sou · GLB344 · 1998-01-01 00:00:00 — verksamhet efter relationsändringen, kan de alltså under vissa förutsätt- ningar göra avdrag för sina pensionskostnader. Näringsverksamheten är dock en begränsad del av verksamhet. Förutsätt- ningarna för att avdragsrätt skall föreligga är att arbetsgivaren har säkerställt pensionsåtagandena antingen i försäkringsförening eller enligt någon av de modeller som tryggandelagen anvisar. Arbetsgivarna inom kommer även efter relationsänd- ringen att vara skyldiga att erlägga särskild löneskatt på sina pensions- kostnader, enligt vad som redovisats i avsnitt 3.2.4 ovan. 4 Präster och biskopar Skillnaden mellan ämbete och tjänst Ämbete och tjänst är två skilda begrepp, som båda används i den kyrkliga arbetsrätten. Sitt ämbete får prästen eller biskopen vid vigningen. Ämbetet ger för prästens del behörighet att predika och att förvalta sakramenten. I ämbetet som biskop ingår därutöver behörighet att viga andra till det kyrkliga ämbetet. Ett ofta använt uttryck är "den dubbla ansvarslinjen". Därmed avses vanligen kombinationen av prästerlig ämbetsförvaltning och folkligt förankrad självstyrelse. Prästen har under biskopen och ett självständigt ansvar för ämbetsförvaltningen. Detta ämbetsansvar är inte underställt de demokratiskt valda kyrkliga organen. Motsvarande gäller biskopens ämbetsansvar. Med tjänsten som präst avses prästens anställning i den kyrkliga organisationen. I prästens anställning ingår uppgiften att förvalta ämbetet. Den som en gång har fått det kyrkliga ämbetet behåller det livet ut, men kan under vissa omständigheter skiljas från rätten att utöva ämbetet eller förklaras obehörig att utöva det. Kyrkomötet har getts rätt att meddela föreskrifter angående bland annat det kyrkliga ämbetet. Den kompetensen stöder kyrkomötet på bestäm- melsen i 29 kap. 13 § kyrkolagen, som har sin utgångspunkt i punkten 10 i övergångsbestämmelserna till regeringsformen. Kyrkomötet har i kyrkliga kungörelser också meddelat sådana föreskrifter (se SKFS 1992:12, SKFS 1991:15 och SKFS 1989:8). Den ovan nämnda övergångsbestämmelsen ger också utrymme för att lagstifta om möjlig- 86 Präster och biskopar het för kyrkomötet att i sin tur överlåta sin föreskriftsrätt till . Fr.o.m. har införts en sådan möjlighet. Kyrkomötet kan alltså numera genom kyrklig kungörelse överlåta till att meddela föreskrifter om det kyrkliga ämbetet. Rätten att utöva ämbetet Till följd av de kyrkliga kungörelserna om ämbetet gäller bland annat följande. Den som i ordning har vigts till präst är behörig att utöva prästämbetet. har viss möjlighet att ge andra präster samma behörighet. Den som söker inträde i det kyrkliga ämbetet skall innan prästvigningen avlägga prästexamen inför ett dom- kapitel. Den som inte godkänns kan inte överklaga beslutet, men får avlägga ny examen. Bara den som har blivit godkänd i prästexamen får vigas till präst i . En präst som har blivit avskedad från sin anställning får eller tills vidare skiljas från rätten att utöva det kyrkliga ämbetet. Detsamma gäller en präst som inte har någon anställning som präst och som har skadat det anseende en präst bör ha. En präst som har ålagts disciplinpåföljd och som i anslutning därtill på grund av sin sinnes- beskaffenhet har avstängts från sin anställning får förklaras obehörig att utöva ämbetet. En präst som har övergett lära skall skiljas från rätten att utöva ämbetet. Fråga om att eller tills vidare förklara en präst obehörig att utöva ämbetet prövas av . När det gäller en biskop har beslutanderätten. är en statlig myndighet under regeringen. Dess verksamhet styrs av 35 kap. 35 § kyrkolagen och av förordningen (1989:7) med instruktion för . De nämnda myndig- heterna kan besluta att åter ge prästen eller biskopen i fråga rätt att utöva ämbetet. får dock endast pröva en ansökan därom som har tillstyrkts av respektive stifts biskop. Beslut av såväl dom- kapitlet som i frågor som nämnts får överklagas hos . Dess beslut kan inte över- klagas. Vissa rättsföljder är direkt knutna till prästvigningen, nämligen vigsel- rätten och tystnadsplikten. Vigselrätt tillkommer enligt 4 kap. 3 § äkten- skapsbalken "präst i ". Med det valda uttrycket avses var Präster och biskopar 87 och en som har anförtrotts det prästerliga ämbetet i . Det krävs alltså inte att vederbörande innehar en anställning i Svenska kyr- kan. Alla som har vigts till präster i ordning har en särskilt reglerad tystnadsplikt. I 36 kap. 1 § kyrkolagen fastslås att dessa präster har tystnadsplikt i fråga om uppgifter som de har erfarit under bikt eller själavårdande samtal. Denna särskilda tystnadsplikt gäller alltså oavsett om prästen innehar någon anställning och oavsett om han för tillfället är behörig att utöva sitt ämbete. Den består livslångt. Med tystnadsplikten följer ett förbud för prästen att vittna om sådant som han har erfarit under bikt eller själavårdande samtal. Förbudet framgår av 36 kap. 5 § . När det gäller statstjänstemäns rättsställning skall grundläggande bestämmelser i andra hänseenden än de som berörs i regeringsformen meddelas i lag. Detta framgår av 11 kap. 10 § regeringsformen. Sådana regler bör (se prop. 1993/94:65 s. 32) gälla förhållanden som är en följd av att statliga myndigheter utövar verksamhet som ingår som grundele- ment i statens relation till medborgarna. Syftet bör vara att tillgodose de allmänintressen som gör sig gällande vid utövande av statlig verksamhet. Med denna utgångspunkt har sådana grundläggande bestämmelser om statstjänstemäns rättsställning intagits i och i lagen (1994:261) om fullmaktsanställning. Grundläggande föreskrifter om prästtjänster i och om biskopar skall enligt övergångsbestämmelserna till regeringsformen punkten 9 meddelas i lag som stiftas i samma ordning som huvudbe- stämmelserna i riksdagsordningen, efter yttrande från kyrkomötet. Såda- na grundläggande föreskrifter finns nu i kyrkolagen, främst 32 - 36 kap. Kyrkolagen har upprättats efter förebild av gamla , som innehåller betydligt fler bestämmelser än dagens . Det måste alltså konstateras att kyrkolagen innehåller en rad bestämmelser som inte kan anses vara grundläggande i den mening som avses i regeringsformen. Anställningsskyddslagen gäller över hela arbetsmarknaden, i den mån avvikande bestämmelser inte finns i särskilda författningar eller i kollek- tivavtal. Bestämmelser av betydelse för enskilda anställningsförhållanden finns även i jämställdhetslagen och i lagen mot etnisk diskriminering 88 Präster och biskopar samt i semesterlagen och övriga s.k. ledighetslagar. Alla de nu nämnda lagarna gäller även för prästers och biskopars anställningar. 4.1.2Tjänsteslag och facklig tillhörighet Det finns drygt 3 000 anställda präster i . Antalet tjänst- görande biskopar är 14. Enligt uppgift från fanns sammanlagt 3 486 tjänstgörande präster i . Av dem var 2 552 män och 934 kvi nnor. Bland de manliga prästerna fanns 265 deltidsarbetande. Bland de kvinnliga fanns 88. Prästtjänsterna kan indelas i pastoratstjänster och stiftstjänster. Pastoratstjänsterna kan i sin tur indelas i kyrkoherdetjänster och Det skall finnas en kyrkoherde i varje pastorat. Stiftstjänster finns av tre slag: stiftsadjunkttjänster, kontrakts- adjunkttjänster och pastorsadjunkttjänster. De sistnämnda är avsedda som utbildningsplatser för nya präster. Kontraktsadjunkterna har särskil- da uppgifter inom ett bestämt kontrakt, medan stiftsadjunkterna är verk- samma för hela stiftets räkning. Prästerna är i regel fackligt organiserade i (), som är ett . Ett antal präster tillhör i stället (), som är ett . Vidare finns en del oorganiserade präster. Flertalet biskopar är oorganiserade. I stället för begreppet "anställa" används i kyrkolagen begreppen "inrätta en tjänst" och "tillsätta en tjänst", när det handlar om präster och bisko- par. I fråga om vilka tjänster som kan eller skall finnas i framgår följande av 32 kap. kyrkolagen. Det skall finnas en biskop i varje stift. I stift är ärkebiskopen biskop. Där kan det också finnas en tjänst som biträdande biskop. Så är fallet . I varje pastorat skall det finnas en tjänst som kyrkoherde. Denne kallas domprost i det pastorat där stiftets domkyrka finns. I pastoraten kan det också finnas komministertjänster. I stiftssamfälligheterna får det finnas tjänster som stiftsadjunkt, kontraktsadjunkt och pastorsadjunkt. Frågor om att inrätta biskops- och domprosttjänster prövas av regeringen. Det är stiftsstyrel- serna som beslutar om att inrätta tjänster som kyrkoherde, komminister, Präster och biskopar 89 stiftsadjunkt, kontraktsadjunkt och pastorsadjunkt. Om en sådan redan inrättad tjänst blir ledig skall stiftsstyrelsen i fråga pröva om den skall tillsättas, hållas vakant eller dras in. Ett sådant beslut kan inte överklagas. Bara den som bekänner lära får inneha en biskops- eller prästtjänst i . Det framgår av 2 kap. 4 § kyrkolagen. Vidare gäller enligt 11 kap. 9 § regeringsformen och 32 kap. 9 § kyrkolagen att biskopar och domprostar måste vara svenska medborgare. Utöver vad som nämnts gäller, enligt förordningen (1992:997) om biskops- och prästtjänster som huvudregel att domprost och kyrkoherde måste ha fyllt och ha tjänstgjort som präst i . Krav på viss fullgjord tjänstgöringstid finns också när det gäller tjänster som komminister, kontrakts- och stiftsadjunkt. Det finns prästtjänster som innebär ansvar för gudstjänster m.m. på annat språk än svenska. För dessa tjänster gäller som särskilt behörighetskrav att prästen måste ha tillräckliga kunskaper i det aktuella språket. Tillsättning av biskopstjänster beslutas av regeringen. Detta framgår av 2 kap. 4 § kyrkolagen. Inför tillsättningen förordnar regeringen om bis- kopsval. På grund av valresultatet upprättar sedan förslag till vem som skall få tjänsten. Det finns utförliga regler om hur val skall gå till i 45 kap. kyrkolagen och i biskopsvalsförordningen ( 1965:486). En prästtjänst som skall tillsättas måste enligt huvudregeln först kungöras ledig. Det är som ansvarar för det. Reglerna härom finns i 33 kap. kyrkolagen och i förordningen om biskops- och prästtjänster. Pastorsadjunkttjänster behöver inte ledigkungöras. Detsamma gäller sådana tjänster och vikariat som det finns särskilda skäl att tillsätta utan ledigkungörande. Den som vill få en prästtjänst eller ett vikariat på sådan tjänst ger in sin ansökan till , som enligt 32 kap. 10 § kyrkolagen prövar sökandens behörighet för tjänsten i fråga. 90 Präster och biskopar Reglerna om tillsättning av prästtjänster finns i 33 kap. kyrkolagen. Tjänster som domprost tillsätts av regeringen, efter att gjort behörighetsprövning, avgett eget yttrande i frågan och dessutom inhämtat yttranden från kyrkoråden i pastoratets församlingar. Kyrkoherdetjänster tillsätts var tredje gång de blir lediga av dom- kapitlet. Annars tillsätts de på pastoratsnivå, efter att avgett yttrande i frågan. När pastoratet består av endast en församling fattas tillsättningsbeslutet av församlingens kyrkoråd. I pastorat med flera församlingar skall det finnas en beslutande tillsättningsnämnd bestående av kyrkoherden och en eller flera representanter från varje kyrkoråd i pastoratet. Stiftsstyrelsen har viss möjlighet att förbigå , kyrkorådet eller tillsättningsnämnden genom att förflytta en kyrkoherde till en annan kyrkoherdetjänst som blir ledig. Så är fallet när den tjänst som kyrkoher- den innehar dras in eller det annars finns synnerliga skäl för förflyttning. Även regeringen har viss möjlighet att tillsätta kyrkoherdetjänster, vilket framgår av 12 § lagen (1992:301) om införande av kyrkolagen. Var tredje gång en kyrkoherdetjänst blir ledig kan regeringen nämligen tillsätta denna genom förflyttning av en präst som är anställd med full- makt. Sådan förflyttning får dock ske bara om det är nödvändigt av organisatoriska eller andra synnerliga skäl. Komministertjänster tillsätts enligt huvudregeln på pastoratsnivå, på samma sätt som när det gäller kyrkoherdetjänster. Även en komminister kan få förflyttning efter beslut av stiftsstyrelsen. Samarbetskyrkor är en beteckning som används där verkar gemensamt med något annat samfund eller liknande. Komminis- tertjänster i sådana kyrkor tillsätts av . För nybildade pastorat finns särskilda tjänstetillsättningsregler. Innan man tillsätter sjukhuspräster, präster vid militära förband, präster för teckenspråkiga och präster i samarbetskyrkor skall yttrande inhämtas från sjukhusledningen, Försvarsmakten, de dövas intresseorga- nisationer respektive medparterna i samarbetskyrkan. När antalet sökande till en prästtjänst, som skall tillsättas på pasto- ratsnivå, understiger tre finns viss möjlighet att hålla tjänsten vakant eller ledigkungöra den på nytt. Det är som tar sådana beslut, efter att kyrkorådet eller tillsättningsnämnden avstått från att tillsätta tjänsten och sedan överlämnat ärendet dit. Tjänster som stiftsadjunkt och kontraktsadjunkt tillsätts av stifts- styrelsen. Pastorsadjunkttjänster tillsätts av . Präster och biskopar 91 Vikariat på prästtjänst tillsätts av stiftsstyrelsen, sedan prövat de sökandes behörighet. På pastorsadjunkttjänster tillsätts aldrig vikariat. På komministertjänster tillsätts vikariat bara efter särskild begäran från pastoratet. Så kallade långtidsvikariat på domprosttjänster tillsätts av regeringen. Stiftsstyrelsen kan delegera till en kontraktsprost att tillsätta korta vikariat på kyrkoherde- och komministertjänster i kontraktet. När biskopar och präster tillsätts får avseende inte fästas vid annat än sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet. Detta framgår av 11 kap. 9 § regeringsformen och av 33 kap. 24 § kyrkolagen. I det senast nämnda lagrummet anges vidare att skickligheten skall sättas främst, om det inte finns särskilda skäl för något annat. I begreppet sakliga grunder innefattas bland annat hänsyn till jämställdhetsintresset. Även i jämställdhetslagen och i lagen mot etnisk diskriminering finns bestämmelser som är tillämpliga när präster och biskopar anställs. Dessa bestämmelser kan inte frångås genom avtal. En arbetsgivare som anställer en person framför en annan av motsatt kön, fastän den som förbigås har bättre sakliga förutsättningar för arbetet, antas ha gjort sig skyldig till otillåten könsdiskriminering. Det framgår av 16 § jämställdhetslagen. Kan arbetsgivaren visa att anställningsbeslutet inte har något samband med könstillhörighet, eller att det i själva verket är ett led i strävandena att främja jämställdhet i arbetslivet, anses beslutet dock inte stå i strid med lagen. Otillåten könsdiskriminering anses också föreligga när en arbetsgivare vid anställning utser någon framför någon annan av motsatt kön som har likvärdiga förutsättningar för arbetet, om det är sannolikt att syftet med arbetsgivarens beslut är att missgynna den som inte utses på grund av dennes kön. Men om arbetsgivaren visar att anställningsbeslutet är berättigat av hänsyn till ett sådant ideellt eller annat särskilt intresse som uppenbarligen inte kan vika för intresset av jämställdhet i arbetslivet träffas han aldrig av förbudet. Det sistnämnda undantaget torde exempelvis göra det tillåtet för trossamfund som inte accepterar kvinnliga präster att förbigå sådana sökande. Inom kan undantaget inte tänkas bli tillämpligt, eftersom det har ansetts förenligt med lära att vara både kvinna och präst. Förbudet mot etnisk diskriminering vid anställning innebär att en arbetsgivare inte får otillbörligt särbehandla en arbetssökande genom att förbigå denne på grund av hans ras, hudfärg, nationella eller etniska 92 Präster och biskopar ursprung eller trosbekännelse. Bestämmelsen härom finns i 8 § lagen mot etnisk diskriminering. Att det för anställning som präst i ställs krav på en trosbekännelse som stämmer överens med kyrkans kan inte anses otillbörligt. Ett sådant krav strider därför inte mot förbudet mot diskriminering på grund av trosbekännelse. Som framgått ovan ställs i grundlagen krav på att biskopar och domprostar skall vara svenska medborgare. Det kravet går före förbudet i lagen mot etnisk diskriminering rörande särbehandling på grund av nationellt ursprung, eftersom det framgår av grundlag. Domkapitels beslut rörande tjänstetillsättning kan överklagas till rege- ringen. Beslut av kyrkoråd, tillsättningsnämnd eller stiftsstyrelse rörande tjänstetillsättning kan överklagas till länsrätten för prövning av beslutets laglighet, enligt vad som framgår av 22 kap. kyrkolagen. Förflyttningsbeslut kan man angripa genom att väcka talan i tingsrätt eller i arbetsdomstolen enligt arbetstvistlagen. Diskriminerande beslut kan angripas på samma sätt med stöd av jäm- ställdhetslagen eller lagen mot etnisk diskriminering. Prästernas anställningsvillkor bestäms till stor del i kollektivavtal, men styrs i vissa avseenden av bestämmelser i lagar och andra författningar. Biskopstjänster tillsätts med fullmakt. Det framgår av 33 kap. 25 § kyr- kolagen. I avsnitt 4.1.10 nedan redogör jag närmare för vad det innebär att vara anställd med fullmakt. Prästtjänster tillsätts enligt nästföljande paragraf med förordnanden som gäller tills vidare utan tidsbegränsning. Förordnanden får dock tids- begränsas om det föranleds av arbetets särskilda beskaffenhet eller om det är fråga om vikariat. Enligt regler som gällde fram till tillsattes även kyrkoherdar och komministrar med fullmakt. Därför finns det fort- farande ett stort antal präster som har fullmaktstjänster. I utrednings- direktiven har det angetts att cirka 900 präster har sådana fullmakter. Präster och biskopar 93 Skyldighet att utöva en annan prästtjänst En präst kan efter beslut av stiftsstyrelsen åläggas skyldighet att i stället för den egna tjänsten utöva en annan prästtjänst i samma stift. Prästen kan dock inte bli skyldig att utöva en högre tjänst än sin egen än sammanlagt per kalenderår. Inte heller kan en deltidsanställd präst åläggas skyldighet att tjänstgöra i större omfattning än hans anställning innebär. Vidare kan stiftsstyrelsen i vissa fall ålägga en präst skyldighet att under upp t ill per kalenderår jämsides med den egna tjänsten utöva en annan prästtjänst. Reglerna om skyldig- het att utöva en annan tjänst finns i 34 kap. 1 och 2 §§ kyrkolagen. Stiftsstyrelsen beslutar om ledighet för präster som är anställda i pastorat och för pastorsadjunkter. När det gäller ledighet för semester kan stiftsstyrelsen delegera beslutanderätten till en kontraktsprost. Vad som sagts framgår av 33 kap. 23 § kyrkolagen. Biskopen beslutar, enligt 22 § förordningen om biskops- och prästtjänster, själv om egen semesterledighet och om annan ledighet under . skall meddela tjänstgöringsföreskrifter för prästerna i stiftet. Bestämmelser härom finns i förordningen om biskops- och präst- tjänster. Innan föreskrifter för kyrkoherdar och komministrar meddelas skall berörda präster och kyrkoråd få tillfälle att yttra sig. Beträffande föreskrifter för stifts- och kontraktsadjunkter skall berörda präster och stiftsstyrelsen få yttra sig. I fråga om föreskrifter för sjukhuspräster och präster vid militära förband skall även samrådas med sjukhusledningen respektive Försvarsmakten. Liksom på arbetsmarknaden i övrigt spelar kollektivavtalen en central roll för prästers och biskopars anställningsvillkor. Anställningsvillkoren för präster som ej är biskopar är statligt reg- lerade. I 32 kap. 11 § kyrkolagen stadgas att det är regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer som företräder prästernas arbets- givare när det handlar om att ingå eller säga upp kollektivavtal om avlöningsförmåner. Även att på arbetsgivarsidan besluta om strids- 94 Präster och biskopar åtgärder vid konflikt om sådana avtal samt att företräda arbetsgivaren i tvister om sådana avtal, eller om påföljder vid konflikt om sådana avtal, ankommer på regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Enligt 1 § förordningen (1994:272) med instruktion för Arbetsgivar- verket företräder Arbetsgivarverket pastoraten och stiftssamfälligheterna i de frågor som anges i nämnda lagbestämmelse. Vissa bestämmelser i förordningen (1976:1021) om statliga kollektivavtal m.m. gäller i de fall verket företräder pastoraten och stiftssamfälligheterna som arbetsgivare. Av sista stycket i det förut nämnda lagrummet framgår att avtal som här avses får tillämpas också på sådana innehavare av prästtjänster som inte är medlemmar i den avtalsslutande arbetstagarorganisationen. Biskoparnas anställningar är statliga. För biskoparna gäller avtalet om lön och andra anställningsvillkor för statliga chefer och vissa andra högre befattningshavare (chefsavtalet). Prästernas allmänna anställningsvillkor regleras genom ett kollektivavtal som benämns ALFA (allmänt löne- och förmånsavtal). ALFA gäller i princip hela det statliga kollektivavtalsom- rådet och reglerar bland annat lönefrågor, kostnadsersättningar, arbets- tider, semestrar, sjukersättning, lön under föräldraledighet samt uppsäg- ningstider. Det finns specialbestämmelser för präster och biskopar i en bilaga (nr 7) till ALFA. löper ALFA ut. Om det inte sägs upp skriftligen senast före giltighetstidens utgång för- längs det med i sänder. Löneökningar för prästerna regleras nu av ramavtalet om löner 1995 - 1998 (RALS 95-98). Även RALS löper ut . Till ALFA finns en s.k. arbetsgivarnyckel. Däri anges vem som utövar arbetsgivarens befogenhet, bland annat vid lokala löneförhand- lingar . Arbetsgivaren företräds därvid av , som skall samråda med berört stiftsförbund inom (). Sam- rådet sker i en särskild förhandlingsdelegation. Den består av biskopen, representant och ledamöter från stiftsförbundets styrelse. Arbetstagarna företräds av lokal arbetstagarorganisation. Det statliga reseavtalet, allmänt reseavtal (), gäller för präster och biskopar. Enligt kan lokala kollektivavtal träffas angående reseersättningar. Sådana lokala kollektivavtal finns i alla stift. Vidare gäller det statliga avtalet om trygghetsfrågor (TA) och avtalet om fackliga förtroendemän (FMA). I det särskilda huvudavtalet för den offentliga sektorn (SHA) finns bestämmelser rörande kollektivavtalsför- handlingar och stridsåtgärder i frågor som kan anses kränka den politiska demokratin. Det finns ett personalpolitiskt utvecklingsavtal som omfattar alla anställda inom . Det är slutet mellan Präster och biskopar 95 och SKPF m.fl. Avtalet rör medbestämmande, organisationsföränd- ringar, verksamhetsutveckling, jämställdhet, arbetsmiljö, arbetsledning, personalplanering, introduktion, personalutveckling, trygghetsfrågor och förslagsverksamhet. Tillämpligt pensionsavtal för präster och biskopar är det statliga pen- sionsavtalet (PA-91). Det är ett s.k. nettopensionsavtal, vilket innebär att en kompletteringspension läggs ovanpå det som folkpension och ATP ger. Avtalet ger bland annat rätt till ålderspension, efterlevandepension, sjukpension och kompletterande delpension. Det är Statens löne- och pensionsverk (SPV) som administrerar pensionerna för präster och bis- kopar. En närmare beskrivning av pensionsavtalet återfinns i avsnitt 4.1.11 nedan. I sammanhanget kan även nämnas avtalet om ersättning vid person- skada (PSA), avtalet om avgångsförmåner (AGF), avtalet om statens tjänstegrupplivförsäkring (TGL-S), avtalet om statlig företagshälsovård (FHVA) samt avtalet om arbetstidsminskning m.m. i samband med del- pension. Förhandlingsordningen beträffande de statligt reglerade anställnings- villkoren är fastställd i det statliga huvudavtalet (HA). Den översiktliga beskrivning som här har getts av kollektivavtalen gör inte anspråk på att vara uttömmande. Exempelvis har här inte medtagits de lokala kollektivavtal som finns på stiftsnivå. Ansvar för lönekostnader m.m. Stiftssamfälligheterna svarar för kostnaden för löneförmåner till präster med stiftstjänster, för arvoden till praktikanter och deras handledare samt för s.k. prosttillägg till kontraktsprostarna. Pastoraten svarar för löneförmåner till präster med pastoratstjänster och till prästers eventuella tjänstebiträden.