sou · GLB3116d4 · 1998-01-01 00:00:00 — Inte heller ungdomar mellan har samma rätt till utbildning som barn som är bosatta i . Däremot har de enligt lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande och en instruktion från Invandrarverket15 rätt att delta i "studieverksamhet som mot- svarar gymnasieskolan". Ansvarig för att ungdomarna får tillgång till en sådan utbildning är den förläggning vid vilken de är registrerade. Förläggningen kan köpa in utbildning från en gymnasieskola eller ordna det på annat sätt. En kommun som frivilligt anordnar utbildning på gymnasieskola för asylsökande ungdomar får inte ersättning för det av staten. NO=gÑêK=éêçéK=NVURLUSWNM=ÇÉä=^I=ë=UN=Ñ= NP=S=â~éK=O=¬=ÖêìåÇëâçäÉÑêçêÇåáåÖÉå=ENVVQWNNVQF=çÅÜ=ÑêçêÇåáåÖ=çã= ìåÇÉêîáëåáåÖ=Ñê=~ëóäëâ~åÇÉ=Ä~êåI=phlicp=NVVPWON= NQ=bêë®ííåáåÖëÑêçêÇåáåÖÉå=ENVVMWVOTF=OU=~=¬= Barnets rätt till utbildning gör inte någon begränsning i barnets rätt till utbildning. Konventionens rättigheter omfattar alla barn inom landets "jurisdiktion" (artikel 2), det vill säga även barn som söker uppehållstillstånd i landet. I används begreppet "barn som söker flyktingsstatus" i artikel 22. Ett sådant barn har rätt till skydd och humanitärt bistånd "vid åtnjutande av de tillämpliga rättigheter som anges i denna konvention och i andra internationella instrument rörande mänskliga rättigheter eller humanitär rätt". Andra internationella instrument som kan ge vägledning i denna fråga är t.ex. konventionen om flyktingars status.16 Där står det att flyktingbarn har rätt till utbildning (admission to schools). Vi anser att denna rätt också får anses tillkomma asylsökande barn genom vad som sägs i artiklarna 2, 22 och 28. En tillämpning av dessa artiklar tillsammans innebär att staterna är skyldiga att tillhandahålla obligatorisk, kostnadsfri grundutbildning till flyktingbarn och att successivt tillhandahålla utbildning utöver grundutbildning. För del innebär det att asylsökande barn skall ha samma rätt till grundutbildning och gymnasieutbildning som svenska barn. Det innebär i sin tur, enligt vår mening, att reglerna för asyl- sökande barns och ungdomars utbildning, liksom barn som söker uppehållstillstånd av andra skäl, bör ändras så att det klart framgår att dessa barn i princip får samma rätt till utbildning som svenska barn. Vi anser alltså att asylsökande barn och ungdomar liksom de som söker uppehållstillstånd av andra skäl skall ha samma rätt till utbildning som barn bosatta i . Denna rätt skall gälla all utbildning. Detta bör i princip gälla alla barn som befinner sig inom landet. Däremot bör ingen förändring ske vad gäller skolplikt utan skolgången måste anpassas efter varje enskilt barns behov. Barn som kommer till från andra länder har mycket skiftande kunskaper och erfarenheter. Många barn kommer från tidigare välfungerande skolor i hemlandet medan andra aldrig har haft möjlighet att gå i skolan. Deras livssituation präglas vidare av ovisshet och många bär upplevelser av krig och andra svårigheter med sig. Innehållet i och uppläggningen av skolverksamheten måste därför utformas utifrån en bedömning av varje enskilt barns bästa. För vissa barn är kanske skolgången ett stöd för att finna en struktur i tillvaron medan andra kanske inte orkar delta i undervisning lika många timmar som andra barn. En bedömning av barnets bästa kan således i praktiken innebära att asylsökande barns undervisning begränsas i jämförelse med andra Barnets rätt till utbildning Däremot bör sådana begränsningar inte finnas i det regelsystem som styr rätten till utbildning för asylsökande barn. 11.2.3 Barnets rätt till kunskap innehåller inte bara en rätt till undervisning utan en rätt till kunskap. Varje ung människa behöver både grundskole- och gymnasieutbildning som grund för sitt framtida liv och lärande. Kunskap är i realiteten en nödvändig förutsättning för att barn och ungdomar skall kunna bli delaktiga i samhälls- och arbetslivet. Skolan förbereder eleverna för livet som helhet; för arbetslivet, för vidare studier och för rollen som samhällsmedborgare. Om skolan misslyckas i sitt arbete innebär det början på en negativ livsutveckling för eleven. Att reparera brister som uppkommit i senare i livet är mycket svårt och dyrt både för individen och samhället. Till viktigaste uppgifter hör att lägga grunden för barnets utveckling genom att ge goda kunskaper i läsning, skrivning och räkning. kursplan för svenska uttrycker det så att det är skolans viktigaste uppgift att skapa goda möjligheter för elevernas språkutveckling. Den svenska skolan lyckas också generellt sett med uppgiften att lära barn läsa och skriva. är ett land med en stolt tradition av en läskunnig befolkning. Ett par internationella studier som genomförts har visat att flertalet svenskar i olika åldrar har en god läsförmåga jämfört med invånare i andra länder. En undersökning av vuxna som genomfördes inom , visade att svenskarna totalt sett hade de klart bästa resultaten. Den senaste internationella jämförelsen av skolelevers läsfärdighet är /91. Den visade att den genomsnittliga nivån på svenska elevers läsförmåga är god.17 Svenska elevers kunskaper i matematik och naturvetenskapliga ämnen bedöms vidare av som allmänt goda. presenterades en internationell jämförelse mellan elevers kunskaper i matematik och naturkunskap. I undersökningen kom på fjortonde plats i matematik och på elfte plats i naturvetenskap jämfört med 25 andra länder. Barnets rätt till utbildning Genomsnittligt är, enligt utvärderingar, de svenska elevernas prestationer i skolan goda. Om man däremot lämnar de genomsnittliga värdena och riktar fokus på de elever som ligger under genomsnittet finns tendenser som ger anledning till mycket stor oro. Skillnaden mellan elever som presterar bra och elever som ligger under genomsnittet är mycket stora. Och skillnaderna tenderar att öka. Den ovan nämnda studien av skolelevers läsförmåga i olika länder visade en stor variation mellan de bästa och de svagaste läsarna i svenska skolor. Medan de bästa eleverna i låg i topp internationellt, var läsförmågan bland de som läste dåligt, sämre i än i många länder med lägre medelvärde. Pedagogisk forskning visar dessutom att gapet mellan de bästa och de svagaste läsarna ökar . I matematik finns liknande skillnader mellan olika grupper av elever. En av rapporter visar att det blir större skillnader mellan dem som presterar lägst i matematik och de övriga. Även i engelska finns denna spännvidd mellan elevernas kunskaper.18 Det finns således tecken som tyder på att en växande grupp ungdomar "hankar sig fram" i och kommer till gymnasiet med alltför stora kunskapsluckor för att klara av gymnasiestudierna. Skolinspektören i fann t.ex. vid sin inspektion av 23 gymnasieskolor i att av eleverna som kommer in på gymnasiet har en läsförmåga som motsvarar högst årskurs 7 i grundskolan.19 En annan undersökning av tre gymnasieskolor med 800 gymnasieelever i visade att hälften av eleverna hade brister i läsförståelsen. Detta trots att de flesta av de elever som ingick i undersökningen gick på högskoleförberedande program. Att läs- och skrivsvårigheter hos dagens barn och ungdomar tenderar att öka är, enligt vår mening, oacceptabelt. Barn som inte lär sig läsa och skriva i skolan kommer snabbt efter i andra ämnen och hamnar i en ond spiral. De blir ofta felaktigt betecknade som "dumma", de förlorar lusten att lära och motivationen för skolarbetet försvinner, vilket innebär att deras svårigheter i skolan blir större för var dag som går. På lång sikt minskar deras möjligheter att komma in i samhället och att få kontroll över sitt eget liv, eftersom dagens samhälle i hög grad bygger på ett skriftspråkligt abstrakt Barnets rätt till utbildning Deras möjlighet att delta i och påverka samhället minskar därmed. Detta är ett demokratiproblem. Regeringen har tillsatt en kommitté, Läs- och skrivkommittén (dir. 1996:60) med uppdrag att redovisa hur läs- och skrivsvårigheter kan åtgärdas och förebyggas. Vi förutsätter att frågan prioriteras. Det har spekulerats i orsakerna till att alltför många elever har bristande kunskaper i de mest centrala skolämnena. Den allmänna samhällsutvecklingen, den ökade arbetslösheten och nedskärningar inom skolans område har i den allmänna debatten framförts som orsaker, men också orsaker som står att finna i skolans inre arbete. Kritik har t.ex. riktats mot innehållet i svenskundervisningen där kritikerna hävdar att dagens skola är alltför inriktad på den tekniska aspekten av läsning och skrivning. Dessa anser att fokus istället bör läggas på barnets förståelse av och reflekterandet kring en text. Många barns bristande erfarenheter av att läsa och skriva ses också som ett problem. För att kunna lära sig läsa och skriva måste man läsa och skriva ofta och mycket. Andra hävdar att har en bristfällig kontroll av vad eleverna faktiskt kan. Att barn inte lär sig läsa eller har stora svårigheter långt upp i åldrarna måste i första hand, enligt vår mening, ses som ett problem för skolan och inte som en brist hos barnet eller hos barnets miljö utanför skolan. Varje elev som lämnar skolan utan tillräckliga läs- och skrivkunskaper är ett stort misslyckande för skolan. I princip alla barn kan lära sig läsa, skriva och tillgodogöra sig undervisning och införskaffa de baskunskaper som behövs för att klara sig i dagens samhälle. Vissa barn behöver och särskilt stöd för att tillgodogöra sig undervisningen, medan andra klarar uppgiften . Positiva förväntningar som skapar vilja och motivation hos eleverna, en stödjande atmosfär och en individuellt anpassad undervisning är det som genomgående framförs som förslag för att komma tillrätta med skolans problem med att lära alla barn läsa och skriva. Att skolor anpassar undervisningen efter varje elevs för- utsättningar och utvecklingsnivå är en nödvändighet om inte stora elevgrupper skall hamna på efterkälken. Elevernas kunskapsutveckling skall följas upp genom utveck- lingssamtal minst en gång per termin och i slutet av årskurs fem görs en avstämning mot mål i kursplanerna. Nationella ämnesprov i svenska, engelska och matematik finns för att se om eleverna har nått kravnivån i årskurs 5. Proven är inte obligatoriska. Skolan har ett lagstadgat ansvar att ge särskilt stöd till elever som har svårigheter i skolarbetet. regleras i grundskole- förordningen (1994:1194) att om en elev har behov av särskilda Barnets rätt till utbildning stödåtgärder skall ett åtgärdsprogram utarbetas. Vid utarbetandet av programmet bör skolpersonalen samråda med eleven och elevens vårdnadshavare. Ett åtgärdsprogram, utformat av elev, förälder och lärare tillsammans, gör det lättare för skolan att planera utifrån varje enskild individ och ta hänsyn till den enskilda elevens behov och förutsättningar. Det är viktigt att man både på kommun- och skolnivå ser till att elever får det stöd som de behöver så att det inte finns elever som lämnar skolan med bristfälliga kunskaper. Barn i behov av särskilt stöd ger barnet rätt till utbildning på grundval av lika möjligheter. I detta innefattas bl.a. en rätt till individuellt anpassad undervisning för barn med särskilda behov. En god värdemätare på en skolas kvalitet, anser vi, är hur skolan tar sig an de elever som har svårast att tillägna sig skolans undervisning. Hur dessa elever klarar sig säger mer om en skola än de medeltal som presenteras i utvärde- ringar. konstaterar i Bilden av Skolan 1996 att skolan tar väl hand om elever med tydliga fysiska handikapp. Däremot saknas ofta en samlad dokumentation och åtgärdsprogram, vilket är den vanligaste orsaken till kritik mot huvudmännen i tillsynsärenden. De som kommer i kläm och i allt mindre utsträckning får stöd är elever med mindre tydliga svårigheter, som tysta elever med läs- och skrivsvårigheter, elever med dolda funktionshinder och elever med allmänna skolsvårigheter. Regeringen konstaterar i sin utvecklingsplan20 att "det finns grundad oro för att besparingarna slår mot elevgrupper som behöver stöd och att vissa barn blir lidande. Åtgärder för att förbättra situationen för dessa elever är därför nödvändiga". Regeringen begär därför en rapport från om hur kommunala budgetnedskärningar påverkar skolsituationen för denna elevgrupp. Utifrån artikel 3 om barnets bästa och artikel 28 om utbildning på grundval av lika möjligheter vill vi understryka vikten av att situationen för barn i behov av särskilt stöd förbättras. Barnets rätt till utbildning Kommunen delar ansvaret med vårdnadshavarna för att se till att barnet fullgör sin skolplikt. I 3 kap. 13 § skollagen föreskrivs att "kommunen skall se till att skolpliktiga elever i dess grundskola och särskola fullgör sin skolgång". I 15 § samma kapitel står det att "den som har vårdnaden om ett skolpliktigt barn skall se till att barnet fullgör sin skolplikt". I finns en särskild bestämmelse, artikel 28 (e), som ålägger staten att "uppmuntra regelbunden närvaro i skolan och minska antalet studieavbrott". Vi anser det vara av synnerlig vikt att kommunerna i sina skolplaner har en strategi för att motverka skolk. 11.2.4 Barnets rätt till utveckling En av grundprinciper är barnets rätt till utveck- ling, artikel 6. Denna skall ses i relation till artikel 29 som stadgar att utbildningen skall syfta till att "utveckla barnets fulla möjligheter i fråga om personlighet, anlag och fysisk och psykisk förmåga". ger därmed en bild av skolan som ett "växthus" där varje barn skall ges förutsättningar att utveckla sin personlighet, sina anlag och sin förmåga. Skolan skall alltså ge varje barn möjligheter till en optimal utveckling och varje barns kapacitet och särskilda "gåvor" skall tas till vara. Lever den svenska skolan upp till dessa högt ställda mål? Är skolan det "växthus" som engagerar och stimulerar alla elever i deras utveckling? Väcker skolan elevernas lust att lära? Svaren på dessa frågor är sannolikt både ja och nej. Variationerna mellan olika skolor är stora. Inom en och samma skola finns också variationer mellan klasser och enskilda elever. Vissa skolor har utvecklat ett sådant positivt pedagogiskt och socialt klimat att de kan betecknas som "växthus" för barn och ungdomar. I andra skolor är situationen den rakt motsatta, förutom tillkortakommanden när det gäller undervisning och kunskapsförmedling präglas dessa skolor av otrivsel och skolk, skadegörelse och mobbning. Vilket betyg sätter då eleverna på skolan? Enligt en attitydunder- sökning som har låtit göra trivs de flesta elever i skolan.21 Men skillnaden mellan olika åldrar är ganska stor. Yngre elever tycker bättre om skolan än äldre. De negativa röster om skolan som Barnets rätt till utbildning förs fram kommer oftast från elever i högstadiet och gymnasiet. Både i undersökningarna och i mer vardagliga sammanhang återkommer många elever ständigt till vissa grundläggande krav på skolan; det måste vara roligt i skolan, det måste vara meningsfullt, skolan måste vara en trygg plats att vara på, man måste tas på allvar och känna sig delaktig och man måste få ett inflytande över sin skolsituation. En rad undersökningar tyder dock på att många, alltför många, elever i de högre årskurserna i och i gymnasieskolan upplever skolan som långtråkig, olustig och föga meningsfull. Professor vid i har i en undersökning analyserat skolan som utvecklingsmiljö.22 Undersökningen omfattade 1 200 elever i tio olika skolor i Stor- . Eleverna gick i årskurserna 7 och 9 på högstadiet och årskurs 2 på gymnasiet. På frågan om eleverna har möjlighet att använda sin fantasi i skolan svarade ja. Omkring en tredjedel av eleverna tyckte att "det är roligt" i skolan. av eleverna i årskurs 9 instämde i följande påstående: "I skolarbetet gör jag saker som verkligen betyder något för mig". Motsvarande andel för eleverna i årskurs 7 var och i årskurs 2 på gymnasiet var . Vidare håller cirka hälften av högstadieungdomarna med om påståendet att "Det är svårt att få utlopp för mina intressen i skolan". Elevernas entusiasm för lärarna är inte särskilt stor, inte heller deras förtroende. Över hälften av eleverna (av högstadie- respektive av gymnasieeleverna) avvisar följande tanke: "Om jag har personliga problem så finns det åtminstone en lärare jag kan vända mig till". En rapport om studieavbrott och mindre studiekurs i gymnasie- skolan visar att elever som avbryter sin utbildning beskriver skolan i mycket negativa termer.23 Rapporten bygger på 143 ungdomars egna förklaringar till de misslyckade studierna och den ger en bild av skolan som måste tas på allvar. Nästan alla elever berättar att undervisningen inte passar dem. De beskriver undervisningen som alltför "teoretisk". Med detta menar de ofta att undervisningen ligger på en för dem alltför hög nivå, men också att undervisningen är ointressant. Att beskriva undervisningen som "teoretisk" samman- fattar också elevernas uppfattning om att de är passiva under lektionerna och att de själva inte har någon möjlighet att påverka =^åÇÉêëëçå=_JbI=NVVRK== =pâçäîÉêâÉíë=ê~ééçêíI=åê=UR= Barnets rätt till utbildning Det kan tilläggas att studien om elever som har avbrutit sin skolgång inte bara berättar om studiemisslyckande. En stor del av de intervjuade ungdomarna hade börjat studera på komvux eller folkhögskola efter att ha avslutat sina gymnasistudier. Följande citat av en flicka som avbrutit sina gymnasiestudier måste, enligt vår mening, ses som en mycket allvarlig kritik mot skolan: "Jag ville lära mig mer inom olika områden. Det gick att snabbläsa på bussen och skriva jättebra. Jag började må dåligt. Det var så inrutat, man lärde inte för att kunna utan för att skriva på prov. Man uppmuntras inte till att lära. Det är ett monotont negativt sätt att lära. Intressanta saker blir tråkiga. Världen blev så liten. Elever är något tomt som skall fyllas. Det är sorgligt". Att lärarna inte tar hänsyn till elevernas förutsättningar och struntar i deras bristande förkunskaper anges som orsaker till studieavbrotten. Skolmiljön beskrivs vidare på ett föga entusiatiskt sätt av eleverna. Opersonliga och otrivsamma lokaler och en upplevd otrygghet är vanliga anmärkningar från elevernas sida. Men huvudorsaken till att eleverna avbryter sina studier, menar professor vid i , måste nog sökas bland andra omständigheter.24 En sådan omständighet kan vara att eleverna har för lite eller inget inflytande i skolan. Frånvaron av inflytande är en aspekt av att inte bli sedd som den växande människa man är, som en individ med en allt större potential för eget ansvarstagande. Att inte "få inflytande" i undervisningssituationen är att bli betraktad av en oseende lärare, en lärare som i sin blindhet inte relaterar till eleven. menar att ännu en grundorsak till de avbrutna studierna står att finna i relationen mellan elev och lärare, eller snarare frånvaron av en verklig relation mellan elev och lärare. Det är en oroande bild av studieklimatet som tecknas av de intervjuade eleverna. Ingen av de intervjuade eleverna har berättat om några möten där olika lärare eller rektor, syofunktionär och lärare tillsammans har diskuterat med eleven om olika lösningar. En elev beskrev situationen så här: "Det är ingen idé att prata med läraren. Hon vet inte ens vad jag heter och märker inte om jag är borta. Det tog hon saknade mig och frågade klasskamraterna var jag var. När de svarade att jag slutat reagerade hon inte ens och ringde mig". menar att en sådan beskrivning måste tolkas i systemtermer. "Naturligtvis har lärarna brustit i sin professionella yrkesutövning men tillkortakommandena har uppstått i OQ=_êàÉëëçå=_I=råÖÇçãëê~ééçêíÉå=NVVRI=ÇÉä=OK Barnets rätt till utbildning en skolmiljö där man inte har skapat ett minimum av förutsättningar för förståelseformer som ligger utanför själva undervisningen". slutsats är att om dessa elevers berättelser om sina studieavbrott är giltiga så är de vittnesbörd om en socialt inkompetent skola. Tar man de forskningsresultat som utgår från elevperspektivet på allvar kan man inte komma ifrån slutsatsen att en viktig möjlighet att förbättra skolan ligger i att förbättra kvaliteten i det pedagogiska arbetet. Det betyder inte bara undervisning i klassrum utan måste inbegripa en relation mellan läraren och eleven där det finns förtroende och gillande och rentav möjlighet från elevernas sida av identifikation med en vuxen som är viktig för dem. Vi vill betona vikten av att skolorna utvecklar det inre arbetet så att alla barn ges förutsättningar att utvecklas. I detta arbete bör skolan utveckla samarbetet med andra samhälleliga institutioner och organisationer samt med föräldarna. Forskare har visat att föräldrars attityder till skolan och sina barns skolgång samt det stöd de ger till sina barn är av avgörande betydelse för barnets skolgång. Föräldrars attityder till skolan påverkas självfallet av den kontakt föräldrarna har med skolans representanter. Vi vill i sammanhanget också betona skolans ansvar för att främja elevernas andliga utveckling. Att främja andlig utveckling kan för barn och ungdomar betyda: –Att få begrepp och symboler för gränsöverskridande upplevelser i naturen, konsten eller musiken. –Att tillsammans med andra eller i ensamhet förundras över universums gränslöshet och skönhet. –Att känna vördnad och respekt inför livets början och slut. –Att få ett språk för att kunna bearbeta egna viktiga livsfrågor kring mening, skuld och förlåtelse. –Att lära känna religiösa förhållningssätt till livet och tillvaron –Att våga lyssna inåt, på sig själv och sina innersta känslor och tankar. –Att få del av och kunskap om ett centralt kulturarv. Detta handlar inte om att "lära ut" någonting, utan att tillsammans med barn och ungdomar diskutera livets svåra frågor. Det förutsätter respekt för det enskilda barnet och förmåga att lyssna. Barnets rätt till utbildning 11.2.5 Barnets rätt till skydd genomsyras av att barn har rätt till skydd mot utnyttjande och övergrepp av olika slag. En rad sakartiklar specifice- rar situationer och förhållanden som barn särskilt skall skyddas mot. Under utarbetandet av sattes en ospecifik artikel in, artikel 36, som stadgar att barnets skall skyddas mot "alla andra former av utnyttjande som kan skada barnet i något avseende". Anledningen till att den artikeln ingår i konventionen var en oro för att samhällsutvecklingen skulle medföra nya områden där barn behövde skydd, som inte täcktes av de befintliga sakartiklarna. Barnet har således en ovillkorlig rätt till skydd mot övergrepp i skolan. Alla elever måste kunna känna sig trygga i skolan. Skolan måste vara en plats dit barn kan gå utan att vara rädda. Så är inte alltid fallet . Några säkra uttalanden om omfattningen av mobbning i svenska skolor låter sig inte göras eftersom mobbning delvis är ett dolt problem. De undersökningar som finns tyder dock på att det är ett mycket omfattande problem. Den senaste stora undersökningen genomfördes i och den visade att av eleverna i var inblandade i mobbning "ibland eller oftare". var utsatta för mobbning. Vissa jämförelser går att göra mellan denna studie och en undersökning som gjort om elevernas hälsa som kompletterades med frågor kring mobbning. Av denna framgår att var inblandade i mobbning och att regelbundet utsattes för mobbning. Det skulle kunna tolkas som en svag nedgång med jämför man samma årskurser i båda undersökningarna blir nivåerna ungefär lika.26 har kopplingen mellan mobbning och grövre våld och brottslighet uppmärksammats allt mer. Mobbning har gradvis utvecklats till att innefatta grövre våldshandlingar. En kartläggning av våld bland ungdomar i en mellanstor svensk stad visar att över hälften, , av åttondeklassarna som upprepade gånger mobbat andra i skolan också hade attackerat, sparkat och/eller hotat andra i gatumiljön.27 =läïÉìë=a =_äìåÇ~=áåíÉ=Ñê=ãçÄÄåáåÖK=_~êåçãÄìÇëã~ååÉå=NVVT= =cçêëâåáåÖëêÇëå®ãåÇÉåI=â®ää~=QSI=NVVR= Barnets rätt till utbildning Vi menar att skolan och det omgivande samhället har en absolut skyldighet att skapa sådana miljöer som skyddar barn och ungdomar från övergrepp.