yttr · GL05KU4Y · 1998-01-01 00:00:00 — Flera remissinstanser har framfört att det föreligger ett stort behov av att få registrera uppgifter om diagnoser i registren. Regeringen är dock inte beredd att föreslå att registrering av diagnoser blir generellt tillåten i registren. Ett visst undantag från registreringsförbudet bör enligt regeringen dock kunna införas. Regeringen anför att mot bakgrund av vad som framkommit kan som det viktigaste behovet av diagnosuppgifter identifieras angelägna uppföljningsändamål. Regeringen anser att den bör ges ett bemyndigande att om det behövs för angelägna uppföljningsändamål få föreskriva att uppgifter om sjukdomsdiagnos skall få registreras i begränsad omfattning. Sådan registrering skall endast få avse vissa socialförsäkringsregister. Regeringen påpekar att av bestämmelserna i de nuvarande registerlagarna för socialförsäkringsområdet följer att en uppgift om t.ex. en läkares eller annan vårdgivares namn, specialistkompetens eller namn på praktik inte får antecknas i ett register, om det därmed finns risk att av registret något sådant förhållande som avses i 4 § eller 6 § andra stycket datalagen indirekt kan komma att framgå om den försäkrade. Denna ordning bör enligt regeringen i konsekvens med vad som anförts om registrering av diagnoser bestå. När det gäller den begränsning som gäller för de lokala sjukförsäkringsregistren i fråga om uppgifter om att en person är eller har varit föremål för tvångsingripanden bör enligt regeringen denna begränsning inte föras över till den nya registerlagen. Sådana uppgifter behövs vid handläggning av sjukpenningärenden och ärenden om tillfällig föräldrapenning. Regeringen anför att i övrigt måste uppräkningen av känsliga uppgifter som skall få registreras utökas med sådana uppgifter som får antecknas enligt SjfrL och sådana som behövs för handläggningen av tandvårdsärenden. Möjlighet till elektronisk akthantering Som redovisats ovan föreslår regeringen att det inom socialförsäkringsadministrationen bör införas en möjlighet till elektronisk akthantering. Enligt regeringen kan därigenom syftet med ADB-stödet inom socialförsäkringen, dvs. en rationell, rättssäker och effektiv handläggning av ärendena, lättare uppnås. Genom att en handling i sin helhet skall kunna tas in i den elektroniska akten och då handläggaren bör kunna få skriva fri text i akten, måste akten enligt regeringen utan några begränsningar få innehålla känsliga uppgifter. Regeringen framhåller att i likhet med vad som gäller på skatte- och exekutionsområdet bör dock förutsättningen för detta vara att uppgiften lämnats i ett ärende eller att den behövs för handläggningen av ärendet. Regeringen anser att till skydd för den personliga integriteten skall särskilda begränsningar gälla i fråga om sökbegrepp och en kortare gallringsfrist. Vidare bör möjligheten till elektronisk akthantering begränsas till försäkringskassornas och RFV:s handläggning av ärenden. För att informationen i en elektronisk akt skall kunna återfinnas måste enligt regeringen det socialförsäkringsregister i vilken akten finns innehålla uppgifter som behövs för att identifiera dels det ärende till vilken akten hör, dels olika handlingar som ingår i akten. Registret bör också innehålla uppgift om att en handling inte finns i akten. Enligt regeringen kan uppgifterna sägas utgöra ett elektroniskt dagboksblad. Regeringen påpekar att det föreslagna handläggningsstödet genom elektroniska akter inte innebär att beslut i ärendena skall kunna upprättas i form av s.k. elektroniska dokument och således inte behöva finnas i pappersbaserad form hos försäkringskassa eller RFV. Inte heller i övrigt är avsikten att det som föreslås om elektroniska akter skall medföra ändringar i generella regler, såsom regler om bevarande och gallring av allmänna handlingar. De föreslagna bestämmelsernas räckvidd är enligt regeringen begränsad till registerområdet. Enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100, SekrL) gäller som huvudregel sekretess inom hälso- och sjukvården för upppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Detsamma gäller i annan medicinsk verksamhet, såsom t.ex. rättsmedicinsk och rättspsykiatrisk undersökning. Sekretessen på hälso- och sjukvårdsområdet avgränsas alltså med ett omvänt skaderekvisit. Detta innebär att en uppgift inte får lämnas ut, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller hans närstående lider men. I 7 kap. 7 § SekrL föreskrivs att sekretess gäller hos allmän försäkringskassa, och domstol i ärende enligt lagstiftningen om allmän försäkring eller arbetsskadeförsäkring eller om annan jämförbar ekonomisk förmån för enskild, eller om läkarvårdsersättning eller ersättning för sjukgymnastik, för uppgift om någons hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Samma sekretess gäller hos annan myndighet på vilken det ankommer att handlägga ärende enligt lagstiftning som har nämnts. Sekretessen på socialförsäkringsområdet avgränsas således med ett rakt skaderekvisit. Sekretessen gäller därmed bara om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men, om uppgiften röjs. Frågan om skärpning av sekretessen inom socialförsäkringsområdet togs upp till behandling vid tillkomsten av SjfrL. I proposition 1992/93:193 om sjukförsäkringsregister hos de allmänna försäkringskassorna framhöll departementschefen att några av de mest känsliga slagen av uppgifter, nämligen diagnos, tvångsingripande samt förekomsten av utredning om sociala förhållanden som utförts av fösäkringskassan enligt förslaget inte skulle få registreras i ett lokalt sjukförsäkringsregister (s. 56 f.). Detta förhållande måste enligt departementschefen tas i beaktande vid övervägande om vilket sekretesskydd som skall gälla för personuppgifter i verksamhet. Departementschefen konstaterade vidare att en utgångspunkt vid utformningen av de egentliga sekretessbestämmelserna i sekretesslagen hade varit att inte skapa mera sekretess än som var oundgängligen nödvändigt. För försäkringsområdet hade denna utgångspunkt inneburit att ett rakt skaderekvisit valts för att avgränsa det sekretesskyddade området. Enligt departementschefens mening innebar inte den omständigheten att fått ett övergripande samordningsansvar för rehabiliteringsverksamheten i och för sig att de överväganden som legat till grund för utformningen av socialförsäkringssekretessen inte längre skulle vara relevanta. Mot de försäkrades intresse av sekretesskydd stod nu liksom tidigare behovet hos myndigheter och andra som deltar i rehabiliteringen av försäkrade att få information från för sitt rehabiliteringsarbete. Genom utformningen av de nya rehabiliteringsbestämmelserna hade enligt departementschefen kravet på den försäkrades medverkan i rehabiliteringen blivit tydliggjort på ett sätt som inte varit fallet. Departementschefen framhöll att ett medgivande från den enskilde att får samverka med annan i och för sig inte innebär att den enskilde givit klartecken för att uppgifter om hans hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden får lämnas ut till annan. I den mån samtycke till att lämna ut uppgifter inte gick att få från den enskilde fick pröva om bestämmelsen i 7 kap. 7 § SekrL medger utlämnande utan samtycke. När det gäller tillämpningen av den bestämmelsen kunde enligt departementschefen ledning hämtas från bl.a. uttalanden av JO. Mot bakgrund av vad som anförts ansåg departementschefen att utformningen av socialförsäkringssekretessen ger de försäkrade ett tillfredsställande skydd även i den nya rehabiliteringsverksamheten. Departementschefen ställde sig vidare frågan om de ADB-baserade sjukförsäkringsregistren skulle komma att innebära att sekretesskyddet blev sämre. Härvid framhöll departementschefen de långt gående begränsningar som hade föreslagits i fråga om åtkomst och utlämnande av uppgifter från registren. Endast om ett utlämnande kunde ske enligt sekretessbestämmelserna kunde det bli aktuellt att lämna ut uppgifter på ADB-medium. De enda som kunde få uppgifter på ADB-medium enligt förslaget var andra lokalkontor, centralkontor och RFV. Hos de mottagande instanserna var sekretessen densamma som hos det utlämnande lokalkontoret. Med hänvisning till vad som anförts ansåg departementschefen att det inte var nödvändigt att införa ett omvänt skaderekvisit för sekretessprövningen på socialförsäkringsområdet. Vid sin behandling av proposition 1992/93:193 inhämtade socialförsäkringsutskottet ett yttrande från . (1992/93:KU6y) yttrade sig därvid över bl.a. en motion i vilken yrkades att de lokala sjukförsäkringsregistren inte skulle inrättas, bl.a. på grund av stor tveksamhet rörande sekretessfrågorna. Enligt utskottets mening hade i detta avseende inte kommit fram något som gav anledning att inte tillstyrka propositionen. hade inte någon annan uppfattning än (bet. 1992/93:SfU19). följde utskottet (rskr. 1992/93:366). Även i samband med tillkomsten av SofrL togs frågan om skärpning av sekretessen på socialförsäkringsområdet upp till behandling. I proposition 1994/95:8 Lag om socialförsäkringsregister anförde regeringen att den omständigheten att uppgifter får lämnas ut på ADB-medium inte innebär någon förändring av de förutsättningar för utlämnande som föreligger enligt sekretesslagen. Endast om ett utlämnande kan ske enligt sekretessbestämmelserna, kunde det enligt regeringen bli aktuellt att utnyttja den möjligheten till utlämnande på ADB-medium som kunde finnas. Regeringen anförde att det således kunde konstateras att det redan fanns sekretessbestämmelser som var tillämpliga på uppgifterna i ett socialförsäkringsregister. Enligt regeringens mening hade det heller inte kommit fram något som gav anledning att överväga en ändring av sekretessbestämmelserna. Den rådande utformningen av sekretessreglerna fick anses ge de registrerade personerna ett tillfredsställande skydd. Vid sin behandling av propositionen jämte en följdmotion gjorde varken (1994/95:KU1y) eller socialförsäkringsutskottet (bet. 1994/95:SfU3) någon annan bedömning. följde utskottet (rskr. 1994/95:60). I propositionen påpekar regeringen att frågan om förstärkning av sekretessen på socialförsäkringsområdet uppmärksammats av vissa remissinstanser. Regeringen konstaterar att denna fråga togs upp till behandling vid tillkomsten av SjfrL. Regeringen framhåller att regering och riksdag emellertid fann att det inte fanns skäl att ändra sekretessreglerna inom socialförsäkringsområdet. Därvid hänvisar regeringen till vad som anfördes om att utgångspunkten vid utformningen av sekretessreglerna hade varit att inte skapa mer sekretess än som var oundgängligen nödvändigt. För socialförsäkringsområdet hade detta inneburit att ett s.k. rakt skaderekvisit hade valts för att avgränsa det sekretesskyddade området. Den omständigheten att sjukförsäkringsregistren var ADB-baserade ansågs inte motivera en skärpning av sekretessen. Regeringen framhåller att det i detta sammanhang hänvisades till de begränsningar som hade föreslagits för åtkomst och utlämnande av uppgifter från registren. Regeringen påpekar att det även senare vid olika tillfällen förts fram kritik mot den nuvarande sekretessregleringen inom socialförsäkringsområdet. Bland annat har vissa statliga utredningar föreslagit skärpning av sekretessen inom detta område. I föreliggande sammanhang utgår regeringen emellertid från att de känsliga uppgifterna i registren i allmänhet kommer att vara sekretessbelagda oavsett om det föreligger ett rakt eller omvänt skaderekvisit. Det bör enligt regeringen således inte för denna situation vara av avgörande betydelse vilket skaderekvisit som gäller. Regeringen föreslår att socialförsäkringsregister genom sambearbetning skall få tillföras uppgifter från andra socialförsäkringsregister. Socialförsäkringsregister skall även genom sambearbetning få tillföras uppgifter som lämnas till en allmän försäkringskassa eller RFV med stöd av en särskild bestämmelse i lag eller förordning om lämnande av uppgifter. Enligt regeringen skall det i lagen anges att det av föreskrifter i lag eller förordning eller beslut av Datainspektionen kan följa att socialförsäkringsregister genom sambearbetning får tillföras uppgifter utöver det som tidigare angetts. I skälen för sitt förslag konstaterar regeringen att av de nuvarande registerlagarna för socialförsäkringsområdet är det bara SofrL som innehåller bestämmelser om sambearbetning. Regeringen anser att även i en ny gemensam registerlag för socialförsäkringsområdet bör utgångspunkten vara att sambearbetning mellan olika socialförsäkringsregister skall få förekomma. En motsvarande reglering som den som finns i SofrL bör således finnas i den nya lagen. Regeringen anför att som en följd av ställningstagandet att regeringens detaljstyrning av registerhanteringen skall minskas bör det i den nya lagen inte införas något bemyndigande för regeringen - såsom nu finns i SofrL - att föreskriva begränsningar för sambearbetningen utöver vad lagen anger. Regeringen framhåller att den föreslagna lagens begränsningar består av - utöver de särskilda reglerna om sambearbetning - bestämmelserna om registerändamål och om registerinnehåll. Alla sambearbetningar måste ske inom ramen för vad som gäller i dessa avseenden för berörda register. Möjligheterna till sambearbetning är alltså beroende av vilka personuppgifter som får finnas i det register som skall tillföras uppgifterna. Regeringen påpekar att sambearbetning inte är tillåten om den innebär att ett register skulle tillföras uppgifter som inte får finnas i det. Regeringen anför vidare att det är särskilt viktigt att notera det som sagts när det gäller sambearbetning mellan ett lokalt register, som ju i de elektroniska akterna får innehålla känsliga uppgifter utan några direkta begränsningar, och ett register som är gemensamt för försäkringskassorna och RFV, där möjligheterna att registrera känsliga uppgifter är begränsade. Regeringen framhåller att det till det gemensamma registret alltså inte får föras över andra uppgifter från det lokala registret än sådana som får finnas i det gemensamma registret. Enligt 2 kap. 3 § andra stycket regeringsformen skall varje medborgare i den utsträckning som närmare anges i lag skyddas mot att hans personliga integritet kränks genom att uppgifter om honom registreras med hjälp av automatisk databehandling. Enligt 10 § datalagen har den enskilde rätt att på begäran få registerutdrag med de personuppgifter som gäller honom. Regeringen föreslår att skyldigheten att lämna registerutdrag avseende uppgifter i socialförsäkringsregister som förs gemensamt för RFV och försäkringskassorna skall fullgöras av försäkringskassorna. Regeringen föreslår också att uppgifter som finns i handlingar i elektroniska akter inte behöver tas med i registerutdrag enligt 10 § datalagen. Av registerutdraget skall dock framgå vilka handlingar som finns i en elektronisk akt som rör den registrerade. I skälen för sitt förslag konstaterar regeringen att RFV under beredningen av departementspromemorian har framfört att ansvaret för att registerutdrag i fråga om de gemensamma registren tillställs den enskilde bör ligga hos i stället för hos RFV. kan då samordna utdraget ur sådana register med utdrag ur sina egna register. Den enskilde kommer att få en försändelse från med alla uppgifter från de register beträffande vilka ansvarar för uppgifternas riktighet. Regeringen anser att förslaget bör genomföras. Regeringen framhåller att handlingarna i de elektroniska akterna kräver ett särskilt övervägande i detta sammanhang. För det första föreslås sökmöjligheterna för dessa handlingar begränsade till ärendebeteckning och beteckning på handling. En sökning i ett register med hjälp av personnummer eller namn kommer därför inte att avslöja några sådana uppgifter om personen som finns i handlingar i en elektronisk akt. Regeringen påpekar att såvitt gäller ärenden i vilka personen är part eller motsvarande kan naturligtvis akten och därmed också handlingarna återfinnas med hjälp av den sammanställning som måste finnas i registret. Om hjälpmedlet elektroniska akter blir så utnyttjat i verksamheten som det enligt regeringen finns anledning att anta, skulle emellertid en ordning enligt vilken alla handlingar i sin helhet måste återges i registerutdrag medföra att sådana utdrag blev mycket omfattande. Med hänsyn till att handlingarna såsom aktmaterial i individärenden i offentlig verksamhet omfattas av offentlighetsprincipen och förvaltningslagens bestämmelser om insyn och kommuniceringsskyldighet, anser regeringen det inte motiverat med en sådan ordning. Undantag från skyldigheten enligt 10 § datalagen att lämna ut registerutdrag bör enligt regeringen därför kunna göras för uppgifter i de handlingar som finns i en elektronisk akt. En förutsättning för detta bör dock vara att den registrerade vet vilka handlingar som finns i akter som rör honom. Regeringen anför vidare att 2 kap. 3 § andra stycket regeringsformen inte utgör något hinder mot det undantag som föreslås. Regeringen konstaterar avslutningsvis att de föreslagna begränsningarna i fråga om sökbegrepp innebär att endast ärendebeteckning och beteckning på handling får användas som sökbegrepp när det gäller elektroniska akter. Generell sökning efter personuppgifter kan då inte ske. Det är enligt regeringen således inte möjligt att söka fram uppgifter om en registrerad som finns i andra akter än dem som avser honom själv. Sådana uppgifter torde därmed inte vara att hänföra till personregister, vilket innebär att de inte heller omfattas av skyldigheten att lämna registerutdrag (se SOU 1996:40 s. 109 f.). Regeringen föreslår att den nya socialförsäkringslagen skall träda i kraft . I skälen för sitt förslag anför regeringen att den nu förslagna lagen bedöms vara förenlig med EG-direktivet om personuppgifter i den meningen att regleringens huvudprinciper och konstruktion inte står i strid med direktivets bestämmelser. Lagen ger besked i frågor som är avgörande för den långsiktiga uppbyggnaden av ett modernt ADB-stöd för socialförsäkringsadministrationen, besked som enligt regeringen bör ges . Regeringen anför att de stränga krav som ställs på administrationen att klara sina åligganden trots minskad resurstilldelning gör det särskilt angeläget att inte avvakta med en reformering. Regeringen påpekar att ett antal ändringar, som inte kan överblickas, kommer att få göras i lagen i anslutning till den generella lagstiftningen för genomförande av direktivet. Detta förhållande bör enligt regeringen dock inte få fördröja lagens ikraftträdande. I motion 1996/97:Sf41 av m.fl. (mp) hemställs att avslår proposition 1996/97:155 såvitt gäller förslaget till socialförsäkringsregisterlag i avvaktan på att arbetet med en ny datalagstiftning slutförts (yrkande 1). Motionärerna gör liksom regeringen bedömningen att den nuvarande uppdelningen av registerlagstiftningen inom socialförsäkringen bör slås samman till en ny, enhetlig registerlagstiftning. Motionärerna kan emellertid inte ställa sig bakom propositionen. De anser att den brister i analysen av vilka persondata- och integritetsskyddsfrågor som kommer att aktualiseras med den föreslagna ADB-utvecklingen. Eftersom det pågår ett arbete med hur den framtida datalagstiftningen skall behandla dessa aspekter, anser motionärerna att bör avvakta med beslut tills dess att ett mer tillfredsställande underlag finns att tillgå. Motionärerna framhåller att fuskets omfattning inom socialförsäkringsområdet inte är tillräckligt säkerställt för att kunna tas som intäkt för införande av de kontrollsystem som regeringen förordar. Konsekvenserna för medborgarnas rätt till sekretess och integritetsskydd kan enligt motionärerna bli förödande. Motionärerna vill vidare starkt ifrågasätta om inrättande av elektroniska akter över huvud taget är förenligt med högt ställda krav på sekretess och integritet. Motionärerna pekar på det föreslagna undantaget från skyldigheten att lämna registerutdrag och att det inte är möjligt att söka fram uppgifter om en registrerad i andra akter än dem som avser personen själv. Som exempel nämner motionärerna att om i ett förskottsbidragsärende upprättat en handling om fadern till ett barn och placerar denna handling i akten som rör modern till barnet, har fadern ingen rätt att ta del av uppgifter som rör honom själv. Motionärerna anser att detta är oförenligt med det grundlagsfästa kravet på skydd för den enskildes personliga integritet vid dataregistrering av personuppgifter. Motionärerna anför vidare att propositionen innebär en forcering av re-form---------------arbetet med registerlagstiftningen inom socialförsäkringen. Motionärerna pekar på att EG-direktivet om personuppgifter medger att medlemsstaterna kan göra undantag från förbudet mot att behandla känsliga personuppgifter, om det sker med hänsyn till ett viktigt s.k. allmänintresse. representant i ifrågasatte i sin reservation till betänkandet SOU 1997:39 "huruvida den lagtekniska konstruktionen överensstämmer med regeringsformen" och hävdade "att bedömningen av vad som är ett viktigt allmänintresse tillkommer ". Vidare anförde representant att "då vi inte med säkerhet kan bedöma EG-direktivets inverkan på den svenska offentlighetsprincipen är det av stor vikt att kommande justeringar i persondatalagen sker genom en sedvanlig lagstiftningsprocess. bör därför inte ge regeringen ytterligare kompetens att efter hand detaljreglera bestämmelser som kan komma att påverka offentlighetsprincipen". Motionärerna anser att nämnda aspekter på hur EG-direktivet relaterar till regeringsform och offentlighetsprincip inte belysts tillräckligt i förslaget till ny, EU-anpassad socialförsäkringslag. I motion 1996/97:Sf42 av m.fl. (fp) anför motionärerna att det är bra att man vill skapa kongruens mellan de olika register RFV och kassorna har att hantera. Enligt motionärerna finns emellertid starka skäl för att överväga behovet av ett förstärkt sekretesskydd för uppgifter som registreras i socialförsäkringsverksamheten. Ur integritetssynpunkt är propositionen otillräcklig på en rad punkter. Av detta skäl yrkar motionärerna i första hand avslag på propositionen (yrkande 1). Motionärerna vill dock peka på de övergripande områden där det råder stora brister angående integritetsaspekten. Motionärerna vill avvisa regeringens förslag om att försäkringskassorna och RFV själva skall få avgöra vilka socialförsäkringsregister som behövs för verksamheten. Enligt motionärerna kan inte ett tillräckligt integritetsskydd upprätthållas med den föreslagna modellen. Vid avslag på yrkande 1 hemställer motionärerna att regeringen ges till känna vad som anförts om tydligare ansvar för försäkringsregistren (yrkande 2). Motionärerna pekar också på det pågående arbetet med att ta fram en ny datalagstiftning. Enligt motionärerna vore det bäst att avvakta med en ny registerlagstiftning inom socialförsäkringsadministrationen tills man vet hur begreppsapparaten i en ny lagstiftning kommer att se ut. När det gäller registerinnehållet och förslaget att regeringen skall ges bemyndigande att föreskriva att uppgifter om sjukdomsdiagnos får användas för exempelvis forskningsändamål, vill motionärerna understryka vikten av information till den berörda patientgruppen och behovet av information om registren och deras innehåll i största allmänhet. Det skall enligt motionärerna även finnas en möjlighet att kontrollera vilka uppgifter som finns i registren om en själv. Vid avslag på yrkande 1 hemställer motionärerna att regeringen ges till känna vad som i motionen anförts om registerinnehållet (yrkande 3). Motionärerna påpekar att registeranvändningen inom forskningen skall ses över av utredningen om forskningsetik. Det vore därför lämpligt att regeringen avvaktade denna utrednings slutsatser.