yttr · GL05SOU4Y · 1998-01-01 00:00:00 — Frågan om att främja möjligheterna till privat psykoterapeutisk behandling bereds också som en del i beredningen av betänkandet spelregler från Delegationen för samverkan mellan offentlig och privat hälso- och sjukvård. Något initiativ från behövs inte enligt utskottets mening. Motionerna Ju27 yrkande 6, Ju32 yrkande 4, Ju933 yrkande 6 och Ju919 yrkande 6 bör avslås. Det finns 131 lokala kvinnojourer organiserade i för kvinnojourer i (ROKS) eller i det relativt nybildade . Kvinnojourerna är starkt beroende av stöd från den offentliga sektorn. Bidrag till verksamheten utgår främst från kommunerna. Regeringen avsätter i bidrag till organisationer som motverkar våld mot kvinnor. Medlen disponeras av och har fördelats enligt följande: 3 miljoner till de lokala kvinnojourernas utvecklingsarbete, 1 miljon till riksorganisationer samt ca 1 miljon till mansjourer, invandrarorganisationer och vissa andra organisationer som arbetar med frågor om våld mot kvinnor och barn. Enligt regeringens bedömning finns det behov av utökat ekonomiskt stöd till de lokala kvinnojourernas utvecklingsinsatser. I budgetpropositionen 1997/98:1 (utg.omr. 9) föreslogs att anslaget C 2 Bidrag till organisationer på det sociala området skulle tillföras ytterligare för vissa insatser för särskilt svaga kvinnogrupper. Detta blev också beslut. Avsikten är att dessa 6 miljoner skall tillföras de lokala kvinnojourerna och deras två riksorganisationer. I motion Ju28 av m.fl. (v) begärs ett tillkännagivande om att inte bara kommunerna utan även staten skall ha ett ansvar för kvinnojourerna (yrkande 9). Så länge det inte råder kvinnofrid i samhället anser motionärerna att det är statens uppgift att ekonomiskt stödja de två riksorganisationerna och de lokala kvinnojourerna. Vidare anser motionärerna att särskilda medel bör avsättas till kvinnojourerna för arbete med utsatta invandrade kvinnor (yrkande 11). Kvinnojourerna är, menar motionärerna, bättre lämpade än invandrarorganisationernas kvinnoorganisationer att arbeta med brottsofferverksamhet. I samma motion yrkas att mansjourerna skall uppmanas att i form av t.ex. informationskampanjer ta avstånd från våld mot kvinnor (yrkande 8). I motion Ju901 av och () begärs ett tillkännagivande om vad som anförts om kvinnojourer (yrkande 8). Motionärerna anser att det är angeläget att kvinnojourerna får behålla sin ideella karaktär och sin från myndigheter fristående ställning. Det stöd som utgår från kommunerna bör därför inte villkoras. Kommunerna bör heller inte ha synpunkter på verksamhetsprioriteringar och liknande frågor. I motion Ju933 av m.fl. (fp) (yrkande 7) framförs liknande synpunkter samt att det ekonomiska stödet till kvinnojourerna bör öka. I motion Ju934 av m.fl. (s) begärs tillkännagivande om vad som anförts om kvinnojourerna (yrkande 4 delvis). Motionärerna anser att kommunerna i högre utsträckning än bör stödja de fri-villigorganisationer som arbetar med att hjälpa och stödja misshandlade kvinnor och deras barn. Det måste finnas kontinuitet i anslagsgivandet för att verksamheten skall kunna fungera effektivt. Anslagen bör därför inte heller variera alltför mycket år . I motion So634 av och () begärs ett tillkännagivande om vad som anförts om kvinno- och mansjourernas verksamhet. Enligt motionärerna har de senaste årens besparingar i kommunerna drabbat kvinno- och mansjourerna. I vissa kommuner utgår inga bidrag till denna verksamhet. I andra kommuner har de anställda vid jourerna sagts upp. Motionärerna anser att det är angeläget att se över verksamheten och vilka möjligheter en utsatt person har att få hjälp . I motion A804 yrkande 23 av m.fl. (mp) anförs att kvinnojourerna bör ges möjlighet att bygga ut sin verksamhet och erhålla statligt stöd. Utskottet anser att kvinnojourerna utför ett mycket värdefullt socialt arbete med att stödja och hjälpa kvinnor som utsatts för våld och andra övergrepp och synliggöra det våld som drabbar kvinnor samt genom att förmedla kunskaper om könsrelaterade övergrepp. Verksamheten utgör således ett utmärkt komplement till insatser på området. För många kvinnor utgör också jourerna ett värdefullt alternativ till myndigheternas insatser bl.a. genom en hög grad av tillgänglighet och genom att anonymitet kan garanteras. Kvinnojourerna har fått utökat statlig stöd. utgår från anslaget C 2 Bidrag till organisationer på det sociala området (utg.omr. 9) för vissa insatser för särskilt svaga kvinnogrupper. Beloppet skall tillföras de lokala kvinnojourerna och deras två riksorganisationer. Utskottet anser att medlen bl.a. bör användas för att utveckla vissa eftersatta områden, såsom arbetet med utsatta invandrarkvinnor, tonårsflickor och barn som tillsammans med sina mödrar vistas på kvinnojourerna, men också för att utveckla nya jourer. Stödet till de lokala kvinnojourerna bör som framhålls i propositionen även i fortsättningen i första hand ses som en fråga för kommunerna. Den från statens sida ökade satsningen på kvinnojourernas utvecklingsarbete får inte leda till ett minskat engagemang från kommunerna. Tvärtom är det angeläget att kommunerna i högre utsträckning än stödjer kvinnojourernas arbete. Som framhålls såväl i propositionen som i ett flertal motioner är det angeläget att jourerna får behålla sin ideella karaktär och ges möjlighet att existera på egna villkor. Stat och kommun bör därför vara försiktiga med att ställa ensidiga villkor som krav för bidrag. Utskottet vill i detta sammanhang erinra om att det redan i förarbetena till socialtjänstlagen särskilt betonades att stödet från olika samhällsorgan inte får medföra en styrande effekt på de frivilliga organisationerna och att samverkan inte får inkräkta på organisationernas integritet och initiativförmåga. För de barn som varit vittne till våld inom familjen är det enligt utskottet angeläget att utveckla hjälp och stödmetoder som kompletterar samhällets insatser. För detta utvecklingsarbete finns möjlighet för organisationer som bedriver ideell verksamhet att söka stöd ur Allmänna arvsfonden. Utskottet ser också positivt på att regeringen kommer att avsätta ur Allmänna arvsfonden för projekt som vänder sig till eller initieras av ungdomar och som rör våld mot kvinnor. Medlen skall efter ansökan utgå till ideella organisationer. Motionerna Ju28 yrkandena 9 och 11, Ju901 yrkande 8, Ju933 yrkande 7, Ju934 yrkande 4 delvis, So634 och A804 yrkande 23 får härmed i allt väsentligt anses tillgodosedda, och utskottet föreslår att yrkandena avstyrks. Regeringen anser det angeläget att öka kunskaperna hos män om problemet med våld mot kvinnor och att stödja det arbete som bedrivs i dessa frågor hos mansjourer och andra organisationer för män som bedriver ett aktivt arbete för att förebygga och förhindra mäns våld mot kvinnor. Utskottet delar denna bedömning och ser positivt på att regeringen - som ett komplement till de medel som fördelar till mansjourernas arbete i frågor som rör våld mot kvinnor - avser att avsätta ytterligare för projekt och andra insatser i detta syfte. Det får ankomma på organisationerna själva att bestämma hur medlen skall användas. Yrkande 8 i motion Ju28 om att mansjourerna skall uppmanas att bedriva informationskampanjer bör därför avslås. Utskottet ser också positivt på att särskilda medel skall utgå till invandrar- och handikapporganisationer för projekt och andra insatser som syftar till att motverka våld mot invandrarkvinnor och kvinnor med funktionshinder. har i sitt betänkande föreslagit att en rikstäckande informationskampanj om våld mot kvinnor genomförs. Enligt regeringens bedömning är det inte påkallat att nu genomföra en sådan kampanj. Skälen för regeringens bedömning är att i i samarbete med kommunen, polisen, kvinnojourerna m.fl. har bedrivit en brett upplagd informationskampanj, Operation kvinnofrid, för att synliggöra våldet mot kvinnor i hemmen, öka kunskaperna och förändra attityderna till våldet. Till denna kampanj har regeringen lämnat ett bidrag om . Därutöver har regeringen gett i bidrag till den av ROKS inledda kampanjen i samma frågor. Enligt propositionen kommer regeringen att genomföra seminarier och andra opinionsinsatser i frågor som rör våld mot kvinnor. I motion Ju28 (v) begärs ett tillkännagivande om vad som anförts om att initiera en riksomfattande kampanj för kvinnofrid (yrkande 10). Motionärerna delar inte regeringens bedömning om att det inte är påkallat med ytterligare kampanjer för kvinnofrid. Enligt motionärerna bör riksomfattande kampanjer regelbundet genomföras. Kampanjerna bör rikta sig till olika grupper och beröra olika områden med kvinnors hälsa och välbefinnande i fokus. Ett utmärkt sätt för statsmakterna att främja kvinnofrid är att i riksomfattande kampanjer synliggöra mäns våld mot kvinnor och klart uttala sitt stöd för offren för könsrelaterat våld. Med hänsyn till de insatser som redan gjorts eller förbereds när det gäller information och opinionsarbete mot kvinnovåld anser utskottet att det inte är påkallat att nu genomföra en sådan informationskampanj som föreslås i motion Ju28 yrkande 10. Motionen bör därför avstyrkas i nu behandlad del. Regeringen anför i propositionen att särskilda åtgärder behövs för att öka kunskapen hos personal på olika myndigheter som handlägger ärenden om våld mot kvinnor eller som på annat sätt kommer i kontakt med förövare av våldsbrott mot kvinnor. Detta är också en fråga om jämställdhet. I syfte att säkerställa att jämställdhetsfrågor och frågor om våld mot kvinnor blir belysta i relevanta yrkesutbildningar anförs i propositionen att examensordningen i högskoleförordningen kommer att kompletteras för följande yrkesexamina: läkarexamen, psykologexamen, psykoterapeutexamen, sjuksköterskeexamen, social omsorgsexamen, socionomexamen, tandläkarexamen och teologie kandidatexamen. kommer enligt propositionen att få i uppdrag att följa och utvärdera på vilket sätt universiteten och högskolorna beaktar de nya kraven i examensordningen och hur de ändrade målbeskrivningarna kommer till konkret uttryck i undervisningen. Eftersom det kommer att dröja innan förändringar i grundutbildningarna får full genomslagskraft måste enligt regeringens bedömning de ändrade examensordningarna kompletteras med fortbildningsinsatser för de personalgrupper som är verksamma inom rättsväsendet, och hälso- och sjukvården. Fortbildningsinsatserna skall enligt propositionen normalt finansieras inom ramen för myndigheternas ordinarie arbete, och detta bör ske i betydligt större omfattning än vad som varit fallet. Mot bakgrund av de förändringar som föreslås i lagstiftningen, t.ex. införandet av ett kvinnofridsbrott och de övriga satsningar som föreslås i propositionen, anser regeringen att det finns skäl att genom en extra tilldelning av medel genomföra en större engångssatsning på fortbildning av berörda yrkesgrupper. () har därför fått i uppdrag att i samråd med , och genomföra ytterligare fortbildning av personal inom rättsväsendet, och hälso- och sjukvården. Fortbildningen bör liksom den satsning som genomfördes läggas upp så att den kan genomföras på både central, regional och lokal nivå. För ändamålet kommer RPS att tillföras ett engångsbelopp om . Av medlen skall användas för fortbildning av domare och för information till nämndemän. I motion Ju24 av m.fl. (m) begärs ett tillkännagivande om att regeringen skall se över socionomers och övrig berörd socialtjänstpersonals behov av utbildning i frågor som rör brottsoffer (yrkande 3). Motionärerna i motion Ju28 av m.fl. (v) ser positivt på den satsning på fortbildning av de yrkesgrupper som kommer i kontakt med våldsutsatta kvinnor och som skall syfta till att ge dessa kvinnor ett bättre bemötande och stöd. Motionärerna anser att satsningen på fortbildning även skall syfta till bättre kunskap om kvinnors asylskäl och om sexuella övergrepp mot barn (yrkande 12). I motion Ju901 av och () begärs ett tillkännagivande om vad som anförts om erfarenhetsspridning och utbildning (yrkande 9). Motionärerna anser att kvinnojourernas och Rikskvinnocentrums erfarenheter av arbete med kvinnor som utsatts för våld i olika former skall spridas och användas vid utbildningen av polis, åklagare, personal vid sociala myndigheter m.fl. har enligt motionärerna en viktig uppgift att fylla både när det gäller att samla in kunskaper och erfarenheter och för att dessa sprids. I motion A804 av m.fl. (mp) anförs att alla berörda myndigheter som arbetar med kvinnor som utsätts för våld bör ges utbildning i hur dessa kvinnors problembild kan se ut och hur man på bästa sätt uppmärksammar och stöder dessa kvinnor (yrkande 21). I motion A805 av m.fl. (kd) betonas vikten av att kontinuerlig utbildning om kvinnomisshandel, dess orsaker och symtom, och möjlig behandling ges till personal inom hälso- och sjukvården, , polisen och rättsväsendet (yrkande 14). Behovet av fortbildning i frågor om våld mot kvinnor är stort. Utskottet välkomnar därför den satsning på fortbildning som skall genomföras för de yrkesgrupper inom , hälso- och sjukvården och rättsväsendet m.m. som kommer i kontakt med våldsutsatta kvinnor. Utskottet delar dock regeringens och principiella uppfattning att fortbildningsinsatser normalt skall finansieras inom ramen för myndigheternas ordinarie arbete och att detta bör ske i betydligt större omfattning än vad som varit fallet. I likhet med vad som anförs i motion Ju901 yrkande 9 anser utskottet att kvinnojourernas och Rikskvinnocentrums erfarenheter av arbete med kvinnor som utsatts för våld i olika former skall spridas och användas vid utbildningen av nu berörda yrkesgrupper. Motionerna Ju901 yrkande 9, A804 yrkande 21 och A805 yrkande 14 är enligt utskottet tillgodosedda genom de satsningar på utbildning och fortbildning som skall genomföras. Utskottet föreslår att motionsyrkandena avstyrks. Det kan även finnas behov av fortbildningsinsatser för personal inom och hälso- och sjukvården i t.ex. frågor som rör sexuella övergrepp mot barn och brottsoffer i allmänhet. Något tillkännagivande härom till regeringen bör dock enligt utskottets mening inte övervägas i detta sammanhang. Frågor om bl.a. åtgärder för att förebygga sexuella övergrepp mot barn och stöd till barn som utsatts för ett sådant övergrepp behandlar utskottet i ett betänkande om barnfrågor. Utskottet föreslår att justitieutskottet avstyrker motionerna Ju24 yrkande 3 och Ju28 yrkande 12. De sociala myndigheternas insatser Mot bakgrund av den föreslagna kriminaliseringen av köp av sexuella tjänster samt redovisning av de ständigt pågående förändringarna när det gäller prostitutionens former och kontaktvägar är det enligt propositionen angeläget att på nationell nivå kontinuerligt följa utvecklingen. Det behövs enligt regeringens mening aktuell kunskap om prostitutionens omfattning och en överblick över den forskning som bedrivs på området. Även den internationella utvecklingens påverkan på svenska förhållanden när det gäller handeln med kvinnor och synen på prostitution bör uppmärksammas. I propositionen framhålls att de sociala myndigheternas insatser för att söka upp de prostituerade och motivera dem att söka hjälp, är ett viktigt led i ansträngningarna att minska prostitutionen. Regeringen anser att bör kunna ge stöd till metodutveckling när det gäller sociala insatser som bedrivs på lokal nivå. Det är också angeläget att få en samlad kunskap om omfattningen och resultatet av de insatser som bedrivs på lokal nivå. Regeringen har därför gett i uppdrag att fortlöpande följa och samla kunskap om prostitutionens omfattning och utveckling samt sammanställa kunskap om de sociala insatser som bedrivs på lokal nivå. I uppdraget ingår också att ge stöd till utveckling och förbättrade insatser på lokal nivå. skall även följa den internationella utvecklingen på området. (I denna del av arbetet skall samverka med som får i uppdrag att vara s.k. nationell rapportör i frågor som rör handel med kvinnor för sexuellt utnyttjande.) Den engångssumma om som regeringen avser att tillföra för arbetet med frågor om våld mot kvinnor skall även avse arbetet mot prostitution. I motion Ju23 av m.fl. (s) begärs ett tillkännagivande om att en strategi för att nå drogmissbrukande prostituerade kvinnor bör utarbetas. Mot bakgrund av förslaget i propositionen om att förbjuda köp av sexuella tjänster anser motionärerna att gruppen drogmissbrukande prostituerade kan komma att behöva extra stöd. Motionärerna anser att det krävs individuella lösningar för varje enskild kvinna. Stödet kan komma att omfatta allt från terapi och medicinska behandlingar till ekonomisk hjälp med skuldsanering och bostad. För att detta skall kunna uppnås måste berörda kommuner, landsting och polis samverka för att utarbeta en strategi för att nå och hjälpa dessa kvinnor. I motion Ju26 av och () begärs ett tillkännagivande om behovet av ett för utveckling och förbättring av samhällets insatser mot prostitution. Verksamheten vid ett sådant centrum skulle enligt motionärerna kunna inordnas under . Mot bakgrund av att det i redan finns en sådan verksamhet bör centrumet av effektivitetsskäl förläggas dit. I motion Ju27 av m.fl. (fp) begärs en utredning av hur samverkan mellan polismyndighet, socialtjänst, hälso- och sjukvård och andra berörda myndigheter skall kunna komma till stånd för att motarbeta prostitutionen (yrkande 18). I motion Ju31 av m.fl. (kd) begärs tillkännagivanden om vad i motionen anförts om ett nationellt centrum för arbetet mot prostitution och om vård och behandling av prostituerade med missbruksproblem (yrkandena 3 och 4). Motionärerna anser att förslag om ett nationellt centrum för arbetet mot prostitution bör förverkligas. Vid ett sådant centrum kan de som är engagerade inom området ha sin bas för att arbeta med forskning, information och opinionsbildning samt för att upprätthålla kontakt med de operativa verksamheterna på lokal nivå. Vid sidan av detta uppdrag skulle centrumet också ha det nationella ansvaret för kontakter med andra länder för utbyte av erfarenheter och information. I motionen betonas också vikten av att de prostituerade med missbruksproblem får en reell möjlighet till rehabilitering och att vården och behandlingen anpassas efter den enskilda kvinnans behov. Vidare anser motionärerna att det måste finnas bestämda samarbetsformer mellan prostitutionsgrupperna, hälso- och sjukvården och narkomanvården för att adekvata insatser skall kunna sättas in på ett tidigt stadium. I motion Ju933 av m.fl. (fp) begärs ett tillkännagivande om vad som anförts om åtgärder för att bekämpa prostitutionen (yrkande 9). Motionärerna anser bl.a. att stödet till prostitutionsgrupperna inom bör öka. Det är också viktigt att samarbetet mellan prostitutionsgrupperna och polisen, sjukvården och andra berörda myndigheter utvidgas. Det vore också, menar motionärerna, önskvärt att skapa ett nationellt cen-trum för arbetet mot prostitution, där forskning, arbetsmetoder m.m. kan sammanställas. I motion So668 av m.fl. (mp) yrkas att skall ge regeringen i uppdrag att ta initiativ till ett forskningsprojekt inom EU för att studera hur de olika vägvalen att stödja den prostituerades situation påverkar samhällsutvecklingen. En mycket betydelsefull del i arbetet med att minska prostitutionen är de insatser som görs av . Sociala insatser mot prostitution görs främst av de särskilda prostitutionsgrupper som inrättats inom i , , och . Prostitutionsgrupperna bedriver ett uppsökande arbete och försöker påverka kvinnorna att upphöra med prostitution och motivera dem till behandling. Stödjande och behandlande arbete bedrivs också inom missbruksvård, kriminalvården och av de frivilliga organisationerna. Prostitutionen betraktas då som en del av dessa kvinnors samlade problem. har pekat på att prostitutionsgrupperna med de metoder och resurser som de förfogar över har svårt att nå kvinnorna i inomhusprostitutionen, prostituerade med utländsk härkomst och prostituerade som lider av psykisk sjukdom. Utskottet anser att det är angeläget att det utvecklas metoder och tillskapas resurser i kommunerna för att nå och erbjuda dessa grupper av prostituerade stöd och hjälp med att komma ifrån prostitutionen. Ytterligare kunskap om de prostituerade kvinnornas bakgrund och motiv behövs enligt utskottet för att utforma behandlingsåtgärder och andra sociala insatser men även när det gäller det förebyggande arbetet mot prostitution. Det behövs också ökat stöd till metodutveckling när det gäller sociala insatser på lokal nivå. Någon samlad bild över könshandeln, den forskning som bedrivs eller de insatser som görs för att motverka denna finns inte. Dessa brister har regeringen nu beslutat att åtgärda genom att ge i uppdrag att fortlöpande följa och samla kunskap om prostitutionens omfattning och utveckling samt sammanställa kunskap om de sociala insatser som bedrivs på lokal nivå. I uppdraget ingår också att ge stöd till utveckling och förbättring av insatserna på lokal nivå. skall även följa den internationella utvecklingen på området. Utskottet välkomnar detta initiativ. Genom uppdraget tillgodoses också väsentliga delar av och vissa motionärers förslag om inrättande av ett nationellt på området. Motionerna Ju26, Ju31 yrkande 3 och Ju933 yrkande 9 är därmed i allt väsentligt tillgodosedda. För att det samlade arbetet mot prostitutionen skall bli effektivt behövs samverkan mellan berörda myndigheter och organisationer förbättras. Denna inställning delas också av regeringen. Någon särskild utredning härom som föreslås i motion Ju27 yrkande 18 behövs inte. Motionsyrkandet bör därför avstyrkas. När det gäller gruppen drogmissbrukande kvinnor som finansierar sitt missbruk genom prostitution anser utskottet i likhet med motionärerna i motionerna Ju23 och Ju31 att särskilda åtgärder behövs. Först och främst behöver kvinnorna få adekvat vård för att komma ifrån missbruket. Därutöver finns behov av ytterligare insatser t.ex. terapi, medicinska behandlingar, ekonomiskt bistånd och hjälp till bostad. Det behövs en väl utarbetad strategi på området och en fungerande samverkan mellan kommuner, landsting och polis. Detta får anses ingå i ovan nämna uppdrag m.m. Utskottet anser inte att bör göra något tillkännagivande till regeringen med anledning av motionerna Ju23 och Ju31 yrkande 4 utan föreslår att dessa avstyrks. Utskottet finner det inte påkallat att ge regeringen i uppdrag att ta initiativ till ett sådant forskningsprojekt inom EU som föreslås i motion So668. Utskottet föreslår att motionen avstyrks. Enligt lagen (1982:316) med förbud mot omskärelse av kvinnor är könsstympning av kvinnor förbjuden i . Förbudet gäller oavsett om samtycke till ingreppet har lämnats eller inte. Lagen syftar till att förhindra att könsstympning av kvinnor utförs i . är avsikten att markera ett avståndstagande från den kvinnosyn som bruket av könsstympning ger uttryck för. Med ingrepp enligt lagens mening förstås alla former av ingrepp i de kvinnliga yttre könsorganen i syfte att stympa eller åstadkomma andra bestående förändringar av könsorganen. Den som bryter mot förbudet kan dömas till fängelse i högst . Om omständigheterna är förmildrande döms till böter. Straffet för det grova brottet uppgår till fängelse i lägst ett och högst . I propositionen föreslås att begreppet omskärelse i lagen skall ersättas av begreppet könsstympning eftersom det bättre beskriver vad ingreppet verkligen är, nämligen en stympning. Könsstympning är också en term som används i internationella sammanhang. Med hänsyn till brottets allvarliga art, dvs. att på rituell grund utföra ingrepp som förstör väsentliga kroppsdelar på en människa, ofta med invalidiserande följder både fysiskt och psykiskt, är det enligt regeringens mening motiverat med en straffskärpning. Böter bör utmönstras ur straffskalan för brottet, och straffet för normalbrottet bör skärpas till fängelse i högst . För det grova brottet, som avser de mest ingripande stympningarna, bör minimistraffet inte understiga fängelse .