sou · GLB383d4 · 1998-01-01 00:00:00 — För de kvinnor som går in som ledare i de nya stora företagen som etablerar sig inom dessa sektorer tycks skillnaden mot situationen som den ter sig inom kommunens ram vara försumbar. Sammanfattningsvis tycks det vara så att män kan uppträda både som förändrare och bevarare med större auktoritet och trovärdighet än sina kvinnliga kollegor. Detta har ingenting med professionell kompetens att göra utan är ett uttryck för de organisatoriska och samhälleliga genusordningarna. För kvinnorna inom städsektorn är förhållandena både enklare och kanske mer deprimerande. De befinner sig både i gamla och nya regimer längst ned på status- och löneskalor. Eftersom löner i deras verksamhet är den absolut största utgiftsposten kan ett förbättrat företagsekonomiskt resultat enbart uppnås genom ett ökat utnyttjande av arbetskraften. Då alternativa utförare kontrakteras innebär det att städerskorna sprids över olika arbetsgivare. Risken finns att deras kollektiva styrka då minskar. Förekomsten av alternativa leverantörer kan, å andra sidan, ses som att antalet presumtiva arbetsgivare ökar vilket kan vara positivt för de anställda. Vilket synsätt som anförs, liksom vilket utfall som förväntas, är en politisk bedömningsfråga som inte kan ges ett välgrundat svar. uttrycket inte vill påstå är män och kvinnor är på något speciellt sätt. Detta diskuteras mera i andra bidrag. Det visar sig, i analogi med senare års könsteoretiska forskning, att utfallet för kvinnor av den offentliga sektorns omvandling så som den manifesteras genom nya alternativa utförare svårligen låter sig beskrivas på ett entydigt sätt. Det varierar betydligt mellan olika kvinnor också inom dessa kvinnodominerade sektorer. Samma iakttagelser har för övrigt gjorts i studier utomlands (, 1994). Kvinnorna inom barnomsorgen tycks vara en inbördes relativt homogen grupp som har stora likheter med sina yrkesbröder. En sektorsgemensam kultur är inte heller ovanligt (, 1989) vilket alltså manifesteras i den kommunala omvandlingen. Kvinnorna och männen inom barnomsorgen gör gemensam sak för att bevara. De kan mycket väl tänka sig att ta över produktionen och behålla kontrollen på villkor att finansieringen förblir offentlig. Inom äldreomsorgen öppnas möjligheter som utnyttjas av ett antal män, som kan få sin könsidentitet stärkt, men också av några kvinnor. De förstnämnda är inställda på att expandera – de sistnämnda på att bevara. De nya expansiva nationella och internationella företagen som etablerar sig i kommunen skapar ledarpositioner också för kvinnor. För dem på lägre hierarkiska nivåer tycks skillnaden p.g.a. utförarskiften vara liten. Det som påverkar dem mest är de besparing- ar som bedrivs oberoende av vem som är arbetsgivare. Inom städsektorn accentueras den könssegregeringen som redan inled- ningsvis fanns. Det som beskrivits och diskuterats är en ögonblicksbild tagen i en ständigt pågående process. Ett antal stora företag, både nationella och internationella, har börjat uppträda som leverantörer och utförare av kommunala varor, tjänster och åtaganden. De förändringar som skildras är inte unika för , exempelkommunen, och heller inte för . Andra länder, både europeiska och i andra delar av världen ligger före oss i utvecklingen. Vissa förutsägelser tycks kunna göras genom de erfarenheter som vunnits utomlands. Några direkta projektioner är dock inte tillrådliga. Den svenska offentliga sektorns uppbyggnad och funktionssätt överensstämmer till exempel inte med den engelska och detsamma kan sägas om arbetsmarknadens funktionssätt och partsuppb yggnad. Men det finns också likheter. De stora städföretag som etablerat sig i undersökningskommunen finns verksamma också i andra länder. Också där har små lokala företag haft svårt att klara sig i konkurrensen. Å andra sidan tyder de utländska erfarenheterna också på att verksamheter av den typ som artikeln handlar om allestädes kan vara svåra att styra och kontrollera (, 1995). Det ger ett visst handlingsutrymme för lokala entreprenörer om än inte för typiska kvinnliga företagare. Sedan den ovanstående relaterade huvudundersökningen gjordes har inträffat nya anbudstillfällen. Till dem tycks den avknoppnings- verksamhet som trots allt skedde efter introduktionen av nya utförarstrategier ha stannat av. Inga anställda som vill ta över sin arbetsplats nyanmäler sig. De som tidigare försökt men inte fått anbud återkommer inte. De som börjat i egen regi under den första anbudsomgången återkommer däremot. De stora nationella och regionala företagen tycks konsolidera sin ställning och dela expan- sionsutrymmet med kommunens egen verksamhet. De har också, det är de ansvarigas uppfattning, pressat priserna till fördel för kommu- nen men till nackdel för de små lokala företagen. I likhet med inom andra sektorer lever de små företagen som konkurrerar med de stora farligt. De stora kan, , pressa de små ut ur marknaden om de så skulle vilja. Ur organisatorisk genussynvinkel tycks dessa stora företag vara snarlika kommunen. Ur genusmaktsynvinkeln är en sådan utveckling därför egal. Spännvidden i arbetsvillkor och inflytande mellan kvinnor som är verksamma inom offentlig sektor tycks öka som en följd om sektorns omvandling. De svagaste har fått en ännu sämre position och de starkare har fått ökade möjligheter. Det sistnämnda gäller dock allra mest för den offentliga sektorns fåtaliga män. Låt mig dock avslutningsvis erinra om att det faktiskt fanns kommunalt anställda kvinnor som ville starta eget inom sina gamla yrken och som gjorde det. Även om detta är betydelselöst i ett stort perspektiv så kan det vara mycket viktigt för individerna. Min huvudkonklusion rörande vad som skett är dock att män, men kanske inte manlighet, stärkt sin ställning inom kommunens kvinnodominerade ansvarsom- råden. Så tycks vara fallet inom barnomsorgen. Inom äldreomsorgen är utvecklingen mindre tydlig. Män tycks komma in framförallt som ägare/ledare och för med sig entreprenöriella drivkrafter som åtminstone delvis står i motsättning till omsorgstänkande. Men de pläderar också för en ökad vårdprofessionalitet som också stöds av sektorns kvinnligt dominerade professioner. Inom städsektorn tycks det vara såväl män som manlighet som tränger tillbaka kvinnorna även om män sällan väljer att konkurrera med kvinnor om de vanliga städjobben. Sammantaget indikerar den inledda utvecklingen ännu inga stora maktförskjutningar utan en manifestering av sakernas tillstånd. Kommunpolitiker och kommunalt anställda Anställda hos alternativa utförare samt med ägare av utförande företag. , J & , N (1995) Fragments of industry and employment. Contract service work and the shift toward precaroius employment i Changing forms of employment. Organisations, skills and gender. Crompton, R. et.al. (Red.) .London and : Routledge Baude, A. & Tyrkkö, A. (1995) Anställd eller företagare – reflektioner kring kvinnors möjligheter att välja sin plats i arbetslivet i Pengarna och livet. Per- spektiv på kvinnors företagande. & , M. (1989) Kön, ledelse, organisation. Et studium af tre forskellige organisationer. : Jurist- og ökonomforbundets forlag BR 96 374. Bolagisering, privatisering eller fortsatt myndighetsdrift? En introdu k- tion till olika frågor om huvudmannaskap och driftformer för statlig affärsver k- samhet. (1991) The entrepreneurial personality. Concepts, cases and categories. , J. Cochrane, A. & McLaugin, E. (Red.) (1994). Managing social policy. Collinson, D.L. & Hearn, J. (1996) Men as managers, managers as men: critical perspectives on men, masculinities and managements. Collinson, D. & Hearn, J. (1994) Naming men as men: implications for work, organization and management Gender, Work and Organization, 1994, . 1, No 1. (1987). Gender and power. Crompton, R. et.al. (Red.) (1995) Changing forms of employment. Organisations, skills and gender. & , R. (Red.) (1994) Women in management. (1993) Folket om företagandet – en ögonblicksbild av svenska folkets uppfattningar om småföretag och eget företagande. Ds: Departementsserien 1993:27. Alternativa produktionsformer i verksamhet. (1990) Kvinnors vardag. Om kvinnors arbete och liv. Anpassningsstrat e- gier och rum. (1995) Potentiella företagare i offentlig sektor i Pengarna och livet. Perspektiv på kvinnors företagande. & , E. (1995) Den offentliga sektorns omvandling och kvinnligt företagande. Rapport från ett pilotprojekt 147. Tema Teknik och social förändring . (1995) Messages men hear. Hearn, J. & , D. (Red.) (1990). Men, masculinites & social theory. : Unwin & Hyman Hearn, J. (1994) Changing men and changing managements: Social change, social research and social action i , M.J. & , R. (Red.) Women in management. Heikes, E.J. (1991) When men are the minority. The case of men in nursing The Sociology Quarterly 32(3):339-401. Kanter, R.M. (1977) Men and Women of the Corporation. Man är chef (1994) : SCB Montin, S. (1992) Privatiseringsprocesser i kommunerna – teoretiska utgångspunk- ter och empiriska exempel Statsvetenskaplig ,1992, årg. 95 nr 1, s.31– 57. (1994) The limits of management: gender and the politics of change , J., Cochrane, A. & McLaugin, E. (Red.) Managing social policy. Pengarna och livet. Perspektiv på kvinnors företagande. (1996) Ny organisation, ny teknik – nya genusrelationer? En studie av omförhandling av genuskontrakt på två industriarbetsplatser. : Studies in Arts and Science (1993) Män i vård och omsorgsyrken – ett steg mot jämställdhet. Nordisk psykologi 45 (4), 255–273. (1994) Group identities as the blocks of organiz a- tions: a story about nurses daily work , 1994, Vol. 10, No. 2, pp. 131–145. (1993) Ny teknik i gamla strukturer. : Nerenius & Santérus Förlag (1995) Teknik och organisation i teori och praktik. : Nerenius & Santérus Förlag (1996) The Public Sector´s Deregulation. Entrepreneurship – female liberation or male encroachment? Tema Teknik och social förändring: Linkö- pings universitet (kommande) Bibliotekarien som startade eget. Tema Teknik och social förändring. 1990:44 Demokrati och makt i : Maktutre d- ningens huvudrapport : Allmänna förlaget kvartal 2, 1996. (1995) Hur kommer företagare i kvinnliga branscher till tals? Pengarna och livet. Perspektiv på kvinnors företagande. (Red.) (1993) Doing womens work. Men in nontraditional occupations. Newsbury Park, Calif. & , Y. (Red.) (1992) Kontrakt i kris. (1996) Identitet och lärande – Lärandestrategier vid en privatiseringspr o- cess.Stockholm: Rikswapnet– Diskrimineras vi likadant? Diskrimineras vi likadant? Om det sociala könet, lokala kulturer och förändringar i den offentliga sektorn I många publikationer som behandlar diskriminering är det vanligt att man hittar det för modernismen så typiska universella antagandet att kvinnodiskriminering tar sig samma uttryck i alla moderna kulturer och således bör åtgärdas på samma sätt överallt (framför allt genom en serie lagar). Detta antagande stämmer – såtillvida att de kulturer vi lever i verkligen är moderna. har t.ex. hävdat att We have never been modern (1993). Min uppfattning sträcker sig inte lika långt – jag anser att arbetsorganisationer är moderna åtminstone i betydelsen standardiserade. Många av de fenomen som man hittar i de allra flesta arbetsorganisationer i den västerländska världen är likartade som ett resultat av en standardisering som har accelere- rats bland annat som en följd av uppb yggnaden av det globala kommunikationsnätet. I den mån vi inte är moderna, dvs. icke standardiserade men traditionella, är det att vänta sig att könsdiskriminering kommer att uppträda i olika former beroende på det lokala sammanhanget. Likaledes kommer de kvinnor som arbetar i dessa olika situationer att utveckla olika coping strategies. Det ligger många fördelar i att närmare undersöka dessa olika diskrimineringsformer och de olika strategier som uppkommer när man försöker hantera dem. För det första är det ett faktum att människan oftast tar sin egen situation för given och, med denna så kallade natural attitude (, 1973; , 1996), blir hon (hemma)blind för olika former av social diskriminering – särskilt de mest typiska. Genom att kontrastera hemmaarenan med ett annat kulturellt sammanhang kan denna diskriminering göras synlig. För det andra, bör en sådan upplysning gynna kvinnorna som därmed utrustas med en utökad repertoar av coping strategies som de kan använda för att komplettera formella åtgärder i sina försök att påverka de dagliga praktikerna på sina arbetsplatser. Begreppet kulturellt sammanhang kopplas vanligtvis till natio- nella kulturer. Som påpekats av flera etnologer (t.ex. , 1993), är en sådan koppling inte helt oproblematisk. Det lättaste är att likställa ett kulturellt sammanhang med en lokal uppsättning praktiker, regler och värderingar som skapar en ram för det vardagliga handlandet. Detta betyder att ett kulturellt sammanhang för t.ex. de flesta italienska arbetsorganisationer kommer att innehålla många gemensamma drag, inte minst på grund av deras gemensamma lagar. Ändå är det inte säkert att arbetsorganisationer i inte delar fler drag med dem i än med dem på . Det kan även hävdas att organisationer inom den offentliga sektorn, som står i fokus i denna artikel, har många gemensamma drag, oavsett i vilket land de befinner sig, på grund av deras gemensamma syfte och likartade verksamhet. Kort sagt, det är intressant att följa upp kopp- lingar mellan könsdiskriminering och de åtgärder som insatts mot den i det lokala sammanhanget, därför att just sådana kopplingar är av generellt intresse. Den globala sfären består inte av universella påverkansfaktorer som determinerar lokala processer, utan av kopp- lingar mellan lokaliteter. I denna artikel kommer jag att använda mig av flera studier – mina egna och andra forskares – som fokuserar just lokala skillnader i diskrimineringsmönster ochcoping- strategier. Fältmaterialet pre- senteras i form av berättelser från fältet med undantag för avsnittet där studenter kommenterar episoder skrivna av forskarna. Den narrativa ansatsen som används här är närmare presenterad i Czarniawska (1995, 1997). Jag börjar med att skissa diskrimineringsproblematiken i relation till organisationer som sådana, för att senare fokusera på offentliga organisationer, särskilt då de effekter av den dynamik som präglat den offentliga sektorn i de flesta europeiska länder. 1 Studenter berättar om makt i organisationer Materialet som används här kommer från en studie som genom- fördes som en del av den förra (Czarniawska- Joerges, 1988; Czarniawska-Joerges & Kranas, 1991). Istället för att utgå från den vetenskapliga definitionen av makt, antogs i studien att makt är ett vardagligt begrepp som människor använder för att strukturera sina erfarenheter (Bittner, 1965). Det föreföll mig intressant att studera hur unga människor (här inom företagsekonomi och liknande ämnen), dvs. de som kommer att skapa morgondagens organisationer, uppfattar den organisatoriska makten. Därför ombads flera grupper finska, italienska, polska, tyska och svenska studenter att berätta om sina egna upplevelser av makt i organisationer. Genusfrågan belystes inte i alla och inte heller i de flesta berättel- serna. Där den kom var den dock tillräckligt intressant för att Diskrimineras vi likadant? förtjäna en särskild analys (Czarniawska-Joerges, 1994). Jag kommer här att citera de mest typiska exemplen från analysen. Den första berättelsen kommer från en polsk student. Berättelsen valdes ut på grund av den stora möda som författarinnan lagt ned på att dölja de involverade personernas kön (vilket är särskilt svårt på polska där även verb har genus). Berättelse 1: Nödbidraget En student hade lyckats få en lägenhet tilldelad sig men hade inte pengar vare sig till att betala möbler, lån eller andra utgifter. När hon [pronomenets kön härleds från de verb som används i samta- let] fick reda på att det fanns möjligheter att få ett så kallat nödbidrag, fyllde hon i en ansökan och gick för att lämna in den på det kontor som handlade sådana ärenden : Studenten: morgon. Jag skulle vilja lämna in en ansökan, kan jag göra det här? Handläggaren: Vad för en ansökan? S: Om ett nödbidrag. H: Och vad exakt rör det sig om för nöd? S: Jo, jag har fått en lägenhet och H: Det brukar betraktas som tur och inte som en nödsituation. Att vara i nöd innebär att man är ensamstående mor till exempel. H: Det finns inga men. Det finns ingen anledning att ge dig något bidrag så det är ingen idé att du lämnar in din ansökan. Under samtalet var fakultetsföreträdare i studentärenden närvaran- de. Studenten vände sig till denne [? kön oklart i originalet]: S: Kanske ni kan hjälpa mig? Jag är verkligen i en svår sits. F:Du hörde väl vad som gällde! Det finns inga bevekelsegrunder i ditt fall. S:Men ni kunde kanske läsa min ansökan i alla fall och ge mig några goda råd? F:Det finns inga råd att ge. Det finns inga skäl och det är allt som finns att säga. S: Ja, men varför? F:Reglerna tillåter det inte – all relevant information finns att läsa på anslagstavlan i korridoren. S: Men reglerna kan ju inte täcka alla nödsituationer! F:Det kan jag inte uttala mig om. Faktum är att du inte har rätt till någonting. S:(förtvivlat): Jag har väl åtminstone rätt att överklaga det här be- slutet hos rektorn? F:Du kan alltid överklaga. Det är din rätt. Men jag slår vad om att ingenting skulle ändras ändå. (H. ler ironiskt) Ett försök att dölja de organisatoriska aktörernas kön förekom ofta i de svenska berättelserna, och med större framgång än i den polska eftersom människa oftast ersätts med det feminina hon på svenska och verben inte har genus. För mig var budskapet klart: berättarna försökte framföra att kön inte hade någon betydelse för den organisatoriska makten. I och med detta har de instämt med vad de tidiga feministerna trodde, enligt (1989), nämligen att organisationer var neutrala rationalitetsinstrument. Makt och organisationer hör ihop, men inte genus och organisationer. Om forskarna upplevde att genus hade någon betydelse för organiserandet pratade de om avvikelse eller dysfunktion. Studentskan presente- rar sin upplevelse på samma sätt : berättelsen handlar om själlösa och maktsugna byråkrater, inte om genus. Men stämmer det? Hade samma scen ägt rum om det varit en manlig student? Här måste man gå vidare, förbi det första tolkningsstadiet som Hernadi (1987) kallar för redogörelse (explication), till det som kallas för förklaring (explanation). I det första stadiet försöker uttolkaren närma sig texten med hänsyn till läsarens omständigheter; i det andra gör hon en koppling till författarens omständigheter, dvs. den kulturella kontexten i vilken texten tillkommit. Handläggaren i den polska texten har valt att förödmjuka den unga kvinnan på ett sätt som inte skulle vara möjligt i . En ensam mamma är i en hjältinna, inte minst i en populär tecknad serie. Att vara en ensamstående mor i det katolska är en katastrof, en skandal, och utan tvekan en nödsituation. Det finns ingen anledning att föra in detta exempel i samtalet, men ändå görs det. Det biologiska könet används här för att påvisa makt. Om svenska och polska studenter trodde att genus inte hade med makt att göra, så var finska och italienska studenter av en helt annan åsikt. Bland många finska berättelser har jag valt en av en kvinnlig student som gjorde sin praktik på ett företag, därför att den på ett mycket tydligt sätt sammanfattar ett antal andra berättelser, både från privata och offentliga organisationer. Berättelse 2: En En chef, som också ägde företaget i fråga, påstod att en summa pengar hade försvunnit. Han anklagade personalen för att ha stulit pengar från kassorna och påkallade en polisutredning. Kvinnorna förklarade senare för den kvinnliga studenten som då arbetade där att de trodde att förskingringen berodde på att man använde en felaktig och gammalmodig bokföringsmetod som inte räckte till för att redovisa vissa utgifter och som följdaktligen ute- lämnades i redovisningen. Även om summan var liten blev den av betydande storlek när man lät den ackumuleras . Men ingen bad dem om någon förklaring. Diskrimineras vi likadant? denten skrev så här: Det som var otrevligast var sättet som chefen förödmjukade per- sonalen på. Han sade till exempel att de var gamla käringar som alltid gnällde och som aldrig hade gjort ett ordentligt handtag – det var svårt att ta för någon som hade arbetat där i 10 till . Jag kan inte berätta vad som verkligen hade hänt eftersom jag kom till företaget efter att allt det där redan hade inträffat, men stäm- ningen var fortfarande infekterad och var det så länge jag arbetade där. De anställda kunde inte, eller ville inte, försvara sig öppet. De rea- gerade genom att hålla en låg profil både medan de arbetade och när de konfronterades med chefen. De flesta hoppades att polisen inte skulle kallas in eftersom de visste vad det skulle innebära. De visste mycket litet om vad som egentligen framkommit i undersökningen eller varför chefen hade valt just det tillfället (dagen före julfesten) att tillkännage proble- met. Denna berättelse innehåller de flesta av de typiska moment som fanns i nästan alla historier berättade av finska studenter. Det är nämligen generellt männen som har makten över kvinnorna (och yngre män, en aspekt som inte syns här), och de maktlösa gör inget motstånd. Den finske hjälten och hjältinnan, blev jag upplyst om (, 1984) är mästare i att hålla en låg profil och i att överleva utan att klaga ens i de besvärligaste omständigheter. Detta är dock inte fallet i där motståndet är mycket verbalt. Följande berättelse är också intressant eftersom studenten är så analytisk: Berättelse 3: Förförelse som ledarskapsmetod Den nya kontorschefen saknade erfarenhet från sitt nya område. Han hade en helt annan yrkesbakgrund än vad som krävdes för att leda just det här kontoret. Han bestämde sig för att organisera och leda både personal och kontor som om det vore helt och hållet en byråkratisk inrättning full av ritualer. Personalen tvingades arbeta på ett sätt som skilde sig markant från den tidigare ordningen. Konsekvenserna blev dels att saker och ting sattes i omlopp dels att det uppstod en brist på kommunikation. Chefens nya stil som gick ut på att förföra så många av sina med- arbetare som möjligt gav resultat . Vissa per- soner började klä sig mer strikt och formellt. Andra, särskilt kvin- norna, började klä sig mer förföriskt. Och så var kampen mellan professionaliteten och sexualiteten i full gång. Den nye chefen, som var en man som såg mycket bra ut, dolde inte alls sin öppet chauvinistiska inställning och kallade kvinnorna Frun och Fröken vilket klingade helt helt annorlunda än Doktorn eller Professorn. Sålunda fungerade byråkrati och ceremonialitet gentemot de man- liga yrkesutövarna, men hur tog kvinnorna det? De som hade känt sig marginaliserade av den föregående ledningen för att de varit alltför begåvade trodde först att de äntligen hade f unnit ett eget ut- rymme. Detta utrymme började emellertid snart att krympa. Alli- anser, dubbelallianser och intriger letade sig in i lägret Denna händelse, i vilken jag själv var delvis inblandad, visar att ännu i dagens organisationer är en kvinnas roll som yrkesmänniska långt ifrån okomplicerad. Detta blir speciellt uppenbart när mak- ten, med sina olika mekanismer, försöker utöka gränserna mellan män och kvinnor, som om de vore två separata territorier att erövra – den ena å yrkets vägnar (även om det bara är ytligt sett) den and- ra med ren sexualitet. Här behövs det ingen redogörelse eller förklaring: allt står i texten. Ändå skulle jag vilja gå vidare i min tolkning – till det tredje stadiet, utforskning (exploration, Hernadi, 1987). Jag tog hjälp av en teknik som Silverman och Torode (1980) har kallat för avbrytande (interruption). Redogörelser och förklaringar följer med textens intentioner: ett avbrytande avviker från dessa.