sou · GLB352 · 1998-01-01 00:00:00 — I mitt uppdrag som särskild utredare av frågor om bemötande av äldre ingår bl.a. att jag skall "redovisa ett antal god a exempel på verksamheter i vilka det målmedvetet arbetats med kvalitetsutveckling och där frågor om bemötande av äldre är ett viktigt inslag" (dir. 1995:159). Den här skriften berättar om goda exempel som blev resultatet av en förfrågan till landets samtliga kommuner och landstin g . Varför är det viktigt att beskriva goda exempel inom vård och omsorg om äldre? Mina erfarenheter av äldreomsorgen har givit mig en bild som kan sammanfattas så här: –Det finns många mycket goda insatser inom omsorg om äldre. –Det finns inslag som kan och måste förbättras både . –Det finns företeelser som är fullständigt oacceptabla oc h som och kraftfullt måste bli föremål för åtgärder . I massmedia, i det offentliga samtalet och vid samspråk männi - skor emellan finns ofta en utpräglad uppmärksamhet på d e mörka inslagen. har jag kunnat märka att de negativa exemplen inte åstadkommit annat än känslor av hopplöshet, vanmakt oc h otrygghet. Inte den förändring till d et bättre som man förhopp- ningsvis har tänkt sig. Gamla människor, men också yngre, har med TV-bilder p å näthinnan börjat känna ängslan inför ålderdomen. medborgare ser sig som problem och belastning i den trånga samhällsekonomin. De tror att samhället på grund av befolk - ningens ålderssammansättning står inför en helt övermäkti g uppgift. Sant är, att ekonomiska förutsättningar förändrats och att det måste leda till omprövning. På många hå ll har man visat att en sådan omprövning inte kan förenklas blott och bart till nedskär- ningar i den befintliga verksamheten. Det måste i stället vara en prövnin g av flera alternativa vägar att nå de mål som fastsla - gits. Det måste också bli en granskning av den service, vår d och omsorg som erbjudits . Det sägs ibland att vi har övergivit humanistiska ideal oc h givit vika för ekonomismen. Min bestämda uppfattning är att detta inte är sant. Men de t gäller att kunna identifiera riskerna för en oönskad utveckling och mobilisera motkrafterna! I undersökning efter undersök - ning uttalar medborgarna sitt stöd för att äldreomsorgen skal l få medel till sitt förfogande så at t äldre skall kunna uppleva en trygg och värdig ålderdom. Det finns ett gemensamt och djupt känt engagemang. Det finns också ett starkt intresse att bevaka att tillgängliga resurser används på bästa sätt. Det är inte alltid så att ökade personalresurser åstadkommer ett mera värdig t bemötande och ett bättre innehåll i vård och omsorg. Det krävs en medvetenhet om vad som skall göras och hur det skall ske. Kunskaper och erfarenheter finns förvisso, men det återstå r mycket att göra för att de skall få spridning och komma til l vardaglig användning. Goda exempel skall inte visas upp för att kosmetiskt dölja att det finns företeelser som oundgängligen må ste bort. Inte heller för att nonchalera att det finns frågor som är svåra och tar tid at t lö sa. Jag ser de goda exemplens möjligheter att stimulera til l förändringsarbete. Inte nödvändigtvis till samma tillämpnin g som i exemplen utan självfallet också till nytt tänkande! Det är min övertygelse att förebilder ger inspiration och frigör kraf ter. De goda exemplen kan ge tilltro till förändringsmöjligheter där vanmakt och hopplöshet bitit sig fast i väggarna. Det handlar i mycket hög grad om att fördela och använd a tillgängliga resurser med ett förhållningssätt som präglas av de begrepp som vi egentligen vill skall styra äldreomsorgen; självbestämmande, integritet, trygghet och värdighet. Vi får aldrig tro oss vara färdiga med att skapa det god a bemötandet och det goda innehållet i vård och omsorg. Vi får inte heller förledas att tro att det är en enda yrkesgrupp eller några enstaka eldsjälar som kan bygga upp ett varaktigt resultat. Det är en fråga för oss alla. Det är hög tid att de goda exemplen får utrymm e. De som har exemplen nära sig (som äldre, anhöriga till äldre eller medarbe- tare i vård och omsorg om äldre) måste få komma till tals och bli bekräftade för att de har viktiga erfarenheter att förmedla . De måste också få "nyhetsvärde" och inte förvisas till någo n tyst hörna där hälsan tiger still. I samband med min förfrågan till kommuner och landstin g fick utredningens sekretariat ta emot telefonsamtal av en alldeles speciell karaktär. De lärde oss något viktigt som ja g också vill föra vidare. Många ringde och frågade om sådan a exempel som de hade i sin närhet "var något att skicka in". Ofta med tillägg som ... "Det är nog inte så märkvärdiga saker men vi har försökt att göra ett och annat bättre ..." För mig visar sådana samtal att det måste ägnas både mera t id och större kraft åt att stärka de goda krafterna till tro på si g själva och på möjligheterna till positiv förändring. Ansvare t ligger inte minst hos oss politiker som inom kommuner och landsting skall formulera riktlinjer och vägledning för et t värdigt innehåll i omsorg om äldre. Uppgiften är både att skap a förutsättningar för växande och engagemang i vårdens oc h omsorgens innehåll och att utöva en fortlöpande och kraftful l vaksamhet på att felaktig utveckling stoppas. Att använd a tillgängliga medel rätt handlar bl.a. om att vara noga med att följa och värder a vad man gör. De erfarenheterna måste också fortlöpande komma till nytta i det dagliga arbetet. Det är en uppgift som måste delas av alla berörda. Varför har jag valt just dessa exempel? Jag har på rapportens begränsade utrymme velat spegla många företeels er – och allra helst många flera ... Små och stor a förä ndringsarbeten, varierande verksamheter i olika delar av , vardagsaktiviteter och projekt med inriktning på äldre och deras anhöriga i olika situationer, personalutbildning i många former. Det har inte varit en lätt men en mycket inspirerande process att välja några få exempel. Inom vissa områden finns många i mitt tycke lika goda exempel men några få måste väljas här. D å har spridningen över landet spelat viss roll för urvalet. Kanske är det så att några läsare tänker "Så gör vi också utan att tycka att det är något särskilt." Det tror jag också är de t verkliga förhållandet och det skall uppskattas! Det kan t.o.m . vara så att några tycker att deras exempel är betydligt bättre. S å kan det också vara – jag har inte ställt som krav att varj e beskrivet exempel skall vara perfekt eller slutfört i alla detaljer . Min förhoppning är att läsarnas olika uppfattningar skall kunn a leda till diskussioner, nyttiga för ett fortsatt utvecklingsarbete. Det är alltså inte något urval som i alla delar är "rättvist". Det kommer dessutom flera tillfällen att ta tillvara exempel och erfarenheter, inte minst i förslagen i det slutbetänkande som jag hoppas kunna lämna . Slutligen vill jag berätta en händelse som vittnar om hur tid kan användas på olika sätt. En anhörig blev hastigt kallad till en äldre kvinnas sjukbädd. När den anhörige kom till sjukhuset efter lång resa togs han emot med kaffe, smörgåsar och några minute r med vänliga, informativa besked. Han kunde också uppleva hur personal från alla olika yrkesgrupper när de talade vände sig till patienten, även om hon tycktes vara mycket långt borta . "Händerna var också så varsamma." Allt i den svåra situationen tycktes gå ut på att ge ett värdigt bemötande. Den anhörig e berättade att detta intryck fanns (och tog bort hans rädsla) . Men det kom ett nytt arbetslag med annat tonfall. På och genom några få repliker förändra- des hela bilden. "Färgerna på avdelningen blev helt andra" ä r minnesbilden. Personalen kommer utan hälsning in i den döende kvinnans rum och säger abrupt till den anhöri- ge: "Vi ska vända henne så du får gå ut" – och gjorde detta uta n tilltal till den sjuka och genom några få, säkert tekniskt riktiga, Så raserades bilden av det inkännande bemötandet. Resultatet blev en anhörig som tappade förtroendet för inte bar a denna personal och dess vilja att ge god omvårdnad utan också för hela avdelningen och till och med för sjukhuset. Så lät t sprids det dåliga – låt oss ge makten och utrymmet till de t goda! Tack till alla er som bidragit med era erfarenheter och goda exempel – både dem som redovisas här och dem som kommer till användning vid mina kommande överväganden och förslag . Tack också till frilansjournalisten , , som i reportagets form hjälper mig att förmedla några a v exemplen här i denna skrift. Den är en av flera skrifter som jag utöver betänkanden avser att publicera under utredningsarbetets gång. Jag riktar även mitt tack till , , som med sina teckningar illustrerar inlevelse och värme i kontakten med äldre. Avslutningsvis vill jag nämna att varje reportage granskats och godkänts av berörda. I förekommande fall (då enskild a själva inte kunnat göra så) har namn och andra personlig a uppgifter bytts ut. Utredningens sekretariat tillhandahåller en lista över insända exempel som här blir översiktligt beskrivna i skriftens sist a avsnitt. Adressen till utredningen om bemötande av äldre är 103 33 . Därifrån går det också att erhålla skriften på kassett och punktskrift samt en samman- fattning med lättläst text. (särskild utredare) 1.Vi måste lära oss beskriva vad vi gör för att utveckla kvalitet . . . . . . . . . . . . . . . . . . . I första hand ett hem . . . . . . . . . . . . . . . . . . . På Trasten vill jag bo när jag blir gammal . Välkomna till ! . Att våga leva livet igen . . . . . . . . . . . . . . . . . Hjälp till självhjälp . 7.Andningshål för anhöriga till personer med . 8.Samarbete med innehåll ger trygghet inför Här förstår alla hur det känns . 1Vi måste lära oss beskriva vad vi gör för att utveckla kvalitet Hur skapar man en lärande organisation inom äldreomsor- gen? Hur ska man höja kvaliteten med krympande resurser? I är svaret projektet utveckling genom nätverk, där lärande granskning blivit en viktig del. Den lärande granskningen bygger på att kolleger gran- skar varandra. Vi har besökt sjukhemmet i som granskat ålderdomshemmet i . Båda arbetslagen berättar om sina erfarenheter. Först presenteras projektet som helhet. Det börjar bli länge sedan det regnade manna över äldreomso r- gen i kommuner. gäller det att ta tillvara den manna som finns och helst odla lite egen. Projektet utveckling genom nätverk är en sådan nyodling. Den har redan börjat ge skörd. Kvalitetsarbete har blivit ett honnörsord och de som driver utvecklingen är de kvinnor som arbetar på sjukhem, , i gruppbostäder och inom i elv a kommuner och i sju kommundelar. i har varit projektledare under . –Detta är inte ett chefsprojekt, säger . Viljan att delta ska komma underifrån, från personalen själv. De som vill ä r med, andra avstår. Och , som skrivit den fylliga rapporten genom nätverk – en lärande organisa- tion för utveckling av äldreomsorgen (1996), håller med. –brukar betona att detta är en form av utbildning av personalen. Det ger impulser, tips och idéer. har vi inte råd med traditionella kurser, då är detta ett sätt, att lära a v Vi måste lära oss beskriva ... Det gäller att använda alla resurser i en region, att hitta bra exempel: Åh, vad långt de har kommit me d kontaktmannaskap! Aha, vi är bättre på att delegera arbets- uppgifter till personalen! Idéer sprider sig genom nätverket, säger . Fö r pekade alla ekonomiska prognoser nedåt . Tiden då andra tog ansvar för håle n i överskridna budgetar var förbi. visade all befolkningsstatistik att svensken blir äldre och att de gamla blir fler. Hur ska man klara att ge värdig vård och omsorg med samma eller mindre pengar? Hur ska kvalitén kunna säkras, rent av utvecklas? I blev ett av svaren att försöka sprida goda idé er via tre länsövergripande nätverk. Startpunkten blev tr e sökkonferenser . Till konferenserna kom 8-1 0 personer från varje kommun. Deltagarna skulle representera olika yrken och nivåer inom organisationen. Av dem skulle minst tre från varje kommun vara undersköterskor/vård - biträden. På konferensen arbetade deltagarna i mindre grupper, som bytte sammansättning mellan arbetspassen. Deltagarna hann diskutera kvalitetsfrågor med personer från andra kommuner , först inom samma yrke och senare med andra yrken. Frågan som löpt e som en röd tråd konferensen igenom var: Hur bö r äldreomsorgen se ut om den ska vara en bra omsorg och en bra arbetsmiljö? Allra sist samlades deltagar- na från den egna kommunen i en grupp. Deras arbetsuppgift blev att skriva mål och göra en han dlingsplan för hemkommu- nen. Innan man sa På återseende, utsågs en rad kontaktperso- ner som skulle ingå i nätverket. kunde det egentliga nätverksarbetet börja. De först a kontakterna var knutna och alla hade med sig arbetsuppgifter hem. På några håll ifrågasattes konferensdeltagarnas rätt at t sätta upp mål för den e gna kommunens framtida äldreomsorg. Det löstes genom att anordna egna sökkonferenser. Vi måste lära oss beskriva ... projektidén gett ringar på vattnet lokalt! De som deltagit i konferensen började jämföra verksamheten hemma med andras . Man började göra studiebesök hos varandra och prövade at t byta arbetsplats för någon dag. Projektet innebär att personalen inom äldreomsorgen i länet deltar i olika slag av nätverksaktiviteter för att utbyta idéer och erfarenheter om sina verksamheter. Samarbetet skall ge stimulans och fungera som drivkraft till kvalitets- och förändringsarbete i den egna kommunen. Nätverket skall ses som ett medel för att få till stånd ett långsiktigt förändringsarbete inom äldreomsorgen (vid sjukhem, , gruppboenden och i ). Ur projektrapport, . Under hela projektet har man betonat att förändringsarbet e måste ske underifrån. Då kan man få igång en spiral där öka t samarbete leder till större öppenhet och ett klimat där det ä r lättare att ta till sig nya idéer och att dra nytta av andras erfarenheter. Så har man skapat grundförutsättningarna för en lärande organisation. Nätverken var i gång. hade börjat arrangera uppskattade temadagar, om t.ex. demenssjukdomar, vård i livets slutskede eller mat för äldre, där huvudtalaren alltid var någon från länet. Då väcktes tanken på granskning av verksamheten . Varför tar vi inte och tittar närmare på var andras verk- samhet? Sagt och gjort. Tjugo personer som representerade de tre nätverken kom till första upptaktsträffen och börjad e fundera på hur verksamhetsgranskning skulle kunna gå till. Vi måste ha något att utgå ifrån! Detta något blev två manuale r med frågor, en som riktade sig till sjukhem/gruppboende och den andra till /hemtjänst. För att leda bort tankarn a från kontroll och inspektion, valde man att betona det ömsesidiga lärandet. Vi måste lära oss beskriva ... Lärande granskning innebär att 3-4 personer från t.ex. et t sjukhem åker i väg och granskar ett sjukhem i en anna n kommun, som har sagt vi vill bli granskade. –Arbetslaget som ska göra granskningen lägger upp arbetet. Det finns inget färdigt koncept. Vi har starkt betonat att det är arbetslaget som bestämmer hur de vill göra, säger d . –I spartider när man bara hör hur arbetsbördan ökar, ge r granskningarna en fin insikt i verksamheten och stärker självkänslan mycket. De som deltar känner att de är betydel - sefulla, ser hur andra jobbar, knycker idéer och lär a v varandra, säger . Granskningsarbetet är en utvidgning av nätverket. Varje hös t och vår startas granskningscirklar. I en cirkel ingår t.ex . exempel en handfull gruppboenden. De som ingår i cirkeln både granskar och granskas. Gruppboende a granskar b, som granskar c, ända till cirkeln sluts och någon granskar a. Den här vårvintern ingår 63 arbetsplatser i olika cirklar. Intresset öka r . Första omgången rådde ganska stor osäkerhet o m hur man skulle göra. Granskningarna präglades av försiktigh et. Det var svårt att föra fram kritik. Det har blivit bättre me d tiden. – Det handlar om att påverka den egna arbetsplatsen. De som är med blir jättetända, de blir medvetna och det lyser igenom på jobbet. Sedan ska de sprida sina erfarenheter vidare på arbets- platsträffar, säger . – Det finns en risk att det bara blir de som åker i väg som blir engagerade, säger . Redan har idén med lärande granskning spritt sig. Sjuksköter - skorna som arbetar inom äldreomsorgen har börjat gra nska hur man för journaler på olika håll. Vad kan vi lära av varandra ? sitter arbetsterapeuter och skriver manualer för lärand e granskning. Vi måste lära oss beskriva ... Arbetet med Kvalitetsutveckling genom nätverk fortsätter. Men det finns oro för framtiden. Vad ska hända efter projekt- tidens slut? Kommer nätverken att överleva av sig själva, nä r övergår till andra sysslor? som man grubblar lite efter första jul i 1997, arbetar en arbetsgrupp fram en 40-sidig handbok i lärande granskning. Man hoppas kunna sprida idén över landet . När ska sammanfatta projektet kommer han fram till att det bidragit till att öka utbytet av kunskaper och er- farenheter på nivåer som inte haft sånt utbyte. Det har skapat en större öppenhet för förändringar. Det har engagera t ett stort antal undersköterskor, vårdbiträden, sjuksköterskor oc h arbetsledare i ett fruktbart samarbete. Lärande granskning har varit en uppskattad metod av dem som medverkat och bö r kunna tillämpas inom många andra verksamhetsområden. I manualen för granskning av sjukhem/gruppboende, titta r man närmare på tre huvudområden: Vilka förutsättningar har verksamheten? Vilken personaltäthet finns på enheten? Vilka arbetsuppgifter ingår förutom rent omvårdnadsarbete? Vilken typ av medicinsk dokumentation använder ni? Arbetar ni med kontaktmannaskap? Upplever ni att pensionären har valfrihet i sitt dagliga leverne här? Vilka beslut fattar personalgruppen, vilka beslut fattar chefen? Har verksamheten egna nedbrutna mål? Hur lämnar ni information om verksamheten till inflyttade pen- sionärer och till deras anhöriga? Hur utförs verksamheten? Hur sker behovsbedömning, rapportering, vårdplanering, sam- arbete med primärvård och lasarett? Vilka rehabiliteringsmöjligheter finns för pensionärerna? Vi måste lära oss beskriva ... Delegeras medicinhantering/utdelning och andra arbetsuppgif- ter? Hur många trycksår behandlar ni just nu? Hur arbetar ni med vård i livets slutskede? Ges ni möjlighet till kompetensutveckling? Gör ni arbetsplatsbyten eller hjälper andra personalgrupper vid hård arbetsbelastning? Vi måste lära oss beskriva ... Vilket är verksamhetens resultat? Vet ni vad pensionärerna/kunderna tycker? Vet ni vad anhöriga tycker? Hur gör ni det möjligt för anhöriga att känna sig delaktiga i pensionärernas omvårdnad? Skulle du vilja bo här om du får behov av speciell omvårdnad när du blir gammal? Upplever ni att ni kan säga era åsikter? Vi är förstärkta i vår uppfattning att det är ett privilegium att få ta och ge idéer sjukhem emellan ..." Så avslutar , och från Hällbacken i sina skriftliga synpunkter efter granskningen av i . Till det yttre skiljer sig från Hällbacken. Björk- backen är ett modernt ålderdomshem (stads nygamla namn för sjukhem) i tre vånin gar med 37 boende i 36 kvadrat- meter stora lägenheter, med egen toa, pentry och kylskåp. Häll - backen är en skapelse i markplan, som byggts om för att klara nittiotalets krav. På Hällbacken finn s demensavdelningar, sjukhemsavdelningar och en avdelning för korttidsboende. Men här finns en inre likhet. På och är kvalitetsarbete viktigt och på båda håll arbetar man för att g e personalen högre grad av eget ansvar. En viktig ingrediens i det arbetet är Kvalitetsutveckling genom nätverk och lärand e granskning. – Det ger mer att granska än att bli granskad, säger e , snart undersköterska på . Man få r massor av tankar och idéer när man är i väg. Det ligger en våtgrå hinna över staden. De t mulna vädret ackompanjeras av nyheterna på radion, dä r framtid är en riksangelägenhet. n med de 14 000 invånarna oroas för framtiden . försvinner 650 jobb från stan, räknar man med underleverantörer ä r kanske ytterligare ett tusen jobb i farozonen. Vi måste lära oss beskriva ... Hällbacken ligger några få minuters bilväg frå n järnvägsstationen. En låg byggnad, utfläkt som en bläckfisk , med avdelningarna i dess långsmala armar. Runt huvudingång- en ligger lokaler för terapi, gymnastik, hårvård och där hålle r (medicinskt ansvarig sjuksköterska) och områdesansvari g till. Nere i högra korridoren befinner sig sjukhemsavdelninge n Ängen med 24 boende. Hällbacken var tidigare ett traditionellt sjukhem, med flerbäddsrum. har alla egna rum, dock utan egna toaletter eller kokmöjligheter. Boendetiden blir allt kortare på Hällbacken. De gamla bo r hemma så länge de önskar och det är möjligt. Nackdelen med det nya är att personalen ibland har svårt att hinna få e n ordentlig relation till de anhöriga, innan det är dags att sitta ner i andaktsrummet tillsammans. Hur ska man kunna trösta någo n man knappt känner? Personal från Hällbacken har varit med i nätverksarbetet från början. De deltog i sökkonferensen . –Om jag vetat hur mycket jobb det skulle bli hade jag aldrig vågat vara med, säger . är jag glad att jag inte visste det. Vi sitter i ett litet mysigt rum på Ängen. Fyra rakryggad e kvinnor och jag. är biträde , jobbar natt, är undersköterska oc h sjuksköterska. Fö r dem har arbetet i nätverket inneburit en rejäl kick. –När vi kom hem från konferensen gjorde vi först planer för kontaktmannaskap och fortsatte sedan med omvårdnadsplaner, som vi kunde redovisa på nästa konferens, berättar . gäller omvårdnadsplanen i hela kommunen. Det är e n pärm som följer den boende vid växelvård. hade alla olika papper, några hade inga alls. I pärmen samlas levnads - beskrivning, sjukdomshistoria, där står hur personen fungerar och hans/hennes status, hur mycket han/hon klarar att gör a själv. Vi måste lära oss beskriva ... – I nästa steg kom den lärande granskningen, berättar . Hällbacken i kom att ingå i samma cirkel av sjukhem som vill granska och bli granskade, som i ås. Hällbacken har varit med om ett par granskningsomgångar . Fö rsta gången la personalen ner enorm tid på sin gransk - ning, gapade över litet för mycket och gick in och frågade i detalj. När de sedan for till , hade de lärt av sin a misstag och var säkrare på vad de ville ha ut av besöket. N u visste de att granskningen av en annan arbetsplats kunde lära dem mycket om deras egen. –Det är lätt att bli hemmablind, säger gitta. Vi gör kanske på ett visst sätt och ifrågasätter inte det. När vi ser hur andr a organiserar arbetet får vi ibland en aha-upplevelse. –Vi kom till ett ställe där de hade ett fint andaktsrum, så när vikom hem började vi fixa till vårt, berättar . Det händer också att den egna arbetsplatsen vinner i jämförel se med den som granskas, på vissa områden. Det ge r granskarna självkänsla. – Vi är bra på att delegera. Här har alla i personalen ansvar fö r något eget. ska vi få ta större ekonomiskt ansvar också , säger . Man växer med ansvaret. – När vi kommit tillbaka brukar vi vara entusiastiska. Vi berättar vad vi varit med om på arbetsplatsträffar och uppmunt- rar de andra att titta i granskningspärmarna, säger . När gänget från Hällbacken kom till kände de si g mycket välkomna. personal hade förberett deras ankomst väl och frikopplat personal under den dag besöke t varade. Det inleddes med fika och en stunds information om arbetet på och hur äldreomsorgen i ä r organiserad. –Vi ville inte gå in i verksamheten och störa morgonsysslor- na, säger . –Det är mer fråga om ett samtal än att vi frågar ut dem. Man jämför och vi berättar hur vi gör hos oss, säger . Vi måste lära oss beskriva ... skrev så att pennorna glödde. Först pratade vi allmänt oc h sedan checkade vi av manualen efter hand, så allt blev avbetat. –Det som ger mest är när man diskuterar vad som är bra och dåligt. När man utbyter erfarenheter som Går alla upp til l frukost hos er?, säger . Det är en konst både att granska och bli granskad. Först a gången går det kanske lite taffligt till. Granskarna får pröva sig fram och är ofta osäkra på hur kritiska de kan vara.