yttr · GL05BOU3Y · 1998-01-01 00:00:00 — Utskottet vidhåller den uppfattning som redovisas i ovanstående citat. Enligt utskottet har inget nytt tillkommit i saken i och med att NRL och dess bestämmelser om riksintressen blir en del av MB. Utskottet anser inte heller att omvärldsfaktorer har förändrats på ett sådant sätt att en omprövning av synen på jordbruksmark som riksintresse är påkallad. Således avstyrker utskottet partimotionerna 1997/98:Jo34 (c) yrkande 5 och 1997/98:Jo33 (kd) yrkande 6. Även i partimotion 1997/98:Jo32 yrkande 11 riktas kritik mot 3 och 4 kap. Motionärerna anser att balken i dessa delar måste förbättras radikalt och att det finns flera skäl till att NRL inte alls bör föras över till MB. Något yrkande därom framförs dock inte i motionen. Ett skäl till att inte föra över NRL till MB är enligt motionärerna att NRL i grunden är en exploateringslag och inte en skyddslag. Motionärerna menar att detta medför att MB i vissa stycken utgår från skyddet av vissa näringar i stället för från skyddet av miljön. Bland annat yrkas att de bestämmelser som särskilt värnar förutsättningarna för mineralutvinning, industriell produktion m.m. bör överföras till lagstiftning utanför MB. Utskottets uppfattning är att de nuvarande bestämmelserna i 2 kap. och 3 kap. NRL fyller en viktig funktion i MB. Detta kan bl.a. motiveras med att det, när ingår som en viktig del av MB, skapas en starkare koppling mellan miljöfrågorna och de mer exploateringsinriktade mark- och vattenanvändningsfrågorna än vad som hade varit fallet om dessa bestämmelser lagts utanför MB. En samordnad miljölagstiftning utan regler för avvägningar mellan olika intressen som gör anspråk på mark och vatten vore enligt utskottets mening inte komplett. Av denna anledning finner utskottet det även naturligt att särskilda hushållningsbestämmelser, liksom reglerna i NRL, förhåller sig till de anspråk på mark- och vattenresurser som olika näringar och andra intressen formulerar. Det är dock inte näringarna eller intressena i sig som fokuseras i hushållningsbestämmelserna utan utgångspunkten är de naturresurser som utgör basen för dessa intressens uppkomst och fortlevnad. Med anledning av vad i motionen anförts om att NRL:s karaktär som "avvägningslag" kan gå förlorad om dess regler tas in i MB vill utskottet anföra följande. De farhågor motionärerna ger uttryck för finns anledning att ta på allvar. Under beredningen av ärendet har dock det övervägande antalet remissinstanser uttalat sig för att NRL tas in i MB. Lagrådet har dock anfört vissa synpunkter däremot. Som framgått ovan avses NRL-reglerna praktiskt taget oförändrade tas in i MB. Regeringens avsikt bör därmed kunna tolkas så att anledning inte finns att anta någon medvetet förändrad syn på frågan om avvägningen bevarande/exploatering beträffande sådana företeelser som NRL-reglerna givit uttryck för. När dessa regler tas in i MB finns därför inte grundad anledning att förutsätta en annan bedömning av den diskuterade avvägningsfrågan än den som finns . Också utskottet finner det synnerligen viktigt att avvägningen bevarande/exploatering sådan den kommit till uttryck i NRL inte förändras framöver. Vad i propositionen (s. 157) anförts om en politik för en ekologiskt hållbar utveckling får anses som ett uttryck för att regeringen har samma uppfattning som utskottet i den nu diskuterade avvägningsfrågan. Vad nu redovisats om uttalandena i propositionen har lett utskottet till slutsatsen att det finns goda skäl att anta att regeringen - om utvecklingen blir en annan än den som antagits - kommer att uppmärksamma frågan framöver. I det sammanhanget blir det naturligt att också ägna uppmärksamhet åt den fråga motionärerna och utskottet här diskuterat. Om den balans i den nu diskuterade avvägningsfrågan som finns rubbas,utgår alltså utskottet från att regeringen kommer att aktualisera den med framöver när MB varit i kraft någon tid. Med den inställning utskottet nu givit uttryck för saknas anledning att tillstyrka förslaget i den moderata partimotionen 1997/98:Jo32 yrkande 11 om en översyn av 3 kap. och en samordning med övriga bestämmelser i . I partimotion 1997/98:Jo34 yrkande 4 föreslås att fattar beslut om att vindkraften klassas som ett riksintresse. Syftet med att klassa vindkraften som ett riksintresse är även, enligt motionärerna, att jämställa den med andra riksintressen och att den därmed ges ökad uppmärksamhet i den kommunala planeringen. Även motion 1997/98:Jo29 (m) tar upp frågor om vindkraftens ställning i . I motionens yrkande 1 föreslås att av regeringen begär kompletterande lagstiftningsförslag om vilka kustområden som permanent skall skydda mot vindmölleexploateringar. I yrkande 2 föreslås ett stopp för fortsatta vindmölleetableringar i svenska kust- och havsområden i avvaktan på de lagstiftningsförslag som efterfrågas i motionens yrkande 1. Frågor om vindkraft behandlades av bostadsutskottet (1997/98: BoU6). Utskottet anförde då enhälligt följande beträffande frågan om vindkraften som riksintresse: Även frågan om att klassa vindkraften som ett riksintresse behandlades av utskottet /97. I det ovannämnda utskottsbetänkandet [1996/97:BoU10] anfördes att vindkraften i praktiken anges som riksintresse. Markområden av riksintresse för energiproduktion regleras i NRL (2 kap. 8 §). Vindkraft ingår i den samlade beteckningen energiproduktion. Utskottet erinrade också om att i dokumentet Riksintresse för vindkraft redovisat en länsvis förteckning över områden lämpliga för vindkraft. I dokumentet anges de förutsättningar som ett för vindkraft riksintressant område bör uppfylla. Vidare anförs att givit i uppdrag att genomföra en vindkraftskartering för . Den ovan refererade SMHI-karteringen är nu slutförd och redovisas som länsvisa delrapporter. i de berörda länen har sedermera fått i uppdrag av att tillsammans med berörda kommuner göra regionala inventeringar av områden av riksintresse för vindkraften. Detta är ett arbete som pågår och som förväntas resultera i ett kunskapsunderlag som fortsättningsvis kan utgöra grund för det vidare planeringsarbetet för vindkraftsetableringar på lokal och regional nivå i . Konstateras bör även att NRL enligt förslaget till miljöbalk i princip överförs utan ändringar till . Detta innebär att områden lämpade för vindkraftsproduktion även fortsättningsvis kan klassas som riksintressen för energiproduktion och därefter vägas mot andra eventuella konkurrerande riksintressen i berörda områden. Det är avsikten att i den ovannämnda utredningen om lokalisering av vindkraft, som kommer att tillkallas , skall behandlas även vissa av de frågor som aktualiserats i den nu behandlade c-motionen. Denna omständighet tillsammans med den att förslag om vissa vindkraftsfrågor bereds i regeringens kansli innebär enligt utskottets mening att förslagen i motionen kommer att uppmärksammas utan någon uttryckliga begäran därom. Den utredning som nämns i citatet skall enligt vad utskottet erfarit tillkallas med uppgift att utveckla underlag för beslut om tillstånd till lokalisering av vindkraft i . Utredningen skall bl.a. överväga hur översiktsplanerna enligt PBL skall utformas så att tillståndsgivningen enligt olika lagar och i olika instanser kan grundas på ett gemensamt beslutsunderlag. Det kan alltså konstateras att ett arbete initierats som går ut på att avgränsa områden av riksintresse för vindkraft samt överväga hur vindkraften skall hanteras i den kommunala planläggningen och lovgivningen. Resultatet av detta arbete bör avvaktas. Mot denna bakgrund är det enligt utskottets uppfattning inte påkallat med några beslut eller tillkännagivanden i syfte att ge det pågående arbetet någon särskild inriktning. Vad i motionerna anförts får anses i inte ringa grad tillgodosett. Motion 1997/98:Jo29 (m) samt partimotion 1997/98:Jo34 (c) yrkande 4 avstyrks således. I partimotion 1997/98:Jo34 yrkande 7 föreslås ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen och andra myndigheter i sina beslut måste respektera områden och anläggningar som klassas som riksintressen. Som exempel nämns i motionen att regeringen inte skall besluta om att satsa medel på utredningar som innebär ett uppenbart hot mot områden av riksintresse. Utskottet konstaterar att yrkandet framställs i samband med motionsförslag om ett förstärkt älvskydd enligt MB. Utskottet utgår från att yrkandet till viss del har sitt ursprung i den debatt om forskning kring vattenkraft som förekommit med anledning av initierandet av ett nytt utredningsprojekt kallat - miljöeffekter, åtgärder och kostnader. Projektet leds av forskningsstiftelsen , som ägs av kraftverksindustrin, eldistributörerna och . Enligt utskottets uppfattning finns ingen grund för att regeringen eller myndigheterna åsidosätter sina skyldigheter att beakta de riksintressen som anges i 2 kap. och 3 kap. NRL (3 kap. och 4 kap. MB). Ett tillkännagivande enligt motionärernas förslag är därför inte erforderligt. Med det anförda avstyrks motion 1997/98:Jo34 (c) yrkande 7 om riksintressenas status. Särskilda bestämmelser för hushållning med mark och vatten för vissa områden i landet Riksintressen för vissa områden Såsom nämnts ovan har utan förändring i sak överförts till 3 kap. MB. NRL, som innehåller särskilda bestämmelser för hushållning med mark och vatten, föreslås få sin motsvarighet i 4 kap. MB. Med anledning av vad som föreskrivs i 4 kap. MB föreslår Moderata samlingspartiet i sin partimotion 1997/98:Jo32 yrkande 13 vissa ändringar i 4 kap. 1-4 §§. Skälet till ändringarna är enligt motionärerna att de riksintressen som regleras i kapitlet i praktiken är verkningslösa då en stor del av mark- och vattenområden omfattas av begreppet riksintresse. Mot denna bakgrund föreslås en förändring av bestämmelserna så att skyddet inte utgår från näringar eller särintressen utan i stället tar sin utgångspunkt i hänsynstagande till natur- och kulturmiljövärden samt till vissa naturresurser, t.ex. . Utpekandet av områden som behöver särskilt skydd bör göras av staten tillsammans med kommunerna. Utskottets uppfattning är, som anförts i föregående avsnitt, att de nuvarande bestämmelserna i 2 och 3 kap. NRL fyller en viktig funktion i MB. Utskottet finner det därför naturligt att i MB:s särskilda hushållningsbestämmelser, liksom i reglerna i NRL, behandlas de anspråk på mark- och vattenresurser som olika näringar och andra intressen formulerar. Som ovan redovisats är det dock inte näringarna eller intressena i sig som fokuseras i hushållningsbestämmelserna. Utgångspunkten är i stället de naturresurser som utgör basen för dessa intressens uppkomst och fortlevnad. Syftet med bestämmelserna i 4 kap. MB är dock främst att ange geografiska områden som är av riksintresse med hänsyn till sina natur- och kulturvärden. Förslaget i motionen kan på goda grunder redan anses tillgodosett. Vad avser frågan om att avsätta jordbruksmark som riksintresse hänvisas till vad som anförts i föregående avsnitt. Utskottet vill även erinra om att riksintressen tas fram i en process där såväl centrala myndigheter, länsstyrelser som kommuner medverkar. Också denna del av motionsyrkandet får därmed anses redan tillgodosedd. Sammanfattningsvis finner utskottet inga bärande motiv i motion 1997/98:Jo32 (m) yrkande 13 som bör föranleda ett tillkännagivande till regeringen. MB:s 4 kap. innehåller flera paragrafer där geografiska områden med särskilda bevarandevärden avgränsas. Dessa avgränsningar har sedan NRL tillkom 1987 varit föremål för förslag om förändringar och har även i vissa stycken reviderats i takt med att områdenas bevarandestatus eller kunskapen om vilka värden de omfattar har förändrats. I motion 1997/98:Jo35 (fp) tas de geografiska avgränsningarna i 4 kap. MB upp. I motionens yrkande 2 föreslås ett beslut om en förändring av 4 kap. 2 § med innebörden att den del av den bohuslänska kusten - sträckan mellan och - som inte är uppräknad i den aktuella paragrafen också inkluderas. Motionärerna anser att denna kuststräcka - med undantag för de inre områdena med farleder - har samma natur- och kulturvärden som sträckan gränsen och att den därför bör ges samma bevarandestatus. Utskottet anser det viktigt att de geografiska avgränsningar av riksintressanta bevarandeområden som återfinns i 4 kap. MB är föremål för en kontinuerlig översyn. Utskottet är dock övertygat om att en sådan redan sker inte minst inom ramen för det arbete med att ta fram och avgränsa riksintressanta områden som sker i samarbete mellan centrala myndigheter, länsstyrelser och kommuner. I den mån denna avgränsning inte leder till ett tillfredsställande helhetsresultat förutsätter utskottet att regeringen återkommer med erforderliga förslag till ändringar i 4 kap. MB. Något riksdagsbeslut med anledning av vad som föreslås i motion 1997/98:Jo35 (fp) yrkande 2 om södra kust som riksintresse är dock enligt utskottets mening inte nu påkallat. behandlade (bet. 1997/98:BoU3) - - frågan om älvskyddets utformning samt om skydd av vissa älvsträckor. I betänkandet (s. 6-7) lämnade bostadsutskottet en kort redovisning om älvskyddets uppbyggnad m.m. Utskottet hänvisar till vad där anförts samt till propositionen (s. 244). Som framgår av regeringsförslaget föreslås att "älvskyddsreglerna i 3 kap. 6 § NRL" flyttas in i 4 kap. 6 § MB med några mindre förändringar. I partimotion 1997/98:Jo34 yrkande 6 samt partimotion 1997/98:Jo37 yrkande 1, detta yrkande i motsvarande del, tas frågan om älvskyddets utformning upp. I 4 kap. 1 § andra stycket MB görs en hänvisning bl.a. till kapitlets 2-6 §§. I stycket anges att bl.a. dessa bestämmelser inte utgör hinder för utvecklingen av befintliga tätorter eller av det lokala näringslivet eller för utförandet av anläggningar som behövs för totalförsvaret. Motionärerna föreslår att hänvisningen inte skall omfatta 6 §. Därigenom kommer, enligt motionärerna, riksintresset "älvskydd" som ju föreslås ingå i kapitlets 6 § att förstärkas. Med anledning av motionerna vill utskottet anföra följande. I det nu diskuterade lagrummets första stycke anges att de områden som redovisas i kapitlets 2-7 §§ i sin helhet är av riksintresse med hänsyn till de natur- och kulturvärden som finns i områdena. Som anförs i författningskommentaren i det nu aktuella lagrummet (prop. del 2, s. 36) innebär detta att staten med stöd av PBL kan ingripa mot sådana tillståndsbeslut som innebär att riksintressen inte tillgodoses. Utskottet kan inte dela den oro som motionärerna ger uttryck för att riksintresset älvskydd inte skulle kunna hävdas när MB träder i kraft. Så har inte varit fallet när det gällt att hävda intresset med stöd av NRL/PBL. Eftersom den föreslagna lydelsen av 4 kap. 1 § MB praktiskt taget oförändrad förts över från 3 kap. 1 § NRL, kan inte med fog påstås att riksintresset älvskydd försvagas. Med det anförda avstyrker bostadsutskottet partimotionerna 1997/98:Jo34 (c) yrkande 6 och 1997/98:Jo37 (fp) yrkande 1 detta yrkande i motsvarande del. I yrkande 1 i partimotion 1997/98:Jo37 tas även upp utformningen av älvskyddet ur andra aspekter. Motionärerna föreslår att älvskyddet utformas så att det för vattendraget redovisade skyddsbehovet skall bedömas och detta oberoende av vilket syfte ett planerat ingrepp skulle tjäna. De föreslår också att älvskyddet skall utformas så att mindre ombyggnader av sådana älvsträckor och vattenområden som omfattas av älvskyddet skärps och att skyddet därmed med säkerhet kommer att utesluta en faktisk utbyggnad. Även de båda nu redovisade frågorna behandlades av utskottet (bet. 1997/98:BoU3 s. 13-15) och . Vad gäller utformningen av älvskyddet sådant det formuleras i 3 kap. 6 § NRL anförde utskottet att skyddet, om MB utan ändring i sak antas av , även framgent kommer att utgöra grunden för bevarande av vissa älvsträckor och vattenområden eftersom någon förändring inte föreslagits vad gäller älvskyddet vid en överflyttning av reglerna från NRL till MB. I en reservation (m) underströks vikten av att NRL-skyddet inte borde ändras. Den andra i motionen aktualiserade frågan gäller alltså utbyggnader av vattenföretag som anses orsaka endast obetydlig miljöpåverkan. Utskottet förmodar att motionärerna avser sådana vattenföretag som bedöms enligt 3 kap. 6 § tredje stycket NRL. I detta lagrum regleras vattenföretag som undantas från utbyggnad i paragrafens första eller andra stycke. Också frågan om vattenföretag som bedöms enligt 3 kap. 6 § tredje stycket prövades av utskottet och . Utskottet anförde då att av motiv till det nu diskuterade lagrummet bl.a. framgår att det kan tillämpas på utbyggnader som hänför sig till redan företagen utbyggnad, t.ex. ersättningsbyggnader till ett befintligt kraftverk och ombyggnader eller effektiviseringar, under förutsättning att inverkan på naturmiljön inte ökar i nämnvärd mån. Utskottet ansåg att de nu redovisade motiven var tillräckligt klargörande för att bedöma sådana vattenföretag som motionärerna aktualiserat. Dessutom vill utskottet erinra om att av 17 kap. 3 § första stycket 3 MB-förslaget uttryckligen framgår att regeringen kan förbehålla sig att tillåtlighetspröva vattenverksamheten enligt 4 kap. 6 § tredje stycket, dvs. nuvarande 3 kap. 6 § tredje stycket NRL. Vad nu redovisats om innehållet i propositionen och om utskottets och tidigare ställningstagande till frågorna om älvskyddets utformning och om prövning av vattenverksamhet som förorsakar endast obetydlig miljöpåverkan innebär alltså att regler m.m. som tillämpats i allt väsentligt även fortsättningsvis kommer att ligga till grund för bedömning av frågorna. Utskottet finner detta tillfredsställande. Någon ändring av tidigare inställning till frågorna kan därmed inte anses erforderlig. Med det anförda avstyrker bostadsutskottet partimotion 1997/98:Jo37 yrkande 1 i vad avser älvskyddets utformning m.m. En del av yrkande 1 i partimotion återstår att behandla, nämligen den om att Sölvbacka strömmar och uppströms skall tas in i 4 kap. 6 § MB och därmed omfattas av förbudet mot vattenkraftsutbyggnad. Även denna fråga behandlade utskottet (bet. 1997/98:BoU3) och . Beträffande Sölvbacka strömmar erinrade utskottet om sitt ställningstagande 1997 (bet. 1996/97:BoU10 s. 17-18). beslöt dåvarande regeringen att lämna tillstånd till byggande och bibehållande av Sölvbacka kraftstation samt att till förmån för kraftverket leda vatten från och utöva korttidsreglering av . Efter beslut i senare upptog regeringen förhandlingar med den dåvarande ägaren till fallrättigheterna - - i avsikt att få till stånd en uppgörelse som innebar att bolaget avstod från att utnyttja det av regeringen meddelade tillståndet att bygga ut strömmarna. Regeringens förhandlingar ledde inte till det av eftersträvade resultatet. uttalade därför (bet. CU 1980/81:3) på förslag av dåvarande civilutskottet att förhandlingarna med skulle fullföljas med sikte på att nå en överenskommelse som innebar att Sölvbackaströmmarna inte byggs ut. Regeringen återkom året efter med en proposition (prop. 1980/81:195, CU42) om avveckling av . Propositionen bifölls av . I svar på fråga i om Sölvbacka strömmar anförde miljöministern bl.a. att en fråga om överlåtelse från staten till kommun, mot bakgrund av tidigare riksdagsbeslut, endast kunde bli aktuellt om lämnade ett sådant uppdrag till regeringen. Frågan var föranledd av en begäran från kommunen till om förvärv av fallrättigheterna. Vidare anförde utskottet: Sedan utskottet behandlade frågan om Sölvbacka strömmar har regeringen fattat beslut med anledning av kommuns framställning om att med staten få ta upp förhandlingar med målet att fallrättigheterna vid Sölvbacka strömmar skulle överföras från staten till kommunen. I beslutet konstaterades att en överlåtelse av fallrättigheterna endast kan bli aktuell om lämnar ett bemyndigande i frågan. Regeringen avser i beslutet inte att begära ett sådant bemyndigande av . De behandlade motionerna avslogs av på förslag av bostadsutskottet. Utskottet vidhåller sin uppfattning. Yrkande 1 i partimotion 1997/98:Jo37 om Sölvbacka strömmar avstyrks. Vad gäller uppströms har utskottet med anledning av motioner haft att pröva frågan om att älvsträckan skulle omfattas av förbudet mot vattenkraftsutbyggnad. Sådana yrkanden har utskottet behandlat av den innevarande mandatperioden. Motionerna har avslagits av . Utskottet anser inte att bör ändra sitt ställningstagande. partimotion 1997/98:Jo37 yrkande 1 avstyrks även i denna del. I 3 kap. 7 § NRL anges att området Ulriksdal-Haga-Brunnsviken-Djurgården är en nationalstadspark. Paragrafen föreslås oförändrad tas in i 4 kap. 7 § MB. Förslaget i Moderata samlingspartiets partimotion 1997/98:Jo32 yrkande 14 går ut på att bör ge regeringen till känna att lagstiftningen om nationalstadsparker bör ändras så att bl.a. förutsättningarna för förändrad markanvändning får större genomslag. Beslutet om att i NRL skulle tas in regler om nationalstadsparker fattades av . Den ovan nämnda är landets enda. I betänkandet 1997/98:BoU3, som behandlades av , upplystes att överväganden pågår inom regeringens kansli om att inrätta nya parker. I detta sammanhang får det anses naturligt att också överväga eventuella ändringar av "nationalstadsparksparagrafen". Ett beslut av enligt förslaget i Moderata samlingspartiets partimotion 1997/98: Jo32 yrkande 14 kan inte anses nödvändigt. I den samlade miljölagstiftningen utgör de nytillkomna miljökvalitetsnormerna ett viktigt inslag. Miljökvalitetsnormer (MKN) skall ange de föroreningsnivåer eller störningsnivåer som människor kan utsättas för utan fara för olägenheter av betydelse eller som miljön eller naturen kan belastas med utan fara för påtagliga olägenheter. En MKN kan avse ett visst geografiskt område eller hela landet. Miljökvalitetsnormer och biologisk mångfald En av de frågor med anknytning till MKN som väckt särskilt intresse under beredningsarbetet med MB är vilken roll MKN kan spela när det gäller att skydda den biologiska mångfalden. I föreslogs att MKN skulle kunna användas för att skydda biologisk mångfald. En bedömning av den biologiska miljökvalitet som eftersträvas kan då göras genom att använda exempelvis förekomsten av en särskild art eller en arts individantal. Regeringen anser dock att det fortfarande råder en sådan osäkerhet kring hur s.k. bioindikatorer skall användas som miljökvalitetsnormer att man i miljöbalksförslaget valt att begränsa dess tillämpningsområde till yt- och grundvatten. Regeringen hävdar också att den biologiska mångfalden i stor utsträckning indirekt kan säkerställas genom att grundläggande livsbetingelser tillförsäkras tack vare att luft- och vattenkvaliteten kan garanteras med åberopande av MKN. Frågan om hur MKN skall användas i syfte att säkerställa den biologiska mångfalden har resulterat i tre partimotioner. I den moderata partimotionen 1997/98:Jo32 yrkande 15 föreslås att fattar beslut om att stryka näst sista stycket i 5 kap. 2 § MB. Motionärerna anför att det råder osäkerhet om hur MKN skall användas som ett instrument för att garantera den biologiska mångfalden och att den aktuella paragrafens reglering av att MKN också kan ange högsta eller lägsta förekomst i yt- eller grundvatten av organismer som kan tjäna till ledning för bedömning av tillståndet i miljön därför inte har något berättigande. I partimotion 1997/98:Jo34 yrkande 10 föreslås ett tillkännagivande till regeringen om ett nytt och mer preciserat förslag till MKN. Bl.a. föreslås att normerna skall kunna omfatta biologisk mångfald. I partimotion 1997/98:Jo37 yrkande 7 förordas ett tillkännagivande om att också andra biologiska MKN än enbart de för vatten skall regleras i MB. Utöver vad som ovan refererats avseende regeringens ställningstagande beträffande bioindikatorer och miljökvalitetsnormer anför regeringen att biotoper och livsmiljöer får skydd genom andra regler i balken, framför allt bestämmelser i 7 och 8 kap. om skydd av områden och av djur- och växtarter.