yttr · GL05AU5Y · 1998-01-01 00:00:00 — Näringslivet måste ta ett betydligt större ansvar för rekrytering, praktik, kompetensutveckling, rehabilitering och inrättandet av anpassade arbetstillfällen för funktionshindrade. Lågkvalitativa volymåtgärder som ALU, API, OTA m.fl. bör avvecklas och ersättas av kompetenshöjande utbildningsvikariat och arbetsmarknadsutbildning. Det arbetsmarknadspolitiska volymkravet bör tas bort liksom en rad detaljregleringar för de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Detta skulle öka flexibiliteten och bidra till en större lokal handlingsfrihet för arbetsförmedlingsnämnderna. En friare medelsanvändning bör tillåtas inom ramen för decentraliserade beslutsformer. En förutsättning är dock att de nationellt definierade målen för arbetsmarknadspolitiken kan tillgodoses. Kraftigare insatser bör sättas in för att stödja särskilt utsatta grupper, exempelvis funktionshindrade, äldre, lågutbildade och invandrare. Vidare krävs det reformer inom arbetsrättens område för att tillgodose berättigade krav på trygghet i det nya läget där korttidsarbete, uthyrd arbetskraft och egenföretagande blivit vanligare. anser i motion Fi21 yrkandena 1 och 6 (båda delvis), 7, 9, 10 (delvis), 11 (delvis) samt 33 (delvis) att den ekonomiska politiken måste utformas så att den aktivt bidrar till ett ekologiskt och socialt hållbart samhälle. Partiet föreslår något som det betecknar som en grön skattereform. Reformen innebär att skatten på arbete sänks medan skatter på energi, utsläpp och råvaruförbrukning höjs. Partiet menar att bör växlas . bedömer att regeringens prognos i fråga om arbetslösheten är alltför optimistisk och har karaktären av politiskt betingad glädjekalkyl. Baserat på prognos räknar partiet med en arbetslöshet på med den av regeringen föreslagna politiken. Målet för den ekonomiska politiken är bl.a. en öppen arbetslöshet på och ett kraftigt minskat antal personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, ökad jämlikhet mellan könen, en stärkt fördelningspolitik och att miljöskulden upphör. Som ett led i att bekämpa arbetslösheten och förbättra människors livskvalitet föreslås att arbetstiden förkortas. I ett första steg bör arbetstiden förkortas . Arbetstidsförkortningen bör genomföras genom övergripande "kontrakt" mellan staten och arbetsmarknadens parter. Staten inför ändringar i arbetstidslagen och detaljerna fastställs i avtal på arbetsmarknaden. Den nuvarande dispositiviteten behålls i arbetstidslagen. skall arbetstiden vara . räknar med att av minskningen av arbetstiden kan komma att kompenseras av en förbättrad produktivitet. Resten av arbetstidsbortfallet beräknas ge fler arbetstillfällen. Frågan om lönekompensation bör avgöras vid fackliga förhandlingar. Reformen kommer att innebära ett minskat skatteunderlag men också reducerade kostnader för arbetslösa. Den innebär en nettobesparing på enligt partiets beräkningar. Partiet är kritiskt till den arbetsmarknadspolitik som förts . Den har inriktats på att "pressa in" ett stort antal människor i olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder i syfte att minska den öppna arbetslösheten. Många av de aktuella åtgärderna håller låg kvalitet eller tränger undan "riktiga" arbeten i offentlig verksamhet eller inom den privata sektorn. Bl.a. bör resursarbeten, generationsväxling och offentliga tillfälliga arbeten för äldre arbetslösa (OTA) avskaffas. En del av de medel som används till arbetsmarknadspolitiska åtgärder bör överföras till kommuner och landsting. Partiet föreslår att kommunerna tillförs , 2,8 miljarder och 3,9 miljarder . Tillsammans med arbetstidsförkortningen beräknas ett sådant ökat anslag till kommunerna leda till balans på arbetsmarknaden omkring . Om inte genomför den arbetstidsförkortning som partiet förordar måste kommunerna tillföras ytterligare medel. I partimotion Fi55 föreslår partiet att regeringen analyserar effekterna av en överföring av arbetsmarknadspolitiska medel till kommunsektorn för att skapa sysselsättning där. Det framhålls i motion Fi21 också att det är viktigt att förenklingar genomförs i den arbetsrättsliga lagstiftningen och att institutionella förändringar genomförs i syfte att underlätta en samhällsekonomiskt bra lönebildning. En politik för minskad ofrivillig arbetslöshet och ett godtagbart välstånd kräver att företagen blir fler och större. Näringspolitiken måste särskilt inriktas på små och medelstora företag, och det bör särskilt satsas på kvinnor som företagare. föreslår sänkta arbetsgivaravgifter inom ramen för den föreslagna skatteväxlingen. Arbetslöshetsförsäkringen bör samordnas med sjukförsäkringen och föräldraförsäkringen. Ersättningsnivån bör vara av inkomster upp till 4,2 basbelopp och för inkomster därutöver, s.k. brutet tak. Ett övre tak bör gälla vid inkomster på 6,5 basbelopp . Kvalificeringstiden för rätt till a-kassa bör sänkas och möjligheter bör införas till s.k. friår med a-kasseersättning över hela landet. förespråkar i motion Fi22 (yrk. 1 delvis) en social och ekologisk marknadsekonomi. Partiet vänder sig mot att regeringens målsättning när det gäller kampen mot arbetslösheten är att halvera den öppna arbetslösheten. Valet av mål riskerar att leda till fel åtgärder. Målet bör i stället vara att halvera den totala arbetslösheten och fokus bör sättas på en ökad sysselsättning. Enligt partiet kan nya arbetstillfällen främst skapas i de mindre företagen och i den privata sektorn. Ett gynnsamt klimat för små- och nyföretagande är därför av största vikt för att sunda statsfinanser skall uppnås i kampen mot den höga arbetslösheten. Stora satsningar på forskning och utbildning är nödvändiga för att svenskt näringsliv skall bli konkurrenskraftigt. Regelverket kring företagen måste avbyråkratiseras. Inför varje nytt lagstiftningsärende bör regeringen pröva förslagens effekt för företagandet. Dubbelbeskattningen måste avskaffas och ett permanent riskkapitalavdrag införas. Arbetsrätten måste också reformeras så att den bättre svarar mot dagens arbetsmarknad och unga människors syn på arbete och flexibilitet. Särskilt små företag drabbas av dagens stela regelverk. Ökade krav på flexibilitet i arbetslivet ställer högre krav på fortlöpande kompetensutveckling. föreslår att ett system med individuella utbildningskonton införs. För privatpersoner bör det införas en möjlighet till skattereduktion av arbetskostnaden för tjänster som utförs i det egna hemmet. Taket för en sådan reduktion bör vara . Arbetsmarknadspolitiken måste enligt utgå från subsidiaritetsprincipen. Politikens uppgift är att fungera som ett försäkringssystem för den som blir arbetslös vid normala konjunktursvängningar och att underlätta nödvändig omställning från krympande till växande sektorer. Arbetslinjen skall eftersträvas där meningsfull sysselsättning och utbildning skall erbjudas framför passivt kontantstöd vid arbetslöshet. I motionen framhålls också att arbetslöshetsförsäkringen skall vara en omställningsförsäkring som delvis finansieras genom avgifter. Genom en högre grad av avgiftsfinansiering uppnås ett bättre samband mellan lönebildning och arbetslöshet. Branschvisa avgifter som återspeglar arbetslösheten inom sektorn skapar incitament för övergångar till sektorer med bättre framtidsmöjligheter. Ersättningsnivån bör vara av den tidigare inkomsten. Arbetsmarknadspolitiken bör harmoniseras med den ekonomiska politiken och regionalpolitiken. Det krävs enligt vad som sägs i motionen en aktiv generell regionalpolitik där näringsliv och offentlig sektor i glesbygd kompenseras för långa avstånd, små lokala marknader, brist på utbildad personal, sämre kringservice m.m. En väl utbyggd infrastruktur är ett av de viktigaste medlen för att skapa goda förutsättningar för hela utveckling. Utskottet lämnar här en redovisning av det aktuella arbetsmarknadsläget. Utskottet vill särskilt markera att denna redovisning bygger på den statistik AMS har publicerat för arbetsmarknadsläget . Motsvarande statistik från är inte tillgänglig när detta yttrande beslutas. Av AMS månadsstatistik för framgår bl.a. följande. Arbetslösheten minskar kontinuerligt sedan inledningen av . var 247 000 öppet arbetslösa, vilket motsvarar av arbetskraften och av befolkningen. Det var 92 000 färre än och 16 000 färre än . Antalet personer som befann sig i någon arbetsmarknadspolitisk åtgärd uppgick till 194 000. Detta motsvarar av arbetskraften och av hela befolkningen. Jämfört med har åtgärdsvolymen minskat med 28 000 och jämfört med mars med 4 000 personer i genomsnitt . Summan av personer som är arbetslösa eller i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, det s.k. obalanstalet, var 440 000 personer - 243 000 män och 197 000 kvinnor - eller av arbetskraften. Detta är den lägsta noteringen . var talet 13,2. Under den senaste månaden har obalanstalet minskat med 21 000 personer. Allt färre ungdomar i åldrarna är arbetslösa eller sysselsatta i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Denna grupp bestod av 73 000 personer. Det är en minskning med 29 000 personer jämfört med och med 3 000 jämfört med . anmäldes 38 000 lediga platser till arbetsförmedlingen, vilket är 7 000 fler än motsvarande månad . Däremot var det 3 000 platser färre än detta år. Detta beror troligen på att det var färre arbetsdagar än på grund av påskhelgen. Flest platser har tillkommit inom den offentliga tjänstesektorn. Antal platser inom undervisning och hälso- och sjukvård var 11 400, vilket innebär en ökning . Drygt hälften av dessa platser var tillsvidareanställningar eller vikariat som varade . De långtidsarbetslösa, dvs. personer som varit kontinuerligt arbetslösa eller, om personen är , , var 48 000 färre än . Antalet uppgick till 55 000, vilket är en minskning med 2 000 . De långtidsarbetslösa i åldern var 7 400, 11 800 färre än . är det första län som har uppnått målet att inga ungdomar skall vara arbetslösa . varslades 2 300 personer om uppsägning. Det var 2 100 färre än månaden före och 1 400 färre än . Arbetslösheten är ett slöseri med resurser och en olycka för dem som drabbas. Den skapar klyftor och påfrestningar både för den enskilde och för samhället. Hög arbetslöshet och minskad sysselsättning innebär att det i längden kan vara svårt att upprätthålla välfärd och en god offentlig service. Det är genom arbete som välfärden säkras. Den utveckling svensk ekonomi har haft har inneburit svåra påfrestningar med höga arbetslöshetstal och minskande sysselsättning. För att rädda välfärden har det varit nödvändigt med ett omfattande saneringsprogram. Utskottet kan därför med tillfredsställelse konstatera att den saneringspolitik som regeringen genomfört tillsammans med har inneburit att den negativa trend som funnits i svensk ekonomi har brutits. Detta har bl.a. lett till att sysselsättningen nu stiger. Förbättringarna i ekonomin har också inneburit att flera satsningar har kunnat genomföras som medfört att den öppna arbetslösheten sjunkit. Att dessa satsningar fått avsedd verkan bekräftas av ovanstående beskrivning av det nuvarande arbetsmarknadsläget. Utskottet, som noterar att SCB:s statistik för ännu inte är tillgänglig, kan konstatera att SCB:s statistik för visar att sysselsättningen har ökat jämfört med . Länsarbetsnämnderna har tagit fram översikter över arbetsmarknaden i respektive län. Dessa kommer att ligga till grund för den nationella prognos över arbetsmarknadsläget som AMS utarbetar och som kommer att publiceras . I länsarbetsnämndernas prognoser görs bedömningen att sysselsättningen kommer att öka och och arbetslösheten att sjunka. Sysselsättningsökningen kommer framför allt att ske i den privata sektorn. Det är särskilt utbildad arbetskraft som kommer att efterfrågas. I prognoserna varnas för att det är och även framöver kan bli brist på vissa yrkesgrupper. Särskilt efterfrågas personer med kvalificerad högskolekompetens. Det är brist främst på datatekniker och civilingenjörer, men inom vissa län är det även brist på lärare och personer med vårdutbildning. Detta kan leda till s.k. flaskhalseffekter och det kan motverka företagens expansion. Det finns skäl att anta att den gynnsamma utvecklingen kommer att fortsätta. I flera motioner framförs tvivel på att det skall vara möjligt att uppnå målet att reducera den öppna arbetslösheten till , det s.k. halveringsmålet. Vidare framför flera oppositionspartier att detta mål bör ändras till att avse den totala arbetslösheten eller i stället ta sikte på antalet nya arbetstillfällen. När det gäller den sistnämnda frågan anser utskottet att det är viktigt att ställa upp ett mål som kan kvantifieras utan att misstolkas, som målet måste kunna uppnås med tillgängliga medel. Halveringsmålet uppfyller dessa krav. Utskottet vill dock i likhet med regeringen betona att halveringsmålet inte är tillräckligt. Det slutliga målet måste vara att uppnå full sysselsättning. Vad sedan gäller frågan om det är möjligt att uppnå halveringsmålet kan utskottet konstatera att det finns flera bedömare som ifrågasätter detta. En av dessa är () som, i sin rapport , inte ansett att det är möjligt att nå målet . I KI:s medelfristiga kalkyler beräknas arbetslösheten bli . Även Nordbanken har förutspått en högre arbetslöshet. Nordbanken antar att den öppna arbetslösheten kommer att vara . Utskottet vill påpeka att det är en väsentlig skillnad mellan regeringens antaganden och de bedömningar som görs på annat håll. Regeringen kan till skillnad från andra bedömare aktivt påverka utvecklingen. Om regeringen skulle se att det finns en överhängande risk för att halveringsmålet inte uppnås, kan den vidta olika åtgärder och därmed ändra förutsättningarna för att uppnå målet. För att sysselsättningen skall öka krävs goda förutsättningar för de små och medelstora företagen. Utskottet anser att de allmänna villkoren för företagande har blivit bättre. Förstärkningen av de offentliga finanserna har medfört ett kraftigt räntefall, vilket har lett till att det är mer lönsamt för företagen att investera. Den låga och stabila inflationen har dessutom inneburit en större förutsägbarhet för företagen. Vidare har arbetsgivaransvaret för sjuklöneperioden förkortats från 28 . Socialavgifterna har reducerats för att särskilt gynna de mindre företagen. Regelförenklingar har införts, t.ex. när det gäller att erhålla F-skattsedel. Det har också genomförts olika satsningar för att underlätta för intresserade att starta eget. Som exempel kan nämnas att det fr.o.m. /98 är möjligt för arbetstagare att få tjänstledigt från sitt ordinarie arbete för att kunna starta eller bedriva eget. Utskottet anser att det är viktigt att regeringen fortsätter förenklingen av regelsystemet på det sätt som är beskrivet i propositionen. Småföretagardelegationen som omnämns i propositionen kommer att lämna sitt slutbetänkande . En fråga som har tagits upp i flera motioner rör olika åtgärder för att särskilt stimulera tjänste- och servicesektorn. har behandlat motionsyrkanden med liknande innehåll (se bet. 1997/98:NU10). noterade då att den s.k. har remissbehandlats. Vidare noterades att föreslagit att medlemsländerna skall kunna sänka mervärdesskatten på vissa arbetsintensiva tjänster i syfte att öka sysselsättningen. konstaterade vidare att både finansminister och skatteminister uttalat sig positivt om förslaget. Regeringen har vidare genom tilläggsdirektiv (dir. 1998:4) gett (Fi 1996:4) i uppdrag att utreda införandet av ett förenklat deklarations- och redovisningsförfarande för inkomsttaxering och redovisning enligt redovisningslagstiftningen för mindre tjänsteföretag som bedrivs som enskild näringsverksamhet. Uppdraget skall behandlas med förtur. Enligt vad arbetsmarknadsutskottet erfarit bereds dessa frågor inom . Utskottet delar därför inte den inställning som flertalet av oppositionspartierna har och som innebär att det inte vidtas tillräckliga åtgärder för att stimulera företagande. En annan omständighet som kommer att få betydelse för sysselsättningen är de extra resurser som anslås till den kommunala sektorn. Med hjälp av dessa medel skall skolan, vården och omsorgen stärkas. Effekten kommer med stor sannolikhet att bli att efterfrågan på arbetskraft ökar. En viktig förutsättning för att halveringsmålet skall nås är att lönebildningen fungerar. Utskottet anser i likhet med flera oppositionspartier att lönebildningen under en följd av år inte har fungerat tillfredsställande. Vad som skall betraktas som en väl fungerande lönebildning och hur den skall åstadkommas finns det dock olika uppfattningar om. I flera motioner föreslås bl.a. förändringar i arbetsrätten och arbetslöshetsersättningen för att därigenom förbättra lönebildningen. Ändringarna i arbetsrätten rör i denna del de s.k. konfliktreglerna. Utskottet vill i sammanhanget erinra om att regeringen har tillsatt en utredning som i nära samarbete med parterna skall se över medlingsfunktionen, men också analysera vilka effekter på lönebildningen och arbetslöshetsnivån som övriga förslag från parterna kan ha. Utredningen presenterade ett delbetänkande och skall slutföra sitt arbete . Utskottet kan också notera att medvetenheten bland arbetsmarknadens parter om lönebildningens effekter har ökat och att de avtal som har träffats innebär att inflationsförväntningarna nu är låga. Med hänsyn till vad som sagts ovan anser arbetsmarknadsutskottet att mycket talar för att halveringsmålet kommer att uppnås. Utskottet anser inte att det finns någon anledning att ändra denna målsättning till förmån för några andra mål. Utskottet vill dock betona att halveringsmålet bara skall betraktas som ett delmål. I likhet med regeringen anser utskottet som framgått ovan att det på måste handla om att uppnå full sysselsättning. Den framtida arbetsmarknaden kommer att ställa allt högre krav på den enskildes kunskaper. Det är därför angeläget att man sätter in olika insatser för att förbättra de arbetslösas förutsättningar att erhålla arbete. Ökade satsningar på arbetsmarknadsutbildning är en väg. En brist inom arbetsmarknadsutbildningen är att det inte har varit möjligt att tillhandahålla tillräckligt många kvalificerande yrkesutbildningar. Detta har berott på att dessa utbildningar är mycket kostsamma. Kravet på att uppnå det s.k. volymmålet, som innebär att ett angivet antal personer i genomsnitt skall delta i arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller i yrkesinriktad rehabilitering, har förhindrat att yrkesutbildningar anordnas i den utsträckning som varit önskvärt. Detta har i sin tur kunnat leda till s.k. flaskhalseffekter. Utskottet uppmärksammade saken vid behandlingen av budget (se bet. 1997/98:AU1). För att motverka detta föreslog utskottet ett tillkännagivande om att regeringen skulle vara fri att ändra det uppsatta volymmålet - i budgetpropositionen -192 000 personer i genomsnitt - om detta skulle komma att motverka att kvalificerade yrkesutbildningar anordnades. fattade beslut i enlighet med utskottets förslag (rskr. 1997/98:125). Därefter har regeringen skurit ned volymmålet i förhållande till budgetpropositionen. Det uppgår nu enligt regleringsbrev till 182 000 personer i genomsnitt exklusive de personer som deltar i regeringens särskilda IT-satsning. Med detta kan utskottet konstatera att det ges ett större utrymme för att anvisa arbetslösa till arbetsmarknadsutbildning. En annan viktig utbildningssatsning är det s.k. . Genom den satsningen ges i huvudsak arbetslösa möjlighet att skaffa sig en gymnasiekompetens. Åtgärden har varit framgångsrik, och det är fler kvinnor än män som tagit chansen att komplettera sin utbildning. Man får i detta sammanhang inte glömma bort att det även är angeläget att de som redan har ett arbete ges tillfälle till fortbildning och vidareutbildning. Denna kompetensutveckling bör enligt utskottets mening i första hand ske på arbetsplatserna. anser att det behöver inrättas s.k. framtidsfonder för att behovet av kompetensutveckling skall kunna tillgodoses, fonder som skall finansieras av arbetsgivaren. I anslutning till detta kan utskottet konstatera att det har tillsatts en arbetsgrupp inom som skall se över frågor om kompetensutveckling i arbetslivet. Arbetsgruppen, i vilken arbetmarknadens parter deltar, har till uppgift är att lämna förslag till hur parternas gemensamma arbete för ökad kompetensutveckling i arbetslivet kan stödjas av regeringen. Arbetsgruppen skall avrapportera sitt arbete . Utskottet, som inte vill föregripa detta arbete, kan inte ställa sig bakom förslag i denna del. Även de satsningar som görs i skolor och högskolor, däribland på distansutbildning och decentraliserad utbildning, är enligt utskottets mening viktiga. Dessa investeringar i utbildning måste ses över . Utskottet är övertygat om att detta kommer att leda till en gynnsam utveckling av sysselsättningen och minska arbetslösheten på . Andra viktiga åtgärder för att anpassa den enskilde för den nya arbetsmarknaden är att erbjuda IT-utbildning. Exempel på sådana satsningar är det nationella program för IT-utbildning som skall bedrivas . Utbildningen bedrivs i projektform inom ramen för arbetsmarknadsutbildningen och beräknas omfatta 10 000 personer som får en högkvalitativ utbildning. Utskottet kan i sammanhanget notera att regeringen enligt propositionen överväger en satsning på IT-utbildning inom den offentliga sektorn. Syftet är att stärka IT-kunskapen där och att främja en jämn könsfördelning inom IT-området. Regeringen kommer också att presentera ett IT-program för skolan. I flera motioner förs det fram förslag om att arbetslöshetsförsäkringen bör förändras och att en allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring bör införas. Enligt motionärerna måste försäkringens roll som omställningsförsäkring särskilt betonas. , , och anser samtliga att egenfinansieringen bör öka. Såsom utskottet har uppfattat de olika partiernas förslag överensstämmer , och förslag i stort vad gäller konstruktionen av finansieringen. förordar däremot en annan lösning. Det förslag som de förstnämnda partierna förordar bygger på att en höjd egenfinansiering min-skar statens utgifter på utgiftsområde 13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet. förslag utgår i stället från den finansieringsmodell som gäller . anser att den s.k. finansieringsavgiften, dvs. den avgift som arbetslöshetskassorna betalar till staten för att delfinansiera statens kostnader för försäkringen, skall höjas. En sådan höjning förutsätter att arbetslöshetskassorna höjer medlemsavgifterna. Det kan erinras om att förändringarna i fråga om arbetslöshetsförsäkringen bl.a. innebar att kompensationsnivån för de ersättningsberättigade höjdes. Detta finansierades genom att finansieringsavgiften höjdes, vilket innebar att den genomsnittliga medlemsavgiften ökade från ca till ca . förslag om höjd medlemsavgift med ca innebär en förstärkning av statsbudgetens inkomstsida, men inga ändringar i utgiftssidan. Detta är en förklaring till att partiets förslag på utgiftsområde 13 överensstämmer med regeringens förslag. Utskottet återkommer till detta vid sin behandling av ramarna. Enligt , innebär en ökning av egenavgifterna att lönebildningen skulle påverkas. Denna ståndpunkt grundar sig på föreställningen att de fackliga organisationernas lönekrav på branschnivå skulle anpassas mer till arbetslösheten bland de egna medlemmarna om avgiften till kassan bättre speglade kostnaden för arbetslöshetsersättningen i kassan. Det finns enligt utskottets mening flera skäl som talar mot ett sådant system. För att systemet skulle fungera i praktiken skulle det i princip krävas att varje avtalsområde motsvarade en arbetslöshetskassas verksamhetsområde, vilket inte är fallet . På t.ex. SACO-området finns en gemensam kassa för samtliga akademikerförbund. Ett rent statligt system för arbetslöshetsförsäkringen skulle vara uteslutet, eftersom samtliga försäkrade då skulle tillhöra en och samma arbetslöshetskassa. Alternativet skulle i så fall vara en ordning med differentierade ersättningar som grundade sig på yrkestillhörighet. Detta skulle kräva en omfattande byråkrati. Till detta kommer att den nya arbetslöshetskassa (ALFA) som inrättats kan ansluta alla yrkesgrupper.