yttr · GL05KU8Y · 1998-01-01 00:00:00 — Det framstår emellertid också som tydligt att paragrafens ordalydelse inte står i full överensstämmelse med motiven. Om lagtext och motiv inte stämmer överens är det en hävdvunnen tolkningsprincip att det är lagtexten som gäller. delar emellertid regeringens uppfattning att en sådan tolkningsprincip - också i fråga om regeringsformen - inte kan upprätthållas om den skulle leda till orimliga resultat. En strikt bokstavstolkning i strid med motivuttalanden skulle i vissa fall kunna leda till ett resultat som framstår som direkt stötande för allmän rättsuppfattning och få orimliga praktiska eller rättsliga konsekvenser. En sådan lagtolkning står som regeringen framhållit inte i överensstämmelse med svensk rättstradition. Enligt uppfattning kan det inte bortses från att det allmänt skulle framstå som stötande om grundlagsbestämmelsen skulle medföra att det betalas ut ersättning till t.ex. den vars verksamhet stoppas för att den innebär ett allvarligt hot mot människors hälsa eller miljön. Det bör som regeringen framhållit därför inte vara möjligt att fullt ut hävda en ren bokstavstolkning, utan ett vidare ändamålsperspektiv måste kunna anläggas. En sådan bedömning har också förekommit i den rättsvetenskapliga debatten om 2 kap. 18 § regeringsformen. Bestämmelsen i 2 kap. 18 § andra stycket regeringsformen måste enligt konstitutions-utskottets mening mot denna bakgrund trots sin ordalydelse uppfattas så att någon utvidgning av rätten till ersättning inte skett. När det härefter gäller den fråga om ersättningens storlek som tagits upp i motion Jo32 yrkande 4 (m) vill framhålla att grundlagsreglerna ger utrymme för lägre ersättningsnivåer än full ersättning. Beräkningen av ersättningen skall ske enligt grunder som anges i lag. Bl.a. gäller att ersättning i många fall inte betalas alls under en viss kvalifikationsnivå. Som framhålls i propositionen betalas enligt i vissa fall ersättning först sedan beloppet minskats med ett belopp som motsvarar vad som skall tålas utan ersättning, dvs. när skadan inte är betydande i förhållande till värdet på berörd del av fastigheten. Den föreslagna bestämmelsen i 31 kap. 6 § om att ersättning skall minskas med ett belopp som motsvarar vad fastighetsägaren är skyldig att tåla utan ersättning kan mot bakgrund också av vad utskottet ovan anfört om innehållet i 2 kap. 18 § andra stycket regeringsformen således inte anses stå i strid med denna grundlagsbestämmelse. anser inte heller att den bestämmelse i 31 kap. 4 § förslaget till miljöbalk som innebär att ersättning inte betalas förrän dispens i fråga om biotopskydd vägras strider mot bestämmelserna i 2 kap. 18 regeringsformen. Mot bakgrund av att grundlagsbestämmelserna föreskriver att det är förlusten som skall ersättas ter det sig rimligt att i dessa fall som kan avse ganska begränsade områden avvakta det beslut som innebär att en förlust klart och tydligt kan konstateras innan rätt till ersättning uppkommer. tillstyrker således regeringens förslag, såvitt gäller ersättning vid ingripanden från det allmänna, och avstyrker motionerna 1997/98:Jo32 yrkandena 3, 4 och 20, 1997/98:Jo34 yrkande 2 och 1997/98: Jo33 yrkande 30. När det slutligen gäller frågan om tillståndsplikt vid husbehovstäkt motiveras förslaget av behovet av att kunna stoppa täkter som kan befaras medföra skador på naturmiljön. Mot bakgrund av den princip om förvaltaransvar som uttrycks i inledningsparagrafen i förslaget till miljöbalk kan det enligt mening inte bortses från att husbehovstäkt kan utgöra ett allvarligt ingrepp i naturen. Det kan därför vara motiverat att se öppnandet av en husbehovstäkt som ändrad markanvändning och införa en tillståndsplikt för de fall hushållningen av naturresurser motverkas eller täkten skulle medföra en icke obetydlig skada på miljön. Eftersom ett vägrat tillstånd då inte kan anses som ett ingrepp i pågående markanvändning faller beslutet inte inom ramen för rätten till ersättning enligt 2 kap. 18 § andra stycket regeringsformen. vill också hänvisa till vad som sägs i propositionen del 1 s. 378 om att en tillståndsskyldighet inte införs obligatoriskt. Bemyndigandet till regeringen bör enligt propositionen kunna utnyttjas så flexibelt att tillståndsplikten kan begränsas till bara de områden som bör ges ett starkare skydd och till ett visst material, vanligtvis naturgrus. tillstyrker således propositionens förslag också när det gäller husbehovstäkt. Motionerna 1997/98:Jo32 yrkande 28, 1997/98: Jo34 yrkande 19 samt 1997/98:Jo33 yrkande 14 avstyrks därför. I beslutet har deltagit: (), (), (), (), Axel (), (), (m), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). Ersättning vid ingripanden från det allmänna , , och (alla m) anser att den del av utskottets yttrande under rubriken överväganden som börjar med "vill" och slutar med "yrkande 30" bort ha följande lydelse: Lagrådet har bedömt att de föreslagna reglerna om ersättning vid ingripan-den från det allmänna inte är förenliga med ordalydelsen av bestämmelsen i 2 kap. 18 § andra stycket regeringsformen. Enligt utskottets mening kan det inte bortses ifrån att den nya lydelsen av bestämmelsen innebär en ändring av rättsläget som får till följd att rätten till ersättning vid rådighetsin-skränkningar har utvidgats till att gälla också fall där myndigheter ingriper i pågående verksamhet av bl.a. miljöskäl. Utskottet anser att detta förhållande bör komma till uttryck i 31 kap. så att 4 § också omfattar samtliga sådana fall. Utskottet vänder sig också mot regeringens förslag när det gäller ersättning på grund av att biotopskyddsområde fastställts. Det saknas enligt utskottets mening tillräckliga skäl att i motsats till vad som gäller vid natur- eller kulturreservat knyta ersättningsrätten enbart till de fall dispens vägras. Eftersom ingripandet drabbar äganderätten eller förfoganderätten redan vid beslutet om biotopskyddsområde bör ersättning också betalas . När det gäller ersättningens storlek vill utskottet understryka att huvud-principen är att full ersättning skall utgå. De regler i som propositionen hänvisar till när det gäller visst avdrag från ersättningen är ett undantag från huvudprincipen. Enligt utskottets mening finns det inte tillräckliga skäl att som föreslagits göra ytterligare undantag från huvudprincipen och därmed försvaga denna princip till men för äganderätten och den enskildes ställning. Utskottet tillstyrker således motionerna 1997/98: Jo32 yrkandena 3, 4 och 20 samt 1997/98:Jo33 yrkandena 30. Motion 1997/98:Jo34 yrkande 2 får därmed anses tillgodo-sedd. (), (m), (), () och () anser att den del av utskottets yttrande under rubriken överväganden som börjar med "När det slutligen" och slutar med "avstyrks därför" bort ha följande lydelse: När det slutligen gäller frågan om husbehovstäkt föreslår regeringen att det skall införas en möjlighet till tillståndsplikt mot bakgrund bl.a. av att öppnandet av en husbehovstäkt i likhet med kommersiell täkt skall ses som ändrad markanvändning. vill understryka att begreppet pågående markanvändning inte får ges en orimlig tolkning. Öppnandet av en mindre husbehovstäkt inom jordbruk eller skogsbruk kan inte rimligtvis ses som ändrad markanvändning. anser i stället att öppnandet av en husbehovstäkt skall ses som ett led i en naturlig pågående användning av jordbruks- eller skogsbruksmark. Införandet av en möjlighet att kräva tillstånd innebär dessutom att det inte betalas ersättning för ingreppet från det allmännas sida, vilket enligt mening får anses stå i strid med 2 kap. 18 § regeringsformen. tillstyrker således motionerna 1997/98:Jo32 yrkande 28, 1997/98:Jo33 yrkande 14 och 1997/98:Jo34 yrkande 19. Propositionens syn på bestämmelserna i 2 kap. 18 § andra stycket regeringsformen och dess motiv 6 Ersättning vid ingripanden från det allmänna 10 Tillstånd för husbehovstäkt 11