yttr · GL05SOU4Y · 1998-01-01 00:00:00 — Enligt nu gällande lagstiftning är även försök till sådant ingrepp som lagen omfattar straffbart. I propositionen föreslås att även förberedande åtgärder och stämpling till brott bör vara straffbara, liksom underlåtelse att avslöja könsstympning som är å färde. När det gäller det internationella arbetet anförs att debatten om kvinnlig könsstympning för var närmast obefintlig, medan frågan som ett resultat av aktiva insatser från bl.a. behandlas i olika internationella sammanhang. Det gäller i t.ex. FN:s övervakningskommittéer av konventioner om de mänskliga rättigheterna, i , , och i , . Även FN:s kvinnokommission och FN:s kommission för mänskliga rättigheter har engagerat sig i denna fråga. Vid generalförsamling har, med stöd från bl.a. , antagits en särskild resolution mot könsstympning. I vilken utsträckning som könsstympning förekommer i är inte känt, men det torde framför allt vara under vistelse i hemlandet som barn blir utsatta för denna typ av ingrepp, anförs det i propositionen. Om får kännedom om att en flicka skall resa utomlands för att genomgå könsstympning bör ingripa med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Det föreligger vidare en skyldighet för alla myndigheter, vars verksamhet berör barn, att anmäla till socialnämnden om de får kännedom om att ett barn kan komma att utsättas för ett sådant ingrepp. (Vad som avses är anmälningsskyldigheten som finns till skydd för den underårige i 71 § SoL.) Sådana uppgifter kan lämnas mellan myndigheter inom hälso- och sjukvård och utan hinder av att det saknas samtycke från den enskilde (14 kap. 2 § sekretesslagen). I propositionen framhålls också vikten av att arbeta för att förändra inställningen till denna sedvänja, hos såväl de grupper i där detta är brukligt som internationellt. I bl.a. och i kommun bedrivs ett framgångsrikt arbete på mödravårdscentralerna, som riktar sig speciellt till vissa invandrargrupper, i syfte att få blivande föräldrar att inse konsekvenserna av könsstympning och därigenom förhindra att det väntade barnet utsätts för ett sådant ingrepp. I propositionen berörs också frågan om man i skall kunna lagföra en person för könsstympning som utförts i utlandet. Den som är svensk medborgare eller utlänning med hemvist i eller, i vissa fall, utlänning som finns här i riket kan dömas efter svensk lag och i svensk domstol för medverkan till att könsstympning utförts i ett annat land, om ingreppet är straffbart i det land där det utfördes. Om ingreppet däremot inte är straffbart i det land där det har utförts kan ansvar inte utdömas i . (Detta följer av principen om dubbel straffbarhet, dvs. att gärningen skall vara straffbar både i och på gärningsorten, 2 kap. 2 § BrB.) Principen om dubbel straffbarhet gäller inte om det lindrigaste straff som i svensk lag är stadgat för brottet är fängelse eller därutöver. I betänkande, Barnet i främsta rummet (SOU 1997:116), föreslås att könsstympning skall undantas från principen om dubbel straffbarhet. Regeringen anser att frågan om en sådan utvidgning av det straffbara området bör övervägas i samband med beredningen av betänkande. I motion So312 av () hemställs om ett tillkännagivande om vad som anförts om utveckling av behandlingsmetoder för rehabilitering av kvinnor som könsstympats (yrkande 1). Motionärerna menar att även om skadorna till följd av könsstympning är irreversibla bör allt göras för att utveckla behandlingsmetoder för att återställa så mycket som möjligt av den ursprungliga funktionen. Det viktigaste är dock enligt motionärerna att förebygga att könsstympning över huvud taget utförs, vilket också tidigare betonat. bör följa upp och återrapportera vad som hänt när det gäller det förebyggande arbetet. Även detta bör ges regeringen till känna (yrkande 2). Ett tillkännagivande om återrapportering till om vad som gjorts när det gäller förebyggande insatser framförs också i motion Ju27 (fp) (yrkande 23). Även i motion So335 yrkande 1 av och () begärs ett tillkännagivande om behovet av att motarbeta kvinnlig könsstympning och ge olika typer av stöd till de kvinnor som utsatts för ett sådant ingrepp. I motion Ju31 av m.fl. (kd) yrkas att skall åläggas ett ansvar för att söka förändra inställningen till könsstympning hos berörda invandrargrupper (yrkande 5). Motionärerna är positiva till de straffskärpningar som föreslås men vill påpeka att informationsinsatser för att nå människor vars sedvänjor påbjuder könsstympning är av största vikt. bör därför ha ansvaret för uppgiften att försöka ändra inställningen till denna tradition hos vissa invandrargrupper. I motion Ju27 av m.fl. (fp) begärs ett tillkännagivande om att i det internationella arbetet aktivt måste stödja ansträngningarna att eliminera kvinnlig könsstympning (yrkande 22). I motion Ju29 av m.fl. (c) yrkas att skall besluta om en ändring i så att brottet könsstympning undantas från principen om dubbel straffbarhet (yrkande 2). I motion Ju934 av m.fl. (s) begärs ett tillkännagivande om vad i motionen anförts om könsstympning (yrkande 9). Motionen är från den allmänna motionstiden, och yrkandet överensstämmer med de förslag om straffskärpningar som läggs fram i propositionen. I motion So225 av () framförs ett liknande yrkande om straffskärpningar. Motionären anser att också rättsväsendet bör ägna ökad uppmärksamhet åt brott som omfattas av lagen om förbud mot omskärelse av kvinnor. Utskottet ställer sig i alla delar bakom regeringens förslag till ändringar i lagstiftningen när det gäller könsstympning av kvinnor och anser att bör anta lagförslaget. Motionerna Ju934 yrkande 9 och So225 är därmed tillgodosedda och bör avstyrkas. Utskottet anser inte att nu bör besluta om en sådan ändring av som föreslås i motion Ju29 yrkande 2. Yrkandet bör avstyrkas. Utskottet har behandlat frågor om åtgärder mot kvinnlig könsstympning, senast i det av godkända betänkandet 1997/98:SoU2. Utskottet vidhöll inställningen att det är synnerligen angeläget med information och utbildning om kvinnlig könsstympning till både vuxna och barn inom de grupper där detta kulturmönster fortfarande lever kvar och till berörda personalgrupper. Utskottet ansåg det också angeläget med återkommande uppföljning av insatserna på området. Den kompetens på området som byggts upp inom landet måste kunna bibehållas och ytterligare förbättras. Utskottet utgick från att regeringen och berörda myndigheter noga följer utvecklingen och vidtar de åtgärder som är påkallade utan något tillkännagivande härom. Utskottet har inte ändrat uppfattning i frågan. Motionerna Ju31 yrkande 5, Ju27 yrkande 23 och So312 yrkande 2 bör därför avstyrkas. Frågan om information och upplysning har även tagits upp av utredningen om föräldrautbildning som i sitt betänkande, Stöd i föräldraskapet, föreslår att bör ges i uppdrag att informera om kvinnlig könsstympning och dess skadeverkningar till berörda invandrargrupper samt till yrkesverksamma som möter föräldrar från länder där sådan sedvänja praktiseras. Utskottet instämmer med motionärerna i motionerna So312 yrkande 1 och So335 yrkande 1 om att hälso- och sjukvården bör utveckla behandlingsmetoder för att såväl fysiskt som psykiskt rehabilitera kvinnor som utsatts för könsstympning. Utskottet kan inte finna att regeringen har någon annan uppfattning i denna fråga. Motionsyrkandena bör därför avstyrkas. har bedrivit ett aktivt internationellt arbete för att eliminera kvinnlig könsstympning, bl.a. inom olika FN-organ och inom WHO. Vid generalförsamling har, med stöd från bl.a. , antagits en särskild resolution om kvinnlig könsstympning. har också ratificerat FN:s konvention om barnets rättigheter. Enligt denna konvention är kvinnlig könsstympning en för barnets hälsa skadlig sedvänja som konventionsstaterna skall vidta alla effektiva åtgärder för att avskaffa. bör enligt utskottet fortsätta att arbeta aktivt i olika internationella sammanhang för att bryta denna sedvänja. Med hänsyn till det anförda anser utskottet att motion Ju27 yrkande 22 är tillgodosedd. Yrkandet bör därför avstyrkas. I beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), Elisebeht (), () och (). , , , (alla m) anför: Enligt vår uppfattning är det angeläget att kommunernas socialtjänst blir bättre på att stödja och hjälpa inte bara misshandlade kvinnor utan även brottsoffer i allmänhet. ansvar för brottsoffer bör liksom när det gäller våldsutsatta kvinnor komma till klart uttryck i socialtjänstlagen. Vi anser att regeringen bör överväga att utvidga den i propositionen föreslagna tilläggsbestämmelsen i socialtjänstlagen till att omfatta även andra brottsoffer än kvinnor. Vad vi nu anfört bör med anledning av motion Ju24 yrkande 2 ge regeringen till känna. Motionerna Ju31 yrkande 1 och Ju32 yrkande 1 bör avstyrkas. () anför: I likhet med motionärerna i motion Ju32 yrkande 1 (mp) anser jag att ordet "bör" i regeringens förslag till 8 a § socialtjänstlagen skall bytas ut mot "skall". Jag anser också att det bör klargöras att i sitt arbete med utsatta barn skall, och inte enbart bör, ägna särskild uppmärksamhet åt de barn som växer upp i miljöer där det förekommer våld och misshandel. Detta bör med anledning av motion Ju32 yrkande 1 som sin mening ge regeringen till känna. Motionerna Ju24 yrkande 2 och Ju31 yrkande 1 bör avstyrkas. () anför: har visat att det finns brister när det gäller möjligheter att på ett kvalitetsmässigt sätt arbeta med kvinnor som utsatts för våld. Detta beror dels på att många kvinnor döljer att de är utsatta för våld i hemmet, dels på att personalen inom , bl.a. på grund av bristande kunskaper om våld mot kvinnor, inte är tillräckligt uppmärksamma på problemet. Jag anser i likhet med regeringen att ansvar för kvinnor som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp bör klargöras bättre genom att socialtjänstlagen kompletteras med en bestämmelse härom. ansvar blir tydligare och troligen blir mer uträttat på detta område på socialtjänstkontoren runt om i landet om ordet "bör" ersätts med "skall" i förslaget till ändring i socialtjänstlagen. Jag anser vidare att ordet "får" bör ändras till "erbjuds". Det går inte att tvinga en kvinna att förändra sin situation. Man kan endast erbjuda henne stöd och hjälp. Med det anförda föreslår jag att beslutar att 8 a § socialtjänstlagen skall ha den lydelse som föreslås i motion Ju31 yrkande 1. Motionerna Ju24 yrkande 2 och Ju32 yrkande 1 bör avstyrkas. () anför: är positivt till det uppdrag som fått när det gäller att leda ett utvecklingsarbete i frågor om våld mot kvinnor. Uppdraget bör dock utvidgas till att omfatta även flickor. Flickor som utsatts för sexuella övergrepp behöver förutom terapi för att bearbeta sina upplevelser även s.k. mentala självförsvarskurser. anser att regeringen bör ge i uppdrag att leda ett utvecklingsarbete för flickor som bl.a. skall syfta till att stärka självkänslan hos de flickor som utsatts för sexuella övergrepp eller vars mödrar finansierar sitt missbruk genom prostitution. Dessa flickor behöver inse värdet av sin kropp och sin rätt att säga nej. Jag anser att med anledning av motion Ju28 yrkande 6 bör ge regeringen till känna vad jag nu anfört. Barn som blivit vittne till våld () anför: Många barn lever i utsatta miljöer där de vuxnas problem tar över. Barnen blir i många fall bifigurer i det kaos och de svårigheter som familjen lever i. Vid en undersökning som gjorts av av polisanmälningar om misshandel har det framkommit att det är mycket slumpartat om barnen över huvud taget nämns i polisens rapporter och att även om så sker är det inte självklart att nås av dessa uppgifter eller att barnen får hjälp med att bearbeta sina upplevelser. Jag ser mycket allvarligt på detta förhållande och anser att bättre rutiner för samarbetet mellan polisen, och barnpsykiatrin måste utarbetas så att barn som blir vittnen till våld i hemmet får det stöd och den hjälp som de behöver. Jag anser att med anledning av motion So801 yrkande 15 bör ge regeringen till känna vad jag nu anfört. () anför: liberalerna anser att det finns starka skäl att nu införa en särskild vårdgaranti för kvinnor som har utsatts för våld. Denna fråga har förhalats. bör nu ta ställning och som sin mening uttala att rätten till psykoterapi för våldtagna och misshandlade kvinnor skall ingå i den heltäckande vårdgaranti som regeringen och under innevarande år förhoppningsvis skall komma överens om. Det finns enligt min mening inte skäl för att i denna fråga avvakta de beredningar av förslagen från bl.a. HSU 2000 och delegationen för samverkan mellan offentlig och privat hälso- och sjukvård som pågår inom , särskilt inte med tanke på att det tagit innan lett en proposition. Jag anser att med anledning av motionerna Ju27 yrkande 6, Ju32 yrkande 4 och Ju933 yrkande 6 bör ge regeringen till känna vad jag nu anfört. Motion Ju919 yrkande 6 bör avstyrkas. Kostnadsfri vård och behandling () anför: Kvinnor som utsatts för långvariga och systematiska övergrepp är ofta i mycket dålig fysisk och psykisk kondition och har stort behov av läkarvård och olika former av terapeutiska behandlingar. Jag anser att det är orimligt att dessa kvinnor, som oftast blivit utsatta för våld och andra övergrepp från en man som står dem nära, själva skall behöva ta det ekonomiska ansvaret för den behandling de har behov av för att kunna överleva och återigen fungera som hela människor. Att kvinnor blir utsatta för våld på grund av sitt kön visar dessutom att det är ett samhällsproblem och inte ett individproblem. Jag anser därför att kvinnor som utsatts för misshandel och sexuella övergrepp skall ha rätt till kostnadsfri läkarvård, kristerapi och övrig erforderlig behandling. Detta bör med anledning av motion Ju919 yrkande 6 ge regeringen till känna. Motionerna Ju27 yrkande 6, Ju32 yrkande 4 och Ju933 yrkande 6 bör avstyrkas. () anför: Kvinnojourerna har spelat en avgörande roll för att synliggöra och beskriva våld mot kvinnor men också för att utveckla metoder för att hjälpa och stödja kvinnor som utsatts för misshandel och andra övergrepp. Landets 131 lokala kvinnojourer står för en stor del av de direkta insatserna när det gäller stöd och hjälp till våldsutsatta kvinnor och deras barn. Enligt mening är det angeläget att kommunerna i högre utsträckning än stödjer kvinnojourernas arbete. Så länge det inte råder kvinnofrid i samhället är det också statens uppgift att ekonomiskt stödja de lokala kvinnojourerna och de två riksorganisationerna. Det är positivt att regeringen i propositionen uppmärksammat invandrade kvinnor och deras speciella situation. anser dock att särskilda medel bör avsättas till kvinnojourerna för att de i sitt arbete skall kunna stödja och hjälpa utsatta invandrade kvinnor. Kvinnojourerna är enligt mening bättre lämpade än invandrarorganisationernas kvinnoorganisationer att arbeta med brottsofferverksamhet. Jag anser att med anledning av motion Ju28 yrkandena 9 och 11 bör ge regeringen till känna vad jag nu har anfört. Motionerna Ju901 yrkande 8, Ju933 yrkande 7, Ju934 yrkande 4 delvis, So634 och A804 yrkande 23 bör avstyrkas. Fortbildning i frågor som rör brottsoffer , , , (alla m) anför: Som vi tidigare anfört måste bli bättre på att stödja och hjälpa inte bara misshandlade kvinnor utan även brottsoffer i allmänhet. Vi anser det därför angeläget att regeringen överväger behovet av fortbildning för personal inom i frågor som rör brottsoffer. Detta bör med anledning av motion Ju24 yrkande 3 som sin mening ge regeringen till känna. () anför: Misshandel och förtryck av kvinnor kan ta sig många uttryck och förekommer i alla samhällsskikt. Våld och övergrepp mot kvinnor måste oavsett orsaker eller former förebyggas och motarbetas. Många som blivit utsatta för misshandel som barn blir förövare eller offer i vuxen ålder. Behovet av fortbildning i frågor om våld mot kvinnor är stort. Jag välkomnar därför den satsning på fortbildning som enligt propositionen skall genomföras för de yrkesgrupper inom , hälso- och sjukvården och rättsväsendet som kommer i kontakt med våldsutsatta kvinnor. Jag vill dock i detta sammanhang betona vikten av att fortbildning om kvinnomisshandel, dess orsaker och symtom samt möjligheter till behandling ges kontinuerligt till berörda yrkesgrupper. Detta är enligt min mening helt nödvändigt för att kvinnor som utsatts för våld skall få ett bra bemötande och för att erforderliga stöd- och hjälpinsatser skall kunna sättas in. Vad jag nu anfört bör med anledning av motion A805 yrkande 14 ge regeringen till känna. Motionerna Ju901 yrkande 9 och A804 yrkande 21 får anses tillgodosedda genom de satsningar på utbildning och fortbildning som enligt propositionen nu skall genomföras och bör därför avstyrkas. () anför: För att det samlade arbetet mot prostitutionen skall bli mer effektivt behövs samverkan mellan polisen, och hälso- och sjukvården samt andra berörda myndigheter och organisationer. Detta kan till viss del möjliggöras genom de åtgärder som föreslås under avsnitt 7 i propositionen. Jag anser dock att regeringen bör ytterligare utreda hur en sådan samverkan skall kunna komma till stånd. Detta bör med anledning av motion Ju27 yrkande 18 ge regeringen till känna. () anför: Drogmissbrukande kvinnor som prostituerar sig för att finansiera sitt missbruk måste enligt min mening ägnas särskild uppmärksamhet. Dessa kvinnor måste få erforderlig vård, endera på frivillig väg eller med stöd av lagen om vård av missbrukare (LVM), för att komma ifrån sitt missbruk. Det är också angeläget att vården och behandlingen anpassas efter den enskilda kvinnans behov. Kommunerna bör göras uppmärksamma på att besparingarna har nått sin gräns när det gäller denna utsatta grupp i samhället. Vidare anser jag att det måste finnas bestämda samarbetsformer mellan prostitutionsgrupperna inom kommunen, hälso- och sjukvården och narkomanvården för att adekvata insatser skall kunna sättas in på ett tidigt stadium. Vad jag nu anfört bör med anledning av motionerna Ju23 och Ju31 yrkande 4 ge regeringen till känna. Behandlingsmetoder för kvinnor som utsatts för könsstympning () anför: Könsstympning leder till både akut och kroniskt lidande för de flickor och kvinnor som utsatts för ett sådant ingrepp. Ingreppet förstör väsentliga kroppsdelar ofta med invalidiserande psykiska och fysiska följder. Även om de fysiska skadorna är irreparabla måste enligt min mening allt göras för att utveckla behandlingsmetoder för att återställa så mycket som möjligt av den ursprungliga funktionen. Svensk hälso- och sjukvård bör aktivt bidra till att utveckla sådana behandlingsmetoder. Dessa bör också kunna komma könsstympade kvinnor i andra länder till godo. Många kvinnor som utsatts för könsstympning behöver också psykisk hjälp. Det finns därför också behov av att utveckla behandlingsmetoder som syftar till att psykiskt rehabilitera dessa kvinnor. Jag anser att med anledning av motionerna So312 yrkande 1 och So335 yrkande 1 bör ge regeringen till känna vad jag nu anfört. Principen om dubbel straffbarhet () anför: Möjligheten att i kunna lagföra en person för könsstympning som utförts utomlands är avhängigt av om könsstympning är ett brott i det land där ingreppet utfördes. Om ingreppet inte är straffbart i det land där det har utförts kan ansvar inte utdömas i . Detta följer av principen om s.k. dubbel straffbarhet (2 kap. 2 § BrB). föreslår i sitt betänkande, Barnet i främsta rummet (SOU 1997:116), att könsstympning skall undantas från principen om dubbel straffbarhet. Med hänsyn till brottets allvarliga art delar kommitténs uppfattning. Enligt mening finns det inte något skäl att invänta beredningen av kommitténs betänkande utan bör redan nu besluta att bifalla vår motion Ju29 yrkande 2 om att könsstympning skall undantas från principen om dubbel straffbarhet. () anför: anser att riksomfattande kampanjer för kvinnofrid regelbundet bör genomföras. Att statsmakterna tydligt visar sin inställning har mycket stor betydelse för att synliggöra och motverka våldet mot kvinnor. Kampanjerna bör rikta sig till olika grupper och beröra olika områden med kvinnors hälsa och välbefinnande i fokus. Med hänsyn till de insatser som redan gjorts eller förbereds när det gäller information och opinionsarbete mot kvinnovåld avstår jag dock från att i detta sammanhang framställa något yrkande. Principen om dubbel straffbarhet () anför: har tidigare väckt motioner om att brottet könsstympning bör undantas från principen om dubbel straffbarhet i 2 kap. 2 § och vidhåller denna uppfattning. Med anledning av att frågan om en sådan utvidgning av det straffbara området kommer att övervägas i samband med beredningen av betänkande, Barnet i främsta rummet (SOU 1997:116), avstår jag i detta sammanhang från att framställa något yrkande härom. Jag vill dock understryka vikten av att frågan bereds skyndsamt. som går kommer ytterligare ett antal små flickor att föras utomlands av sina föräldrar för att könsstympas.