yttr · GL05AU1Y · 1998-01-01 00:00:00 — Som skäl för utgiftsökningen angav regeringen att den öppna arbetslösheten för skulle bli högre än den bedömning som regeringen redovisade budgetproposition. Regeringen har även i denna budgetproposition i avsnittet om tilläggsbudget för föreslagit att anslaget A 1 Bidrag till arbetslöshetsersättning inom utgiftsområde 13 skall ökas, nu med . Enligt regeringen kommer den öppna arbetslösheten för innevarande budgetår att uppgå till , dvs. högre än antagandet budgetproposition. vill med detta illustrera budgeteffekterna av prognoser som inte slår in. Det är dock ofrånkomligt att budgetförslagen måste bygga på förutsägelser om den kommande utvecklingen. Svårigheterna att göra säkra prognoser är ett belägg för behovet av marginaler i budgeten. Som utskottet tidigare framhållit kan det vara svårt, för att inte säga omöjligt, att under löpande år göra kraftiga förändringar i regelverket för arbetslöshetsersättningen för att på så sätt minska kostnaderna i det fall att arbetslösheten skulle bli större än vad som antagits i budgetarbetet. () har sin redogörelse för arbetsmarknadsläget konstaterat att arbetslösheten har minskat med 32 700 personer jämfört med . AMS uppger vidare att inströmningen av lediga platser har ökat. anmäldes 24 600 lediga platser, vilket var en ökning med 3 400 jämfört med samma månad . Minskningen av arbetslösheten beror enligt AMS inte på att de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna är fler än utan på att en konjunkturförstärkning är inledd. () arbetskraftsundersökning för september visar att arbetslösheten fortsätter att minska. Antalet öppet arbetslösa uppgick till av arbetskraften, vilket var 44 000 färre än . Vidare konstateras att antalet personer i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder uppgick till 185 000 personer, vilket var 3 000 färre än . Enligt SCB är däremot sysselsättningen oförändrad. Dessa beskrivningar av arbetsmarknadsläget stöder regeringens bedömning att den öppna arbetslösheten kommer att minska. Till detta kommer att regeringen avser att uppdra åt AMV och arbetsförmedlingsnämnderna att , inom ramen för anvisade medel avseende arbetsmarknadspolitiska åtgärder, ge minst 194 500 personer i genomsnitt lämplig utbildning, praktik eller sysselsättning genom konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller yrkesinriktad rehabilitering. Detta skall jämföras med det mål som uppställdes i förra årets budgetproposition och som innebar att 228 000 personer i genomsnitt skulle omfattas av sådana åtgärder. Detta mål reviderades i samband med att behandlade regeringens förslag till tilläggsbudget (prop. 1996/97:150, bet. FiU20, rskr. 284) till att omfatta 207 000 personer i genomsnitt . januari ( har i genomsnitt 184 000 personer deltagit i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Enligt utskottets mening bör det vara möjligt att uppnå regeringens nu uppställda volymmål. Någon kostnadsökning skall därför enligt utskottets bedömning inte behöva uppstå på utgiftsområde 13 till följd av att volymmålet inom utgiftsområde 14 inte nås. När det gäller kostnaderna för den statliga lönegarantin, anslaget A 2 på utgiftsområde 13, vill utskottet framföra följande. vårproposition upplyste regeringen i anslutning till den preliminära fördelningen på utgiftsområden att ett utredningsuppdrag skulle lämnas om att föreslå sådana ändringar av lönegarantibestämmelserna att kostnaderna för ersättningarna kunde minska med . Inriktningen skulle vara att regeländringarna kunde träda i kraft . Av årets budgetproposition, volym 7, utgiftsområde 13, s. 19, framgår att genom tilläggsdirektiv fått i uppdrag att utreda hur en sådan minskning av statens kostnader för lönegarantiersättningarna kan genomföras. I förslaget till anslag för har regeringen beaktat en besparing på . I tilläggsdirektiven (dir. 1997:82) framhålls att kostnaderna för lönegarantin kan reduceras även genom att reglerna om förmånsrätt i konkurs ändras på ett sådant sätt att antalet konkurser minskar. Kommitténs uppdrag är att analysera alternativa möjligheter till hur statens kostnader kan minskas med . De totala samhällsekonomiska kostnaderna skall beaktas. Det påpekas att besparingar inom ett område också kan få till effekt att de offentliga utgifterna ökar på andra områden och detta även om de totala samhällsekonomiska kostnaderna minskar. vill för sin del uttrycka viss tveksamhet till möjligheterna att inom själva lönegarantisystemet, eller genom ändringar till löntagarnas nackdel i förmånsrättslagen, åstadkomma besparingar av denna storleksordning som kan godtas från sociala skyddssynpunkter. I vart fall måste man räkna med ekonomiska återverkningar på andra områden. Ett avvisande av besparingen skulle leda till ökade utgifter på utgiftsområde 13 och därmed behov av en större ram än vad regeringen föreslagit. , som inte vill föregripa kommande förslag på området, utgår från att regeringen beaktar det anförda i sina kommande överväganden. När det slutligen gäller den del av utgiftsområde 14 som bestäms av icke konjunkturberoende faktorer anser utskottet att beräkningarna är väl avvägda. Med den ovan angivna reservationen kan arbetsmarknadsutskottet tillstyrka regeringens förslag om utgiftsramar för utgiftsområdena 13 och 14. Det innebär att utskottet anser att motionerna Fi206 (m) yrkandena 4 och 5, Fi212 (fp) yrkandena 3 och 4, Fi215 (kd) yrkandena 2 och 3, Fi219 (mp) yrkandena 18 och 19 samt Fi220 (v) yrkande 4 bör avstyrkas i berörda delar. I beslutet har deltagit: (), (), Per (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). Utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet och utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv Per , , och (alla m) anser att arbetsmarknadsutskottets yttrande under rubriken bedömning dels från och med "Vid en genomgång" till och med "rättvisande jämförelser" borde ha haft följande lydelse. Oppositionspartierna har i motioner redovisat sina alternativa budgetramar. De är utformade med delvis skilda utgångspunkter. I vissa fall har man utgått från att redovisade förslag skall ge snabba effekter i form av minskad arbetslöshet och en härmed följande minskad kostnad för arbetsmarknadspolitiken. har i sitt budgetförslag redovisat ett omfattande och sammanhållet program för fler arbeten. Trots att förslaget enligt utskottets mening kommer att bidra till en snabb förbättring av arbetsmarknadsläget har i budgetalternativets beräkningar likväl regeringens högre arbetslöshetsnivåer använts. Det innebär att det i motionen framförda budgetalternativet framstår som mycket starkt. dels från och med "vill" till och med "i berörda delar" borde ha haft följande lydelse. Orsaken till att bedömningar och utfall så kraftigt avviker från varandra är den tilltagande diskrepansen mellan regeringens förhoppningar och den praktiska politiken. Det beror i sin tur på regeringens oförmåga att förstå vad som krävs för att de riktiga jobben skall bli flera. Den politik för företagande som ofrånkomligen behövs om arbetstillfällena skall bli flera är regeringen uppenbarligen oförmögen att föra. Indirekt medger regeringen faktiskt även detta i budgetpropositionen. Av denna framgår att regeringen själv räknar med att den samlade arbetslösheten under regeringens sista kommer att vara lika hög som , nämligen . Trots goda konjunkturutsikter räknar dessutom regeringen med att den höga arbetslösheten kommer att bestå över . De öppet arbetslösa, de arbetslösa i arbetsmarknadsåtgärder och de arbetslösa som hänvisas till extraordinära utbildningsinsatser kommer att väl överstiga . Det är mot denna bakgrund som det samlade budgetalternativ skall ses. Utskottet ansluter sig till den prioritering av företagandets villkor som motionen förordar, liksom den reformering av arbetsmarknadspolitiken som motionen föreslår. Utskottet vill understryka betydelsen av att de olika åtgärderna, t.ex. skattesänkningarna och förändringarna av arbetsmarknadspolitiken och ersättningen vid arbetslöshet, genomförs samordnat. Utskottet välkomnar också den renodling av själva arbetsmarknadspolitiken och ersättning vid arbetslöshet som föreslås i den Moderata partimotionen. Förslagets syfte är att skapa ökad klarhet om de olika kostnadsposternas storlek, men innebär i sig ingen ändring av ersättningsvillkor m.m. avstyrker regeringens förslag och tillstyrker motion Fi206 (m) i berörda delar. Utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet och utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv () anser att arbetsmarknadsutskottets yttrande under rubriken bedömning från och med "Utskottet övergår" till och med "i berörda delar" borde ha haft följande lydelse. Enligt regeringens prognos kommer den öppna arbetslösheten för att stanna på , vilket är en högre nivå än för något annat år . Arbetslösheten har som Socialdemokraterna innehaft makten i genomsnitt varit högre än under den borgerliga regeringens tid. har förvärvsfrekvensen sjunkit. Regeringen beskriver nu att det i sker en ekonomisk återhämtning på bred front och att det finns tecken som tyder på att arbetsmarknaden står inför en förbättring. Enligt utskottets mening finns det dock anledning att vara mer försiktig vid bedömningen av läget. Ett skäl till detta är att i jämförelse med övriga nordiska länder har en svag sysselsättning. Den politik som regeringen för innebär att antalet sysselsatta minskar och att det bara blir konstgjorda nedgångar i arbetslöshetstalen. Målet måste vara att pressa ner den totala arbetslösheten och att öka antalet sysselsatta. För att uppnå detta mål krävs en klok och samlad politik för tillväxt, kombinerad med en offensiv arbetsmarknadspolitik. En märkbar sänkning av arbetslösheten kräver en markant ökning av sysselsättningen. Detta kan åstadkommas genom att det bildas en mängd nya företag eller genom att små och medelstora företag expanderar. Det är framför allt tjänste- och servicesektorn som måste stå för ökningen. En sådan utveckling ställer höga och delvis nya krav på arbetsmarknadspolitiken. När det gäller utgiftsområde 13 bör utgiftsramen för kunna bestämmas till , dvs. ca lägre än vad regeringen föreslagit. Denna besparing skulle man kunna uppnå bl.a. genom en reformering av arbetslöshetsförsäkringen. En sådan reform skulle innebära bl.a. att en fjärdedel av försäkringspremierna skall betalas av den enskilde. Genom förändringen skulle försäkringen bli ett instrument för att skapa bättre förutsättningar för en ansvarsfull lönebildning. Den föreslagna reformen skulle innebära en besparing motsvarande . Den ökade egenfinansieringen skall för den enskilde uppvägas av sänkta egenavgifter. Vidare delar utskottet uppfattning att man inte skall avsätta medel till generationsväxling, resursarbete, tillfällig avgångsersättning och OTA. Även statens utgifter för utbildningsbidraget bör reduceras genom att en viss del blir lån i stället för bidrag. I likhet med anser utskottet att den traditionella arbetsmarknadspolitiken bör få ett mindre anslag för . Som påpekat måste man ha en förändrad syn på arbetsmarknadsutbildningen. Genom en kraftfull decentralisering och avbyråkratisering, ett nära samarbete med andra aktörer som kommuner och näringslivsorganisationer, en upphandling på en konkurrensmarknad av fler delar av verksamheten än och en strävan att där det är möjligt och lämpligt välja billigare åtgärder framför dyrare kan man uppnå ytterligare besparingar. Några volymmål bör inte heller ställas upp. Antalet personer i utbildningar bör minskas och kvaliteten på utbildningarna höjas. Genom dessa förändringar kan man spara ca 7,6 miljarder på utgiftsområde 14 jämfört med regeringens förslag. När det gäller de arbetshandikappade bör insatserna ökas. Med hänsyn till det anförda ställer sig utskottet bakom samlade förslag till utgiftsramar vilka framgår av tabell A i motion Fi212. Utskottet tillstyrker därför motionen i berörda delar. Utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet och utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv () anser att arbetsmarknadsutskottets yttrande under rubriken bedömning borde ha haft följande lydelse. Utskottet delar uppfattning att kampen för jobben måste sättas i främsta rummet. De finanspolitiska målen måste underordnas en politik för full sysselsättning. Staten skall inte börja betala av på statsskulden så länge inte nått målet att halvera den öppna arbetslösheten. Endast fler människor i arbete kan trygga vår gemensamma välfärd. En målmedveten politik för full sysselsättning förutsätter både kortsiktiga politiska insatser och långsiktiga strukturförändringar i ekonomin. Efter ett antal mycket svaga år inledning måste både den ekonomiska och sociala politiken läggas om. En ny ekonomisk politik måste innefatta både snabba insatser för att stimulera efterfrågan och långsiktiga strukturreformer med sikte på ett starkare näringsliv och omfördelade arbetstider. I det korta perspektivet krävs bl.a. direkta resursförstärkningar i den offentliga sektorn och då främst inom den kommunala. En aktiv kamp mot arbetslösheten fordrar en aktiv arbetsmarknadspolitik som ger de arbetssökande bättre möjligheter att möta morgondagens arbetsmarknad. Det är viktigt att arbetsmarknadspolitiken utformas så att arbete och aktivitet prioriteras framför passiv försörjning. Arbetsmarknadspolitiken måste också utformas så att den könssegregerade arbetsmarknaden bryts. En offensiv näringspolitik och en ökad demokrati i arbetslivet tillsammans med satsningar på forskning och kompetenshöjning ökar produktiviteten och stärker produktionen. För att åstadkomma en omfördelning av arbetstiderna är det nödvändigt med en arbetstidsförkortning och en begränsning av övertidsuttaget. Genom en sådan förändring kommer behovet av nyanställningar att öka. I likhet med anser utskottet att ramen för utgiftsområde 13 bör kunna reduceras med jämfört med regeringens förslag. För att aktivera arbetslösa bör föras över till utgiftsområde 14 för att användas som aktivitetsstöd för otraditionella projekt. Vidare bör föras över till utgiftsområde 25 för att sysselsätta långtidsarbetslösa i tillfälliga men avtalsenligt betalda kommunala arbeten. När det sedan gäller arbetslöshetsförsäkringen bör både grundbeloppet och taket för dagpenningbeloppet höjas. Det bör införas en löneföljsamhetsregel. Om dessa förändringar genomförs blir försäkringen mer inkomstrelaterad. Dessutom bör deltidsbegränsningen tas bort eftersom den i realiteten verkar diskriminerande mot kvinnor. Det skall också vara möjligt att uppfylla arbetsvillkoret genom arbete som genomförs med hjälp av arbetsmarknadspolitiskt stöd. De föreslagna förändringarna innebär att man måste tillföra . För att man bättre skall kunna tillgodose de prioriterade gruppernas krav och säkerställa tillräckliga åtgärdsvolymer av god kvalitet anser utskottet, i likhet med , att anslagen på utgiftsområde 14 bör tillföras utöver vad regeringen föreslagit. Satsningar på bör göras på arbetshandikappade genom lönebidrag och insatser av . Vidare bör avsättas till ett riktat sysselsättningsprogram för kvinnor vilkas arbete har rationaliserats bort. JämO bör ges extra resurser för att kunna motverka lönediskriminering och för att utarbeta arbetsvärderingssystem. För att utöka insatserna för kompetensutveckling och lokala otraditionella åtgärdsmedel bör användas. Det är även viktigt att ersättningsnivåerna för de mest utsatta grupperna, i första hand invandrare och ungdomar, höjs. För detta ändamål bör man avsätta för att återställa de lägsta utbildningsbidragen och ersättningen i samband med ungdomssatsningen. Utöver dessa åtgärder bör det genomföras strukturella reformer som obligatoriska praktikplatser, framtidsfonder för kompetensutveckling och arbetstidsförkortning liksom förstärkningar av arbetsrätten. På detta sätt skapas de finansiella och demokratiska förutsättningarna som gynnar en positiv sysselsättningstillväxt. Med hänsyn till det anförda tillstyrker utskottet motion Fi220 i berörda delar. Utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet och utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv () anser att arbetsmarknadsutskottets yttrande under rubriken bedömning borde ha haft följande lydelse. Utskottet delar uppfattning att det är orealistiskt att tro att problemen på arbetsmarknaden bara kan lösas med ökad ekonomisk tillväxt. Den enskilt viktigaste åtgärden för att förbättra sysselsättningen är att införa förkortad arbetstid. En arbetstidsförkortning till bör därför genomföras . Vidare innebär förslag om ytterligare ( 2000 till kommuner och landsting en avlastning för arbetsmarknadspolitiken. De olika ersättningssystemen vid arbetslöshet, ohälsa och utbildning måste samordnas och delvis slås ihop i syfte att undvika den nuvarande splittringen. Kvalifikationskraven för att få arbetslöshetsersättning måste mildras. Ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen bör höjas till för låginkomsttagare, dvs. för de personer som har en årsinkomst som understiger 4,2 basbelopp. För inkomster därutöver upp till 6,5 basbelopp skall ersättningen vara . Vidare föreslås att nivån på grundbeloppet i arbetslöshetsförsäkringen höjs till per dag. Arbetsmarknadspolitiken måste förnyas. Det är nödvändigt med en total omorganisation av arbetsmarknadspolitiken på lokal nivå med sammanslagning av arbetsförmedling, försäkringskassa och delar av kommunens socialtjänst. förslag till förändringar av ersättningsnivåerna och kvalifikationsreglerna innebär ökade bruttoutgifter för utgiftsområde 13. De ökade utgifterna uppvägs dock av de besparingar på utgiftsområdet som förslaget om arbetstidsförkortning innebär. Effekterna av en arbetstidsförkortning innebär redan för en minskning av bruttoutgifterna i arbetslöshetsförsäkringen med . Åren därefter kommer man på grund av detta förslag att kunna räkna med ytterligare kraftiga besparingar. Detta innebär att utgifterna för kan beräknas till lägre belopp och för åren därefter till 9 respektive lägre belopp än vad regeringen föreslagit. Även när det gäller utgiftsområde 14 innebär förslaget om arbetstidsförkortning att behovet av arbetsmarknadspolitiska åtgärder minskar. Även förslag till ökade ekonomiska ramar för kommunsektorn innebär minskade behov av sådana åtgärder. Effektivisering kan också ske av vissa kostnadskrävande arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Ytterligare medel bör tillföras verksamhet och lönebidragen. Utgifterna för kan på grund av dessa förändringar minskas med och för åren därefter bestämmas till 9 respektive lägre belopp än vad regeringen föreslagit. Det anförda innebär att utskottet tillstyrker motion Fi219 i berörda delar. Utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet och utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv () anser att arbetsmarknadsutskottets yttrande under rubriken bedömning från och med "Utskottet övergår" till och med "i berörda delar" borde ha haft följande lydelse. Regeringens målsättning är att halvera den öppna arbetslösheten. I likhet med anser utskottet att målsättningen i stället bör vara att halvera den totala arbetslösheten. Regeringens linje medför en uppenbar risk för felaktiga åtgärder. I stället för att skapa reguljära arbeten har regeringens målsättning lett till en statistikpolitik som har till huvudsyfte att rensa i statistiken. För att öka det totala antalet arbetstillfällen krävs en politik som syftar till att stärka tillväxten i den privata sektorn. För att stimulera tillväxten måste bl.a. stora satsningar göras på forskning och utbildning. Vidare måste byråkratin för småföretagare ses över, kapitalförsörjningen för de mindre företagen förbättras, företagsstöden förändras och lönebildningen förbättras. Den detaljreglering som finns inom arbetsmarknadsområdet måste ersättas med enkla system med stor flexibilitet. Tjänsteföretagen måste stimuleras och kommunsektorn bör tillföras extra resurser. Genom de tillväxt- och företagsfrämjande åtgärderna och de ökade resurserna till rättsväsendet och kommunsektorn som föreslår ökar sysselsättningen. En ökad sysselsättning innebär en minskad belastning för arbetslöshetsförsäkringen. Utöver detta bör man genomföra strukturella förändringar i arbetsvillkoret och avskaffa OTA. Förslaget om generationsväxling bör avslås. Egenfinansieringen i arbetslöshetsförsäkringen bör höjas så att den uppgår till . Genom den höjda egenfinansieringen minskar utgifterna för arbetslöshetsförsäkringen med första året. Den enskilde kompenseras genom en tvåprocentig sänkning av egenavgiften i sjukförsäkringen. Genom dessa förslag kan ramen för utgiftsområde 13 sammanlagt minskas med jämfört med regeringens förslag. Genom de aktiva åtgärderna för att öka sysselsättningen minskar trycket på de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna och därigenom minskar också behovet av dessa åtgärder. Däremot anser utskottet att man bör anslå ytterligare medel för verksamhet med och för lönebidragen med . Sammantaget innebär förslagen att ramen för utgiftsområde 14 kan minskas med jämfört med regeringens förslag. Mot bakgrund av det anförda ställer sig utskottet bakom samlade förslag till utgiftsramar. Förslaget framgår av tabell 7 i motion Fi215. Med hänsyn till det anförda tillstyrks ovanstående motion i berörda delar. (), Per (), (), (), () och () anför: har det uppstått en helt ny situation på arbetsmarknaden i . Utmärkande är de höga arbetslöshetstalen och det begränsade antalet lediga platser. De flesta arbetssökande har ingen möjlighet att få fast anställning och många av dem återfinns i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Enligt vår mening är det nya reguljära arbeten som är kungsvägen tillbaka till en arbetsmarknad i balans. För det krävs en bättre tillväxt- och företagarpolitik som främjar företagandet och därigenom tillskapandet av nya arbetstillfällen. Arbetsmarknadspolitiken är i detta sammanhang ett medel för att förbereda den enskilde för kommande arbete. Regeringen har enligt vår mening fastnat i ett åtgärdssyndrom och i volymtänkande. En sådan politik leder till att de arbetslösa i alltför hög grad placeras i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Avgörande för att arbetslösheten skall kunna pressas tillbaka och sysselsättningen öka är en politik för flera och växande företag. En sådan politik skall stödjas av en arbetsmarknadspolitik inkluderande arbetsmarknadsutbildning av så hög kvalitet att den leder till att den arbetslöse verkligen får arbete. Det är därför viktigt att man inte har kvantitetskrav som kan leda till att utbildningarnas kvalitet försämras. När det sedan gäller våra ståndpunkter i fråga om utgiftsramarnas storlek hänvisar vi till respektive partis avvikande mening. Regeringens och oppositionens förslag till anslagsfördelning för (tusental kronor) Utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet Anslag Regeringens förslag m c fp v mp kd A 1. Bidrag till arbetslöshetsersättning 40 681 334 + 8 532 000 - 14 700 000 - 3 700 000 - 3 795 000 - 14 918 000 A 2. Bidrag till lönegarantiersättning 2 042 022 Totalt 42 723 356 + 8 532 000 - 14 700 000 - 3 700 000 - 3 795 000 - 14 918 000 Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv Anslag Regeringens förslag m c fp v mp kd A 1. förvaltningskostnader 4 118 585 - 50 000 - 600 000 - 100 000 A 2. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder 21 043 793 - 18 092 000 - 7 250 000 + 4 337 000 - 2 100 000 - 2 210 000 A 3. Särskilda åtgärder för arbetshandikappade 6 596 798 + 200 000 + 413 000 + 200 000 + 20 000 A 4. Europeiska socialfonden m.m. 2 100 600 A 5. 11 274 - 10 000 A 6. Vissa kostnader för införandet av en allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring 51 500 - 51 500 B 1. 365 196 - 180 196 B 2. 208 361 - 108 361 + 10 000 B 3. Bidrag och uppdrag inom arbetslivsområdet m.m. 261 485 - 246 485 - 60 000 B 4. 24 752 - 6 752 B 5. Forskning och utveckling inom arbetslivsområdet 212 217 - 68 217 B 6. Bidrag till 4 356 419 + 50 000 + 330 000 + 100 000 + 100 000 B 7. 9 514 B 8. Arbetsdomstolen 15 849 B 9. Statens förlikningsmannaexpedition 2 339 B 10. för arbetstagares uppfinningar 55 B 11. Bidrag till Stiftelsen 4 147 - 4 147 B 12. Internationella avgifter 24 195 C 1. 13 943 - 4 000 + 3 000 C 2.