sou · GLB3139 · 1998-01-01 00:00:00 — Vi har här urskilt dels hushåll där båda makarna har arbetaryrken (d.v.s. yrken inom LO-området) och dels hushåll där båda makarna har högre tjänstemannayrken, det vill säga yrken som kräver en akademisk utbildning. Häri ingår också företagare med akademisk utbildning. Dessutom har vi en stor kategori med blandad klasstillhörighet. Av tabellen framgår att vi inte finner några stora klassmässiga skillnader, varken när det gäller jämställda eller patriarkala hushåll. Däremot finns en avsevärd skillnad i fråga om de semijämställda hushållen. Denna typ av arbetsfördelning är vanligare förekommande i hushåll där både kvinnan och mannen har en akademisk utbildning, en dryg tredjedel jämfört med en femtedel i övriga hushåll. Tabell 3 Familjens klassposition och familjetyp. Om vi istället enbart ser till klasspositionen hos kvinnan i familjen finner vi att denna har en självständig betydelse. Andelen jämställda familjer är i familjer där kvinnan har en tjänstemannapo- sition. I dessa familjer är även andelen semijämställda högst. Sammantaget finner vi alltså att när kvinnan har en något högre klassposition ökar också i viss utsträckning jämställdheten oberoende av mannens klassposition. Men även i dessa hushåll är det ändå en majoritet av kvinnorna som utför mycket mer eller i det närmaste allt hushållsarbete. I fortsättningen av detta kapitel ska vi analysera de olika former för arbetsfördelning som finns i hushållen utifrån de teoretiska perspektiv som diskuterades i kapitel 1 och försöka identifiera orsaker till den könsmässigt sneda arbetsfördelning som vi i stora drag har beskrivit ovan. Fördelningens dimensioner och variationer Fördelningen av arbete i en familj har flera dimensioner som bör hållas isär även om de ofta är relaterade till varandra. En första dimension gäller fördelningen mellan förvärvsarbete och hemarbete, 3 till exempel vem som tar ut föräldraledighet eller deltidsarbetar. Ofta är det denna aspekt av arbetsfördelningen som står i fokus i diskus- sioner om hur kvinnors familjeansvar inverkar på arbetsmarknadens könsuppdelning. Exempelvis antar den ekonomiska teorin om humankapital att kvinnors större familjeengagemang förklarar att de hamnar på lägre befattningar och sämre betalda jobb. Orsaken är enligt teorin att kvinnorna på grund av sin roll i familjen investerar mindre i utbildning och yrkeserfarenhet än männen, som arbetsgivarna väljer arbetskraft på grundval av det humankapital den besitter (Mincer och Polachek, 1980). Men arbetsmarknadsanknyt- ningen får också konsekvenser för hushållsarbetets fördelning eftersom makarnas (eller sambornas) respektive arbetstider bildar utgångspunkt för de vidare förhandlingarna om hur uppgifter ska fördelas. Vi kommer senare att diskutera detta mera ingående. Redan nu vill vi dock understryka att fördelningen mellan förvärvsarbete och hemarbete ingalunda automatiskt leder fram till en bestämd fördel- ning av hushållsarbetet. Arbetsfördelningen i två av småbarnsfamil- jerna i vår undersökning illustrerar detta väl. I båda familjerna förvärvsarbetar männen på heltid medan kvinnorna är hemma med barnen på heltid (en är föräldraledig, en har inget jobb). Trots denna likhet i yttre omständigheter är fördelningen av hushållsarbetet högst olikartad. I den ena familjen tar kvinnan både hand om barnen och sköter det mesta av hushållsarbetet, även om det händer att hennes sambo ibland får för sig att han ska städa. annars är det jag som gör det mesta. Tvättar gör jag jämt. Det tror jag aldrig han har gjort. Lagar mat gör han kanske . Jag gör nog det mesta faktiskt, det gör jag. 3Hemarbete avser här omsorg om barn samt hushållsarbete. Den andra familjen försöker istället att dela ganska lika på hushålls- arbetet. Enligt makarnas sätt att se på situationen är kvinnan primärt hemma för att ta hand om barnen. Hon tycker inte hon har tid eller möjlighet att städa och fixa när [hon] är hemma för ungarna tar så pass mycket tid. Det rena hushållsarbetet tar hon och hennes man itu med när båda är hemma. De har till exempel någon slags jättestäd- ning med dammsugning och allt det här, badrum och så, de tyngre grejerna. Han bär verkligen sin del av hushållsarbetet. Det måste jag verk- ligen säga. // Det är nog väldigt jämt fördelat. när jag är hemma handlar jag lite och sånt för att det ska gå snab- bare att fixa middag när han kommer hem, men det händer att han handlar efter jobbet också innan han kommer hem. Det är inte givet att en kvinna och man som delar lika på hushållsar- betet också fördelar ansvaret för barnen på samma sätt. Arbetsfördel- ningens andra dimension handlar om vem som tar ansvaret för och sörjer för barnens väl och ve. En av de heltidsarbetande mödrarna som vi har intervjuat anser att hon och hennes man avseende rent hushållsarbete // är så jämlika som man nu kan bli. Däremot upplever hon att det är hon som har det största ansvaret för barnen vilket då inte har med dammsugning att göra egentligen eller matlagning. Det är till hennes jobb som barnen ringer och det är hon som måste komma ihåg barnens alla olika aktiviteter. Jag har en almanacka, och i min almanacka är det i princip bara privatsaker för att jag ska komma ihåg det, fast jag egentligen har lika mycket arbetssaker att stoppa in. Men bara för att inte missa föräldramötet och föräldraföreningen och de här insamlingarna och luciafester, och allt möjligt. Där har jag legat på ganska kraftigt och sagt att jag måste ha hjälp. Vi måste bägge två skriva upp och påminna varandra och du fixar det och jag fixar det och så vidare. Att dela lika på hushållsarbetet är alltså inte liktydigt med att allt hemarbete fördelas lika. Det är hushållsarbetets fördelning som vi ska dröja vid i detta kapitel. Också när det gäller det rena hushållsarbetets fördelning kan olika aspekter urskiljas. (1993) skiljer i sin avhand- ling om unga barnlösa par mellan, å ena sidan, arbetsdelningen i det stora som gäller städning, disk och tvätt och, å andra sidan, arbetsdelningen i det lilla som handlar om vem som handlar, vattnar blommor, byter lakan, plockar undan etc. Också vi gör en uppdelning mellan den stora fördelningen och den lilla fördel- ningen även om den skiljer sig något från kategorisering. När vi talar om den stora fördelningen tänker vi framförallt på vem av makarna eller samborna som känner störst ansvar för och lägger ner mest tid på hushållsarbete. De fyra familjetyperna i den kvantita- tiva undersökningen konstruerades utifrån en tänkt tidsaspekt. Vi valde ut de tre mest tidskrävande hushållsuppgifterna och kategorise- rade familjerna efter vem som oftast utför dessa. Med den lilla fördelningen avser vi den uppgiftsrelaterade uppdelningen av hushållsarbetetet, alltså vem av makarna som utför olika typer av sysslor. Inte heller en jämställd fördelning i stort innebär, som vi senare ska se, att makarna utför precis samma uppgifter. Innan vi undersöker motiven bakom hushållsarbetets fördelning, ska vi säga några ord om arbetsfördelningen hos paren i vår kvalitati- va intervjuundersökning. I samtliga dessa par förvärvsarbetar männen på heltid. Kvinnornas arbetsmarknadsanknytning varierar däremot. Vissa jobbar heltid, andra är föräldralediga, arbetslösa, deltidsarbetar eller studerar. När det gäller hushållsarbetets fördelning är variatio- nerna stora. Det finns par som i det stora hela lägger ner lika mycket tid på arbetet hemma och det finns par där kvinnan gör nästan allt hushållsarbete. De olika familjetyperna i det kvantitativa materialet återfinns alltså i intervjumaterialet. Både bland de unga barnlösa paren och bland småbarnsföräldrarna finns par där kvinnan gör så gott som allt hushållsarbete. Mannen hjälper kanske ibland till med olika sysslor, men hans insatser är små eller sporadiska. Ändå är det tveksamt att påstå att arbetsfördelningen i dessa familjer är komplementär på det sätt som enligt Talcott Parsons utmärker den moderna kärnfamiljen. Typiskt är snarare att kvinnans svagare arbetsmarknadsanknytning definieras som tillfällig. Det fanns ingen anledning när vi jobbade heltid bägge två att jag skulle lägga mig på soffkanten och att hon skulle slita hela kväl- len. Så då delade vi på det. Men är det ju annorlunda när hon går hemma . Då blir man ju bortskämd. Då har man det mesta fixat och maten klar. Hon sköter om hushållsarbetet. Dock kan man kanske säga att bilden av den specialiserade kärnfa- miljen stämmer ganska bra in på en av barnfamiljerna i undersök- ningen. Det är ett par där mannen är ensamförsörjare medan hans sambo sköter barn och hem. Till skillnad från de övriga specialiserade familjerna, som motiverar arbetsfördelningen med att kvinnans arbetsmarknadsanknytning tillfälligt är svagare än mannens, framhåller att hans och hans hustrus rollfördelning är frivilligt vald. Motivet är att paret inte vill ha barnen 4 sticker inte under stol med att det är hans sambo som sköter markservicen. Ofta när jag kommer hem från jobbet så lägger jag mig på soffan i fem, och sedan går jag in och duschar. Då lagar hon mat och så käkar vi och jag frågar om jag får gå ifrån bordet och det får jag och då går jag och lägger mig på soffan och hon dukar av och tvättar ungarna och väcker mig när kaffet är klart. Om familjen illustrerar en komplementär arbetsfördelning gäller motsatsen för paret som i det närmaste utgör ett skolexem- pel på jämställdhet. Dessa båda makar delar enligt egna utsagor intill millimeterrättvisa ansvaret för hushållet och de två barnen. Huvudprincipen är att laga mat, byta blöjor och hämta på dagis varannan gång. Också det unga barnlösa paret organisering av hushållsarbetet exemplifierar väl en fördelning som grundas på likhetens princip. Jag har aldrig gjort någon kontroll, mätning. Men om till exempel kör tvätten, då kör jag golven. Strykningen delar vi på. Mat det köper vi tillsammans. Göra mat delar vi på. Diskar gör vi varannan gång. Kanske kör lite mer Det är hugget som stucket. Vi gör nog precis lika mycket båda två. Det finns olika sätt att vara jämställda (jfr och , 1997). Somliga par har liksom och en ganska tydlig uppdelning av uppgifter, men de lägger ändå ner ungefär lika mycket tid på hushållsarbete. Ja, rent krasst, konkret, kan jag säga att det är jag som tvättar. Och det är jag som dammar. Och han städar hela huset, alltså dammsuger och torkar golv. När vi gör mat, vilket vi gör båda två han är väldigt duktig på att laga mat och han tycker det är väldigt roligt. Men vi gör nog lika mycket mat tror jag. Men då har vi alltid det här med att den som gör mat slipper att diska. Då diskar den andra. Andra par utan barn har en mindre tydlig uppdelning av vad de brukar göra. och till exempel tycker att de ganska mycket utför samma sysslor. Den som ser saker först, gör dem. Och och försöker, även om det finns en viss uppdelning av uppgifter, att hjälpas åt med det mesta. De tycker att det är roligare att göra saker tillsammans. Det går snabbare och man kan prata man gör saker. 4Detta bygger dock endast på mannens uppgifter. Kvinnan ville inte delta i undersökningen. Hushållsarbetets fördelning hos de par vi citerat kan ses som ytterpolerna på ett tänkt kontinuum där likafördelning utgör den ena ändpunkten och avsaknad av fördelning – det vill säga att kvinnan gör allt hushållsarbete – utgör den andra. Paren som vi har intervjuat kan alltså placeras någonstans (på eller) mellan dessa båda punkter. 5 I en del familjer tar kvinnan störst ansvar och flest initiativ, som mannen ändå gör en hel del av arbetet hemma. Hushållsarbetets fördelning hos och exemplifierar en konventio- nell fördelning med dragning åt det jämställda hållet. är det väl som tar tvätten till exempel. Jag lagar mest mat men han ställer sig också gärna och gör det, men man får be honom. Städar gör nog mest jag, men däremot så kan han göra grovstädningar som till exempel riva ut hela badrummet och skura väggar och allting. Sådana kan han få för sig. Men det dagliga som dammsuga och så, det är nog jag som gör. I andra familjer hamnar fördelningen närmare den patriarkala ändpunkten på vårt tänkta kontinuum. Då begränsar sig mannens insatser till att assistera och hjälpa till, även om det kan finnas någon enstaka enklare uppgift som han har ansvaret för. Hos trebarnsfamil- jen , till exempel, brukar Bo diska efter middagen medan ansvaret i övrigt främst vilar på som sköter rätt mycket i och för sig. Hon anser i sin tur att hennes man ligger lite väl lågt och önskar att han skulle ta flera initiativ. berättar att hon och hennes man aldrig formellt gjort upp någon arbetsfördelning. Den har bara blivit. Men det framgår också klart av hennes beskrivning att det föregår vad vi har kallat för implicita förhandlingar mellan makarna. Hon har lärt sig att om Bo ska göra något då får [hon] låta bli, liksom att hon inte får tjata på honom för då blir han bara sur. Flera av de intervjuade kvinnorna och männen upplever liksom att fördelningen av hushållsarbetet har kommit av sig själv. Andra betonar dock att den varit och är föremål för uttryckliga förhandling- ar. Detta gäller i synnerhet par som fördelar hushållsarbetet relativt lika. Typiskt är när betonar att deras fördelning är något som vi [har] diskuterat fram. Dels vad vi är bäst på och sedan även att det krävs att vi gör [lika mycket] bägge två. Och det unga barnlösa paret berättar att de diskuterade mycket om hushållsarbetet under första tiden de bodde tillsammans. De bestämde sig för att fördela alla sysslor lika, allt från att sy varsin gardin, byta 5Det kan tyckas som om den ena ytterligheten borde vara en fördelning där mannen gör nästan allt, istället för likafördelning. Emellertid har vi inte intervjuat någon familj med en sådan fördelning. Inte heller förekom sådana fördelningar i surveyen. Detta är förstås ett socialt faktum i sig. två däck på bilen och laga mat varannan gång. har de dock släppt på dessa principer. De upptäckte att de tycker att olika saker är olika roliga att göra. Per tycker till exempel att det är roligare att laga mat, och gör därför detta oftare än . Hon å sin sida stryker mer tvätt och vattnar blommorna. Det som är viktigt för paret är att båda lägger ner lika mycket tid på hushållsgöromålen (Brodin, 1997). Också paret har successivt diskuterat sig fram till olika lösningar. Man sätter sig inte man flyttar ihop och gör någon lista att det här gör du och det här gör jag utan det är nog mer att man börjar och prövar lite och tycker den ena att den gör för mycket så skriker den till att nu får du tvätta, till exempel. Det har nog gett sig med många små förhandlingar på något sätt. Det är ju lite ge och ta, tror jag. Både avseende hushållsarbetets fördelning och hur paren förhandlat sig fram till denna är alltså variationerna mellan intervjuundersök- ningens olika familjer stora. Hårdraget kan man säga att vissa par representerar de pågående förändringarna i relationerna mellan könen, medan andra snarare visar på deras stabilitet och kontinuitet. Vi ska nu diskutera hur vi kan förklara dessa skillnader utifrån de teoretiska perspektiven i kapitel 1: rationalitet, kulturella föreställ- ningar och maktresurser. Den så kallade tidsresurshypotesen förutsäger att fördelningen av hushållsarbete sker på rationella grunder, att den som har mest fri tid gör mest hemma. En undersökning av hushållsarbetets fördelning bland arbetslösa visar dock att det långt ifrån entydigt är på det sättet (, 1997). Till exempel gör deltidsarbetande kvinnor mer hushållsarbete än sina arbetslösa män. Och arbetslösa kvinnor med heltidsarbetande män gör betydligt mera hushållsarbete än motsva- rande grupp män. Inte heller vår undersökning ger något starkt stöd till hypotesen, även om faktiskt förklarar fördel- ningen av hushållsarbete hemma hos sig genom att hänvisa till tidsfaktorn. Den som har mest tid gör [hushållsgöromålen], så att säga. När han var hemma med barnen, då fanns det ju mat på bordet när jag kom hem, och han städade och han såg till att det handlades. Är han hemma med sjukt barn, så ser han till att det får mat. Det är väl den som har mest tid [som gör hus- hållsarbetet]. Dock anser många kvinnor att det inte är tidsresursen som förklarar fördelningen. Talande är att nästan hälften () av kvinnorna med en patriarkal arbetsfördelning helt eller delvis tar avstånd från påståendet i surveyundersökningen att det är den av makarna (samborna) som har mest tid som gör mest hemma hos dem. (Jämför också deras uppfattningar om fördelningens rättvisa nedan.) Däremot är det vanligare att kvinnor i jämställda familjer instämmer i påståendet. Det gör tre fjärdedelar () helt eller delvis. Inte heller när kvinnornas förvärvsarbetstid används som mått blir skillnaderna mellan olika familjetyper så stora som man utifrån tidsresurshypotesen kunde förvänta sig (se tabell 4). Tabell 4 Förvärvsarbetande kvinnors arbetstid och familjetyp. 30–/v 36–/v Tabell 4 visar att de patriarkala och konventionella typerna av arbetsfördelning är mest utbredda i familjer där kvinnan arbetar deltid. Ungefär sju av tio kvinnor som arbetar lång deltid utför betydligt oftare tungt hushållsarbete än sina män. De resultaten stödjer argumentet att den som har mest tid gör mest hushållsarbete. Men tabellen visar också att så många som hälften av de heltidsarbe- tande kvinnorna antingen har en konventionell eller patriarkal arbetsfördelning. Männens insatser i hushållet tycks med andra ord vara ganska okänsliga för förändringar i kvinnornas arbetstider. Andra undersökningar pekar i samma riktning. Till exempel visar en studie som och (1997) gjort för att skillnaden i hushållsarbetstid mellan män som lever tillsammans med heltidsarbetande respektive halvtidsarbe- tande kvinnor är liten. Medan de män som sammanlever med en kvinna som arbetar lägger ner på hushålls- arbete, är motsvarande siffra för dem vars hustru heltidsarbetar . Som en jämförelse kan nämnas att de heltidsarbetande kvinnorna i genomsnitt utför hushållsarbete . En tolkning av våra och andras resultat är att det finns en viss (tidsgrundad) rationalitet i fördelningen av hushållsarbetet, men att tillgänglig tid långt ifrån är den enda verksamma faktorn här. Det vill säga, även när kvinnans förvärvsarbetstid inverkar på fördelning- en av hushållsarbetet medför sällan ett heltidsarbete någon genomgri- pande förändring av traditionella mönster i hushållsarbetets fördel- ning. Enligt vissa beräkningar ökar männens insatser inte alls. Anledningen till att deras andel av hushållsarbetet blir större när kvinnorna arbetar heltid är istället att heltidsarbetande kvinnor ägnar detta arbete mindre tid än andra kvinnor. Kvinnor och män blir mer jämställda. Inte därför att män ägnar mera tid, utan därför att kvinnor ägnar mindre tid, till hemarbete (, 1996:36). Hushållsarbetets fördelning är alltså inte främst ett resultat av hur många timmar respektive make förvärvsarbetar. Uttalade eller outtalade föreställningar om kön inverkar också. är det påtagligt hur starkt förankrad jämställdhetstanken är . De intervjuade kvinnorna och männen ger alla i högre eller lägre grad uttryck för en jämställdhetsideologi. Inte ens par med en mycket tydlig könsarbetsdelning motiverar denna genom att hänvisa till kvinnors och mäns olika roller, funktioner, biologi eller dylikt. Typiskt är istället att man åberopar specifika omständigheter som kvinnans arbetslöshet, studier, deltidsarbete eller föräldraledighet. (Att sådana omständigheter tenderar att bilda könsspecifika mönster är en annan fråga. Jfr Haavind, 1985.) Till och med män som nästan inte alls utför något arbete hemma säger att de egentligen tycker att det vore bäst att dela på arbetet. [Det] bästa vore ju om man kunde dela på allting. Det bästa vore om jag kanske gick upp och jobbade , och sedan kom hon och bytte av mig efter , och sedan jobbade hon. Att idealet om ett jämlikt partnerskap omfattas av många som detta ideal mera sällan avspeglas i sättet att organisera livet har framkommit i flera studier. Det var denna diskrepans mellan ideal och verklighet som fick exempelvis (1984) att beskriva den svenske mannen som en i-princip-man, det vill säga som en man som ställer sig positiv till att dela lika på arbetet hemma, men som anser att det av olika skäl är svårt för just honom att genomföra detta i praktiken (se också Att klara av arbete-barn- familj, 1994). Vår kvantitativa undersökning ger liknande resultat. Den visar att vissa jämställdhetsideal är utbredda, som det är ovanligt att makar och sambor verkligen delar lika på ansvaret för hem och barn. På frågan vem i familjen som bör ta det yttersta ansvaret för att hushållsarbetet ombesörjs på ett bra sätt svarar en mycket stor majoritet av kvinnorna () och männen () att ansvaret bör vila på båda makarna (samborna). 6 Samma sak gäller ansvaret för försörjningen. Av kvinnorna anser och av männen att detta ansvar bör delas lika av båda makarna. Och nästan två tredjedelar av kvinnorna () och av männen instämmer helt eller delvis i påståendet att ett förvärvsar- bete är nödvändigt för att kvinnan ska kunna vara självständig (se tabell 13) Men att många svenskar ger uttryck för en jämställdhetstanke är förstås inte detsamma som att traditionella uppfattningar om kvinnors och mäns uppgifter i familjen har spelat ut sin roll. Belysande är att männen i den patriarkala familjetypen i betydligt större utsträckning än andra män (och kvinnor) har en traditionell syn på könens roller (se tabell 5). På frågan vem som bör ta huvudansvaret för hushållsar- betet svarar mer än hälften av de männen att kvinnor bör göra detta (mot av männen och av kvinnorna i urvalet i sin helhet). Det är dock ännu fler, dryga , som instämmer i påståendet att det är bäst om kvinnan tar ansvaret för detta arbete. Detsamma gör bara cirka en femtedel av männen i de jämställda familjerna. av männen i den patriarkala familjetypen tror att hemmet betyder mer för deras hustru eller sambo än för dem själva. För män i jämställda familjer är motsvarande andel en fjärdedel och för dem i konventionella familjer nästan hälften. (Den stora skillnaden mellan jämställda och semijämställda familjer återfinns intressant nog också i kvinnornas svar.) 6Jfr tabell 5 och 6 där vi anger svarsprocenten för dem som anser att kvinnor bör ta huvudansvaret för hushållet. Tabell 5 Föreställningar om hushållsarbetets fördelning i olika familjetyper. Anser att kvinnorna bör ta det Instämmer helt eller delvis i att det är bäst om kvinnor tar Instämmer helt eller delvis i att hustrun/sambon gör mest för att hemmet betyder mer för henne Också kvinnorna i den patriarkala familjetypen har en i jämförelse med andra kvinnor mera traditionell syn på kvinnors och mäns roller i familjen. Nästan en fjärdedel anser att hushållsarbetet bör vara kvinnans huvudansvar (se tabell 6). Men mest iögonfallande är ändå obalansen mellan dessa kvinnors inställning och den faktiska fördelningen av hushållsarbetet. Mer än tre fjärdedelar av kvinnorna i den patriarkala familjetypen anser att mannen i en familj bör ta ett lika stort ansvar för hushållsarbetet som kvinnan. Glappet mellan en allmänt uttryckt jämställdhetsideologi och verkligheten hemma är alltså stort. Bland männen i patriarkala familjer råder som vi sett en större överensstämmelse mellan synen på vem som bör göra vad och den verkliga fördelningen hemma. En möjlig tolkning av denna skillnad är att det är männens uppfattningar och synpunkter som betyder mest för hur arbetet fördelas i familjen. Det tyder i så fall på att sneda fördelningar av hushållsarbetet i familjen delvis är resultatet av manlig maktutövning (jfr Blumberg, 1991). Å andra sidan uppger en stor andel av kvinnorna i både den patri- arkala och den konventionella familjetypen – omkring tre fjärdedelar – att hemmet spelar en större roll för dem än för deras män, och att detta inverkar på hushållsarbetets fördelning. Kvinnorna i den jämställda familjetypen svarar inte på samma sätt, något som också gäller frågan om hushållsarbetets faktiska utförande.