yttr · GL05KU10Y · 1998-01-01 00:00:00 — Polisen har således behov av att få spara och lagra den information som inhämtats i underrättelseverksamhet i datoriserade underrättelseregister. Enligt regeringen måste polisens behov av sådana register anses väga tyngre än det intrång i den enskildes personliga integritet som en registrering innebär. Polisen bör därför få föra underrättelseregister i sin underrättelseverksamhet. Ett ändamål med kriminalunderrättelseregister bör enligt regeringen vara att utgöra underlag för beslut om inledande av särskilda undersökningar rörande allvarlig brottslig verksamhet. Liksom i brottsbekämpande verksamhet bör enligt regeringen underrättelseregistret även få användas för att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning till underrättelseverksamhet. Regeringen anför vidare att det ligger i sakens natur att ändamålsbestämmelser måste formuleras tämligen generellt. En allmänt hållen ändamålsbestämmelse förutsätter emellertid närmare bestämmelser om vilka uppgifter ett register skall få innehålla. Regeringen föreslår att lagen även skall innehålla bestämmelser om i vilka fall uppgifter får föras in i underrättelseregister samt vilka typer av uppgifter som får registreras. När det gäller frågan om i vilka fall registrering av personuppgifter bör få ske i kriminalunderrättelseregister måste man enligt regeringen beakta att det är fråga om uppgifter som är integritetskänsliga för den enskilde. För att syftet med registret inte skall bli alltför begränsat bör de poliser som har behov av uppgifterna i sitt arbete få tillgång till dem. Regeringen påpekar att det här rör sig om en betydligt vidare personkrets än de som bör få rätt att ta del av de uppgifter som behandlas i en särskild undersökning. Regeringen delar därför utredningens bedömning att det med hänsyn till den personliga integriteten bör uppställas krav på skälig misstanke om att en person har utövat eller kan komma att utöva allvarlig brottslig verksamhet. Regeringen anser vidare att det bör vara möjligt att i vissa situationer registrera s.k. indirekta personuppgifter trots att det inte finns någon misstanke om brottslighet mot den person uppgifterna hänför sig till. Tullen får i sitt underrättelseregister föra in uppgifter om transportmedel eller varor som kan antas ha samband med allvarlig brottslig verksamhet eller om hjälpmedel som kan antas ha använts i sådan verksamhet. Enligt regeringen bör polisen ha motsvarande möjligheter. Detta stämmer också överens med vad som gäller enligt Europolkonventionen. Regeringen anför att det exempelvis kan vara så att det kommer fram omständigheter som gör att en person måste anses vara skäligen misstänkt för att utöva viss brottslig verksamhet och att den misstänkta personen färdats i en bil. Det måste enligt regeringens uppfattning vara möjligt att registrera bilens registreringsnummer, trots att den tillhör en person som i och för sig inte är misstänkt för brottslighet. En förutsättning för en sådan registrering bör enligt regeringen dock vara att uppgiften förses med en anteckning om att personen i fråga inte är misstänkt och att uppgiften är nödvändig för registrets ändamål. I motion 1997/98:Ju46 av m.fl. (m) anförs att det är oacceptabelt att i en demokrati och rättsstat låta behovet av en effektiv brottsbekämpning överordnas den enskildes behov av integritetshänsyn. Enligt motionärerna bli detta resultatet om brottsbekämpande myndigheter ges rätt att i dataregister lagra personuppgifter som är känsliga från integritetssynpunkt utan att det föreligger någon som helst brottsmisstanke mot personen i fråga. Datalagring av personuppgifter bör inte ske om inte åtminstone lägsta graden av brottsmisstanke - anledning att anta - föreligger. bör besluta om ändring i regeringens förslag i enlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 4). I motion 1997/98:Ju49 av m.fl. (fp) anförs att det för automatiserad behandling av personuppgifter i kriminalunderrättelseverksamhet och kriminalunderrättelseregister måste föreligga en konkret misstanke om brott. Åtminstone måste den lägsta misstankegraden - "anledning anta" - föreligga. Enligt motionärerna skall det vara förbjudet att behandla respektive föra in i registret uppgifter om en enskild person som det inte finns någon misstanke mot. bör besluta om en sådan ändring av förslaget till polisdatalag (yrkande 5). I motion 1997/98:Ju44 av m.fl. (v) hemställs att avslår förslaget till 14 § första stycket 2 polisdatalagen (yrkande 8). Enligt motionärerna öppnar rekvisitet i lagtexten "det finns anledning att anta att allvarlig brottslighet har utövats eller kan komma att utövas" för en i det närmaste obegränsad registrering. Motionärerna anser att det i praktiken kommer att bli nästan omöjligt att visa att polisen inte har haft anledning att anta att allvarlig brottslighet utövats eller kan komma att utövas. I samma motion anförs vidare att ändamålsbestämmelsen för kriminalunderrättelseregister saknar konkret innehåll. anser att det är av avgörande betydelse för skyddet av den personliga integriteten att de bestämmelser som reglerar ändamålet med registren och vilka uppgifter registren får innehålla inte är för allmänt hållna. Ändamålet med registret har enligt motionärerna inte reglerats på ett acceptabelt sätt. Bestämmelsen måste omarbetas och preciseras. bör därför avslå förslaget till 17 § polisdatalagen (yrkande 9). I motion 1997/98:Ju47 av m.fl. (c) hemställs att avslår 14 § andra stycket förslaget till polisdatalag. anser att de föreslagna möjligheterna att registrera personuppgifter är alltför långtgående. Enligt motionärerna är det ett allvarlig ingrepp i den personliga integriteten om det ges möjlighet att registrera personer trots att det inte föreligger någon misstanke om brottslighet. I motion 1997/98:Ju48 av och () yrkas att det införs en begränsning i 14 § förslaget till polisdatalag över den personkrets som får registreras (yrkande 14). Motionärerna anser att bestämmelsen är en uppenbar fara för rättssäkerheten. Genom att det inte tycks finnas någon begränsning för registrering av personer som inte är misstänkta för brott kan konsekvenserna bli mycket allvarliga. Det räcker inte med att själva registreringen förses med en särskild upplysning om att den ifrågavarande personen inte är misstänkt. I motion 1997/98:Ju42 av () anförs att det inte bör vara tillåtet för polisen att registrera integritetskänsliga uppgifter för brottsoffer och vittnen på ett sådant sätt att de kan föras över till andra länder genom Europol och Schengen. Detta bör ges regeringen till känna. Utskottet konstaterar att regeringens förslag innebär att det i polisens kriminalunderrättelseverksamhet blir möjligt att dels behandla personuppgifter på automatisk väg i särskilda undersökningar, dels föra ett ADB-baserat kriminalunderrättelseregister. Som regeringen anför innebär personuppgiftslagens bestämmelser i och för sig att det skulle vara möjligt för polisen att på automatisk väg behandla personuppgifter i underrättelseverksamheten, såväl i register som i övrigt. Utskottet anser dock, i likhet med regeringen, att integritetsskyddsaspekter gör det påkallat att införa särskilda bestämmelser om automatiserad behandling av personuppgifter i kriminalunderrättelseverksamhet. Utskottet delar härvid regeringens bedömning att det bör krävas att underrättelseverksamheten bedrivs på en viss nivå och att användningen av ADB-stöd bör förbehållas den allvarliga brottsligheten. Regeringens förslag innebär att som förutsättning för automatiserad behandling av personuppgifter bör gälla att det finns anledning att anta att allvarlig brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att utövas. Därutöver skall en särskild undersökning av underrättelsekaraktär ha inletts. När det gäller förutsättningarna för att uppgifter om en enskild person skall kunna föras in i kriminalunderrättelseregister krävs enligt regeringens förslag, förutom att uppgifterna ger anledning att anta att allvarlig brottslighet utövats eller kan komma att utövas, att den som avses med uppgifterna skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller kan komma att utöva den allvarliga brotts- ligheten. Mot bakgrund av vad som anförs i motionerna 1997/98:Ju44, 1997/98: Ju46 och 1997/98:Ju49 kan utskottet härefter konstatera att kriminalunderrättelseverksamhet kännetecknas av att den bedrivs innan det finns någon misstanke om ett konkret brott, men väl misstanke om brottslighet. När det gäller automatiserad behandling av personuppgifter i såväl särskilda undersökningar som i kriminalunderrättelseregister krävs det enligt regeringens förslag att det finns anledning att anta att allvarlig brottslighet har utövats eller kan komma att utövas. Utskottet har inget att invända mot valet av misstankegrad och avstyrker motion 1997/98:Ju44 yrkande 8. Personuppgiftslagens grundläggande krav på behandling av personuppgifter innebär att endast de uppgifter som är nödvändiga för en särskild undersökning av underrättelsekaraktär får behandlas. Regeringens förslag innebär därutöver ingen begränsning för den automatiserade behandlingen av person-uppgifter i kriminalunderrättelseverksamhet. När det gäller förutsättningar för att i en särskild undersökning på automatisk väg behandla uppgifter om en person som det inte finns någon misstanke mot anser regeringen dock att särskilda regler bör gälla. En lämplig lösning enligt regeringen är att uppgifter om personer som själva inte är misstänkta för brottslighet förses med en anteckning om att de inte är misstänkta. Utskottet delar regeringens bedömning att integritetsintrånget på detta sätt kan begränsas och har således inget att invända mot den föreslagna ordningen. Förslaget innebär att uppgifter om t.ex. brottsoffer och vittnen kan komma att behandlas på automatisk väg i polisens underrättelseverksamhet. Med anledning av vad som anförs i motion 1997/98:Ju42 om överförande av sådana uppgifter till Europol och Schengen vill utskottet påpeka att ett utlämnande med stöd av förslaget till 7 § polisdatalagen torde endast bli aktuellt beträffande Europols analysregister. Mot bakgrund av det anförda avstyrker utskottet motionerna 1997/98:Ju42, 1997/98:Ju47, 1997/98:Ju48 yrkande 14 och 1997/98:Ju49 yrkande 5, delvis. För att uppgifter om en enskild person skall kunna föras in i ett kriminalunderrättelseregister krävs, förutom att det finns anledning att anta att allvarlig brottslighet har utövats eller kan komma att utövas, att personen i fråga skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva den allvarliga brottsligheten. Utskottet konstaterar att uppgifter som direkt hänför sig till en enskild person som inte är misstänkt för att ha utövat brottslig verksamhet således inte får föras in i ett kriminalunderrättelseregister. Regeringens förslag innebär emellertid att uppgifter som avser transportmedel eller varor som kan antas ha samband med allvarlig brottslighet eller hjälpmedel som kan ha använts i samband med sådan verksamhet får föras in i registret även om de kan hänföras till en person som det inte finns någon misstanke mot. Även en sådan uppgift, som indirekt kan hänföras till en person, skall förses med en anteckning om att det inte finns någon misstanke mot personen i fråga. Utskottet finner heller inte anledning att invända mot detta förslag. Enligt utskottets mening synes motion 1997/98:Ju46 yrkande 4, som rör frågan om registrering av icke misstänkta personer i kriminalunderrättelseregister, och motion 1997/98:Ju49 yrkande 5, som delvis behandlar denna fråga, vara i detta avseende tillgodosedda. I motion 1997/98:Ju44 anförs att den föreslagna ändamålsbestämmelsen för kriminalunderrättelseregister saknar konkret innehåll. Utskottet konstaterar att regeringen föreslår att ändamålet med ett sådant register skall vara att ge underlag för beslut om särskilda undersökningar samt att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning till underrättelseverksamhet. Regeringen framhåller att det ligger i sakens natur att ändamålsbestämmelser ofta måste formuleras tämligen generellt. En förutsättning är därför att närmare bestämmelser ges om vilka uppgifter ett register får innehålla. Som framgått ovan innehåller regeringens förslag, utöver ändamålsbestämmelsen, närmare bestämmelser om vilka uppgifter som får ingå i ett kriminalunderrättelseregister. Utskottet utgår vidare från att regeringen noggrant kommer att följa den registreringsverksamhet inom polisen som den nya lagen kommer att ge upphov till. Mot bakgrund av det anförda tillstyrker utskottet regeringens förslag och avstyrker motion 1997/98:Ju44 yrkande 9. Regeringen föreslår att kriminalunderrättelseregister får föras av eller av en polismyndighet. Den myndighet som för registret är enligt förslaget personuppgiftsansvarig för behandling av personuppgifter i registret. I motion 1997/98:Ju48 av och (båda mp) föreslås att skall vara personuppgiftsansvarig för behandling av personuppgifter i register även hos polismyndighet (yrkande 16). Utskottet delar regeringens bedömning att den myndighet som för ett kriminalunderrättelseregister också bör vara personuppgiftsansvarig för registret. Motion 1997/98:Ju48 yrkande 16 avstyrks därmed. Behovet av insyn och kontroll Regeringen bedömer att , Justitiekanslerns och Datainspektionens tillsyn är tillräcklig för att garantera att det inte förekommer någon otillåten behandling av uppgifter. I skälen för sitt förslag erinrar regeringen om att personuppgiftslagen innehåller särskilda bestämmelser om säkerhet vid behandlingen av personuppgifter. Lagen innehåller också vissa bestämmelser om tillsynsmyndighetens befogenheter. Personuppgiftslagens bestämmelser om säkerhet och tillsyn kommer enligt regeringen att gälla för såväl behandling av personuppgifter i särskilda undersökningar som för kriminalunderrättelseregister. Regeringen anför att de kontrollmöjligheter som finns genom den tillsyn som Datainspektionen, och Justitiekanslern utövar bör vara en fullgod garanti för att någon registrering av personuppgifter inte förekommer annat än när det är nödvändigt och ändamålsenligt. Regeringen har övervägt att även låta utöva tillsyn över kriminalunderrättelseregistren. Frågan om framtida uppgifter bör enligt regeringen dock utredas i ett större sammanhang. Regeringen kommer noga att följa utvecklingen av kriminalunderrättelseregistren och polisens behandling av uppgifter i kriminalunderrättelseverksamhet. I motion 1997/98:Ju48 av och (båda mp) föreslås att även skall utöva tillsyn över kriminalunderrättelseregistren (yrkande 18). I motion 1997/98:Ju43 av () anförs att den medborgerliga insynen i polisens register bör förstärkas genom att får en bred parlamentarisk sammansättning (yrkande 2). Utskottet konstaterar, liksom regeringen, att personuppgiftslagens bestämmelser om säkerhet och tillsyn kommer att vara tillämpliga för såväl behandling av personuppgifter i särskilda undersökningar som för kriminalunderrättelseregister. Den tillsyn som Datainspektionen därvid kommer att utöva och den tillsyn som och Justitiekanslern i övrigt utövar när det gäller polisens verksamhet innebär enligt regeringen en fullgod garanti för att någon otillbörlig registrering av personuppgifter inte kommer att förekomma. Utskottet delar denna bedömning. Motion 1997/98:Ju48 yrkande 18 avstyrks därför. När det gäller framtida uppgifter anser regeringen att denna fråga bör utredas i ett större sammanhang. Mot denna bakgrund anser utskottet att inte bör vidta någon åtgärd med anledning av vad som föreslås i motion 1997/98:Ju43 yrkande 2. antog 1992 en rekommendation om användning av DNA-analys inom ramen för det straffrättsliga systemet. Rekommendationen gäller för insamlandet av prover för användning av DNA-analys i syfte att identifiera en misstänkt eller någon annan person inom ramen för utredande och beivrande av brott. I rekommendationen anges att prover som har tagits för DNA-analys och uppgifter som har erhållits från sådan analys inte får användas för något annat syfte. Prover som har tagits från levande personer för medicinskt bruk får enligt rekommendationen inte användas för utredande och beivrande av brott, annat än under förutsättningar som anges i lag. I rekommendationen anges vidare att prover för DNA-analys bara får tas under de förutsättningar som anges i lag. Regeringen föreslår att två register med uppgifter om DNA-analyser skall få inrättas. Det ena föreslås innehålla uppgifter om identifierade personer () och det andra uppgifter som inte har kunnat hänföras till en viss person (spårregistret). Ändamålet med registren skall enligt förslaget vara att underlätta identifiering av personer i samband med utredning av brott. Regeringen föreslår att skall vara personuppgiftsansvarig. Enligt regeringens förslag skall innehålla uppgifter om resultatet av en DNA-analys som har gjorts under utredning av ett brott. Analysresultat skall få föras in i registret endast beträffande den som har dömts för ett allvarligt brott mot en persons liv eller hälsa, personliga integritet eller säkerhet eller för ett allvarligt allmänfarligt brott, som avses i 3, 4, 6, 8, 12 eller 17 kap. och det är fråga om ett brott på vilket det kan följa fängelse . Även den som dömts för försök, förberedelse, stämpling, anstiftan eller medhjälp till ett sådant brott skall kunna registreras. När det gäller spårregistret föreslår regeringen att det skall få innehålla uppgifter om resultatet av en DNA-analys som har gjorts under en utredning om ett brott och som inte kan hänföras till en viss person (spåranalyser). Uppgifterna skall endast få jämföras med andra spåranalyser, med uppgifter i och med resultatet från DNA-analys av en person som är misstänkt för brott. När det gäller innehåll anför regeringen i skälen för sitt förslag att inte vilka brott som helst bör få föranleda registrering. Tvärtom bör registreringen begränsas med hänsyn till såväl brottets karaktär som till dess svårhetsgrad. Vad till en början gäller brottsyper som kan vara aktuella skall det för registrering enligt regeringen krävas att det är fråga om brott som erfarenhetsmässigt medför risk för återfall. Vid bedömningen bör också vägas in att DNA-tekniken kan ha större eller mindre betydelse för utredning av olika brottstyper. Vidare anför regeringen att det är framför allt i samband med brott mot en persons liv eller hälsa, personliga integritet eller säkerhet som det är angeläget att resultat av DNA-analys skall få registreras. Av intresse är enligt regeringen också en del brott som visserligen inte brukar betraktas som brott mot person i egentlig mening men som ändå har en sådan karaktär att det rent fysiskt kan komma att drabba många människor. Det är framför allt fråga om de s.k. allmänfarliga brotten enligt 13 kap. . Regeringen anför vidare att det vad avser kravet på brottets svårhetsgrad som förutsättning för registrering bör röra sig om brott som allmänt bedöms som allvarliga och som motsvarar rekommendation att det skall vara fråga om "serious offences". Det kravet synes enligt regeringen bli uppfyllt om det på brottet kan följa fängelse . Därutöver konstaterar regeringen att tvåårsgränsen onekligen medför att bl.a. vissa mindre grova sexualbrott inte kommer att föranleda registrering. Regeringen anför att även om DNA-analys ofta kan få betydelse för utredningar om sexualbrott finns det enligt regeringens bedömning inte tillräckliga skäl att på just detta område göra avsteg från kravet på att det skall vara fråga om ett i lagens mening allvarligt brott för att analysresultat skall få registreras. I motion 1997/98:Ju46 av m.fl. (m) anförs att Moderata samlingspartiet i och för sig delar regeringens uppfattning att rekommendation skall respekteras. Enligt motionärernas mening hindrar det emellertid inte regeringen från att verka för att rekommendationen ändras så att även andra brott kommer att omfattas. Motionärerna anser att det är angeläget att även uppgifter om resultat av DNA-analys som har gjorts under polisens utredning av narkotikabrott och sexualbrott kan registreras i . Mot denna bakgrund bör regeringen inom ramen för de forum som står till buds aktivt verka för att få till stånd en ändring av rekommendation i syfte att fler brott skall kunna föranleda registrering i . Detta bör ges regeringen till känna (yrkande 5). Utskottet konstaterar att regeringens förslag innebär att ett DNA-register nu inrättas. I 28 kap. 12 § anges förutsättningarna för att mot en persons vilja kunna utföra provtagning för DNA-analys. Bestämmelsen innebär att den som skäligen kan misstänkas för brott på vilket fängelse kan följa får kroppsbesiktigas för att söka efter föremål som kan tas i beslag eller annars för att utröna omständigheter som kan vara av betydelse för utredning av brottet. Enligt utskottets mening kan det av integritetsskäl inte bli fråga om att registrera alla som har genomgått DNA-analys. Regeringens förslag innebär att analysresultat endast skall få föras in i registret beträffande den som har dömts för ett allvarligt brott mot en persons liv eller hälsa, personliga integritet eller säkerhet eller för ett allvarligt allmänfarligt brott och det är fråga om brott på vilket det kan följa fängelse . När det gäller brottets svårhetsgrad anför regeringen att det bör röra sig om brott som allmänt bedöms som allvarliga och som motsvarar rekommendation att det skall vara fråga om "serious offences". Det kravet synes enligt regeringen bli uppfyllt om det på brottet kan följa fängelse . Utskottet delar denna bedömning. Utskottet anser således att regeringens förslag såväl när det gäller valet av brottstyp som kravet på brottets svårhetsgrad för avgränsning av registreringsmöjligheterna utgör en från integritetssynpunkt lämplig avvägning. Mot denna bakgrund tillstyrker utskottet regeringens förslag och avstyrker motion 1997/98:Ju46 yrkande 5. Behandling av personuppgifter i Säkerhetspolisens verksamhet Tillämplig lag för behandlingen av personuppgifter Regeringen föreslår att den nya polisdatalagen skall gälla även för Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter. Några särskilda bestämmelser om behandling av uppgifter i Säkerhetspolisens underrättelseverksamhet behövs enligt regeringen inte. I skälen för sitt förslag erinrar regeringen om att den, i likhet med , har ansett det nödvändigt att - i förhållande till personuppgiftslagen - begränsa rätten att behandla personuppgifter i kriminalunderrättelseverksamhet. Utredningen har föreslagit att dessa begränsningar inte bör gälla för Säkerhetspolisen. Regeringen framhåller härvid att syftet med den verksamhet som Säkerhetspolisen bedriver är att skydda vår territoriella suveränitet och vårt nationella oberoende. Det gör det angeläget att Säkerhetspolisens handlingsmöjligheter i detta avseende inte begränsas i större utsträckning än vad som kan anses nödvändigt. Enligt regeringens mening ger härvid personuppgiftslagens bestämmelser ett tillräckligt skydd mot behandling inom utöver vad som kan anses berättigat med hänsyn till ändamålet med dess verksamhet. De särskilda bestämmelserna om behandling av personuppgifter i kriminalunderrättelseverksamhet bör därför inte gälla Säkerhetspolisen. Det innebär att Säkerhetspolisen i sin underrättelseverksamhet får behandla personuppgifter under de förutsättningar som personuppgiftslagen anger. Regeringen anför vidare att det inom pågår förberedelse för övergång till ett system som medger en helt elektronisk ärendehantering. Om den samlade informationen i databaserna görs tillgänglig genom ett sökprogram skulle varje person som finns med i någon undersökning hos göras sökbar. Detta är enligt regeringen inte godtagbart ur integritetssynpunkt. Regeringen erinrar om personuppgiftslagens krav på att insamlingen av uppgifter skall ske på ett korrekt sätt och i enlighet med god sed och för särskilt uttryckligt angivna och berättigade ändamål samt att uppgifterna inte får användas för något annat ändamål än för vilket de samlades in.