yttr · GL05BOU3Y · 1998-01-01 00:00:00 — Regeringen anför att den av föreslagna bestämmelsen att i en norm ange högsta eller lägsta förekomst i mark, vatten, luft eller miljön i övrigt av någon viss organism som kan tjäna till ledning för bedömningen av tillståndet i miljön fortfarande förefaller svårtolkad och uppfattas olika. Med hänsyn till de olika uppfattningar som redovisats bland remissinstanserna är det enligt propositionen lämpligt att nu begränsa möjligheterna att föreskriva om normer för s.k. bioindikatorer till yt- och grundvatten. Utskottets uppfattning är att det inte nu finns tillräcklig grund att föreslå sådana förändringar i 5 kap. MB att MKN kan användas med direkt syfte att skydda biologisk mångfald utöver vad som i balken anges för yt- och grundvatten. När fördjupade kunskaper inhämtats om hur MKN kan användas för att på ett optimalt och långsiktigt sätt skapa förutsättningar för bevarande av den biologiska mångfalden kan det finnas anledning att på nytt överväga förslag om att vidga miljökvalitetsnormernas tillämpningsområde till att även omfatta arter, individantal och tillgången på habitat. Nödvändiga erfarenheter av tillämpningen av miljökvalitetsnormer, enligt vad som anges i , bör även avvaktas innan ytterligare steg tas i denna riktning. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet partimotionerna 1997/98:Jo32 (m) yrkande 15, 1997/98:Jo34 (c) yrkande 10 och 1997/98: Jo37 (fp) yrkande 7. Miljökvalitetsnormer och påverkan från andra länder I Moderata samlingspartiets partimotion 1997/98:Jo32 yrkande 16 föreslås ett tillkännagivande om att MKN inte bör meddelas om föroreningar från andra länder väsentligt påverkar miljösituationen i det aktuella fallet. Enligt EU:s miljökvalitetsdirektiv, som ligger till grund för införandet av MKN, är normerna ofta förenade med rapporteringsskyldighet till kom- missionen om inte direktivet kan uppfyllas . I vissa fall föreligger även skyldighet att samråda med grannländer. Det fastslås även i miljöbalkspropositionen att om har normer för miljökvalitet och dessa överskrids eller inte uppnås kan detta utgöra ett argument för gemensamt genomförande av olika miljöåtgärder och användas vid förhandlingar för att påverka den internationella miljöpolitiken inom såväl EU som i andra internationella sammanhang. Enligt utskottets mening utgör transnationella föroreningar ett svårhanterligt problem i den internationella miljöpolitiken. Att sådana påverkar miljötillståndet i är tyvärr en realitet som i allra möjligaste mån måste åtgärdas genom ett aktivt agerande på såväl EU-nivå som i andra internationella sammanhang. Att avstå från att upprätta MKN i de fall transnationella föroreningar riskerar att påverka möjligheterna, såsom föreslås i motion 1997/98:Jo32 (m) yrkande 16, är enligt utskottets uppfattning inget realistiskt alternativ när det gäller att hantera problemet med exempelvis dålig luftkvalitet. Till detta skall läggas att många MKN formuleras som minimikrav på EU-nivå. har i sådana fall ingen möjlighet att avstå från att agera i syfte att säkerställa att inte överskrids. Enligt regeringens uppfattning, som utskottet delar, skall en godtagbar miljökvalitet fastställas enbart utifrån kunskaper om vad människan och naturen tål utan hänsyn till tekniska och ekonomiska förhållanden. Föroreningars ursprung har således ingen betydelse när det gäller fastställandet av . Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion 1997/98:Jo32 (m) yrkande 16 om miljökvalitetsnormer och transnationella föroreningar. I partimotion 1997/98:Jo33 yrkande 8 föreslås ett tillkännagivande till regeringen om att för att MKN skall vara funktionella krävs regler som föreskriver om rättsverkan av att överskrids och vem som är ansvarig för att genomföra rättslig åtgärd eller vad överskridandet innebär för förorenare och andra. Enligt motionärerna måste det finnas rättsliga instrument för att styra den direkta påverkan på miljön så att normerna uppnås och behålls. Såsom utskottet tolkar motionärerna är det främst sanktionsmöjligheter knutna till MKN som efterfrågas. Av miljöbalkspropositionen framgår att MKN i sig inte avses kunna vara sanktionerade men att sanktioner kommer att vara knutna till många av de åtgärder som vidtas. Detta gäller exempelvis de tillstånd som kan ha sitt ursprung i en MKN. Tillstånd kan omprövas. Om nya skärpta utsläppsvillkor överträds kan samma sanktioner tillämpas för dem. MKN är styrande främst för de tillståndsgivande myndigheternas verksamhet och berör endast indirekt medborgarna. Utskottet menar, liksom regeringen, att sanktioner inte bör vara knutna till normerna i sig. När det gäller icke tillståndspliktig verksamhet är det i många fall omöjligt att på ett ur rättssäkerhetsperspektiv godtagbart sätt avgöra av vem och när en verksamhet leder till att en MKN överskrids. I de fall sådan verksamhet bidrar till att en MKN överskrids skall ett åtgärdsprogram upprättas där bl.a. generella och sanktionerade föreskrifter kan användas för att komma till rätta med problemet. Sammanfattningsvis finner utskottet inga bärande skäl som talar för att det förslag om sanktionerade miljökvalitetsnormer som återfinns i motion 1997/98:Jo33 (kd) yrkande 8 skulle tillföra något väsentligt för möjligheterna att uppnå uppsatta MKN. Utskottet avstyrker motionsyrkandet. Miljökvalitetsnormer i kommunernas planläggningsarbete I partimotion 1997/98:Jo33 yrkande 9 föreslås att fattar beslut om en ändring i 5 kap. 3 § så att andra stycket lyder: "Vid planering och planläggning skall kommuner och myndigheter se till att förutsättningar skapas så att miljökvalitetsnormerna uppfylls." Styckets lydelse i MB är: "Vid planering och planläggning skall kommuner och myndigheter iaktta miljökvalitetsnormer." Enligt författningskommentaren är den aktuella paragrafens innebörd att planering och planläggning skall ske på ett sådant sätt att möjligheterna att uppfylla normerna underlättas. Enligt utskottets mening tillgodoser den föreslagna bestämmelsen såsom den formulerats i propositionen i sak vad motionärerna efterfrågar. Med det anförda avstyrks motion 1997/98:Jo33 (kd) yrkande 9 om miljökvalitetsnormer och planering. Ett nära samband med MKN har de åtgärdsprogram som regleras i 5 kap. 5-6 §§ MB. Åtgärdsprogram skall upprättas om det behövs för att en MKN skall uppfyllas eller om kravet på det följer av medlemskap i . Åtgärdsprogram skall vara mera detaljerade än åtgärdsplaner och avse mer näraliggande perioder. Åtgärdsplaner som alltså är av mer övergripande karaktär anger vad som behöver göras för att vissa miljömål skall uppnås. Åtgärdsprogrammen kan omfatta alla verksamheter som påverkar i programmen angivna normer. Detta gäller oavsett om verksamheten är tillståndspliktig. I partimotion 1997/98:Jo37 yrkande 6 föreslås besluta om en sådan ändring i som innebär att åtgärdsplaner blir bindande. Enligt vad utskottet förstår syftar detta förslag egentligen på de s.k. åtgärdsprogrammen, dvs. de ovan beskrivna mer detaljerade program som upprättas i syfte att uppnå en viss miljökvalitetsnorm. I miljöbalkspropositionen anför regeringen att åtgärdsprogrammen inte är direkt bindande för enskilda utan endast för de beslut som myndigheter fattar. Upprättandet av ett åtgärdsprogram är därför inte att betrakta som sådan myndighetsutövning som föranleder rätt att överklaga. Utskottet delar regeringens uppfattning om att bestämmelserna om åtgärdsprogrammen inte bör formuleras på ett sådant sätt att programmen blir bindande gentemot enskilda. Svårigheterna i att tillämpa ett sådant program med de rättssäkerhetsrisker detta medför skulle knappast gagna det övergripande målet att uppnå de MKN som samhället formulerar. Programmen bör i stället främst ses som målsättningsdokument till vilka rättsligt bindande och mer operativa styrinstrument knyts i form av exempelvis föreskrifter, tillståndsprövningar och ekonomiska incitament. Med det anförda avstyrker utskottet motion 1997/98:Jo37 (fp) yrkande 6 om rättsligt bindande åtgärdsprogram. 6 kap. Miljökonsekvensbeskrivningar och annat beslutsunderlag Krav på när miljökonsekvensbeskrivningar skall upprättas Kraven på MKB skall enligt miljöbalkspropositionen utökas och skärpas. EU:s MKB-direktiv ställer endast krav på att MKB skall upprättas vid risk för betydande miljöpåverkan. Detta är dock en minimiregel. Regeringen anser att kravet på MKB i skall vara generellt för ansökan om tillstånd enligt balken eller föreskrifter meddelade med stöd av balken med vissa undantag och inte inskränkas till enbart åtgärder som leder till betydande miljöpåverkan. Det bör inte vara ett generellt krav på MKB i dispensärenden eller anmälningsärenden enligt balken eller enligt andra föreskrifter som meddelats med stöd av balken. vänder sig i sin partimotion 1997/98:Jo32 yrkande 18 mot att krav på MKB ställs även i de fall då inte betydande miljöpåverkan kan befaras. Motionärerna föreslår därför att fattar beslut om att endast sådan verksamhet skall omfattas av MKB. Likalydande krav återfinns i partimotion 1997/98:Jo33 yrkande 10. Utskottet anser, liksom regeringen, att ett generellt krav på när miljökonsekvensbeskrivning skall upprättas är att föredra framför ett där endast sådan verksamhet som kan förväntas ha betydande miljöpåverkan innefattas. Ett generellt krav på MKB vid ansökan om tillstånd enligt balken bidrar till en förhöjd medvetandegrad även om de mindre betydande miljökonsekvensernas sammanlagda betydelse i såväl ett nationellt som ett globalt perspektiv. Risken är annars att summan av små utsläpp försummas som stor kraft läggs på att komma till rätta med de miljökonsekvenser som mer omfattande verksamheter genererar. Utskottet anser att det generella krav på MKB som är grundregeln i gällande lagstiftning bör bibehållas. Hittillsvarande erfarenheter ger vid handen att MKB som upprättas även vid verksamheter som inte befaras ha betydande miljöpåverkan fyller en viktig funktion i myndigheternas tillsynsarbete. De underlättar för kommuner och länsstyrelser att skapa den helhetsbild av den totala miljöbelastningen som blir än mer betydelsefull i och med de möjligheter att tillämpa miljökvalitetsnormer som regleras i 5 kap. MB. Erinras bör även att regeringen genom 6 kap. 1 § MB ges möjlighet att genom föreskrifter meddela undantag från det obligatoriska kravet på MKB i de fall en tillståndspliktig verksamhets miljöpåverkan bedöms som obetydlig eller kan antas endast har mindre negativ effekt på miljön. Med det anförda tillstyrker utskottet propositionens förslag om när MKB skall krävas och avstyrker partimotionerna 1997/98:Jo32 yrkande 18 (m) och 1997/98: Jo33 (kd) yrkande 10. I partimotion 1997/98:Jo33 yrkande 11 föreslås ett tillkännagivande om att sektorsmyndigheterna bör utreda vid vilka fall MKB skall krävas. har på regeringens uppdrag tagit fram rapporten - betydande miljöpåverkan, när då? (rapport 4792). Rapporten täcker samtliga i sammanhanget relevanta samhällssektorer och arbetet har genomförts tillsammans med särskilt berörda myndigheter som , och . Dessutom har arbetet diskuterats med en extern referensgrupp vari ingått företrädare för ett flertal myndigheter och intresseorganisationer. har haft den aktuella rapporten som underlag för sitt arbete med att utforma erforderliga förordningar. Utredningens förslag redovisas i betänkandet Förordningar till (SOU 1998:35) som presenteras . Utskottets uppfattning är att är en värdefull genomgång när det gäller att bedöma när MKB bör upprättas. Med det anförda avstyrker utskottet partimotionen 1997/98:Jo33 (kd) yrkande 11 om utredning av när MKB skall krävas. Ett tillkännagivande kan därför inte anses erforderligt. I partimotion 1997/98:Jo37 yrkande 5 föreslås ett tillkännagivande om att ytterligare bör skärpa de nuvarande kraven på MKB i NRL för att nå upp till internationellt vedertagen standard. Motionärerna menar dels att de MKB som produceras ofta är undermåliga, dels att en särskild prövning av att en MKB uppfyller lagens krav skall införas. Krav på ett sådant beslut föreslås även i partimotion 1997/98:Jo34 yrkande 12. Regeringen noterar i propositionen att det rått viss oklarhet om vad en MKB skall innehålla. Regeringen har därför valt att i balken ange de minimikrav som skall ställas på innehållet i en MKB. Kraven på innehåll i 6 kap. 7 § MB motsvarar kraven i EG-direktivet om miljökonsekvensbeskrivningar. Utskottet behandlade ett liknande yrkande under förra (1996/97:BoU10, s. 10 f.). Utskottet avstyrkte motionsyrkandet med motiveringen att ett genomförande av förslag om miljökonsekvensbeskrivningar innebär att motionärernas förslag om MKB med åtminstone internationellt vedertagen standard kommer att förverkligas. Mot bakgrund av vad som ovan anförts och med konstaterandet att MB-förslaget utgår från överväganden om en utökning av kraven på MKB, finner utskottet inte tillräcklig anledning att ändra uppfattning i frågan. Således avstyrker utskottet motion 1997/98:Jo37 (fp) yrkande 5 i motsvarande del om skärpta krav på miljökonsekvensbeskrivningar. När det gäller frågan om att ett särskilt beslut skall fattas av vilket skall framgå om en MKB uppfyller lagens krav på innehåll kan konstateras att MKB är en del av ett beslutsunderlag. Dess kvalitet skall bedömas av den myndighet som har att fatta beslut i det ärende där en MKB har upprättats. Om en MKB är bristfällig och sökanden inte kompletterar beskrivningen, kan konsekvensen bli att ansökan betraktas som ofullständig och avvisas. Enligt 6 kap. 9 § MB skall den myndighet som prövar en ansökan där krav på MKB finns fatta ett särskilt beslut eller i samband med avgörande i målet eller ärendet ta ställning till om beskrivningen uppfyller de krav som anges i kapitlet. Utskottet anser att vad som anförts ovan till stor del tillgodoser vad som efterfrågas i partimotion 1997/98:Jo34 yrkande 12 och partimotion 1997/98:Jo37 yrkande 5 i motsvarande del om ett särskilt beslut om MKB. Utskottet avstyrker följaktligen båda motionsyrkandena. I propositionen föreslås att regler om strandskydd tas in i 7 kap. 13-18 §§. Reglerna om strandskydd finns i naturvårdslagen (NVL). De föreslagna reglerna om strandskydd i MB motsvarar i allt väsentligt reglerna i NVL. I MB (7 kap. 16 § 4 och 5) föreslås dock ytterligare restriktioner i syfte att stärka skyddet för djur- och växtarters livsvillkor inom strandskyddsområde. I propositionen anförs att avsikten med strandskyddsregleringen är att bevara kvarvarande områden men inte att inkräkta på pågående markanvändning. Av detta skäl förbjuds inte uppförandet av sådana nya byggnader, anläggningar m.m. som behövs för de areella näringarna och inte tillgodoser bostadsändamål. Inte heller förbjuds byggnader, anläggningar etc. som utgör komplement till bebyggelse och som förläggs längre från stranden än huvudbyggnaden. Dispens från strandskyddet kan meddelas i vissa fall. Bl.a. är dispens möjlig om allmänna intressen inte alls eller endast obetydligt skulle skadas. Vid prövningen av strandskyddsdispenser måste, enligt propositionen, uppmärksammas att strandskyddets syften är långsiktiga och att områden som för tillfället verkar vara av begränsat intresse kan bli betydelsefulla . Det anses sålunda väsentligt att såväl mindre återstående obebyggda delar av hårdexploaterade kuster och insjöstränder bevaras likväl som stora sammanhängande orörda områden. Frågan om strandskyddet tas upp i yrkande 22 i Moderata samlingspartiets partimotion 1997/98:Jo32. Motionärerna anser att en generell glesbebyggelserätt skall finnas i hela landet. Om kommunerna vill bevara mark från exploatering får detta göras genom planläggning. bör föreslå regeringen att återkomma till med förslag till regler om utformning av en glesbebyggelserätt som ersätter de nuvarande strandskyddsreglerna. De regler om en i princip obegränsad glesbebyggelserätt som motionärerna aktualiserat för tankarna till den byggnadslagstiftning som gällde före PBL:s tillkomst. I byggnadslagen (BL) som i princip upphävdes fanns begreppet glesbebyggelse. Med sådan bebyggelse avsågs bebyggelse som inte kunde väntas kräva särskilda anordningar för att tillgodose gemensamma behov. Prövning av om mark skulle få användas för bebyggelse gjordes, i fråga om glesbebyggelse, i samband med ansökning om byggnadslov. förändrades emellertid synen på den i princip fria s.k. glesbebyggelserätten. Sålunda infördes i BL en regel om att den för tätbebyggelse gällande ordningen, att mark skall ha prövats från allmän synpunkt lämpad för ändamålet, kom att omfatta även glesbebyggelse. Det tillkom sålunda samhället att avgöra - liksom beträffande tätbebyggelse - även var och när glesbebyggelse fick ske. Ett motiv för denna ändring var "det ökade behovet att hushålla med naturresurserna". I och med PBL:s tillkomst 1987 utmönstrades begreppet glesbebyggelse. Under har samhället, som framgått ovan, kommit att betona vikten av hushållningen med mark och vatten. Ett accepterande av det synsätt som präglar förslaget i Moderata samlingspartiets partimotion 1997/98:Jo32 om en "glesbebyggelserätt som ersätter nuvarande strandskyddsregler" skulle innebära en förändring av balansen mellan enskilda och allmänna intressen som är bostadsutskottet främmande och skulle återföra lagstiftningen till en ordning som övergavs . De regler om planläggning och byggande som finns i PBL liksom reglerna om strandskydd i NVL omfattas av en bred riksdagsmajoritet. De har sin grund i ställningstaganden som successivt vuxit fram och som återspeglar samhällets syn på avvägningen mellan exploaterande och bevarande av mark och vatten. Med det anförda avstyrker utskottet motionsförslaget. Vattenlagens (VL:s) vara eller inte vara i har varit föremål för diskussioner under de år som den samlade miljölagstiftningen har utretts. I det förslag som lade fram (SOU 1993:27) och som låg till grund för den miljöbalksproposition som presenterades av den förra regeringen (prop. 1994/95:10), ingick inte VL. I föreliggande förslag till miljöbalk har regeringen valt att inkludera de delar av VL som har anknytning till centrala miljöfrågor medan vattenlagens övriga bestämmelser samlas i en lag med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet. Då denna uppdelning av VL inte mött synpunkter i de motioner som väckts med anledning av propositionen, finner utskottet ingen anledning att kommentera detta regeringsförslag närmare. Mer specifika frågor med anknytning till 11 kap. MB om vattenverksamhet tas däremot upp i ett par motionsyrkanden. Det är dels partimotion 1997/98:Jo33 yrkande 7 om beslut om förstärkt vattenskydd, dels i den under allmänna motionstiden väckta motionen 1997/98: Jo758 (m) yrkande 2 om ett tillkännagivande om vattenuttag för bevattning. I den kristdemokratiska motionen anförs att skyddet av grundvattnet måste stärkas. Enligt motionärernas bedömning är det oklart om balkförslaget uppfyller nödvändiga EG-direktiv och om vattenresurserna ges tillräckligt skydd. När det gäller det s.k. grundvattendirektivet (80/68/EEG) kommer det enligt regeringen att vara genomfört genom reglerna i balken. Bestämmelserna i 7 kap. 21 § MB om vattenskyddsområde ger bl.a. möjlighet att meddela föreskrifter för särskilt känsliga områden, vilket bidrar till att grundvattendirektivets krav uppfylls. Därutöver ger bestämmelser i kapitel om MKN möjligheter att ange förekomst i yt- eller grundvatten av kemiska produkter eller biotekniska organismer samt normer för grundvatten (5 kap. 2 § MB). Regeringens bedömning i miljöbalkspropositionen är att de regler om MKN som föreslås i MB möjliggör att samtliga EG-direktiv om miljökvalitetsnormer kan genomföras. I sammanhanget bör även nämnas att man inom EU håller på att upprätta ett ramdirektiv för vatten, där grundvattendirektivets huvudsakliga innehåll sannolikt kommer att utgöra en viktig del. Det huvudsakliga målet med ramdirektivet är att skydda miljön. Till detta mål har fyra huvudmål knutits. Dessa är: (1) Tillgång till dricksvatten (2) Tillgång till vatten för uppfyllande av andra ekonomiska behov (3) Miljöskydd (4) Förhindrande och minskning av de negativa följderna av översvämning och torka. I utkastet till ramdirektiv är målet för grundvattenfrågorna att förebygga försämring av grundvattenstatusen, restaurera förorenat grundvatten och säkerställa en balans mellan uttag och påfyllning. Rådet förväntas ta ställning till förslag till direktiv om upprättande av en ram för gemenskapsåtgärder på området vattenpolitik . Enligt utskottets uppfattning fyller för skydd av grundvatten såväl de krav som finns i nu gällande grundvattendirektiv som de utkast till ett ramdirektiv för vatten som är under övervägande hos rådet. Då det senare dock ännu inte är antaget och därmed inte tillgängligt i sin slutversion kan eventuella förändringar i direktivet föranleda en översyn av MB och dess följdlagstiftning i aktuella avseenden. finns dock inte tillräcklig anledning att anta att skyddet för grundvattnet inte kan förverkligas fullt ut. Med det anförda avstyrker utskottet motion 1997/98:Jo33 (kd) yrkande 7 om ett förstärkt grundvattenskydd. Motion 1997/98:Jo758 (m) yrkande 2, som väcktes under allmänna motionstiden och hänvisats till bostadsutskottet, innehåller förslag som lämpligen bör behandlas i detta yttrande. Motionären tar upp frågan om vattenuttag för bevattning och de problem för bl.a. fiskreproduktionen som kan uppkomma vid överuttag. Därutöver föreslås att vattenuttag för bevattning beslutas av . I såväl MB som VL gäller en generell tillståndsplikt för vattenverksamhet. Enligt 4 kap. 1 a § VL behövs dock inte tillstånd för vattentäkt för en- eller tvåfamiljsfastighets eller jordbruksfastighets husbehovsförbrukning eller värmeförsörjning. Motsvarande bestämmelse återfinns i 11 kap. 11 § miljöbalksförslaget. Med husbehovsförbrukning avses enligt författningskommentaren inte vattentäkt för jordbruksbevattning som därmed i huvudsak är tillståndspliktig enligt 4 kap. 1 § VL (11 kap. 9 § MB). En eventuell förändring av tillståndsprövningen av vattenverksamhet behandlas närmare i propositionen (s. 373 f.). Bland annat ges dessa tillståndsfrågor särskild belysning med anledning av de problem med grundvattensänkningar som uppkommit i sydlänen på grund av för stora bevattningsuttag under nederbördsfattiga perioder. Effektiva instrument för att komma till rätta med olagliga bevattningsuttag efterfrågas av vissa länsstyrelser. I miljöbalksförslaget föreslås användandet av MKN för högsta eller lägsta nivå eller värde för vattenstånd eller flöde i ett vattensystem som inte får över- eller underskridas (5 kap. 2 § MB). Avsikten med detta är i första hand att skydda naturmiljön från skador till följd av ytvattentäkt för bevattning. Regeringen föreslår även i miljöbalksförslaget inrättandet av en särskild prövningsmyndighet vid länsstyrelserna som skall pröva miljöfarlig verksamhet (B-listan i miljöskyddsförordningen). Regeringen gav i uppdrag att se över fördelningen mellan A- och B-ärenden i miljöskyddsförordningen. Uppdraget redovisades , varefter det överlämnades till . slutbetänkande om miljöbalksanknutna förordningar (SOU 1998:35) presenteras . Utskottet anser att regeringen i propositionen tillfredsställande redovisar hanteringen av de frågor som motionären aktualiserat. Möjligheterna att ingripa mot bevattningsuttag som exempelvis riskerar att sänka flöden i vattendrag och på så sätt negativt påverka de biologiska förutsättningarna förstärks i och med införandet av MKN. Något tillkännagivande till regeringen om tillståndsprövning av bevattningsuttag enligt vad som föreslås i motion 1997/98:Jo758 (m) yrkande 2 är därför enligt utskottets mening inte nu påkallat. 17 kap. Regeringens tillåtlighetsprövning Omfattningen av regeringens tillåtlighetsprövning av vissa verksamheter I propositionen föreslås att regeringen skall tillåtlighetspröva verksamheter som har stor påverkan på miljön eller på hushållningen med naturresurser. Bestämmelserna om regeringsprövning i NRL och vattenlagen (VL) föreslås i allt väsentligt överföras till MB.