sou · GLB3164d1 · 1998-01-01 00:00:00 — Misslyckas parterna, trots en förstärkt förlikningsfunktion, att enas om avtal, skall varslade konflikt- åtgärder kunna utlösas utan några begränsningar. 3!#/ OCH 4#/ menade att en ordning, likt den i och , som innebär att staten ytterst intervenerar i rena parts- och avtalsfrågor inte är acceptabel. motsatte sig i sitt svar lagstiftning som inskränker den fria förhandlings- och konflikträtten. Behovet av förbättrad lönestatistik Betydelsen av en förbättrad lönestatistik lyftes fram i många av svaren, särskilt från arbetstagarsidan. ,/ anförde att en likartad, snabb och heltäckande lönestatistik och en samlad kompetens som analyserar statis- tiken är nödvändig för att kunna utvärdera lönekostnadsökningarna och förändringarna i lönerelationerna mellan olika yrken, män/kvinnor samt avtalsområden. Organisationen menade dessutom att genomskinligheten i maktelitens löneutveckling och anställningsvillkor måste öka och att skattemässiga lösningar måste prövas för att motverka en löneutveckling bland makteliten som inte är i takt med övriga löntagares. 3!#/ OCH 4#/ framhöll att tillgången till en lönestatistik som till- godoser kraven på jämförbarhet, kvalitet och öppenhet, både på arbets- platsnivå och på mer övergripande nivåer, är en grundläggande förutsätt- ning för en väl fungerande lönebildning. De båda organisationerna anser att en rättvisande lönestatistik är en för den framtida lönebildningen central fråga, som måste få en lösning. !RBETSGIVARVERKET sade sig också fästa stor vikt vid att parterna har en gemensam uppfattning om den faktiska löneutvecklingen. Verket har därför tecknat särskilda statistikavtal med samtliga centrala motparter. Därigenom har parterna enligt verket en gemensam utgångspunkt som gagnar en lönebildning grundad på fakta och som reducerar osäkerheten vid förhandlingar. ,/ menade att en stabil lönebildning förutsätter en möjlighet att avsätta medel till branschens eller företagets långsiktiga utveckling. Parterna bör därför ges tillgång till ett permanent system för avsättning av medel för kompetensutveckling. Avsättningar bör vara mer gynnsamma för arbets- givaren än lönekostnadsökningar. 3!#/ OCH 4#/ skrev i sin gemensamma skrivelse att lönen har en skapande roll såsom drivkraft till förändringar på arbetsplatserna. Löne- bildningen skall, enligt organisationerna, stimulera utvecklingen av kompetens, arbetsorganisation och produktivitet i företag, kommuner och myndigheter. /TCO hänvisade till att regeringen i olika samman- hang, senast i regeringens proposition 1996/97:16, En arbetsrätt för ökad tillväxt, har pekat på betydelsen av kompetensutveckling i arbetslivet samt behovet av en dialog mellan statsmakterna och parterna på arbets- marknaden i denna fråga. /TCO skrev i sitt svar att de anser det vara hög tid att regeringen tar ett sådant initiativ. Behovet av en bred folkbildning ,/ framhöll i sitt svar att en gemensam satsning bör komma till stånd mellan samhället och arbetsmarknadens parter kring en bred folkbildning om sambandet lönebildning - ekonomi - arbetslöshet - välfärd. 1.3Avtal om nya förhandlingsordningar I detta avsnitt ges en kort sammanfattning av de nya avtal om förhand- lingsordningar m.m., som har tecknats mellan parterna inom ett antal områden. Det första av dessa avtal rör ca 800 000 arbetare och tjänstemän inom industrin och slöts . Det andra, som rör ca 100 000 tjänstemän inom handels- och tjänstesektorn, träffades . På flera områden, t.ex. inom den offentliga sektorn, finns avtal om förhandlingsordningar m.m. Diskussioner och förhandlingar om utveckling av dessa avtal pågår. Det nya samarbetsavtalet inom industrin består av dels en allmän del om samarbete för industriell utveckling och lönebildning där parterna även redovisar gemensamma bedömningar och uppfattningar i en rad frågor, dels en förhandlingsordning för de framtida avtalsförhandlingarna inom industrins område. Avtalet trädde till sin allmänna del i kraft och vad gäller förhandlingsordningen . Vid ändrad lagstiftning om medling eller om konfliktregler kan part begära att det ingångna avtalet blir föremål för nya förhandlingar. På arbetsgivarsidan har avtalet undertecknats av och , B yggnadsämnesför bundet, , , och , , , , , SvetsMe- kaniska , och . De löntagarorganisationer som undertecknat avtalet är , , , , , , Svenska Skogsarbetareförbun- det och . innebär att parterna har inrättat en industrikommitté. Kommitténs uppgift är att följa och främja tillämpningen av avtalet och i övrigt behandla frågor som syftar till att skapa goda förutsättningar för industrin och dess anställda. Den består av lika många ledamöter från berörda centrala arbetstagar- respektive arbetsgivarorganisationer och skall sammanträda minst . Kommittén kan därutöver samman- träda på endera partens begäran. har i sin tur utsett ett Ekonomiskt Råd, bestående av fyra oberoende ekonomer, som skall lämna utlåtanden eller rekommenda- tioner och presentera omvärldsanalyser. Oberoendet skall tillgodoses genom att ekonomerna inte får vara anställda i arbetsgivar- eller arbets- tagarorganisationerna. I samarbetsavtalet redovisar parterna också gemensamma bedömningar och uppfattningar i en rad frågor. Parterna är överens om att det interna- perspektivet är mycket betydelsefullt för svensk industri och ekonomi, att den ekonomiska politikens förutsättningar har förändrats och skärpt kravet på att lönebildningen i skall vara förenlig med god konkurrenskraft, att prisstabilitetskravet har fått höjd politisk prioritet, att förekomsten av industriell tillväxt och utslagning i hög grad avgörs av de långsiktiga förutsättningarna samt att det är viktigt att industriella konkurrensförmåga baseras på hög kompetens hos industrins anställda och på produktionsprocesser och produkter som tillhör de yppersta inom respektive områden. Parterna tillsatte dessutom två gemensamma arbetsgrupper. De gavs i uppgift att inom var sitt område, dels forskning och utveckling (FoU), dels utbildning och kompetensutveckling, belysa i vad mån samhällets insatser uppfyller industrins behov. De rapporter som de båda grupperna har fått i uppgift att lämna till industrikommittén avses ligga till grund för gemen- samma uppfattningar parterna emellan i dessa frågor. Inom ramen för samarbetsavtalet har en ny förhandlingsordning för de framtida avtalsförhandlingarna inom industrins område arbetats fram. De viktigaste förändringarna i den nya förhandlingsordningen är följande. En grupp personer med uppgift att som opartiska ordföranden biträda avtalsparterna i förhandlingar om nya kollektivavtal utses av industri- kommittén inför de kommande förhandlingsprocesserna. Bland dem utses en verkställande ledamot med uppgift att bland annat bestämma vem inom gruppen på minst fem och högt tio personer, som skall verka som opartisk ordförande inom visst avtalsområde. Den opartiske ordföranden kan ålägga parterna att utreda eller precisera enskilda förhandlingsfrågor, begära utlåtanden eller svar från Ekonomiska Rådet, med förbundsparternas samtycke förordna att enskilda förhandlingar avgörs av skiljenämnd, lägga egna förslag till lösningar av förhandlingsfrågorna samt skjuta upp varslade stridsåtgärder . Den industrikommitté som har tillsatts kan därutöver tvinga fram ett temporärt avbrott i konflikten. En facklig organisation som utlöser en varslad stridsåtgärd går miste om alla anspråk på retroaktiv lön eller annan ersättning. Om en olovlig stridsåtgärd bryter ut skall alla eventuellt pågående lokala förhandlingar inom företaget upphöra. Om förhandlingar om den fråga som har legat bakom stridsåtgärden inte har slutförts enligt förhand- lingsordningen, kan förbundsparterna ta upp den till behandling. Om förbundsparterna inte enas om annat, skall förhandlingar om nya kollektivavtal inledas och skall ALLA KRAV som parterna vill ställa presen- teras senast det gällande avtalet löper ut. innan det gällande avtalet löper ut skall den i förväg utsedda opartiske ordföranden på eget initiativ inträda i förhandlingarna och efter eget gottfinnande vidta de åtgärder som behövs för att slutföra förhandlingarna. Nytt förhandlingsavtal för handels- och tjänstesektorn I likhet med samarbetsavtalet inom industrin, består även det nya avtalet inom handels- och tjänstesektorn av två delar: en överenskommelse om de allmänna utgångspunkterna för avtalsförhandlingarna och ett avtal om nya regler som skall tillämpas vid förhandlingar om centrala kollektivavtal om löner och allmänna anställningsvillkor. Avtalet har på arbetsgivarsidan undertecknats av , - organisationer, Mediearbetsgivarna, samt . På arbetstagarsidan har avtalet undertecknats av och m.fl. Avtalet gäller från med en ömsesidig uppsäg- ningstid . Om en särskild situation uppstår som ändrar förutsättningarna för avtalsförhandlingarna, t.ex. politiska beslut, kan parterna komma överens om att ändra överenskomna tidsplaner eller avtalskrav När det gäller de allmänna utgångspunkter är parterna överens om att ett framgångsrikt näringsliv förutsätter väl fungerande handels-, tjänste- och industrisektorer, att förändringshastigheten och förändringstrycket ofta är högre i handels- och tjänsteföretagen än i industriföretagen, att förut- sättningarna när det gäller lagstiftning, avtalsregler, skatter, avgifter m.m. måste ge stabilitet utan att för den skull hämma utvecklingen samt att det är ett för parterna gemensamt intresse att kompetensutvecklingen inom handels- och tjänstesektorn fungerar bra. Enligt det nya förhandlingsavtalet för handels- och tjänstesektorn skall förhandlingar inledas senast före det att gällande avtal löper ut. Parterna skall då redovisa sina krav samt tillsätta en förlikningsnämnd. Parterna utser var sin medlem i nämnden och dessa utser gemensamt en tredje opartisk ordförande. Nämnden hålls fortlöpande informerad om förhandlingarna. Parterna förhandlar längst . Om avtal då inte har träffats inkallas förlikningsnämnden på parts begäran. Förhandlingar under nämndens ledning kan pågå längst fram innan gällande avtal löper ut. Om inte avtal då har träffats lägger nämnden på endera partens begäran ett slutbud . Parterna har på sig att anta eller förkasta slutbudet. Om budet inte accepteras begärs medling hos Statens förlikningsmannaexpedition senast den dag avtalet löper ut. Om enbart arbetstagarparten säger nej till slutbud från medlaren och varslar om konflikt som utlöses, upphör rätten till retroaktiva löne- ökningar. I detta avsnitt presenteras en kort sammanfattning och tolkning av inne- hållet i det direktiv som utredningen har att arbeta efter. Endast de delar av direktivet som rör områden där förslag lämnas i detta delbetänkande behandlas. Kommittédirektiven återges i sin helhet i bilaga. Av direktiven framgår att det viktigaste bakomliggande skälet till att utredningen tillsattes är den höga prioritet som regeringen har gett det mål den har satt upp att halvera den öppna arbetslösheten. Det framhålls att en väl fungerande lönebildning är en förutsättning för att arbetslösheten skall kunna halveras. Om lönekostnaderna stiger mer i än i omvärlden medför det stigande räntor och ekonomisk åtstramning. Högre löne- ökningar än i omvärlden leder till att massarbetslösheten biter sig fast, anger direktiven. En viktig utgångspunkt för utredningens arbete skall vara att arbets- marknadens parter även i fortsättningen måste bära huvudansvaret för lönebildningen. I direktiven framhålls att viktiga förutsättningar för löne- bildningen bestäms av regeringens och beslut om den samlade ekonomiska politiken, men att det helt avgörande direkta inflytandet över lönebildningen ligger hos arbetsmarknadens parter. Utredningen skall bedrivas i nära samråd med arbetsmarknadens parter. I direktiven framhålls särskilt det samarbetsavtal som har ingåtts mellan parterna inom industrin och det förslag som har arbetats fram inom LO:s LISA-projekt. står för lönebildning, inflation, sysselsättning och arbetsmarknad och är LO:s projekt för att ta fram och förankra ett förslag till en ny lönebildningsmodell. En påtaglig och permanent minskning av arbetslösheten förutsätter dock att formerna för lönebildningen förbättras över hela arbetsmarknaden. I direktiven framhålls att en förstärkning av förlikningsmannainstitutet kan bidra till en sådan förbättring. En förstärkning av förlikningsmannainstitutionen I direktiven framhålls att en utgångspunkt för utredningen skall vara en förstärkning av förlikningsmannainstitutionen. Syftet med förstärkningen skall vara att främja en lönebildning som förbättrar förutsättningarna för ökad sysselsättning och prisstabilitet, och därmed även för en ökning av löntagarkollektivets reala disponibla inkomster. Regeringen konstaterar i direktiven att flertalet av arbetsmarknadsparterna har framhållit att med- lingsfunktionen kan behöva förstärkas. bör enligt direktiven ges en mer aktiv roll både när det gäller lönebildningen i stort och i de enskilda avtalsförhand- lingarna. Förslagen skall utformas så att den samlade effekterna av för- slagen ger ett väsentligt bidrag till en stabilisering av lönebildningen. Inriktningen skall vara att främja tillkomsten av en lönebildning som möjliggör en rejäl sänkning av arbetslösheten med bevarad låg inflation. Utredningen skall enligt direktiven med förtur behandla frågor om institutets organisation, resurser och arbetsformer samt andra frågor som utredningen funnit lämpliga t.ex. förslag om en förbättrad lönestatistik. Verksamheten i det förstärkta förlikningmannainstitutet kommer att bli mer omfattande än den som dagens förlikningsmannnaexpedition bedriver. Utredningen skall därför även lämna förslag på hur det förstärkta förlik- ningsmannainstitutet skall organiseras och ledas samt hur dess verksamhet skall finansieras. Ett stort antal uppgifter för det nya institutet är givna av direktiven. skall ha en god överblick över regelverket på arbetsmarknaden och de olika kollektivavtalen. I institutets uppgifter bör ligga att sammanställa redan träffade avtal och hur dessa omsätts lokalt samt att följa utvecklingen på den europeiska arbetsmarknaden vad gäller lönekostnader, avtalskonstruktioner och förhandlingsformer. Institutet skall även ha tillgång till kvalificerade ekonomiska utredningar och kompetens att sammanställa och tolka statistik som är relevant för löne- bildningen. Förlikningsmannen bör slutligen ges befogenhet att, i samråd med parterna, säkerställa att tidsplaner samt ordningar för förhandling och tvistelösning kommer till stånd. Lönestatistik och annan för avtalsförhandlingarna relevant statistik Utredningen skall även ange vilka åtgärder som krävs för att tillförsäkra en god tillgång till kontinuerlig löne- och annan statistik som är relevant för avtalsförhandlingarna och som är uppdelad på bl.a. avtalsområden och kön. I det sammanhanget skall utredaren ange hur förlikningsmannainsti- tutet kan samverka med myndigheter, såsom , och med parterna. Generella direktiv som skall beaktas Utredningen skall även beakta innehållet i följande av regeringen utgivna kommittédirektiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare: direktiv om redovisning av regionalpolitiska konsekvenser, direktiv om att pröva offentliga åtaganden, direktiv om att redovisa de jämställdhetspolitiska konsekvenserna av förslagen samt direktiv om att redovisa konsekvenserna för det brottsförebyggande arbetet. Utredningens arbete skall redovisas . När det gäller frågorna om det nya förlikningsmannainstitutets organisation, resurser och arbetsformer samt eventuellt andra frågor som utredningen funnit lämpliga, t.ex. förslag om förbättrad lönestatistik, skall förslagen redovisas möjligt. Utredningen om ett förstärkt förlikningsmannainstitut leds av en särskild utredare, generaldirektör . Den särskilde utredaren skall bedriva arbetet i nära samråd med sakkunskap inom området och arbets- marknadens parter, men är ensam ansvarig för de förslag som läggs fram. Till sitt förfogande har den särskilde utredaren en grupp experter som på förslag av utredaren har utsetts av regeringen. Bland experterna finns personer med lång erfarenhet från för utredningen relevanta områden. F.d. statsrådet , f.d. statsrådet och verkstäl- lande direktören har alla tre erfarenheter från förhand- lings- och medlingsarbete. Professor bidrar med kunskap om forskningen inom lönebildningsområdet. Forskningen inom det juridiska området företräds av docent . Slutligen biträds utredningen av hovrättsassessorn som är expert på lagstiftning inom arbetsmarknadsområdet. Enligt direktiven skall utredningen bedrivas i nära samråd med arbets- marknadens parter. Utredaren har valt att inbjuda till en referensgrupp med företrädare för arbetsgivarorganisationerna Svenska arbetsgivareföre- ningen (SAF), , och Ar- betsgivarverket samt de fackliga organisationerna i (LO), () och Akademikers (). Organisationerna har själva ut- sett sina representanter. Dessa har varit , , , , , och . Utredningens sekretariat består av fyra personer, för- handlingsdirektören är huvudsekreterare, utred- ningschefen har det huvudsakliga ansvaret för frågor om lönestatistik och kanslirådet har främst ansvar för frågor om lönebildningen ur ett ekonomiskt perspektiv. är utred- ningens assistent. I utredningens fortsatta arbete kommer rådman att ingå i sekretariatet och ha det huvudsakliga ansvaret för juridiska frågor. För att säkerställa ett professionellt och allsidigt underlag för utred- ningens överväganden har externa forskare och konsulter anlitats. forskningsöversikt med inriktning på den nationalekonomiska forskningen om lönebildningen har utarbetats av . har genomfört intervjuer med arbetsgivare, fackliga organisationer och medlare för att kartlägga erfarenheter av nuvarande system. En översikt av förlikningsmannaorganisationerna i de nordiska grannländerna har lämnats av Per . En kartläggning av förhandlingsordningar i huvudavtal och andra centrala kollektivavtal har genomförts av . () har utarbetat en rapport till utredningen med förslag till utveckling av lönestatistiken. Dessa rapporter redovisas i separata häften som bilagor till föreliggande betänkande. Utredningen har haft fem sammanträden med experter, referensgrupp och sekretariat tillsammans. Ett av dessa sammanträden var en heldags- diskussion om lönebildning och medling. Därutöver har utredaren och sekretariatet under arbetets gång haft diskussioner med en lång rad experter och partsföreträdare. Disposition av utredningens arbete Utredningens kartläggningar, analyser och förslag skall slutredovisas . När det gäller frågorna om det nya förlik- ningsmannainstitutets organisation, resurser och arbetsformer samt förslag om en förbättrad lönestatistik redovisas förslagen i detta delbetänkande. Till slutbetänkandet återstår utredningens förslag om vilka befogen- heter medlingsinstitutet bör ha samt eventuella andra förslag till förbättring av lönebildningen. Som grund för utredningens förslag kommer lönebildningen att analyseras. Särskild uppmärksamhet kommer att ägnas de förslag, som har lämnats av arbetsmarknadens parter. Vidare avser utredningen att analysera teorier om och praktiska erfarenheter av sam- bandet mellan institutionella förhållanden och lönebildningen. En kart- läggning och analys planeras av vilka befogenheter medlarna har i andra länder och vilka effekter befogenheterna kan ha på lönebildningen. 1.6Avgränsning mot nästa betänkande Utredningen har i uppdrag att med förtur utreda frågan om organisationen av förlikningsmannainstitutet. Utredaren har valt att även behandla frågan om lönestatistik i detta delbetänkande. Därmed bör det vara möjligt, att om statsmakterna så önskar, inrätta en ny medlingsorganisation och att påbörja arbetet med att förbättra lönestatistiken. I detta betänkande behandlas frågor som rör ett förstärkt förliknings- mannainstitut som organisation. Medlarnas befogenheter kommer dock att behandlas först i slutbetänkandet. I vilken mån de nuvarande förslagen behöver justeras eller kompletteras med hänsyn till förslag i slutbetänkan- det blir en fråga för detta senare betänkande. Utredningens utgångspunkt är dock, som närmare utvecklas i kapitel 5, att det är nödvändigt att förstärka förlikningsmannainstitutet oavsett vilka befogenheter medlarna bör ha. Som underlag för utredningens överväganden har utredningen gjort ett antal kartläggningar och analyser. I betänkandet redovisas statistik över konflikter på arbetsmarknaden , erfarenheter av konflikter och medling bland parter och medlare, vilka metoder för konfliktlösning som tillämpas enligt lagar och avtal, hur förliknings- mannaexpeditionen är organiserad och bedriver sin verksamhet samt en översikt av förlikningsinstituten i de nordiska länderna och några andra länder. I delbetänkandet behandlas vissa formella frågor som rör inrättan- det av en myndighet. Vidare lämnas förslag om hur ett förstärkt förlik- ningsmannainstitut bör organiseras och vilken verksamhet som bör bedrivas samt bedömningar av kostnader och förslag till finansiering. )NSTRUKTION Ett förslag till instruktion ingår i delbetänkandet. tionen innehåller bestämmelser om förlikningsmannainstitutets namn, uppgifter och ledning. Medlarnas befogenheter kommer att behandlas i slutbetänkandet och kan senare antingen preciseras i instruktionen eller regleras i annan ordning. -EDBEST¤MMANDELAGEN Bestämmelser om medling finns intagna i lagen om medbestämmande i arbetslivet (1976:580). I delbetänkandet behandlas i vad mån ett förstärkt förlikningsmannainstitut motiverar justeringar i medbestämmandelagen. Behovet av ändringar i medbestäm- mandelagen till följd av eventuella förslag om ändrade befogenheter för medlarna kommer att prövas i slutbetänkandet. /RGANISATION OCH KOMPETENS Som framgår av direktiven skall det ske en förstärkning och breddning av förlikningsmannaorganisationens kom- petens jämfört med den nuvarande Förlikningsmannaexpeditionen, obe- roende av utvidgningen av de formella befogenheterna. Med den utgångs- punkten behandlas organisationens kompetens och personalbehov redan i föreliggande delbetänkande. En särskild fråga är hur en god tillgång på kompetenta medlare lämpligen tillgodoses, om partssammansatta råd bör inrättas för vissa uppgifter och i så fall vilken ställning och samman- sättning de bör ha. Utredningen behandlar även i vad mån förlik- ningsmannaorganisationen behöver ges möjlighet att köpa in tjänster och om organisationen bör vara statistikansvarig myndighet och därmed tilldelas resurser för att beställa statistik. Utredningen redovisar i detta delbetänkande förslag om förbättringar av lönestatistiken. Utredningens överväganden om lönestatistiken utgår från direktiven att förslag skall lämnas om vilka åtgärder som krävs för att tillförsäkra en god tillgång till kontinuerlig löne- och annan statistik som är relevant för avtalsförhandlingarna och som är uppdelad på avtalsområden och kön. Bedömningen av behovet av lönestatistik görs utifrån hur en förbättrad statstik kan bidra till att förbättra lönebildningen. Kraven på statistiken för respektive ändamål specificeras. och parternas roll vid framtagande av lönestatistiken samt kostnaderna för statistiken anges. Regeringens direktiv till samtliga kommittéer I samband med förslagen i delbetänkandet redovisas överväganden med anledning av direktiven till samtliga kommittéer om redovisning av regionalpolitiska konsekvenser, om att pröva offentliga åtaganden, om att redovisa de jämställdhetspolitiska konsekvenserna samt konsekvenserna för det brottsförebyggande arbetet. ,¶NEBILDNING OCH ARBETSL 2Lönebildning och arbetslöshet - en probleminventering 2.1Löneutvecklingen i och omvärlden Löneutvecklingen i har , trots en arbetslöshet på i storleksordningen , varit snabbare än i omvärlden. Timlönerna har ökat med ca 4½ procent - 1997 att jämföra med ca 3½ procent för EU-länderna i genomsnitt. I detta avsnitt redovisas mer i detalj löneutvecklingen i och omvärlden .