sou · GLB3157d1 · 1998-01-01 00:00:00 — (1988:7): 0EDAGOGISKT PROGRAM F¶R FRITIDSHEM 227 (1987:3): 0EDAGOGISKT PROGRAM F¶R F¶RSKOLAN !LLM¤NNA R¥D Sid 52. Den ledningsansvarige, här kallad föreståndaren, har många olika ansvarsområden. Dels skall föreståndaren kunna leda vuxna människor i deras yrkesutövning men även ansvara för bl.a. administration och budget.228 Föreståndaren är pedagogiskt ledningsansvarig vilket innebär ansvar för att pedagogisk planering och utvärdering genomförs. Det är också viktigt att föreståndaren är uppmärksam på vilket behov av fortbildning som behövs för såväl den enskilda personalen som för hela personalgruppen.229 I takt med att förskoleverksamheten, skolan och fritidshemsverksamheten alltmer integreras har också ledningsansvaret förändrats. Allt fler kommuner har samma chef för förskoleverk- samheten, skolan och skolbarnsomsorgen. Kommunen får ta ut skäliga avgifter för plats i av kommunen anordnad förskola, fritidshem, integrerad skolbarnsomsorg och familjedaghem. Av lagmotiven230 framgår att skälighetsrekvisitet syftar på att avgifterna inom dessa verksamheter inte får bli så betungande för den enskilde att denne av detta skäl avstår från den verksamhet som barnet erbjuds och som det skulle vara värdefullt för barnet att delta i. I så fall kan kommunen inte anses ha uppfyllt sitt ansvar enligt lagen. Avgifter får dock inte överstiga kommunens självkostnader. För barn som är ( 15 §) och för barn som har behov av särskilt stöd (16 §) får avgift endast tas ut i den mån verksamheten överstiger eller (35 §). Bestämmelser om skolans organisation och innehåll har funnits . Den statliga styrning av skolan har varit mycket stark och detalj- reglerad. I samband med en omläggning av statsbidragssystemet kom skollagstiftningen att förändras från detaljstyrning till vad som kallas mål- och resultatstyrning. 228 , L. (1987): !RBETSLEDNING P¥ DAGHEM !TT PR¶VA OCH ¶VA. Forsknings- och utvecklingsbyrån. 229 (1987:3): 0EDAGOGISKT PROGRAM F¶R F¶RSKOLAN !LLM¤NNT R¥D Sid 52 och 71. 1993/94:11: 5TVIDGAD LAGREGLERING P¥ BARNOMSORGSOMR¥DET Sid 50. Skollagstiftningen reglerar ett område av stor betydelse dels för den enskilde individens och för samhällets utveckling. Skollagen reglerar såväl obligatorisk som frivillig verksamhet. Den obligatoriska skolan är en nioårig grundskola, jämte vissa motsvarande skolformer. Den frivil- liga skolan är gymnasieskolan, gymmnasiesärskolan och vuxenutbild- ningen. I skollagen finns bestämmelser som gäller för de skolformer som ingår i det OFFENTLIGA SKOLV¤SENDET samt ett kapitel om privata skolor. Det offentliga skolväsendet är en gemensam beteckning för DET OFFENTLIGA SKOLV¤SENDET F¶R BARN OCH UNGDOM och DET OFFENTLIGA SKOLV¤SENDET F¶R VUXNA Dessutom finns det särskilda utbildningsformer som anordnas av det allmänna för dem som till följd av sjukdom eller av annat skäl inte kan delta i skolarbetet inom det offentliga skolväsendet och som komplettering till vuxenutbildningen inom det offentliga skolväsendet för vuxna (1 kap. 1 och 8 §§). $ET OFFENTLIGA SKOLV¤SENDET F¶R BARN OCH UNGDOM består av följande 'RUNDSKOLAN och GYMNASIESKOLAN samt vissa motsvarande skol- former nämligen, S¤RSKOLAN SPECIALSKOLAN och SAMESKOLAN $ET OFFENTLIGA SKOLV¤SENDET F¶R VUXNA består av följande skolformer: +OMMUNAL VUXENUTBILDNING (komvux), VUXENUTBILDNING F¶R UTVECK LINGSST¶RDA (särvux) och SVENSKUNDERVISNING F¶R INVANDRARE (sfi). Vissa bestämmelser är gemensamma för alla skolformer och regle- ras därför i samma kapitel i skollagen. Dessutom regleras varje skol- form i ett eget kapitel. Förutom att varje skolform är reglerad i ett eget kapitel i skollagen är respektive skolform reglerad genom förordningar. Av skolforms- förordningarna för barn- och ungdomsskolan framgår att det är läropla- nerna som innehåller de övergripande målen för utbildningen (jmf. 2 kap. 1 § grundskoleförordningen). För varje ämne/kurs finns det också kursplaner som anger de mål under-visningen skall sträva mot och den kunskapsnivå som eleverna skall ha uppnått. Övergripande mål och riktlinjer I 1 kap. 2 § skollagen anges viktiga värderingar för hur verksamheten inom barn- och ungdomsskolan skall utformas. Av paragrafen framgår att: Alla barn och ungdomar skall, oberoende av kön, geografiskt hemvist samt sociala och ekonomiska förhållanden, ha lika tillgång till utbildning i det offentliga skolväsendet för barn och ungdom. Utbildningen skall inom varje skolform vara likvärdig, varhelst den anordnas i landet. Utbildningen skall ge eleverna kunskaper och färdigheter samt, i sam- marbete med hemmen, främja deras harmoniska utveckling till ansvars- kännande människor och samhällsmedlemmar. I utbildningen skall hänsyn tas till elever med särskilda behov. Verksamheten i skolan skall utformas i överensstämmelse med grund- läggande demokratiska värderingar. Var och en som verkar inom skolan skall främja aktning för varje människas egenvärde och respekt för vår gemensamma miljö. Särskilt skall den som verkar inom skolan 1.främja jämställdhet mellan könen samt 2.bemöda sig om att hindra varje försök från elever att utsätta andra för kränkande behandling. Av förarbetena 231 framgår att paragrafen innehåller de grundläggande bestämmelserna om utformningen av det offentliga skolväsendet för barn och ungdom. Värderingarna som kommer till uttryck i paragrafen skall genomsyra verksamheten för barn och ungdomar i skolan. Be- stämmelsen skall därför tjäna som underlag för tolkningen av övriga regler som finns gällande skolan, bl.a. de föreskrifter som finns i läro- planerna. En grundläggande princip i den svenska skolpolitiken är att alla barn och ungdomar har lika rätt till utbildning. I portalparagrafen uttrycks att alla barn och ungdomar oberoende av kön, geografiskt hemvist, sociala och ekonomiska förhållanden skall ha lika tillgång till utbildning. Detta innebär att alla barn och ungdomar skall ha samma formella rätt till utbildning och att inte någon får förhindras att delta i utbildningen. Vidare stadgas att utbildningen skall vara likvärdig var den än an- ordnas i landet. Riksdag och regering har fastställt de nationella målen för skolan. Genom dess mål som finns för i skolan gemensamma läro- planer skall en likvärdig utbildning i hela landet kunna uppnås. Likvär- dig utbildning innebär inte att den skall vara likformig utan kommuner- na har att utifrån de nationella målen anpassa utbildningen efter lokala behov. I portalparagrafen slås även de grundläggande syftena med utbild- ningen fast. Dessa skall ligga till grund för mer konkret utformade bestämmelser. De viktigaste uppgifterna för barn- och ungdomsskolan 1990/91:18: /M ANSVARET F¶R SKOLAN. är att ge kunskaper och färdigheter samt tillsammans med hemmen vara fostrande. Det är viktigt att alla elever i skolan ges förutsättningar att uppnå goda resultat. Av lagen framgår därför att hänsyn skall tas till elever med behov av särskilt stöd. I propositionen233 &¶RSKOLEKLASS OCH ANDRA SKOLLAGSFR¥GOR föreslås följande ändring av punkt 2 i ovanstående paragraf: 2. aktivt motverka alla former av kränkande behandling såsom mobbning och rasistiska beteenden. Ändringen innebär inte enbart en skyldighet att ingripa när hand- lingar inträffar utan också ett krav på ett förebyggande arbete i skolan. Skyldigheten att ingripa gäller även när andra personer i skolan än elever gör sig skyldiga till sådana kränkningar. Skollagen riktar sig i första hand till kommunerna som har att anordna och genomföra utbildningen. Av 1 kap. 4 § skollagen framgår att det är kommunen som är huvudman för samt att kommuner och landsting är huvudmän för gymnasieskolan. I 1 kap. 5 § anges att kommunerna är huvudmän för särskolan. Av 1 kap. 6 och 7 §§ anges att staten är huvudman för specialskolan och sameskolan. Av 1 kap. 12 § skollagen framgår vilket ansvar som huvudmännen har för utbildningen: Den som är huvudman för en del av det offentliga skolväsendet ansvarar för att utbildningen genomförs i enlighet med bestämmelserna i denna lag och de bestämmelser som kan finnas i annan lag eller förordning. Utöver vad som föreskrivs i denna lag kan i annan författning finnas före- skrifter särskilt om -mål och riktlinjer för utbildningen, -utbildningens innehåll och -utbildningens omfattning i tiden. Andra stycket i paragrafen syftar på de dokument som har stor betydel- se för konkretiseringen av de övergripande mål som finns i skollagen. Dessa mål framgår av läroplaner, kursplaner och timplaner. Läro- och kursplanerna riktar sig i huvudsak till lärarna. Läroplanen som är en förordning anger de övergripande målen och riktlinjerna för skolverk- samheten. Kursplanerna finns också i en förordning och anger de mål 1990/91:18: OM ANSVARET F¶R SKOLAN Sid 27 f. 233Prop.1997/98:6: &¶RSKOLEKLASS OCH ANDRA SKOLLAGSFR¥GOR Sid 80. som undervisningen skall sträva mot och de mål som eleverna skall ha uppnått efter det femte och det nionde skolåret. Av 2 kap. 8 § skollagen framgår att det i alla kommuner skall finnas en av kommunfullmäktige antagen skolplan. Planen skall visa hur kommunens skolväsende skall gestaltas och utvecklas. Dessutom skall det särskilt framgå vilka åtgärder som kommunen avser att vidta för att uppnå de nationella målen som har satts upp för skolan. Skolplanen skall följas upp och utvärderas av kommunen. Av förarbetena till bestämmelsen 234 framgår att syftet med skolplanen är att fungera som planeringsunderlag för verksamheten i skolorna men även för att ge kommunens innevånare möjlighet till insyn i skolverksamheten och därmed ökad möjlighet att påverka. Kommunen har, enligt 2 kap. 3 § skollagen, ansvar för att behöriga lärare används. För att staten skall kunna garantera utbildningens kvalitet krävs det att lärarna har en utbildning avsedd för den undervis- ning de i huvudsak skall bedriva. Lärarnas kompetens ansågs ha en avgörande betydelse för utbildningens kvalitet och därför ansågs det nödvändigt med ett lagfäst krav om behörighet. Av bestämmelsens första och andra stycket framgår att: Varje kommun och landsting är skyldig att för undervisningen använda lärare som har en utbildning avsedd för den undervisning de i huvudsak skall bedriva. Undantag får göras endast om personer med sådan utbildning inte finns att tillgå eller det finns något annat särskilt skäl med hänsyn till eleverna. Kommunen som huvudman har alltså att tillse att behörighetskravet är uppfyllt vid såväl anställningstillfället som fortsättningsvis under lärarens tjänstgöringstid. Huvudmannen måste därför vid fördelning av tjänstgöringstid se till att lärarna har en utbildning som i stort överen- stämmer med undervisningsområdet. I andra stycket ges möjlighet att anställa personal för undervisning som saknar lärarutbildning. Av 2 kap. 5 § framgår att vikarier som saknar lärarutbildning endast får anställas i sänder. Detta innebär en avvikelse från regeln i 4 § lagen (1982:80) om anställningsskydd om att anställningsavtal gäller tills vidare. Dessutom får undantag från behörighetskravet göras om det finns något annat särskilt skäl med hänsyn till eleverna. ven236 framgår att bestämmelsen skall tillämpas restriktivt. Det kan röra sig om fall när en lärare anses direkt olämplig, t.ex. missbruksproblem. För att få anställas som lärare utan tidsbegränsning i det offentliga skolväsendet ställs i 2 kap. 4 § skollagen vissa krav. Sökanden skall dels behärska svenska språket, dels ha nödvändiga insikter i de före- skrifter som gäller beträffande det offentliga skolväsendet, särskilt de som anger målen för utbildningen. Dessutom skall sökanden antingen ha genomgått svensk lärarutbildning eller en därmed jämställd utbild- ning i ett annat nordiskt land eller ett annat land som tillhör EFTA eller EU eller en annan högskoleutbildning som av förkla- rats i huvudsak motsvara sådan lärarutbildning. Av andra stycket framgår att en sökande som saknar svensk eller utländsk lärarutbildning också har möjlighet till tillsvidareanställning om det inte finns behöriga sökanden och det finns särskilda skäl. Detta innebär att en sökande som besitter tillräckliga kunskaper i det ämne som skall undervisas samt visat sig vara lämplig att bedriva undervisning kan anställas tills vidare trots att det formella kravet på lärarutbildning saknas. I 2 kap. 7 § skollagen finns också lagfäst att kommun och landsting skall se till att fortbildning anordnas för den personal som har hand om utbildningen. Det föreskrivs också att huvudmännen skall vinnlägga sig om en planering av personalens utbildning. I 2 kap. 2 § skollagen anges att det för ledningen av utbildningen i skolorna skall finnas rektorer. Rektorn skall hålla sig förtrogen med det dagliga arbetet i skolan och verka för att utbildningen utvecklas. Be- träffande vilken kompetens rektor skall ha sägs att: Som rektor får bara den anställas som genom utbildning och erfarenhet har förvärvat pedagogisk insikt. Vissa av rektorns uppgifter framgår även av skolformsförordningarna och läroplanen. I förarbetena 237 har skälen till att det i lag reglerats vem som har ledningsansvaret i skolorna angetts. Det har ansetts viktigt att det i skolorna finns en person som har ansvaret för att statens krav på ut- bildningens kvalitet och likvärdighet upprätthålls i skolorna. Det handlar också om en rättssäkerhetsfråga för den enskilde individen. Det ansågs därför nödvändigt att det fanns en rektor i skolorna som under den politiska ledningen hade att ansvara för att bestämmelserna om utbildningen genomförs. Vidare framgår att rektors ansvar för utbild- ningen inte enbart omfattar ansvar för undervisningen utan också för skolans fostrande roll. För att garantera utbildningens kvalitet och den 1990/91:18: OM ANSVARET F¶R SKOLAN. enskildes rättssäkerhet måste det framgå vem som har ansvaret. Ansva- ret kom därför att läggas på en bestämd tjänsteman som fick benäm- ningen rektor. Historiskt sett har skolan än barnomsorgen varit styrd av centralt fastställda regler. Styrningen av skolan har också varit mer detaljerad. Barnomsorgen och skolan har vuxit fram ur olika traditioner och har delvis haft olika syften med sin verksamhet. I socialtjänstlagen talas om olika VERKSAMHETSFORMER och i skollagen om olika SKOLFORMER. Bestämmelserna om de olika verksamhetsformer- na är inte så detaljreglerade som om skolformerna. När en verksamhet bildar en egen skolform inom det offentliga skolväsendet omfattas denna av de bestämmelser som finns i skollagens första och andra kapitel, dock med vissa undantag vad gäller andra kapitlet. Första kapitlet innehåller bl.a portalparagrafen för barn och ungdom och det andra kapitlet den kommunala organisationen för skolan. Av socialtjänstlagen framgår att den PEDAGOGISKA VERKSAMHETEN skall ha god kvalitet. Ledning för vad detta innebär får sökas i lagmotiv och i de råd som utarbetat. I skollagen talas om UTBILD NING och vad denna skall syfta till. Målen med utbildningen finns i läroplanerna. Bestämmelserna om PERSONALEN inom förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen samt skolan har olika utformning. I socialtjänstla- gen är bestämmelsen allmänt utformad och överlämnar åt kommunen att bestämma vilken personal som skall anställas. I pedagogiskt pro- gram för förskolan sägs att förskolans verksamhet bör ledas av för- skolepedagogiskt utbildad personal och i pedagogiskt program för fritidshem att fritidshemmets verksamhet bör ledas av pedagogiskt utbildad personal. I programmen finns även förskolans och fritidshem- mens innehåll och arbetssätt beskrivet. Skollagen däremot innehåller tydliga bestämmelser om vilka krav som måste uppfyllas för att få anställas som L¤RARE. het är dessutom knuten till rätten att få undervisa. I kursplanerna anges målen med UNDERVISNINGEN. Även vem som är pedagogiskt lednings- ansvarig för utbildningen i skolorna är lagfäst genom bestämmelsen om REKTOR. Denna bestämmelse skiljer sig från socialtjänstlagen som inte innehåller någon betämmelse gällande detta. Även kommunens anvar för FORTBILDNING av den personal som har hand om utbildningen i skolorna är lagfäst i skollagen. Någon sådan bestämmelse finns inte heller i socialtjänstlagen.