sou · GLB3116d5 · 1998-01-01 00:00:00 — Den allmänna uppfattningen över hela världen, både i lagstiftning och i folkmoral, är att vuxna inte skall ha sexuellt umgänge med barn, även om det inte sker med tvång. Inom folkrätten behandlas problemet barnsexturism under rubriken "nutida former av slaveri". Slaveribegreppet är viktig i sammanhanget, eftersom det behövs starka skäl för att det internationella samfundet skall kunna ingripa i Barn i behov av särskilt skydd en suverän stats inre angelägenheter. Det finns emellertid vissa grundläggande förbud som härstammar från bindande folkrättsliga normer (s.k. jus cogens). En bred enighet råder om att slaveriförbudet tillhör de bindande normerna. Om man kan visa att barnsexhandel är en form av slaveri, är det förbjudet och det internationella samfundet kan och har en skyldighet att ingripa. hölls i en Världskongress mot kom- mersiell sexuell exploatering av barn. Regeringsrepresentanter från 122 stater samt frivilligorganisationer och mellanstatliga organisa- tioner deltog. Kongressen antog "Deklaration och program för åtgärder" och tog därigenom ställning för ett globalt samarbete mot kommersiell sexuell exploatering av barn. Dokumentet innehåller en uppmaning till alla stater att vidta ett stort antal angivna åtgärder och ett åtagande att upprätta nationella planer för åtgärder mot kommersiell sexuell exploatering av barn. Inom har en interdepartemental arbetsgrupp utarbetat ett förslag till en svensk handlingsplan. Förslaget kommer att bli föremål för rådslag med frivilligorganisa- tionerna innan regeringen fattar beslut. För brott som har begåtts utomlands kan dömas enligt svensk lag och vid svensk domstol om brottet har begåtts av svensk medborgare eller utlänning med hemvist i . En ytterligare förutsättning är att gärningen inte är fri från ansvar på gärningsorten. Vidare gäller att strängare påföljd inte får utdömas för brottet än det svåraste straff som är stadgat för brottet på gärningsorten (principen om dubbel straffbarhet, 2 kap. 2 § BrB). För vissa brott kan dömas i även om gärningen inte skulle vara straffbar i det land där den begicks. Detta gäller bl.a. för alla grova brott, dvs. brott som har fängelse som ministraff, t.ex. grov våldtäkt (2 kap. 3 § BrB). En fråga som har diskuterats både nationellt och internationellt, är om det nuvarande kravet på dubbel straffbarhet bör vara kvar när det gäller sexuella övergrepp mot barn. I de allra flesta fall är det tillfyllest med kravet på dubbel straffbarhet, men . Eftersom har överlåtit till staterna själva att avgöra när en sexuell handling med barn är olaglig, förekommer det skillnader när det t.ex. gäller ålder för frivilligt sexuellt umgänge. Ett exempel är som har en åldersgräns . I finns omnämt ett fall där en svensk man är gift med en 15-årig afrikanska, som han har ett två-årigt barn ihop med. Ett växande problem som har uppmärksammat är situationen för barn i de baltiska staterna. Barn i behov av särskilt skydd Barnprostitutionen ökar, det är nära och billigt och det ligger nära tillhands att även svenska barnsexköpare åker dit. Det förekommer annonsering där utpekas som pedofilernas nya paradis. "förmå eller tvinga till olaglig sexuell handling" Den svenska lagstiftningen har präglats av insikten att det är förödande för barns psykiska hälsa att utnyttjas sexuellt. Barnet kan inte ge något samtycke i egentlig mening till sexuellt umgänge med en vuxen på grund av sin utvecklingsnivå och sin beroende- ställning. Sexuella övergrepp mot barn är ett extremt uttryck för att den vuxne inte ser och än mindre respekterar ett barns självklara rätt till kroppslig integritet. Vad som är mindre kvalificerat ur vuxen synpunkt behöver inte alls uppfattas så av barnet. Lagstiftningen måste tydligt förmedla att om ett barn deltar i en sexuell aktivitet med en vuxen så är detta helt och hållet den vuxnes ansvar. Såvitt vi har kunnat bedöma skyddar lagstiftningen barn som är . När det gäller ungdomar mellan och kan inte skyddet sägas vara heltäckande. Bestämmelserna är utformade utifrån att den som uppnått i princip själv har ett ansvar för sina sexuella handlingar. Vi anser att detta synsätt inte stämmer överens med . Även den som har fyllt har i förhållande till mognad och utveckling ett behov av skydd mot att utnyttjas. Frivilligheten kan i många fall diskuteras. Justitieministern har i anledning av den senaste tidens uppmärksammade fall där en grupp unga män sexuellt utnyttjat unga berusade flickor, i en debatt i uttalat bl.a. att barn och unga personer har ett särskilt behov av skydd mot sexuella övergrepp och att det därför finns särskilda regler som skyddar dem. Att våldta en ung person är t.ex. en omständighet som regelmässigt gör att brottet bedöms som grov våldtäkt. Hon anförde vidare att det förbereds en översyn av sexualbrottskapitlet och att därvid bestämmelsernas sakliga innehåll kommer att övervägas å nytt.32 Utifrån vårt perspektiv ser vi med tillfredsställelse att en sådan grundlig översyn nu skall göras och vi förutsätter att även de överväganden och synpunkter som vi för fram kommer att beaktas. Vi kan inte nog poängtera hur viktigt det är att ett 32 Riksdagsprotokoll 1996/97:111 Barn i behov av särskilt skydd barnperspektiv kommer med såväl i denna översyn som i rätts- tillämpningen. En annan viktig fråga när det gäller att skydda barn mot sexuella övergrepp är samhällets ansvar för att personer som har gjort sig skyldiga till sexuella övergrepp mot barn inte skall tillåtas arbeta med barn i fortsättningen. har fokuserat på frågan och föreslagit att det införs ett förbud mot att personer som är dömda för sexualbrott mot barn får arbeta i verksamheter med barn och unga. Hon har härvid bl.a. hänvisat till de skyddsregler som finns i och . I är den som söker arbete vid ett daghem skyldig att visa upp en "politiattest", vilket ungefär motsvarar ett utdrag ur polisregistret. Polisintyget lämnas även av kökspersonal, civil personal och vid långvariga vikariat. undersöker man i om lagen kan utvidgas till att omfatta skolpersonal och familjehem. I är varje verksamhet som bedrivs eller beställs av staten på federal nivå skyldiga att kontrollera personer som arbeter med barn . Arbetsgivaren måste göra en bakgrundskontroll (criminal history background check) av befintlig personal och arbets- sökande. I lagen exemplifieras bland annat yrken inom barnomsorg, skola, familjehem och ungdomsfängelse. Sexualbrott, där barn är offer, och narkotikabrott kan ligga till grund för att neka en arbetssökande att bli anställd eller att säga upp en som redan är anställd. har (12173/96) bl.a. uttalat följande. "Alla barn har rätt till en trygg och kärleksfull barndom som ger dem full möjlighet att utvecklas. Den senaste tidens tragiska händelser med fysiska, psykiska och sexuella övergrepp mot barn står emellertid i skarp kontrast med denna rätt." Rådet anser att åtgärder måste vidtas på ett antal områden på nationell, europeisk och internationell nivå för att på ett effektivt sätt skydda barn mot sexuella övergrepp. Utbildningsväsendet bör härvid fortsätta att sträva efter att tillhandahålla en trygg miljö, där unga människor är skyddade och kan växa upp till harmoniska människor som kan spela en aktiv roll i samhällsutvecklingen. Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppgift att analysera om arbetsgivare bör ges ökade möjligheter eller skyldighet att kontrollera och pröva lämpligheten hos en person som skall anställas eller som redan är anställd inom förskoleverk- samhet, skola eller skolbarnomsorg (dir. 1997:69). Syftet med en sådan lämplighetsprövning skall vara att stärka barns och ungdomars skydd mot främst sexuella övergrepp. Finner utredaren att det behövs förbättrade kontrollmöjligheter skall utredaren lämna förslag till Barn i behov av särskilt skydd Utredaren skall vidare belysa förslagets konsekvenser för möjligheterna till återanpassning till samhället för personer som straffats för sexuella övergrepp mot barn samt förslagets inverkan på skyddet för den personliga integriteten. Vi välkomnar regeringens initiativ i frågan. Vi inser naturligtvis att denna fråga är komplex och innehåller ett icke ringa mått av problem. Vi vill emellertid betona att utifrån perspektiv är skyddet för barnet i detta avseende det helt övergripande intresset i förhållande till vilket den vuxnes integritet och andra intressen måste komma i andra hand. "Prostitution eller annan olaglig verksamhet" Vid en jämförelse med många andra länder kan inte barnprostitution sägas vara ett utbrett problem i . Icke desto mindre är det allvarligt att det över huvud taget förekommer. Att straffbestämmel- sen i så ringa utsträckning kommer till användning, är inte liktydigt med att problemet inte finns. De uppgifter som refereras till i bör, enligt vår mening, ge en signal om att problemet måste tas på allvar och utredas vidare. Det gäller såväl prostitution bland unga flickor som pojkar. Det har vidare kommit signaler, bl.a. från prostitutionsgrupp i om att ungdomsprostitutionen är i stigande. Som framgår av Prostitutions- utredningens uppgifter, är prostitution ett sätt för ungdomar att skaffa sig pengar till droger, kläder och nöjen. Att och polisen kan ingripa och ta den unge från gatan, och också gör det, är enbart positivt, men vi anser att det inte räcker om vi ska kunna säga att vi lever upp till bestämmelser om att vidta alla lämpliga åtgärder för att förhindra att barn utnyttjas för prostitution. Vi anser att det är viktigt att samhället kraftfullt markerar gentemot förövaren – köparen – att det är ett allvarligt brott att utnyttja en ung person. Såväl benämningen på brottet som straffskalan ger ett uttryck för att detta inte är ett brott som lagstiftaren ser särskilt allvarligt på. Det är en viktig markering och i enlighet med andan i att samhället ger tydliga signaler i strafflagstiftningen. Som framgår av statistiken så förekommer i praktiken ingen lagföring när det gäller brottet förförelse av ungdom. Enligt vår mening fyller emellertid lagföring en betydelsefull funktion i bekämpningen av företeelsen. förslag om att kriminalisera såväl köpare som säljare kan starkt ifrågasättas när det gäller ungdomar som ägnar sig åt prostitutuion. Barn i behov av särskilt skydd vår mening är det ur barnkonventionsperspektiv helt uteslutet att kriminalisera och ansvarsbelägga barn för att de utnyttjas sexuellt. Eftersom vi inte har någon samlad bild av hur situationen ser ut när det gäller förekomsten av prostitution bland barn och unga i , föreslår vi att regeringen ger berörda myndigheter i uppgift att kartlägga förekomsten och lägga fram förslag till åtgärder. I samband med den aviserade översynen av sexualbrottskapitlet, finns anledning att även beakta denna bestämmelse. Benämningen på brottet bör också ändras till exempelvis sexuellt utnyttjande av ungdom. Vi föreslår också att bestämmelsen i 6 kap 9 § om grovt koppleri kompletteras med en bestämmelse om att där den som utnyttjas är underårig skall brottet bedömas som grovt. Detta för att ytterligare markera allvaret i att utnyttja barn och ungdomar i sexuell verksam- het. Som jämförelse kan nämnas bestämmelserna i 6 kap 1-4 §§ där offrets låga ålder är ett av rekvisiten vid bedömningen om brottet är grovt. "Pornografiska föreställningar och pornografiskt material" Vi har tidigare konstaterat att ställer krav på att all befattning med barnpornografi, således även innehav, skall vara förbjuden. Det är därför värdefullt att frågan nu har varit föremål för en parlamentarisk utredning, som har lagt fram förslag som syfter till att ge ett heltäckande förbud. Det finns därför ingen anledning för vår kommitté att tränga djupare in i frågan. Regeringen förbereder nu lagstiftningsärendet och vi förutsätter att med den lagändring som kommer att bli följden av utredningens arbete, kommer att även i detta avseende leva upp till anda och intentioner. Ett annat problem som vi vill peka på är att unga flickor utnyttjas för striptease och liknande aktiviteter på s.k. erotiska klubbar. Förbud mot pornografisk föreställning finns i 2 kap. 14 § ordningslagen (1993:1617). Straffet är böter eller fängelse . Med pornografisk föreställning förstås föreställning med levande aktörer, där sexuella situationer eller händelseförlopp framställs på ett ohöljt och utmanande sätt. Enstaka inslag av striptease eller dylikt i en variéteföreställning kan inte medföra att den skall räknas som pornografisk föreställning. I begreppet pornografisk föreställning anses ingå att det primära syftet med föreställningen skall vara att förmedla pornografi. Förbudet omfattar även enskild posering, om den kan anses utgöra eller vara en del av en tillställning, Barn i behov av särskilt skydd som anordnas på ett sådant sätt att allmänheten äger tillträde.33 Trots detta förbud kan vi säga att vi vet att det förekommer s.k. erotiska klubbar där inslagen av pornografi ligger mycket nära gränsen för det tillåtna och där även posering förekommer. Det är även allmänt känt, bl.a. genom de journalistiska reportage som har gjorts från sådana klubbar, att unga flickor som inte har fyllt förekommer i verksamheten. Barn skyddas mot att utnyttjas som modell för framställning av pornografisk bild eller vid sexuell posering enligt en bestämmelse i 6 kap 7 § BrB. När det gäller barn är det straffbelagt att förmå barnet att företa eller medverka i någon handling med sexuell innebörd. För den som är gäller att gärnings- mannen genom tvång, förledande eller annan otillbörlig påverkan förmår honom eller henne att att företa eller medverka i en handling med sexuell innebörd, om handlingen är ett led i framställning av pornografisk bild eller utgör en posering i annat fall än när det är fråga om framställning av en bild. Till skillnad mot vad som gäller den som är , faller medverkan som är frivillig utanför bestämmelsens tillämpningsområde. I förarbetena till införandet av den bestämmelse som gäller 15-18-åringar uttalas att den som uppnått i princip själv har ett ansvar för sina sexuella handlingar. Vid bedömningen av frågan om frivillighet bör beaktas bl.a. barnets mognadsnivå, förhållande till gärningsmannen och liknande omständigheter. Om betalning har utlovats torde det nu diskuterade rekvisitet att barnet skall ha förmåtts medverka normalt vara uppfyllt.34 Det brukar i olika sammanhang även hänvisas till att arbetsmiljö- lagen (1977:1160) förbjuder anlitande av barn i por- nografisk föreställning eller som fotomodeller för pornografiskt material eller liknande. Enligt 5 kap 3 § får minderårig inte anlitas för att utföra arbete på sätt som medför ... annan skadlig inverkan på den minderåriges hälsa eller utveckling. Vi kan konstatera att lagen inte ger lika starkt skydd mot sexuellt utnyttjande för alla barn . Lagstiftningen bygger på att den som har uppnått i princip själv har ett ansvar för sina sexuella handlingar. Ur Barnkonventionsperspektiv är detta inte helt tillfredsställande. Unga människors medverkan i sådan verksamhet 33Uttalandet taget ur Ds 1983:80 s. 26 1994/95:2 s 33, bet 1994/95:JuU5 Barn i behov av särskilt skydd innehåller regelmässigt inslag av utnyttjande. Unga människor, som utnyttjas i pornografiska sammanhang kan inte själva överblicka och bedöma de långsiktiga konsekvenserna av sitt handlande. Det finns en uppenbar risk att dessa ungdomar tar särskild social och känslomässig skada. Det är därför inte tillfredsställande att lagstiftningen tillåter ungdomar mellan att "frivilligt" medverka i olika sammanhang med innebörden att tillfredsställa vuxnas behov av pornografi. Att hänvisa till arbetsmiljölagens bestämmelser, förefaller i sammanhanget närmast absurt. Detta är ingen arbetsrättslig fråga, utan en fråga om att skydda unga människor från att utnyttjas sexuellt och tillförsäkra dem rätten att utvecklas och mogna såväl känslo- mässigt som socialt. Vi föreslår därför att bestämmelsen i 6 kap 7 § BrB ändras så att 15-18-åringar erhåller samma skydd mot att utnyttjas i framställning av pornografiskt material och för posering som barn . Bestämmelsen bör lämpligen ses över i samband med den totala översyn av sexualbrottskapitlet som har aviserats. innehåller, som poängterats , även en internationell dimension, ett krav på internationellt samarbete för att genomföra rättigheterna i konventionen. Detta menar vi ställer krav på att även har effektiva medel för att lagföra "svenskar" som kränker barns rättigheter utomlands. Vi anser att sexuella övergrepp mot barn är ett så allvarligt brott att det bör undantas från den dubbla straffbarheten och föreslår därför att bestämmelserna i 2 kap BrB ändras i enlighet därmed. Frågan om barnprostitution i de baltiska staterna bör också ägnas särskild uppmärksamhet inom ramen för Östersjösamarbetet. Barn i behov av särskilt skydd 14.5 Barn som har begått brott m.m. Artiklarna 37 och 40 innehåller bestämmelser som reglerar i huvudsak frågor rörande barn som har begått brott. Artiklarna inne- håller även bestämmelsen som berör barn som har frihetsberövats av annan anledning än att de har begått brott. Vissa bestämmelser finns redan i andra internationella överenskommelser om mänskliga rättigheter och omfattar då alla människor utan avgränsning till barn. Således finns bestämmelsen om förbud mot tortyr och annan omänsklig behandling i artikel 37 (a) även i FN:s universella dek- laration om mänskliga rättigheter, i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter, Europkonventionen samt i mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Det finns, utöver de nu nämnda konventionerna, även andra internationella överenskommelser, främst av icke bindande karaktär, som kan användas vid tolkningen av . Särskilt kan nämnas för rättskipning rörande ung- domsbrottslighet, de s.k. Beijing-reglerna, som det erinras om i preambeln till . I artikel 37 finns i grova drag fyra delområden. –Skydd mot omänsklig behandling (37 a). –Skydd mot olagligt och godtyckligt frihetsberövande (37 b). –Human behandling av varje frihetsberövat barn (37 c). –Ett frihetsberövats barns rätt till juridiskt biträde (37 d). I artikel 37 ( a) ryms frågor om dödsstraff och livstids fängelse. Vilka förutsättningar som skall föreligga för gripande, häktning eller fängslande behandlas i artikel 37 (b). En viktig fråga i artikel 37 (c) är rätten att som frihetsberövat barn få hållas åtskilt från vuxna som har frihetsberövats. En annan fråga under denna punkt är om barnet skall få behålla kontakten med sin familj under frihetsberövandet. Barn i behov av särskilt skydd I artikel 40 finns bestämmelser om behandling av barn under det att brott utreds och om barnets behandling när det avtjänar straff. Även denna artikel kan indelas i ett antal delområden. –Barnets ställning under brottsutredningen (artikel 40.2). –Statens ansvar för att främja införandet av lagar och förfaranden anpassade för unga lagöverträdare (artikel 40.3) . –Alternativ till anstaltsvård under lagföringen och verkställigheten av ett straff (artikel 40.4). Under dessa olika delmoment ryms en rad olika frågeställningar. Barnets rätt att bli betraktat som oskyldigt tills det finns en fällande dom som har vunnit laga kraft återfinns således i artikel 40.2. En annan fråga i denna artikel är att barnet omgående skall bli underrättat om brottsmisstanke och att barnet skall bli garanterat juridiskt bistånd. Barnet skall få sin sak avgjord utan dröjsmål i närvaro av juridiskt eller annat lämpligt biträde. Frågan om föräldrarnas närvaro under huvudförhandling behandlas också i artikel 40.2. En annan rätts- säkerhetsfråga i denna artikel är förhör med det misstänkta barnet och rätt för barnet att åberopa egna vittnen. Andra rättssäkerhetsfrågor är rätt till överprövning av en fällande dom, rätt att utan kostnad få anlita tolk och att få sitt privatliv respekterat under brottsutredningen. I artikel 40.3 finns frågan om en i lag fastställd lägsta straffbar- hetsålder och att införandet av en särskild ordning beträffande barn under denna ålder som begår brott skall främjas. Frågor om påföljdssystemet inryms under såväl artikel 40.3 som 40.4. Bestämmelserna om alternativ till anstaltsvistelse bör läsas tillsammans med bestämmelserna i artikel 37 om att tillgripa fängelsestraff som en sista utväg och med en kortast möjliga strafftid. 14.5.2 Förbud mot dödsstraff m.m. Konventionsstaterna skall säkerställa att a) inget barn får utsättas för tortyr eller annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Barn i behov av särskilt skydd livstids fängelse får ådömas för brott som begåtts av personer ; I konventionen om förbud mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning anges i artikel 1 vad som avses med tortyr. Bestämmelserna i artikel 37 (a) om att inget barn får utsättas för tortyr eller annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning har sin motsvarighet i (artikel 3). Det är här fråga om förfaranden som dels kan ha i syfte att framtvinga uppgift eller erkännande, dels förfaranden i syfte att straffa någon. Det kan även vara fråga om förnedrande behandling som någon är föremål för på grund av fysisk eller psykisk sjukdom. Förutom artikelns tillämplighet på förfarandet som avser utredning av brott och påföljder, tillämpas den även vad gäller förhållandena inom skola och sjukvård. Det andra ledet i artikeln om att dödsstraff inte får ådömas för brott som har begåtts av personer är en utvidgning av ett barns skydd i förhållande till vad som gäller enligt Europakon- ventionen som inte har något absolut förbud mot dödsstraff. Detsamma gäller för den internationella konventionen om medbor- gerliga och politiska rättigheter. Förbudet mot dödsstraff skall läsas tillsammans med bestämmelserna i artikel 6.1 i som föreskriver att konventionsstaterna erkänner att varje barn har en inneboende rätt till liv, dvs. principen om rätt till liv. I regeringsformen finns bestämmelser om att varje medborgare är skyddad mot tortyr och mot medicinsk påverkan i syfte att framtvinga eller hindra yttranden (2 kap. 5 § ). Handlingar som innebär tortyr eller liknande faller i allt väsentligt under begreppet misshandel i . Dödsstraff får inte förekomma (2 kap. 4 §). Ingen får heller dömas till fängelse på livstid för brott som han har begått innan han fyllt (29 kap. 7 § andra stycket ). Barn i behov av särskilt skydd 14.5.3 Frihetsberövande av barn b) inget barn får olagligt eller godtyckligt berövas sin frihet. Gripande, anhållande, häktning, fängslande eller andra former av frihetsberövande av ett barn skall ske i enlighet med lag och får endast användas som en sista utväg och för kortast lämpliga tid; Genom bestämmelserna i artikel 37 (b) att inget barn olagligt eller godtyckligt får berövas sin frihet skall varje barn tillförsäkras vad som brukar betecknas som en av hörnstenarna vad avser grundläggande rättssäkerhet. Motsvarande bestämmelser finns i (artikel 5). Vad som avses med ett frihetsberövande är i flertalet fall lätt att avgöra, men det finns också mera svårbedömda gränsfall. Det kan i bland vara tveksamt att avgöra om restriktioner som har ålagts en person skall anses som frihetsberövande eller som inskränkningar i rörelsefriheten. När någon har tagits in på anstalt är det i regel lätt att avgöra om detta är grundat på samtycke eller om det är tvångsintagning eftersom det regelmässigt för tvångsintagning erfordras ett formellt domstols- eller myndighetsbeslut. I fråga om tvångsintagning av barn finns ett principiellt viktigt, men i ett barnkonventionsperspektiv mycket tveksamt, avgörande av i fallet . Målet gällde en 12-årig pojke som var intagen på psykiatrisk avdelning på ett sjukhus på begäran av sin mor som hade vårdnaden om honom. Pojken och pappan ansåg att intagningen var omotiverad. När pojken rymde från sjukhuset, fördes han tillbaka dit av polisen.