sou · GLB3193 · 1998-01-01 00:00:00 — We propose that consideration should be given to the future rules governing broadcasting rights to allow the needs of the minorities to be taken into account, in particular, by the public service broadcasting companies. These needs may vary between the various minority groups and between sectors such as languages, culture, religion etc. The cultural manifestations of the national minorities must, in our opinion, receive a sufficiently large share of the government grants to culture. We also stress the importance of ensuring sufficient assistance and opportunities under the regional cultural programmes for and Tornedal culture in the areas where these cultures have existed for centuries and still exist today. According to the Framework Convention, culture is a key sector, and one that is conducive to a dialogue between the minorities and the majority. We also propose measures leading to the creation of an intercultural dialogue and exchanges between the minorities and the majority population. Measures to enable the national minorities to exercise influence It is of the utmost importance that the national minorities be in a position to influence the formulation of a future Swedish minority policy directly focusing on protection of these groups. This will necessitate establishing, in accordance with the provisions of the Convention, arrangements allowing the national minorities a say prior to the taking, implementation and evaluation of decisions that concern them. The details of these arrangements should be discussed with the national minorities themselves. There may be variations in the forms of consultation and influence that are most appropriate for the different groups. Consideration should also be given to the question of how everybody and not only those who are represented in various organizations today should have a chance to exercise influence. We therefore propose that an inquiry be set up for the purpose of investigating various arrangements in this respect, e.g. increased support for organizations, participation in advisory committees for consultations with the competent authorities etc. It may also be worthwhile evaluating the existing arrangements for exercise of influence and collaboration. Like Section I of , we propose that a regional consultative committee be set up in county for the task of proposing measures that would promote an intercultural dialogue between the various national minorities, and between these minorities and the majority population, especially in the field of education and culture. Section I of , which has presented proposals concerning Charter for Regional or Minority Languages, proposes a large number of measures designed to strengthen the regional or minority languages in . Since several of these proposals relate equally to the provisions of the Framework Convention, we have reviewed them. Our proposals coincide largely with those of Section I, although in several cases we propose additions and amendments. In our view, should urge that closer Nordic cooperation should be extended to all national minorities where the same minorities exist in other Nordic countries as in . This cooperation should cover all matters of interest to the national minorities, for example culture, history, language, religion etc. Section I has proposed regionally applicable rules laying down the right to use minority languages in courts of law and administrative authorities in several municipalities in county. This proposal goes beyond the requirements of the Framework Convention, but we consider it appropriate to support it since it would accommodate the minorities' to use their languages in connection with public administration. However, we have not comitted ourseves as regard the languages and areas to which the rules should apply. Nevertheless, we note that persons belonging to a national minority may have a legitimate to use their language in other geographical areas as well. There is no mention in the Framework Convention of care of the elderly or child care. However, we consider the issue of the right to communication in one's own language in connection with both care services for the elderly and child care as so important that it must be addressed within the framework of the future minority policy. The various minority groups have submitted comments and proposals to the Committee. The proposals that we have presented do not necessarily cover all the issues that are relevant to protection of the national minorities. We consider that our proposals may serve as a first step and a good minority policy. The ongoing work of formulating this policy must be done in consultation and cooperation with the national minorities themselves. In conclusion, we wish to declare that these proposals are presented in the spirit of the Framework Convention, which considers "...that a pluralist and genuinely democratic society should not only respect the ethnic, cultural, linguistic and religious identity of each person belonging to a national minority, but also create appropriate conditions enabling them to express, preserve and develop this identity". 1 Utredningsuppdraget och arbetets bedrivande 1.1Uppdraget i kommitténs sektion 2 Genom beslut vid regeringssammanträde fick minoritetsspråksskommittén genom tilläggsdirektiv i uppdrag att i särskild ordning, kallad sektion 2, utreda frågan om och i så fall på vilket sät t bör ansluta sig till ramkonvention. Sektion 2 fic k delvis annan sammansättning än sektion 1. Uppdraget enligt våra direktiv är att ta ställning till om bö r ratificera ramkonvention för skydd av nationella minoriteter, ramkonventionen, och att göra en bedömning av vilka nationella åtgärder som är nödvändiga för att skall kunna uppfylla kraven enlig t konventionen. I direktiven anges också att vi skall lämna förslag till krite- rier beträffande minoritetsbegreppet och föreslå vilka nationella minoritete r som bestämmelserna i konventionen bör vara tillämpliga på i . Oavsett vilket ställningstagande vi kommer fram till när det gäller at t ratificera ramkonventionen har vi i uppdrag att redovisa hur konventionens innehåll och syfte kan läggas till grund för arbetet med att stärka skyddet för nationella minoriteter i . I direktiven anges att kommitténs sektion 2 i sitt arbete skall inhämta synpunkter från företrädare för berörd a minoriteter. Arbetet med ramkonventionen i sektion 2 har föregåtts av det arbet e som bedrivits i sektion 1 med frågan om en eventuell anslutning till konvention om landsdels- eller minoritetsspråk, minoritets- språkskonventionen. Minoritetsspråkskonventionen innehåller en lång rad detaljerade bestämmelser till skydd och stöd för landsdels- eller minoritets - språk. De stater som väljer att ratificera minoritetsspråkskonventionen bli r därmed skyldiga att vidta en rad konkreta åtgärder för att främja använd- ningen av språken inom olika samhällsområden. Minoritets språkskonven- tionen innehåller också en definition av landsdels- eller minoritetssprå k vilket avgränsar konventionens tillämpningsområde. Minoritetsspråkskon - ventionen omfattar bara språk som använts i en stat oc h fortfarande används i tillräcklig utsträckning för att motivera en tillämpnin g av dess olika bestämmelser. Invandrarspråk omfattas däremot inte. Arbetet i kommitténs sektion 1 med minoritetsspråkskonventionen hade pågått då sektion 2 till följd av regeringen s tilläggsdirektiv, började sitt arbete med ramkonventionen. Utredningsuppdraget och arbetets bedrivande Ramkonventionens karaktär av måldokument har påverkat arbetet s omfattning och inriktning i sektion 2 jämfört med arbetet i sektion 1 . Sektion 1 har haft i uppdrag att mot bakgrund av den definition som finns i minoritetsspråkskonventionen ta ställning till vilka svenska landsdels - eller minoritetsspråk som finns och vilka av de detaljerade bestämmelser i del III av konventionen som bör ansluta sig till. Detta har givi t arbetet en klar inriktning och avgränsning. Sektion 2 har haft i uppdrag att utan stöd av en definition i ramkon - ventionen avgöra vilka nationella minoriteter som finns i och att mot bakgrund av de relativt vagt formulerade bestämmelserna i ramkonven- tionen ta ställning till vilka åtgärder som bör vidtas till skydd för dess a grupper. Ramkonventionens bestämmelser omfattar förutom skydd fö r språk också skydd och stöd för minoritetskultur, tradition er, kulturarv och religion ett betydligt vidare område än minoritetsspråkskonventionen s bestämmelser tar sikte på. Uppdraget i sektion 2 har därmed både varit mindre klart avgränsat oc h inriktat än arbetet i sektion 1. Vi har dock uppfattat vårt uppdrag som att vi skall ange vilka nationella minoriteter som finns i , vilka kriterier som kan urskiljas för en nationell minoritet samt förslag till hur dess a gruppers ställning ska kunna stärkas. Sektion 1 har gjort en noggran n genomgång av gällande lagar och förordningar enligt den detaljerad e minoritetsspråkskonventionen samt kommit med en rad förslag till åtgärde r för att stärka språken och den kultur och historia som hör samman me d dem. Vi har haft stor nytta av dessa genomgångar, eftersom bestämmelser - na i viss mån stämmer överens med ramkonventionen. Vi har dock inte tagi t ställning till vilka språk eller geografiska områden som ska omfattas a v åtgärderna eftersom vi anser att det inte ingår i våra direktiv. För samtliga kommittéer och särskilda utredare gäller vissa generell a direktiv, nämligen direktiv att redovisa regionalpolitiska konsekvenser (dir. 1992:50), att pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23), att redovisa jäm- ställdhetspolitiska konsekvenser (dir.1994:124) och att redovisa konse- kvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet (dir . 1996:49). När det gäller det generella direktivet angående regionalpolitisk a konsekvenser har vissa av våra förslag regional inriktning vilket framgår av avsnitt 6.5 och 6.6. I övri gt har vi inte funnit att vårt uppdrag berörs av de generell a direktiven. Utredningsuppdraget och arbetets bedrivande 1.3Kommitténs arbete i sektion 2 Arbetet inriktades inledningsvis på att ta fram kriterier för ett minoritets- begrepp och att bestämma vilka minoriteter i som skall anses som nationella minoriteter och omfattas av ramkonventionen. Som ett led i detta arbete beslutades på ett tidigt stadium att representanter för minoriteter som skulle kunna bli att betrakta som nationella minoriteter skulle inbjudas till en s.k. hearing för att delge sina synpunkter i denna fråga. Kommittén inriktade därefter arbetet på en genomgång av ramkon - ventionens bestämmelser. I vårt uppdrag har vi haft att utreda om bör ratificera ramkonventionen och vilka åtgärder som eventuellt krävs fö r att skall kunna göra detta. Oavsett vilken slutsats vi skulle komma till i denna fråga har vi haft att lämna förslag till åtgärder som kan stärka de nationella minoriteternas ställning i . Vid vårt arbete med försla g på åtgärder har vi haft tillgång till de förslag som sektion 1 arbetat fram. in bjöds representanter för de nationella minoriteter so m kommittén preliminärt tagit ställning för. De olika organisationerna ha r också getts möjlighet att komma in med skriftliga förslag till åtgärder. Kommittén har haft 12 sammanträden. Kommittén har till ett a v sammanträdena inbjudit och besökts av ambassadör ter Wahlbäck för belysning av de utrikespolitiska konsekvenserna av en ratificering samt jur.dr. för beskrivning av minoritetsdefi - nitioner. 2 bör ratificera ramkonventionen Vårt förslag: Vi föreslår att skall ratificera ramkonventionen för skydd av nationella minoriteter. Enligt våra direktiv skall vi ta ställning till om bör ratificer a ramkonvention för skydd av nationella minoriteter ramkonventionen och vilka åtgärder som i sådant fall är nödvändiga för at t skall kunna efterleva bestämmelserna i konventionen. Ramkonventionen är det första juridiskt bindande multilaterala avtal som behandlar minoritetsfrågor i allmänhet. Den godkändes av s ministerkommitté och öppnades för undertecknand e . Den undertecknades av . Skyddet av nationella minoriteter är en viktig del av skyddet fö r mänskliga rättigheter. Det har diskuterats i en rad internationella samman- hang bl.a. inom FN, och i . I har skyddet för nationella minoriteter setts som en viktig förutsättning för att kunna b ygga ett stabilt och demokratiskt och säkert . Det avgörande steget mot att fastslå skyddet för minoriteter i ett juridiskt bindande dokument togs vid i . Vid toppmötet enades man bl.a. om att skydd och respekt för de nationell a minoriteter som genom historiens omvälvningar uppkommit i är en garanti för att fred och stabilitet skall kunna råda i . Statscheferna enades vid toppmötet om att ett juridiskt bindande dokument för skydd av nationella minoriteter borde tillskapas. Som ett resultat av detta tillkom inom ramkonventionen till skydd för nationella minoriteter. I konventionskommentaren (the Explanatory report) till ramkonventionen och i ingressen till konventionen sägs att huvudsyftet med ramkonventionen är att tillförsäkra ett effektivt skydd för nationella minoriteter och d e rättigheter och friheter som tillkommer personer som tillhö r dessa minori- teter. Skyddet för nationella minoriteter anges vara en integrerad del av det internationella skyddet för mänskliga rättigheter (artikel 1). I ingresse n finns de tre internationella instrument som mest påverkat ramkonventionen. Dessa är om skydd för de mänskliga rättigheterna oc h de grundläggande friheterna och dess protokoll, och förkla ringarna med bestämmelser om skydd av minoriteter samt OSSE- dokumenten, särskilt Köpenhamnsdokumentet av . Det skydd som ramkonventionen omfattar är inte endast ett förbud mot diskriminering av de personer som tillhör en nationell minoritet uta n omfattar åtaganden som innebär ett aktivt stöd för dessa person ers strävan att behålla sin egen minoritetskultur och identitet. I ingressen till konventio- nen utrycks detta så att ett pluralistiskt och genuint demokratiskt samhälle inte endast bör respektera den etniska, kulturella, språkliga och religiösa identiteten för varje person som tillhör en nationell minoritet utan äve n skapa lämpliga förutsättningar för att göra det möjligt för dem att uttrycka och bevara och utveckla denna identitet. Vi anser att bör ratificera ramkonventionen för skydd av na - minoriteter. Vi anser det viktigt att markerar sin vilja att skydda och stödja de grupper som omfattas av ramkonventionens skydd inhemska minoriteter som länge funnits inom i deras månghun - draåriga strävan att bibehålla och utveckla sin kultur och identitet (se vidare angående innebörden av begr eppet nationell minoritet i följande kapitel). En ratificering av ramkonventionen är ett tydligt sätt att visa att Sverig e erkänner och stöder de nationella minoriteternas egna strävanden. Det är också ett erkännande av den mång kulturella historia som har och som de nationella minoriteterna är en del av. Det har också framförts stark a önskemål från personer som tillhör nationella minorit eter i om att skall ratificera ramkonventionen. I svensk lagstiftning och i den politiska debatten har begreppet minori- tet ofta använts om invandrargrupper. För att det tydligt skall framgå att en ratificering av ramkonventionen omfattar de grupper som länge funnits i som nationella, eller inhemska, minoriteter föreslår vi så so m framgår av kapitel 5 att de nationella minoriteterna skall nämnas vid namn i samband med ratificering av ramkonventionen. Ett annat tungt vägande skäl för att bör ratificera ramkon - ventionen för skydd av nationella minoriteter är att detta är en markering av att i linje med tidigare förd politik ställer si g bakom arbetet för ökat skydd för mänskliga rättigheter. har fr ågor om skydd för nationella minoriteter i fått förnyad aktualitet som en följd av de politiska omvälvningar som ägt rum i . Det är därför angeläget att som av tradition värnat om skyddet för mänskliga rättighete r ratificerar ramkonventionen och på detta sätt markerar sitt beslut att skydda sina egna nationella minoriteters existens. Genom en sådan markering bidrar också till ett ökat skydd för nationella minoriteter oc h mänskliga rättigheter i . 3 Vad kännetecknar en nationell minoritet Enligt direktiven skall kommittén lämna förslag till kriterier beträffand e minoritetsbegreppet och föreslå vilka nationella minoriteter som be - stämmelserna i konventionen bör vara tillämpliga på. har officiellt tagit ställning till vilka inhemska nationella minoriteter som finns i landet och kommitténs arbete är därför i denna del av grund- läggande betydelse. Ramkonventionen ger inte något direkt svar på frågan om kriterier fö r ett minoritetsbegrepp. Konventionen använder benämningen nationel l minoritet men innehåller inte någon definition av detta begrepp. I artikel 5 ges dock en beskrivning av vad som avses med minoritetsidentitet; personer som tillhör nationella minoriteter skall kunna bibehålla oc h utveckla sin kultur och bevara de väsentliga beståndsdelarna av si n identitet, nämligen religion, språk traditioner och kulturarv. Dett a stadgande ger således en traditionell beskrivning av en etnisk minoritet. I deklarationen om nationella minoriteter från toppmötet i 1993 , vilken föregick ramkonventionen, talas om nationella minoriteter so m skapats i genom historiens omvälvningar och syftar således på inhemska minoriteter med lång vistelsetid i landet. Detta uttryckssätt tyder på att begreppet nationell minoritet i ramkonventionen avser en grupp med långvarig anknytning till landet dvs. en inhemsk nationell minoritet. Å andra sidan innehåller ramkonventionen inte något uttryckligt krav på medborgarskap vilket kan tolkas som att konventionen även kan vara tillämplig på utländska medborgare inom en stats territorium. Slutlige n kan nämnas att det i konventionskommentaren (the explanatory report) till ramkonventionen uttryckligen sägs att eventuella minoritetsdefinitioner i andra konventionssammanhang inte är ägnade att läggas till grund vi d definitionen av minoritetsbegreppet enligt ramkonventionen. Det är således varje stats uppgift att utforma sin minoritetspolitik. I konventionskommentaren nämns särskilt den europeiska konventionen för de män skliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europa- konventionen), Köpenhamnsdokument samt FN:s konventione r och deklarationer varit inspirationskällor för ramkonventionen. För at t kunna ge förslag på kriterier för ett minoritetsbegrepp har det därför tet t Vad kännetecknar en nationell minoritet sig naturligt för kommittén att närmare studera inställningen till minori - tetsfrågor i dessa olika organisationer och i synnerhet vilka kriterier som diskuterats inom organisationerna för ett minoritetsbegrepp. I det fö ljande kommer först en beskrivning att ges av övervägande n inom internationella organisationer och olika länder rörande såväl frågan om en minoritetsdefinition, som vilka åtgärder som vidtagits till skydd för minoriteter. Därefter beskrivs de kriterier som kommittén anser att en minoritet bör uppfylla för att anses som en inhemsk nationell minoritet i . Slutligen redovisas de svenska grupper som enligt vår uppfattning bör betraktas som inhemska nationella minoriteter. efter slut bildades . Organisationens syfte var att verka för internationellt samarbete och at t uppnå internationell fred och säkerhet. Statsindelningen i kom att ändras väsentligt efter krigets slut med bildandet av nya nationalstater och med ändring av tidigare fastställda gränser. Detta fi ck till följd att 2030 miljoner människor kom att tillhöra stater där de utgjorde kulturella , etniska, språkliga eller religiösa minoriteter. I enlighet med organisationens främsta syfte, att främja och bevara freden, lades ett stort arbete ned på att skydda olika minoriteter. Detta arbete bedrevs genom traktat till förmån för bestämda minoritetsgrupper. En stat åtog sig vissa förpliktelser gentemot en viss namngiven minoritet inom dess territorium. Förpliktelserna gällde endast medborgare i staten. På detta sätt skulle en internationell minoritetsrätt skapas. Den form a v minoritetsskydd som utvecklades av organisationen kom således den enskilde individen till godo även om skyddet i första hand var inriktat på minoritetsgruppen som sådan. Liksom efter kom en universell organi sation, , att bildas efter slut. s huvudsyfte är inte enbart att bevara världsfreden utan även att verka för ett internationellt samarbete i ekonomiska, sociala kulturella och humanitära frågor. I den allmänna deklarationen om mänskliga rättighe ter som antogs 1948 kommer det sistnämnda arbetsområdet till uttryck. Vidare kan nämnas konventionen mot folkmord och konventionen om avskaffande av alla former av rasdiskriminering . Dessa kon- ventioner, som också anslutit sig till, ger skydd åt folkgrupper. Vad kännetecknar en nationell minoritet konvention mot diskriminering inom undervisningen ger, som namnet antyder, skydd mot diskriminering inom undervis- ningen. Även denna konvention har ratificerats av . Frågor om mänskliga rättigheter handhas av kommissionen för d e mänskliga rättigheterna. I en underkommission handläggs särskilt äre nden om förhindrande av diskriminering och skydd av minoriteter. Varken eller deklarationen om de mänskliga rättigheterna innehåller några specifika minoritetsbestämmelser. Först genom internationella konvention om medborgerliga och politiska rättigheter tillkom ett minoritetsskydd i artikel 27. Även i frå n 1989 finns i artikel 30 ett minoritetsskydd för barn. Deklarationen o m rättigheter för personer tillhörande nationella, etniska, språkliga oc h religiösa minoriteter antogs 1992. Deklarationen innhehåller dock inte någon definition av begreppet minoritet vilket inte heller är fallet med den ovan nämnda konvention. Inom FN:s arbete har fruktlösa försök gjorts att få fram en definition av begreppet minoritet som medlemsstaterna skulle kunna sluta upp bakom. Således framlade 1951, såsom av underkommissionen utsedd särskild rapportör, följande ofta åberopade minoritetsdefinition: A group numerically inferior to the rest of the population of a State, in a non- dominant position, whose members being nationals of the State possess ethnic, religious or linguistic characteristics differing from those of the rest of the population and show, if only implicitly, a sense of solidarity, directed towards preserving their culture, traditions, religion or language. Fritt översatt: En minoritet utgörs av en, i förhållande til l befolkningen i övrigt, till antalet färre icke dominerande befolkningsgrupp , vars medlemmar, som skall vara medborgare i landet, besitter och önskar bevara etniska, religiösa eller språkliga kännetecken, klart annorlunda än den övriga befolkningens. Definitionen utesluter utländska medborgare . har arbetet inom organisationen dock präglats av e n inriktning mot att definiera minoriteter utifrån viljan och strävan ho s individerna att behålla en viss identitet självidentifikation. Det ka n således noteras att människorättskommittén, som upprättats för at t övervaka efterlevnaden av konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter, i sin senaste kommentar angående utlänningar s ställning uttryckligen deklarerat att även utlänningar omfattas av artikel 27 i konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. bildades efter och skyddet av de mänskliga rättigheterna är det viktigaste och mest kända a rbetsområdet för organisa- Vad kännetecknar en nationell minoritet antogs konventionen om de mänskliga rättigheterna som samtliga medlemsländer är anslutna till. I artikel 14 nämns speciell t skyddet av nationella minoriteter. Arbetet inom under 1950- och 1960- ledde inte till någr a synbarliga resultat för minoritetsgrupper. Inte förrän kom frågan om minoriteters rättigheter åter upp i ljuset sedan utvecklingen i Centrala och (även andra delar av såsom m.fl) visat att minoritetsproblemen var akuta.