yttr · GL05FIU1Y · 1998-01-01 00:00:00 — Men regeringen hävdade senast i proposition 25 att inte skall delta i valutaunionen när den börjar . Om vi inte avser att delta i fas tre är det svårt att förstå varför vi redan i fas två skall anpassa till de villkor som gäller för deltagande i . I propositionen föreslås vidare att prisstabiliteten skall vara överordnat mål för den ekonomiska politiken. Penningpolitiken skall alltså hanteras av effektiva och omutliga tjänstemän i enlighet med det övergripande målet om prisstabilitet som formuleras av regering och riksdag. Utskottet anser i likhet med vad som anförs i motion K6 (v) att regeringen underskattar den motsättning som finns - åtminstone i det korta och medellånga perspektivet - mellan full sysselsättning och inflation. Även på lång sikt finns en motsättning som kan leda till mer permanent utslagning från arbetsmarknaden. Det finns också anledning att ifrågasätta påståendena om samband mellan låg inflation och ekonomisk tillväxt. Utskottet delar uppfattningen i motion K6 (v) att full sysselsättning skall vara det överordnade målet för den ekonomiska politiken. Ett alltför ensidigt prioriterande av inflationsmålet kan leda till stora problem, en hög och bestående arbetslöshet. Det har framför allt utvecklingen i visat. Som framhålls i motionen leder arbetslösheten till stora brister i resursutnyttjandet och ett enormt bortfall i produktion och inkomster. Den ekonomiska ineffektiviteten har också ett socialt och politiskt pris i form av växande klassklyftor och en maktförskjutning till de resursstarka. Massarbetslösheten och de social förhållandena i dess fotspår är en huvudförklaring till växande rasism och högerextremism både i och i i övrigt. Utskottet avstyrker förslagen i propositionen om att stärka ställning och att införa ett ensidigt prisstabilitetsmål för . Utskottet tillstyrker således motionerna K6 (v) yrkande 2 och Fi220 (v) yrkande 9. Direktionens protokoll (m, v) (), (), (), () och Per () anser att finansutskottets ställningstagande under rubriken bort ha följande lydelse: I propositionen hävdar regeringen att ett offentliggörande av direktionens protokoll skulle kunna strida mot föreskrifterna i 3 kap. 1 § sekretesslagen som reglerar sekretesskyddet av vissa uppgifter om penningpolitik. Det skulle också kunna komma i konflikt med föreskrifterna i 2 kap. 1 §, om utrikessekretess. Riksbanksfullmäktige anser att ett frivilligt offentliggörande bör kunna ske inom ramen för nuvarande sekretesslagstiftning och att frågan bör prövas på nytt när den nya direktionen har funnit sin form. Regeringen sätter sig inte emot detta under förutsättning att offentliggörandet sker efter vederbörlig sekretessprövning. Enligt finansutskottets mening är regeringens farhågor angående sekretessen överdrivna, särskilt som offentliggörandet är tänkt att ske med fördröjning. Behovet av sekretess i penningpolitiska frågor är nämligen i allmänhet av övergående natur och av mycket kort varaktighet. Direktionen skulle dessutom kunna anpassa sina protokoll så att de inte står i strid mot sekretesslagen. Ett offentliggörande av protokoll skulle inte bara öka den demokratiska insynen. Det skulle också förbättra de finansiella marknadernas förståelse för penningpolitiska intentioner, vilket i sig skulle leda till en effektivare penningpolitik. anser med hänsyn härtill att bör biträda motion K2 (m) yrkande 2. Därmed tillgodoses i betydande utsträckning också förslaget i motion K8 (fp) yrkande 1. Direktionens protokoll (fp) () anser att finansutskottets ställningstagande under rubriken bort ha följande lydelse: Enligt finansutskottets mening bör man i riksbankslagen ta in en föreskrift om att direktionens protokoll skall offentliggöras efter förslagsvis , såsom fallet är i . anser med hänsyn härtill att bör biträda motion K8 (fp) yrkande 1. Därmed tillgodoses i betydande utsträckning också förslaget i motion K2 (m) yrkande 2. Riksdagsbehandlingen av rapporter om den förda penningpolitiken (m, fp, kd) (), (), (), (), Per () och () anser att finansutskottets ställningstagande under rubriken av rapporter om den förda penningpolitiken bort ha följande lydelse: Enligt förslaget till ny 50 § riksbankslagen skall minst lämna en skriftlig redogörelse till om penningpolitiken. Därmed ges riksdag och allmänhet tillfälle till insyn i verksamhet. Syftet med redogörelserna är således rent informativt. Innehåll och utformning bör enligt propositionen inte regleras närmare, men regeringen anser att de kan ha ett innehåll liknande de nuvarande inflationsrapporterna. Vid överläggningarna i den arbetsgrupp som utformade departementspromemorian ställning (Ds 1997:50) uppmärksammades inte att en sådan redogörelse kommer att medföra motionsrätt, utskottsbehandling och kammarbeslut. Det har emellertid inte varit vare sig arbetsgruppens eller regeringens avsikt att den skall leda till någon formell riksdagsbehandling. På s. 63-64 i propositionen anges vilka frågor som bör handläggas av , och i detta sammanhang omnämns inte de penningpolitiska redogörelserna. skriftliga redogörelser kan väntas handla om dess bedömning av det ekonomiska läget, den förda penningpolitiken och den framtida penningpolitikens förutsättningar och inriktning. En ordning som föreskriver formell riksdagsbehandling inbjuder då till överträdelser av instruktionsförbudet och riskerar att skapa oklarhet om faktiska självständighet och därmed dess trovärdighet vad gäller inflationsmålet. saknar inte möjligheter att i andra sammanhang kommentera verksamhet. Enligt den nya lydelsen av 48 § i riksbankslagen skall före avge årsredovisning, som även skall innehålla en redogörelse för den förda penningpolitiken. I anslutning härtill föreligger motionsrätt liksom naturligtvis under den allmänna motionstiden. Inget hindrar heller att penningpolitiken berörs i samband med vårpropositionen och budgetpropositionen. Problemet med motionsrätt och riksdagsbehandling av de särskilda redogörelserna bör undvikas genom att den föreslagna 50 § ändras så att finansutskott görs till mottagare av dem. De skulle i så fall komma att hanteras i samma ordning som gällt för budget, vilken enligt 47 § riksbankslagen skall överlämnas för kännedom till finansutskottet och revisorer. Alternativt kan direktionen åläggas att offentliggöra redogörelserna utan särskild mottagare. I båda fallen kan de liksom läggas till grund för utfrågningar inför finansutskottet. Enligt finansutskottets mening bör på denna punkt anpassa förslaget till riksbankslag till den avsedda innebörden av fempartiuppgörelsen. Utskottsutfrågningar av riksbankschefen (m) (), (), () och Per () anser att finansutskottets ställningstagande under rubriken av riksbankschefen bort ha följande lydelse: Enligt artikel 109b3 kan ECB:s ordförande och övriga ledamöter i direktionen på begäran av eller på eget initiativ höras av behöriga kommittéer. anser att man i riksbankslagen bör ta in en motsvarande föreskrift. Särskilt värdefullt vore att få fastslaget att rätten att föranstalta om utskottsutfrågningar är ömsesidig. bör med hänsyn härtill biträda förslaget i motion K2 (m) yrkande 1. Riksbanksledningens skyldighet att offentliggöra ekonomiska förhållanden (m) (), (), () och Per () anser att finansutskottets ställningstagande under rubriken att offentliggöra ekonomiska förhållanden bort ha följande lydelse: ser det som angeläget att de främsta beslutsfattarna i är ålagda att anmäla vissa ekonomiska förhållanden. De krav som föreslås bli intagna i riksbankslagen är emellertid så långtgående att de riskerar att negativt påverka rekryteringen till dessa uppdrag. Detta gäller särskilt posterna som ordförande och vice ordförande i fullmäktige, vilka ju långt ifrån förutsätter heltidsengagemang i . Riksbanksfullmäktige har i sitt remissyttrande framhållit att det särskilt finns skäl att ompröva bestämmelsens utformning vad avser skulder och andra tillgångar än finansiella instrument. I likhet med vad som föreslås i den moderata motionen bör göra ett tillkännagivande av denna innebörd. anser således att bör biträda motion K2 (m) yrkande 4. Prövning av ett beslut att skilja en direktionsledamot från hans uppdrag (m) (), (), () och Per () anser att finansutskottets ställningstagande under rubriken av ett beslut att skilja en direktionsledamot från hans uppdrag bort ha följande lydelse: Enligt artikel 14 i ECBS-stadgan kan ett beslut om att skilja riksbankschefen från hans anställning överklagas till . har i sin konvergensrapport framhållit att ett liknande skydd bör gälla för samtliga penningpolitiska beslutsfattare, dvs. övriga medlemmar i direktionen. Eftersom möjligheten att överklaga till är förbehållen riksbankschefen föreslår regeringen att direktionens ledamöter skall kunna överklaga till Arbetsdomstolen. Såsom framhålls i den moderata motionen utgör regeringens förslag i denna del ett avsteg från arbetsgruppens förslag som innebar att beslut om att skilja en direktionsledamot från hans uppdrag skulle kunna överklagas till . har i sitt remissyttrande ifrågasatt lämpligheten av att ålägga tingsrätten den nya uppgiften. Bl.a. har det inte klargjorts vare sig i vilken ordning talan skall föras eller huruvida dess avgöranden skall kunna överklagas och i så fall till vilken domstol. Denna kritik ger anledning att på nytt överväga frågan om lämplig instans för överklagande. Uppgiften bör inte läggas på Arbetsdomstolen, som är partssammansatt och som inte heller i övrigt är ägnad att ge ett skydd för den avsatte som är likvärdigt med det skydd kan ge. I stället bör direktionens ledamöter ges möjlighet att klaga i en nationell instans med högsta tänkbara juridiska kompetens, dvs. antingen eller Regeringsrätten. I valet dem emellan talar mycket för att uppgiften bör anförtros Regeringsrätten för avgörande i första och sista instans. Med denna ordning skulle den processuella ordningen för direktionsledamöternas överklagande bättre stämma överens med de bestämmelser som gäller för riksbankschefen i . bör med anledning av motion K2 (m) yrkande 3 anpassa 33 b § riksbankslagen i enlighet med detta förslag. Karenstid för direktionsledamot som lämnat sitt uppdrag (m) (), (), () och Per () anser att finansutskottets ställningstagande under rubriken för direktionsledamot som lämnat sitt uppdrag bort ha följande lydelse: Riksbanksfullmäktige har ifrågasatt om den föreslagna karenstiden för direktionsledamot är nödvändig. Enligt fullmäktige borde det räcka med föreskrifterna i 1 kap. 6 § sekretesslagen om förbud för person att röja eller utnyttja sekretessbelagd uppgift som han fått kännedom om på grund av anställning eller uppdrag hos myndighet. anser i likhet med Moderata samlingspartiet att det saknas anledning att tillämpa en så sträng karensregel som den vilken föreslås i propositionen. bör således bifalla motion K2 (m) yrkande 5 och göra ett tillkännagivande av denna innebörd. Folkomröstning om medlemskap i (v) () anser att finansutskottets ställningstagande under rubriken om medlemskap i bort ha följande lydelse: Utskottet delar uppfattning att ändringarna av organisation och ställning endast har uppkommit ur behovet att EMU-anpassa och underlätta för ett eventuellt inträde i EMU. En mer oberoende riksbank behövs inte och penningpolitiken skall inte undandras ett direkt demokratiskt inflytande för de folkvalda. De föreslagna förändringarna skall enligt utskottet bara genomföras om svenska folket i folkomröstning skulle ja säga till ett medlemskap i och därmed till ett uppgivande av den nationella ekonomisk-politiska självbestämmanderätten. Utskottet vill hänvisa till reservation nr 12 av ledamot i finansutskottets betänkande 1997/98:FiU9 (s. 39). Utskottet delar uppfattningen i nämnda reservation, där det bl.a. anförs att det är självklart att svenska folket skall få ta ställning i EMU-frågan efter en omfattande debatt. Vad utskottet anfört bör med bifall till motion K6 (v) yrkande 1 som sin mening ge regeringen till känna. sedelutgivningsrätt (c, v) () och () anser att finansutskottets ställningstagande under rubriken bort ha följande lydelse: Utskottet vill erinra om följande uttalande i propositionen om medlemskap i unionen (prop. 1994/95:19): Om beslutar sig för ett deltagande i EMU:s tredje fas följer att beslut om utgivning av sedlar och mynt samt frågan om lagligt betalningsmedel överförs till den . Detta kräver också ändringar i bestämmelserna i regeringsformen om sedelutgivningsrätten. Den nuvarande har enhälligt godkänt denna del av proposition 1994/95:19 utan invändningar. Det svenska folket har i en folkomröstning tagit ställning för att skall vara medlem i EU, med förutsättningen att EU-medlemskapet inte omfattade medlemskapet i EMU:s tredje fas. Om majoritet nu vill ändra detta - utan att höra svenska folket på nytt - frångås utfästelsen till svenska folket. Detta skulle motverka förtroendet för och . Det vore enligt utskottet mycket farligt och beklagligt om man på detta sätt väljer att underminera legitimitet. Grundlagar har en särställning som måste respekteras. bör med bifall till motion K7 (c) som sin mening ge regeringen till känna att den ovan citerade formuleringen om EMU och sedelutgivningsrätten i proposition 1994/95:19 fortsatt skall gälla. Motion K8 (fp) yrkande 2 bör avstyrkas. sedelutgivningsrätt (fp) () anser att finansutskottets ställningstagande under rubriken bort ha följande lydelse: Enligt gällande lydelse av regeringsformen har riksbank monopol på att ge ut sedlar och mynt. Denna grundlagsregel syftar till att trygga betalningssystemet och penningvärdet genom att omöjliggöra för andra än , t.ex. svenska affärsbanker eller andra finansiella institutioner, att ge ut sedlar avsedda för cirkulation inom . I valutaunionens tredje fas är det emellertid den , , som har ensamrätt att tillåta sedelutgivning, och både ECB och nationella centralbanker inom valutaunionen kan ge ut sedlar som är legala betalningsmedel. Det kan visserligen hävdas att tar över svensk rätt så att en grundlagsändring inte skulle vara nödvändig. Utskottet anser emellertid att svensk grundlag bör ge en rättvisande bild av de faktiska förhållandena, och bestämmelserna om sedelutgivning i 9 kap. 13 § regeringsformen bör därför ändras. bör därför fatta det första vilande beslutet om sådan grundlagsändring . Det slutliga beslutet kan sedan fattas efter riksdagsvalet . Motion K8 (fp) yrkande 2 tillstyrks därmed medan motion K7 (c) avstyrks. Disposition av yttrandet 2 Motioner väckta med anledning av propositionen 3 Motioner från allmänna motionstiden 4 Ansvaret för valutapolitiken 5 ställning generellt och penningpolitiska mål 7 Öppenhet och insyn i verksamhet 10 synpunkter på lagförslaget 10 Riksdagsbehandlingen av rapporter om den förda penningpolitiken 13 Utskottsutfrågningar av riksbankschefen 14 Riksbanksledningens skyldighet att offentliggöra ekonomiska förhållanden 14 Prövning av ett beslut att skilja en direktionsledamot från hans uppdrag 15 Karenstid för direktionsledamot som lämnat sitt uppdrag 16 Folkomröstning om medlemskap i 17 revisorers granskning av 19 ställning generellt och penningpolitiska mål (v) 20 Direktionens protokoll (m, v) 21 Direktionens protokoll (fp) 21 Riksdagsbehandlingen av rapporter om den förda penningpolitiken (m, fp, kd) 22 Utskottsutfrågningar av riksbankschefen (m) 23 Riksbanksledningens skyldighet att offentliggöra ekonomiska förhållanden (m) 23 Prövning av ett beslut att skilja en direktionsledamot från hans uppdrag (m) 23 Karenstid för direktionsledamot som lämnat sitt uppdrag (m) 24 Folkomröstning om medlemskap i (v) 25 sedelutgivningsrätt (c, v) 25 sedelutgivningsrätt (fp) 26 ställning (prop. 1997/98:40)