sou · GLB3149 · 1998-01-01 00:00:00 — sker i ansökarländerna en snabb förändring och utveckling, där ambitionen är att uppnå samma levnadsstandard som i . Omvandlingen är därför snabbare och innehåller större kast än den i väst. Omvandlingen har också lett fram till omfattande miljöförbättringar (se t.ex. tabell 3.18), men det finns hela tiden en risk att den materiella utvecklingen sker snabbare än genomförandet av miljökrav. Det är därför viktigt att miljöfrågorna inkluderas i hela samhällsomvandlingen genom integration av miljöhänsyn inom alla sektorer som påverkar miljö- och naturresurser. Tabell 3.18 Minskning i emissioner av svavel och kväve från de 10 ansökar- länderna samt , och enligt EMEP Kväve (NO2) Kväve (NH3) I det följande ges en beskrivning av den aktuella miljösituationen i CEE-länderna med jämförande utblickar mot situationen inom EU. Beskrivningen görs i stort utifrån en "miljöhotsindelning". För den som önskar mer detaljerade underlag hänvisas till litteraturlistan i Appendix A. 4.3Lokal luftförorening - fortfarande förekommer höga halter men tydliga förbättringar kan ses för flertalet ämnen. Svaveldioxid och partiklar (sot och industriellt stoft) var före kommunismens fall det kanske främsta miljöproblemet i ett antal industriområden, framförallt i södra , nordvästra och södra . Bl.a. orsakade de låga, subventionerade energipriserna en oproportionerligt hög energiförbrukning och därmed stora utsläpp genom att man använde kol. Svaveldioxidhalter som årsmedelvärden på mellan 50 och 100 mg.m-3 och som dygnsmedelvärden på i storleksordningen 300 mg.m-3 förekom frekvent. uppskattar man att av storstäderna i östra uppmätte halter över WHOs gränsvärden. har avsevärda förbättringar uppnåtts (tabell 3.18). Utsläppen av svaveldioxid och kväveoxider har minskat markant, . I t.ex. är extremhalterna av SO 2 i centrum nu mindre än hälften av vad de var (1996). Även om halterna i städer av svaveldioxid, bly och partiklar har gått ner över hela , har de områdena i CEE-länderna i allmänhet sämre luftkvalitet än motsvarande områden inom EU, speciellt för svaveldioxid, partiklar och bly. Detta kan exemplifieras med WHOs riktvärde för långtidsexponering för svaveldioxid överskreds i av städerna i CEE-länderna medan de endast överskreds i av städerna i EU. För andra föroreningar av betydelse för hälsan och för vilka data föreligger är emellertid inte situationen sämre i CEE länderna jämfört med EU. För kvävedioxid, vilken till stor del har sitt ursprung i trafikutsläpp föreligger ingen signifikant skillnad i halter mellan CEE och EU. Det är sannolikt snarare så att halten av kvävedioxid är något högre inom EU, till följd av mer omfattande biltrafik. Utsläppen och halterna av kvävedioxid har dessutom stigit i flera CEE-städer efter 1990 till följd av att trafiken ökat. 4.4Försurning - de minskade svavelutsläppen i östra efter 1990 har medfört minskat nedfall i bl a Försurningen är ett av de största miljöproblemen i norra . I de nordiska länderna, angränsande områden av , , , samt delar av och har påtagliga försurningseffekter observerats. av alla försurade sjöar finns i , , , och . Inom CEE-länderna är försurningsproblemen framförallt begränsade till omfattande markförsurning och skador på skog (de mest omfattande i hela ) i områden med stor kolförbränning och därmed stora svavelutsläpp, främst i den s k svarta triangeln bestående av södra delen av tidigare , norra , och södra . I dessa områden är nedfallet, trots en minskning av utsläppen, fortfarande upp emot svavel per ha och år, som medelvärde över större områden, dvs tre till fyra gånger så högt som i svensk skogsmark. Lokalt nås ännu högre depositionsnivåer. Den kritiska belastningen överskrids i många områden och det sura nedfallet anses vara en av de viktigaste orsakerna till skogsskadorna och i vissa regioner skogsdöd. Den senast rapporten om skogstillståndet i (ICP ) visar dock på en signifikant förbättring av kronutglesningen hos barrträd i dessa områden, vilket man tror har sin förklaring i de minskade utsläppen, särskilt av SO 2 . Försurningseffekter föreligger också i nordvästra delen av (och ). Utanför dessa områden är försurningseffekterna begränsade 4.5Marknära ozon ger hälsoeffekter och minskade skördar men problemen är större i Mätningar av marknära ozon har pågått i nordvästra medan ozonförekomsten i östra inte följts upp systematiskt. har mätningar utförts i , , , och . Trafiken i östra har legat på en blygsam nivå jämfört med i . I takt med tillväxt och utveckling kan befaras att denna skillnad minskar , eftersom främst kväveoxidemissionerna kan komma att öka en del i dessa länder . Mätningar i och visar att ozonhalten kan uppgå till 120 mg.m-3 med enstaka maxvärden upp mot 150 mg.m-3. Bakgrundshalten är i likhet med t.ex , 30-60 mg.m-3. Mätunderlaget är dock fortfarande begränsat och det är svårt att få en samlad bild. Ozonförekomsten i CEE-länderna ser ut att vara något lägre än förekomsten i , men riskerar att närma sig de nivåer som finns i , i takt med tillväxt och ökad trafikintensitet. 4.6Persistenta organiska ämnen och tungmetaller - Generellt minskar nivåerna men fortfarande problem framförallt lokalt har det inte funnits ett samlat underlag för bedöma olika källors betydelse för de totala emissionerna av tungmetaller och POPs och hur åtgärder bör riktas. Ett sådant material kommer att kunna användas för sådana beödmningar. I kombination med en modell för att beräkna spridning och deposition av sådana ämnen inom EMEP kommer en mer övergripande utvärdering att kunna göras. Ännu saknas dock ett bra underlag för att bedöma förekomst i luft, vatten och andra delar av ekosystemen samt effekterna av tungmetaller och persisitenta organiska ämnen i CEE länderna, liksom i EU-länderna. Helt klart förekommer s.k. hot spots, där problemen är mycket allvarliga, men den generella utbredningen är inte känd. 4.7Avfallsmängderna ökar - effektiva metoder att minska och hantera avfallet behövs Avfallsproblem anförs ofta av de olika CEE-länderna som ett av de allvarligaste när de själva beskriver sina problem. Någon enhetlig bild av avfallsproduktion inom länderna föreligger som tidigare nämnts inte. Avfallsmängderna per capita är för samtliga 10 länder sannolikt betydligt mindre än i utifrån en enkel uppskattning av olika länders konsumtionsnivåer, men de ökar. Avfall och avfallshantering prioriterades inte särskilt högt eller försummades kraftigt i de centralplanerade ekonomierna. Deponering på tipp var det helt dominerande sättet att ta hand om alla olika typer av avfall. Detta medförde bland annat att hushållsavfall och industriavfall (ofta miljöfarligt avfall) deponerades tillsammans på tippar. I många fall grävdes industriavfallet ner i marken inom anläggningarna. Antalet okända eller illegala tippar var och är fortfarande stort. Ett särskilt problem utgörs av de stora mängder av olika typer avfall som de sovjetiska trupperna lämnade kvar på sina baser när de drogs hem. Ansökarländerna står nu inför problemen att dels ta hand om allt gammalt lagrat/nedgrävt avfall dels utveckla en modern avfalls- hantering i enlighet med de principer som etablerats inom EU. sammanhang gäller det också att om möjligt stå emot och kunna hantera det ökande inflöde av förpackningar och förpackningsavfall som den ökande handeln med kommer att ge upphov till. skall man komma ihåg att även EU-länderna står inför mycket stora problem på avfallsområdet som det kommer att ta innan man kunnat lösa. Ländernas insikt om detta avspeglas bland annat i de svårigheter man haft att enas om ett direktiv rörande avfallstippar. 4.8Naturvård och biologisk mångfald - ansökarländernas stora tillgång Enligt avier om ansökarländerna har samtliga länder betydande naturresurser i form av biologisk mångfald. Denna skulle utgöra en tillgång för unionen om länderna blir medlemmar. Genom att stora markområden i de aktuella länderna varit militära områden och därmed undandragits exploatering och allmänt tillträde har dessa erhållit ett effektivt skydd. Ansökarländerna har dessutom en lång tradition på naturvårds- området. Redan före de politiska förändringarna fanns lagstiftning som i många av länderna och till sin omfattning var lika långt gående som motsvarande lagstiftning i de västeuropeiska länderna. Olika kategorier av skyddade områden (naturreservat, nationalparker, etc.) fanns. En viktig skillnad var emellertid att man i huvudsak inriktade naturvårdsarbetet på att skydda orörda naturtyper (urskogar, våtmarker, etc.) och i mindre omfattning på att skydda t.ex. traditionella odlingslandskap. Sammanfattningsvis kan konstateras att området naturvård och biologisk mångfald är den sektor inom miljöområdet där ansökar- länderna kommer att ha minst problem att uppfylla EU-kraven. 4.9Förväntad emissionsutveckling i ansökar- länderna För att uppskatta betydelsen av framtida förändringar i utsläpp kan nuvarande lagstiftning jämföras med den som skulle gälla vid ett EU-inträde. Vi har valt att studera förhållandena i och närmare, dels eftersom vi haft tillgång till nödvändiga data, dels eftersom dessa länder är de som betyder mest för situationen inom EU. Underlag för att göra dessa uppskattningar föreligger delvis i nationella rapporter, t.ex. den polska utredningen som ingår i denna studie. För svaveldioxidutsläppen är energiproduktionen i stora anläggningar den viktigaste källan i CEE-länderna. I bidrar denna källa för av svaveldioxidutsläppen och den lokala förbränningen för . Motsvarande uppgifter för är respektive . Förbränningen sker huvudsakligen med kol, som finns i stora lager. Omfattande investeringar för att begränsa utsläppen av svavel- och kväveoxider från fasta förbränningsanläggningar genomförs framförallt i dessa länder, men i viss utsträckning sker investeringar även i de övriga CEE-länderna. är den tillåtna emissionen av svaveldioxid vid nya anläggningar > 500 MW i /GJ, vilket motsvarar ca 540 mg.m-3 jämfört med EU:s 400. För NO x har ett något strängare krav än EU, /GJ motsvarande ca .m-3 jämfört med EU:s 650. EU:s lagstiftning på luftvårdsområdet är i många fall strängare än nuvarande lagstiftningen i CEE-länderna. Men viktigt är också hur lagstiftningen implementeras. Genom att anpassa de stora förbränningsanläggningarna till EU- krav, som motsvarar effektiv rökgasrening, reningsgrad, kan ungefär en halvering av SO 2-utsläppen erhållas. Genom att även reducera mer småskaliga förbränningsutsläpp, som i dagens läge bidrar med i de båda länderna, kan ytterligare reduktioner uppnås. I pågår ett visst arbete med att påverka utsläppen från såväl bostadsuppvärmning som industriell förbränning. Man planerar att använda, med polska mått mätt se, lågsvavliga kol med 0.6 - S. För bostadsuppvärmning planeras naturgas ersätta koleldningen. För att uppfylla det andra svavelprot okollet är en 66%-ig minskning nödvändig för . ska utsläppen minska från ca till ca . För ska utsläppen minska med i det närmaste , från drygt till ca . Svavelprotokollets mål förefaller därför möjliga att nå. utsläppsminskningar kan sannolikt i viss grad erhållas genom energieffektiviseringar. Åtgärderna mot kväveoxider i drivs av flera faktorer: hälsoeffekter av kvävedioxid i tätorter, förekomst av fotokemiska oxidanter (marknära ozon), samt effekter av kvävenedfall i form av försurning och eutrofiering av land- och havsmiljö. I ännu större utsträckning än för svavel styr utsläppen i EU-länderna halter och deposition inom EUs område. av depositionen inom EU härrör från , och andra CEE-länder. och uppskattas bidra med vardera, som ett medevärde över hela EU:s område I tabell xx har sammanställt de länder för vilka redan fattade beslut och nationella mål ger minskade nivåer. De länder som inte finns på listan antas i dagens läge antingen bibehålla sina utsläppsnivåer eller öka utsläppen . Tabell xx Minskning i NOx utsläpp i de Europeiska länder för vilka nationella mål ochimplementeradEU- lagstiftning beräknas ge förbättringar Av tabellen framgår att emissionerna i de flesta länderna på listan uppskattas minska jämfört med dagens nivåer. De flesta av dessa är EU-länder. En del länder har egna mycket omfattande åtaganden, t.ex. , vars utsläpp planeras minska med nästa . och kommer relativt långt ner på listan, men de har lyckats minska sina utsläpp . I CEE länder med relativt stora utsläpp förväntas i dagens läge inga förändringar eller alternativt antas utsläppen komma att öka. För att reducera utsläppen av NO x från stora förbränningsanläggningar i och , skulle ett EU-inträde kunna ge en viss förbättring i Minskade NOx utsläpp i CEE-länderna kommer, som nämnts dock knappast att påverka situationen i EU. Liksom för svavel förekommer vissa skillnader mellan regioner, men totalt sett har EU relativt litet att vinna på att CEE-länderna tillämpar EU-regler. För att minska NO x utsläppen ytterligare i CEE-länderna krävs åtgärder även inom transportsektorn. Inom EU pågår just nu arbete med åtgärder på transportsidan dels via fordonstekniska åtgärder, dels via förbättrad bränslekvalitet. De åtgärder som planeras att införas kan uppskattas, i enlighet med beräkningarna inom , ge minskning av trafikutsläppen av NOx. Enligt den danska utredningen är det realistiskt, mot bakgrund av erfarenheterna från , att förvänta att utsläppen av kväveoxider från transportsektorn kommer att minska med om gällande EU-krav rörande utsläpp från fordon uppfylls. Under förutsättning att transportsektorn bidrar av de totala NOx utsläppen i länder som och , skulle transportsidans NOx reduktioner kunna bidra med en minskning av de totala NOx utsläppen i storleksordningen . Som visats betyder dock dessa utsläppsförändringar inte särskilt mycket för EU som helhet. För att minska depositionen av kväve över land och hav är åtgärder mot det reducerade kvävet - ammoniakutsläppen - lika viktiga som åtgärder mot utsläppen av kväveoxider. I dagens läge finns dock inga internationella överenskommelser om att minska utsläppen till luft från jordbruket, som är den helt dominerande källan. EU har inga direktiv som kraftfullt riktar sig mot ammoniakutsläpp. HELCOM har utfärdat rekommendationer om gödselhantering, med tanke på minskad ammoniaktillförsel till . Nationella strategier finns dessutom i flera länder inklusive . Sammantaget förväntas inga stora förändringar av dessa. I samband med nytt kväveprotokoll inom LRTAP och EUs försurningsstrategi förväntas dock även ammoniakproblematiken att inkluderas. Deposition och anrikning i landmiljön av kvicksilver och persistenta organiska ämnen orsakas till stor del av transporter på regional skala. Utsläppen i CEE-länderna är ofullständigt karterade, men den framtida trenden är sannolikt minskande. För kadmium och bly har, som nämnts, den regionala spridningen minskat kraftigt i betydelse. För kvicksilver och POP kan luftutsläpp från CEE-länderna ha viss påverkan på EUs landmiljö. Grovt uppskattat torde denna dock inte överstiga vad som är fallet för svavel. För kvicksilver torde en jämförelse med svavel vara högst relevant, p.g.a. de samtidiga emissionerna av svael och kvicksilver från kolförbränning inte minst i och . Utsläpp till vatten från CEE-länderna som förorenar floder, sjöar och hav kan påverka situationen inte bara i det egna landet utan i ett eller flera närbelägna länder. Förutom effekter på miljön i , påverkas till exempel miljön i floder som till exempel Oder av vad såväl som släpper ut. Detta utgör ett bilateralt problem som kan påverkas av en striktare lagstiftning och ett EU-inträde. Trenderna för framtiden är minskande utsläpp, se vidare under påverkan på . Globala effekter - växthuseffekten Uppskattningar av växthusgasutsläppen är i dagens läge ofullständiga och delvis mycket osäkra. För flera länder, inklusive CEE-länder, föreligger frågetecken såväl för utsläppen av koldioxid som för utsläppen av metan och lustgas. Bedömningen ur miljöeffektsynpunkt av gjorda och planerade nedskärningar blir därför osäker. Flertalet av ansökarländerna har ratificerat klimatkonventionen. har det mål som uppställts på internationell bas - att frysa utsläppen nivå fram t ill för att därefter minska - har varit relativt lyckosam i flera CEE-länder, bl.a. , där minskning uppnåtts . Generellt uppskattas i CEE-länderna en minskning, jämfört med utsläpp. Till del beror nedgången på den ekonomiska tillbakagången inder 1990- talet, till del på energieffektivisering och andra mer aktiva åtgärder. För att minska utsläppen vidare föreligger osäkerheter om vilka krav som kan komma att ställas. Strategier för fortsatt minskning har utarbetats bl.a i . Här uppskattas energieffektiviseringar i industri och bostadssektor samt övergång från kol till naturgas och förnybara bränslen. Även skatter och avgifter planeras att användas för att motverka utsläpp. Sannolikt kommer CEE-länderna vid ett EU-inträde vara tvungna att leva upp till de kommande EU-målen. En potential bedöms finnas för energieffektivisering och energibesparing i CEE-länderna, sannolikt större potential än i de nuvarande EU-länderna. Sådana åtgärder kommer sannolikt att skyndas på vid ett EU-inträde, men hur stora minskningar som kan uppnås kan i dagens läge inte uppskattas. Ytterligare motverkan av växthuseffekten förväntas genom minskade utsläpp av koldioxid och metan från avfallsdeponering, när länderna kommer att uppfylla EUs planerade direktiv för avfallstippar. Den danska utredningen uppskattar utsläppsminskningen i CEE- länderna till mellan av nuvarande. Slutsatsen blir att även om inte nyttan med nedskärningarna kan kvantifieras så kommer ett EU-inträde sannolikt att påskynda processer som är positiva för att reducera utsläpp av koldioxid och andra klimatgaser. Globala effekter - nedbrytning av ozonskiktet Produktion av ämnen som skadar ozonskiktet sker bl.a. i , och . Konsumtionen av sådana kemikalier i de flesta CEE länderna har dock kraftigt minskat, i storleksordningen . Trots detta uppfyller länderna inte fullt ut åtaganden enligt Montrealprotokollet. Ett EU-inträde skulle komma att skärpa kraven på CEE-länderna vad gäller bl.a. CFC-föreningar och trikloretan, men en avveckling av aktuella ämnen samt omställning av processer som utnyttjar dessa ämnen, kommer att vara kostsam. 5 Miljötillståndet i Leningrad- och Kaliningradområdena, , området, och Någon sammanfattande beskrivning av miljötillståndet föreligger sannolikt inte. Tre föroreningskomponenter utpekas som de allvarligaste; partiklar (stoft), kvävedioxid samt fenol (!). Det är osäkert hur dessa mätningar kan bedömas och användas. Allmänt anges att luftkvaliteten i städerna är tillfredsställande och att inga stora förändringar skett den sista femårsperioden. Ett starkt föroreningstryck på via atmosfären rapporteras från förstäder till . Den intensiva trafiken sägs stå för de största bidragen. Även om man rapporterar om en allmän nedgång , så är utsläppen till vatten fortfarande mycket stora från dessa områden. Problem föreligger, då nästan allt förorenat vatten går ut orenat i via avvattningen av floden som starkt förorenas av storstaden . Det gäller såväl näringsämnen och organisk substans som tungmetaller och organiska miljögifter. Via internationellt bistånd pågår en kartläggning av förorenings- situationen, vilken ska leda till årgärdsplaner. Sammanfattningsvis är informationen om miljötillståndet i området knapphändig och svårtolkad. Stora vattenföroreningsproblem föreligger helt klart, medan förekomsten och utbredningen av luft- föroreningar inte kan bedömas. För och saknas ett bra underlag. stora utsläpp av främst svaveldioxid och tungmetaller dominerar bilden, men även andra utsläpp är av betydelse. Utsläppen sker nära gränsen till såväl son och områden i dessa länder påverkas starkt, liksom den lokala miljön. Genom bilaterala studier och studier över har luftföroreningsmätningar och undersökningar av miljöeffekter utförts. effekter på vegetation i , norra och i inom en area av . Renlaven saknas helt inom detta område. Huvudsakligen orsakas effekterna av SO2 och tungmetaller. Från smältverket i Nikel, Pechenga har svaveldioxidemissionerna minskat från 1985 till 1993. Det helt överskuggande miljöproblemet i är effekterna av då av landytan blev kontaminerad av radioaktivt nedfall. I övrigt anför luftkvaliten i städerna, grundvatten och avfallshantering som sina prioriterade miljöfrågor. är enligt EMEP:s beräkningar en nettoimportör av luftföroreningar och beräkningar av nedfallet visar att de egna utläppen är förhållandevis små, t ex. ammoniak (av det totala), NO2 (av det totala) och svavel (av det totala). Luftföroreningsemissionerna har minskat betydligt (SO 2 , NOx , VOC ) . Utsläppen per capita av SO 2 är lägre än i flertalet ansökarländer och även lägre än i Storbrit tannien men högre än i . Utsläpp till vatten av förorenat vatten har också minskat med . Den största minskningen gäller oljeprodukter (-), fosfor (-), ammonium (-), sulfat () och BOD (-). rapporteras om en mycket stor ökning av utsläppen av kväve på och koppar !KOLL viktigaste miljöproblem anses vara luftkvalitén i städer och kring större industrier. Antalet stationära anläggningar har ökat som emissionerna har minskat . Vidare har trafikemissionerna i städerna ökat kraftigt. Kapaciteten att rena vatten är mycket låg och ett stort problem föreligger i städer att rena dricksvatten och avloppsvatten. Ett tredje allvarligt miljöproblem utgör fast avfall som dumpas på land. Av allt avfall i står hushållen bara för (jämför och ). 6 Major environmental problems in the associated countries within policy sectors The environmental situation in the associated countries, as described by the countries themselves or by the EU Commission, are summarized below. In table 3.19 an overview of the different problems is presented. Tabell 3.19 Sammanfattning av viktiga miljöproblem i ansökarländerna *) Biologisk mångfald nämns som en positiv miljöfaktor. Trots att elproduktionen i minskat med är utsläppen av koldioxid stora räknat per capita. De viktigaste källorna till detta är dels oljeskifferförbränning, men även industriella utsläpp från cementproduktion. Oljeskifferförbränningen för energiproduktion är en stor utmaning att komma till rätta med. Inte bara stora koldioxidutsläpp, utan även stora utsläpp av svaveldioxid erhålles. har genom skifferförbränningen så stora utsläpp att landet är nettoexportör av svaveldioxid. Betydande insatser som t.ex. rökgasrening och partikelfilter är nödvändiga. Oljeskifferutnyttjandet förorsakar också giftigt läckage från askavfallsupplag och förorening av jordbruksmark, regeringen överväger att ersätta de gamla anläggningarna med ny teknik, men någon tidsplan har ännu inte fastställts. Vattenproblemen är betydande, men en utbyggnad pågår av avloppsvattenreningen. har man lyckats bygga ut i sådan omfattning att utsläppen av organiska ämnen minskat och utsläppen av fosfor och kväve med 50 repektive . har det i samlats betydande mängder avfall, inklusive militärt, industri och miljöfarligt avfall. Deponering på tipp är den dominerade formen för avfallshantering. En av de viktigaste frågorna för framtiden är att minska avfallsmängderna samt att bygga ut infrastrukturen för att ta hand om det avfall som produceras. Som nämnts bidrar den omfattande oljeskifferhanteringen även till avfallsproblemen. Även vissa problem med radioaktivt avfall föreligger i samband med bl.a. avvecklingen av militära anläggningar. I finns betydande resurser i form av biologisk mångfald i , limniska och skogliga ekosystem, men även i biotoper påverkade av människan, t.ex. betade strandängar, slåttermarker utefter vattendrag samt alvarmarkerna på Ösel och . Miljöproblemen i är mindre allvarliga än i övriga delar av regionen. De problem som finns är koncentrerade till så kallade hot spots. Jämfört med och medelvärdet över är t.ex. koldioxidutsläppen i små. Bl.a. beror detta på att energipro- duktionen i utnyttjar en förhållandevis stor andel förnybara energikällor, t.ex. vattenkraft och ved samt torv.