening anses tillgodosedd genom förslagen i propositionen. Utskottet delar inte inställningen i motion Ju37 (v) yrkande 3. Domstolarna har stor erfarenhet av brottmål mot ungdomar. Enligt 25 § LUL skall lagfarna domare och nämndemän i ungdomsmål, om det inte möter hinder, vara särskilt lämpade för uppgiften med avseende på intresse och fallenhet för arbete med unga lagöverträdare. Enligt har vidare resurserna för vård och behandling inom arbete med utsatta ungdomar ökat i mer än hälften av landets kommuner och antalet unga som tvångsvårdas förändrats mycket litet . Utskottet förutsätter att socialnämnden i sin vårdplan anger de åtgärder som enligt nämnden är nödvändiga för den unge och att nämndens utlåtande väger tungt vid domstolens val av påföljd. Domstolen bör som föreslås i propositionen kunna undanröja ett förordnande om överlämnande till vård inom i de fall socialnämnden ändrat uppfattning om vilka insatser som bör göras för den dömde om det annars skulle uppfattas som stötande. Förslaget om ungdomstjänst torde enligt utskottet vara positivt för en ung lagöverträdares utveckling eftersom denne härigenom kan få erfarenhet av samhällsnyttig verksamhet tillsammans med människor som inte ingår i hans vanliga umgänge. Förslaget i propositionen medför också att frihetsberövande åtgärder kan undvikas i ännu större utsträckning än . Till skillnad från samhällstjänst skall en föreskrift om ungdomstjänst även kunna bestå i att den unge skall delta i olika former av program eller utbildning i angelägna frågor samt kunna meddelas även om alternativet inte är ett fängelsestraff. Utskottet anser att regeringens förslag om ungdomstjänst bör tillstyrkas. Förslaget i motion Ju34 (m) yrkande 1 om att i stället ändra bestämmelserna om samhällstjänst kan utskottet inte ställa sig bakom. Med hänsyn till de ökade krav som ställs på socialnämnderna i propositionen har utskottet inget att erinra mot att tidsfristen i 4 § LUL förlängs . Utskottet delar regeringens uppfattning att mål med unga lagöverträdare alltid bör handläggas skyndsamt och att tiden mellan brottet och reaktionen bör vara så kort som möjligt. Systemet med familjegruppskonferenser innebär att den unge lagöverträdaren, tillsammans med sin familj och andra vuxna av betydelse för honom, företrädare för polisen och sociala myndigheter samt helst även målsäganden kommer överens om lämpliga åtgärder för den unge och om hur brottet skall gottgöras. behandlade motionsyrkanden om familjegrupps-konferenser i betänkande 1996/97:JuU12. Utskottet ansåg att ytterligare utredning kring metoden är nödvändig innan ställning kan tas till om ett sådant institut över huvud taget bör införas. Utskottet förutsatte att frågan beaktades vid beredning av Riksåklagarens rapport för unga lagöverträdare och avstyrkte motionsyrkandena. har ingen annan uppfattning i frågan. Utskottet ställer sig positivt till förslaget i propositionen om att socialnämnden skall underrätta åklagarmyndigheten om de åtgärder som redovisas i vårdplanen inte kommer till stånd eller om den som överlämnats till vård inom bryter mot en föreskrift om ungdomstjänst. Utskottet anser sammantaget att 31 kap. 1 § första-fjärde styckena i förslaget till lag om ändring i samt förslagen till ändringar i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare och socialtjänstlagen (1980:620) bör tillstyrkas. Motionerna Ju33 (fp) yrkande 2, Ju34 (m) yrkandena 1 och 6 delvis, Ju35 (kd) yrkande 1 och Ju37 (v) yrkande 3 bör avstyrkas. Regeringen föreslår att en ny frihetsberövande påföljd, sluten ungdomsvård, skall införas för brott som någon begått innan han fyllt . En grundläggande princip inom den svenska kriminalpolitiken är att unga lagöverträdare endast i undantagsfall skall dömas till fängelse. Dels är det inte rimligt att straffa ungdomar som begår brott lika hårt som vuxna, dels innebär fängelsestraffet särskilda risker för unga människor. Detta talar för att fängelsestraffet helt bör utmönstras när det gäller de yngsta lagöverträdarna. Enligt regeringen förekommer det emellertid att ungdomar begår så allvarliga brott att samhället måste kunna reagera kraftfullt genom ett frihetsberövande. För att brott skall kunna motverkas måste det inom påföljdssystemet finnas möjlighet att välja en påföljd som i rimlig utsträckning avskräcker från brott, tydligt markerar grundläggande gränser och dessutom motsvarar de krav samhället ställer på rättvisa inom straffrättskipningen. Frihetsberövande påföljder kan därför inte undvaras helt trots att det är fråga om mycket unga personer. Den enda form av frihetsberövande som dagens påföljdssy-stem kan erbjuda är fängelse. Enligt propositionen är det angeläget att skapa en ny form av frihetsberövande som ett alternativ till fängelse för de yngsta lagöverträdarna. Regeringen föreslår en ny 1 a § i 31 kap. . Bestämmelsen innebär att om domstolen anser att det finns synnerliga skäl för att döma en person som begått brott innan han fyllt till fängelse, skall rätten först pröva om påföljden i stället kan bestämmas till sluten ungdomsvård , dvs. Detta gäller dock inte om det exempelvis med hänsyn till den unges ålder vid lagföringen föreligger särskilda skäl däremot. Regeringen framhåller att samma restriktivitet med att döma unga lagöverträdare till en frihetsberövande påföljd bör gälla oavsett om det är fråga om fängelse eller sluten ungdomsvård. Det fordras således även fortsättningsvis att synnerliga skäl föreligger. Förslaget innebär att den nya påföljden i princip kommer att ersätta fängelsestraffet för de yngsta lagöverträdarna. Det kan enligt regeringen på goda grunder antas att de flesta ungdomar som döms till fängelse är i stort behov av vård och behandling. Ett av huvudsyftena med förslaget är att tillskapa en påföljd som gör det möjligt att anordna verkställigheten så att den unges kriminalitet kan angripas så effektivt som möjligt. Regeringen föreslår att en ny lag om verkställighet av sluten ungdomsvård införs. Enligt regeringen bör ansvara för verkställigheten av den nya påföljden. Skälen härtill är att det inom den verksamhet som bedrivs av finns en bred erfarenhet av arbete med sådana ungdomar som kan komma i fråga för frihetsberövande påföljder samt att det finns etablerade former för samverkan mellan de särskilda ungdomshemmen och . Att den unge blir frihetsberövad på straffrättslig grund befriar inte socialnämnden från dess övergripande ansvar för den unge enligt socialtjänstlagen. Verkställigheten av sluten ungdomsvård skall ske vid sådana särskilda ungdomshem som avses i 12 § LVU. Det ankommer på att efter samråd med i den dömdes hemkommun bestämma vid vilket ungdomshem den dömde skall tas in. Propositionen tar upp frågan huruvida de som tas in på särskilt ungdomshem som påföljd för brott bör hållas åtskilda från dem som tagits in efter beslut i administrativ ordning, dvs. Det torde enligt regeringen ibland finnas såväl praktiska som behandlingsmässiga motiv att hålla de båda grupperna åtskilda, men behovet kan variera från fall till fall och förändras successivt under verkställigheten. kan det vara mest ändamålsenligt från behandlingssynpunkt att placera de båda grupperna tillsammans. Enligt regeringen bör det överlåtas åt att i det enskilda fallet avgöra om den som dömts för brott bör hållas avskild från övriga intagna. Regeringen föreslår ett tillägg i 3 § LVU innebärande att vård enligt denna lag skall beslutas om den som dömts till sluten ungdomsvård vid verkställighetens slut bedöms vara i uppenbart behov av fortsatt vård för att inte riskera att skada sin hälsa eller utveckling genom t.ex. brottslig verksamhet. Samhället får därmed bättre möjligheter att säkerställa kontinuiteten i vården av dem som är i behov av tvångsvård än vad den utdömda påföljden medger. I motion Ju34 av m.fl. (m) yrkas att hos regeringen begär förslag till ett nytt påföljdssystem för unga lagöverträdare i enlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 6 delvis). Motionärerna avvisar bl.a. regeringens förslag om sluten ungdomsvård. Genom att placera ungdomar som är frihetsberövade på olika rättslig grund och med olika syfte på samma hem riskerar tydligheten med en utdömd påföljd att minska. Behandlingsarbetet kan också bli lidande. Dessutom skulle två parallella regelverk med verkställighetsbestämmelser komma att behöva tillämpas. Den huvudman som ansvarar för tvångsvård av ungdomar bör inte också få ansvara för en renodlad straffverkställighet. Enligt motionärerna bör rättsväsendet både reagera på brott och ombesörja verkställigheten av straffet. Regeringens förslag framstår enligt motionärerna som än mer inkonsekvent och otydligt mot bakgrund av att de fåtal unga lagöverträdare som begår riktigt allvarliga brott även i fortsättningen kommer att kunna dömas till vanligt fängelse. Motionärerna presenterar ett eget förslag till påföljdssystem för unga lagöverträdare enligt vilket ungdomar i åldern skall kunna dömas till ungdomsstraff inom kriminalvårdens ram. Motionärerna redogör detaljerat för hur verkställigheten av ungdomsstraff bör ske, bl.a. att den skall äga rum på särskilt inrättade kriminalvårdshem. Den unge bör vidare, med undantag för åtgärder av medicinsk natur, vara skyldig att genomgå den vård och behandling som han kan anses vara i behov av eller som allmänt sett kan bedömas vara av stort värde för honom. I motion Ju37 av m.fl. (v) yrkas att avslår regeringens förslag dels till lag om verkställighet av sluten ungdomsvård (yrkande 4), dels till ändring i 31 kap. 1 a § och 33 kap. 5 § om sluten ungdomsvård (yrkande 5). Motionärerna anser att regeringens förslag om en ny frihetsberövande påföljd för unga inte har någon tydlig avgränsning och att det därför saknas en grundläggande förutsättning för att förslaget skall kunna godtas. Enligt motionärerna saknas vidare ett totalförbud mot fängelse för alla . Det är väsentligt att införande av den nya påföljden inte ökar repressionen mot ungdomar utan att den bara gäller i de fall som leder till fängelsedomar.