sou · GLB3108d3 · 1998-01-01 00:00:00 — Det personliga skrivandet kan hjälpa dem att hitta tankar och erfarenheter de lagrat inom sig och därmed kan det också fungera som en brygga från det muntliga till det skriftliga uttrycket. De som fått svåra läs- och skrivsvårigheter eller studerar svenska som andraspråk måste hitta strategier för att skriva så att det blir möjligt för dem att själva tyda vad de skrivit, antingen med hjälp av tekniska hjälpmedel eller på något annat sätt. Huvudsaken är att de känner att även de kan gå in i förtroendefulla dialoger med lärare, kamrater och texter. S.k. loggböcker eller studiejournaler kan som vi sett vara en form för sådana dialoger. Dialogiska klassrum är rum där det förekommer många olika slag av samtal, både muntliga och skriftliga, där många olika röster blir hörda och där det produceras mycket språk. Alla måste få delta i detta arbete på sina villkor och det är de vuxnas uppgift att se till så att alla får en verklig chans att vara med och känna sig som fullvärdiga deltagare. För det krävs både kunskaper och stor uppfinningsrikedom. Pedagoger och lärare med empati och idérikedom har underlättat arbetet för barn i allvarliga läs- och skrivsvårigheter, det har vi hört många berätta om. 4 Det viktiga är viljan att se möjligheter i stället för svårigheter. Vi har mött – hört och sett – pedagoger och lärare som bygger verksamheten på grundantagandet att mening och förståelse skapas av flera människor tillsammans genom kommunikation i sociala rum och som arbetar med frågor som intresserar barn och unga och värderar allas bidrag till kunskapsprocessen. Detta har avgörande betydelse för samspelet mellan lärande och språkutveckling. Att ge alla barn och ungdomar möjlighet att lämna skolan med rak rygg kan alltså ses både ur ett R¤TTIGHETSPERSPEKTIV och som en PEDAGOGISK FR¥GA. Om vi låtit de barn, ungdomar och föräldrar vi mött – eller som skrivit till oss – sammanfatta sina erfarenheter tillsammans med de pedagoger och lärare vi mött, tror vi de skulle uttryckt dem ungefär så här: ·Alla människor vill bli sedda och respekterade. Förskolan och skolan måste bygga på barns och ungdomars starka sidor för att de ska orka med det som är svårt eller mödosamt. ·Mötet med skolan är kritiskt. ·Livet kring barn hänger ihop och måste få hänga ihop. Därför är det viktigt att alla runt barnet samarbetar – föräldrar, förskola, fritidshem och skola. ·Att tidigt få uppleva att man tillhör de läsandes och skrivandes förening är avgörande. Utöver medlemskapet är tiden avgörande. Man måste vara i skriftspråket ofta och länge: Om det tar fem tusen timmar att bygga upp sin läs- 4 Se t.ex. 1994:71 och avsnittet 2¶STER i detta kapitel. och skrivförmåga – är det nästan trekvart . ·Läsning och skrivning är komplicerade processer. Många faktorer är sammanvävda och samverkar. I de processerna är identitet och självuppfattning viktiga. Detsamma gäller läs- och skrivsvårigheter. Metoden med stort M finns inte. Det gäller att söka sig fram och hitta varje barns möjligheter och vägar. ·Form och innehåll hänger oupplösligt samman. Det handlar inte om avkodning eller förståelse. Det handlar om avkodning och förståelse. ·Det behövs en god textmiljö, god tillgång till texter som väcker nyfikenhet och lust. Den skriftspråkliga världens frågor och människor måste beröra läsaren. ·Alla barn som ska lära sig läsa och skriva behöver sammanhang, gemenskap, kommunikation och spännande upplevelser. ·Det finns samband mellan de(t) språk vi talar och de(t) språk vi läser och skriver. Därför är samtal, högläsning och berättande viktiga inslag i uppbyggnaden av läs- och skrivförmågan. ·En vanlig väg in i skriftspråket går via skrivandet. Många barn går från skrivande till läsande. ·Det räcker inte med att det finns gott om intressanta texter och böcker. Det räcker inte med mycket högläsning, läsning och skrivning. Det krävs också interaktion – samtal, lek, sång, dans, dramatisering osv. – kring skrift (och efter hand med skrift) och kring sådant som fascinerar barn och ungdomar. ·Det är samspelet, interaktionen, som bestämmer hur barn uppfattar vad läsning och skrivning är. Läsande och skrivande utspelas mellan människor kring något de bryr sig om. ·Öppenhet och gemenskap är avgörande. ·Att bli sedd och hörd är avgörande. Pedagoger och lärare måste se barnets värld och förstå barnets värld. Men den vuxne måste också hitta vägar att visa att man förstått. När barn och ungdomar får svårigheter gäller samma sak: det gäller att förstå och visa att man förstått. Allt detta kan vara svårt. Ofta är det förskollärarna och lärarna som behöver det speciella stödet, framför allt hjälp att begripa barnets eller den unga människans speciella behov; tid och hjälp att tillsammans med kolleger eller andra dokumentera, samtala och reflektera för att hitta vägar att arbeta stödjande. Rektorers och skolledares arbete har stor betydelse. Det gäller ansvaret för att skapa det nät av vuxna som ett barn eller en ung människa i svårigheter behöver och det gäller förskollärarnas och lärarnas arbetsvillkor. Det gäller också föräldrarnas rätt till delaktighet. Läs- och skrivsvårigheter växer inte bort. Is i magen hjälper inte. Det är inte en mognadsfråga. Man kan inte ge sig till tåls och ingenting göra. Alla barn och ungdomar som får svårigheter vill ha hjälp, speciell hjälp. Men de vill också vara kvar i det vanliga; få höra till sin grupp och delta i gruppens verksamhet. Med det decentraliserade styrsystem, som började införas , förändrades statens och kommunernas ansvarsroller inom skolområdet. En bärande tanke i decentraliseringen är att den kreativitet och utvecklingsvilja som finns i verksamheterna utgör en kraftkälla. Staten kan genom olika åtgärder undanröja hinder och ge ökade förutsättningar för den kraften att verka, men till syvende och sist är det dock i förskolans verksamhet och i skolornas klassrum som det betydelsefulla utvecklingsarbetet sker. Vi har i tidigare delar av betänkandet belyst olika aspekter av pedagogiskt arbete med barns och ungas skriftspråksutveckling. En av våra utgångspunkter har varit att det finns nära kopplingar mellan en människas språk och identitet. För barn, unga och vuxna som av olika anledningar har fått stora läs- och skrivsvårigheter har mötet med skolans läsning och skrivning ofta inneburit starka och smärtsamma upplevelser av misslyckanden. När ens språk inte är godkänt är man själv inte godkänd, har vi hört många säga. Andra grundläggande utgångspunkter är att läsande och skrivande är kommunikativa och sociala processer liksom att läs- och skrivutvecklingen börjar i tidigaste barndom och fortsätter hela livet. Läsning och skrivning är komplicerade processer. Många faktorer är sammanvävda och samverkar. Detsamma gäller läs- och skrivsvårigheter. Det kan finnas neurobiologiska, språkliga, sociala, psykologiska, kulturella, pedagogiska, emotionella, ekonomiska, ja, en rad orsaker – ofta samverkande – till att barn och unga får stora läs- och skrivsvårigheter. Läs- och skrivkommitténs uppdrag har inte handlat om att diskutera bakomliggande orsaker. Vårt uppdrag har varit att redovisa viktiga utgångspunkter för de pedagogiska utmaningar som det innebär att stödja elever med stora läs- och skrivsvårigheter samt att föreslå åtgärder i förebyggande och avhjälpande syfte. Stödja, förebygga och avhjälpa är till synes självklara och lättförståeliga ord, men de innehåller en rad förgivettaganden om språkandets och lärandets natur, som vi menar är viktiga att problematisera. I följande avsnitt, som innehåller våra förslag, sammanfattar vi diskussionen kring frågor om språkutveckling och läs- och skrivsvårigheter från tidigare delar av betänkandet. Förslagen har samlats i följande områden: Skriftspråksutveckling, tid och lärandemiljö II.Tidiga och fortsatta insatser – hjälp, stöd Skriftspråksutveckling, tid och lärandemiljö $IALOG OCH SPR¥KLIG M¥NGFALD Människans språk är socialt och kulturellt och det utvecklas i nära kontakt med andra. I förskolan och skolan måste därför pedagoger och lärare skapa DIALOGISKA RUM, dvs. läromiljöer där barn och unga utifrån sina olika erfarenheter får rika tillfällen till muntlig och skriftlig kommunikation kring viktiga frågor och upplevelser med jämnåriga och vuxna. I och genom språket upplever och uppmärksammar vi världen. Det är i språkandet som vår identitet och självbild växer fram. Att bli språkligt eller kulturellt avvisad innebär att bli avvisad som människa. Negativa erfarenheter av den tidiga läs- och skrivundervisningen i skolan, tillkortakommanden i det som i skolan på många sätt framstår som själva huvudpoängen med att vara elev, påverkar hela självbilden. Många vuxna med läs- och skrivsvårigheter talar om att tidiga upplevelser av misslyckanden levt kvar hela livet. En människas språkutveckling börjar tidigt, vidareutvecklas i förskola, skola och utbildning och vidare genom det vuxna arbets- och privatlivet. Eftersom vårt samhälle är så präglat av skriftspråket sker inträdet i den skriftspråkliga världen . Inbjudan till medlemskap i de läsandes och skrivandes förening sker redan innan vi är fullt talspråkliga och har en tydlig koppling till hela lärandet. Att mötet med skriftspråket sker tidigt måste givetvis påverka förskolans och skolans pedagogik och därför utgör den pedagogiska verksamheten i förskolan en viktig del av barnens läs- och skrivutveckling. medvetet tar vara på barns naturliga lust att leka med språket på olika sätt och erbjuder en miljö som inbjuder till dagligt och lustfyllt skriftspråkande bidrar till att barnens läs- och skrivutveckling stöttas. Verksamheten i förskolan kan på så sätt förebygga att barn får läs- och skrivsvårigheter. Det formella pedagogiska arbetet med att lära barn läsa, skriva och räkna har av tradition tillhört skolans värld. Men har barn när de kommer till förskolan redan mött skriftspråket på olika sätt. I förskolan vidtar ett viktigt pedagogiskt arbete med att ta till vara och vidareutveckla det barnen har med sig med målet att alla barn ska förstå läsandets och skrivandets möjligheter och känna lust och vilja att använda skriftspråket. Det tar att uppnå god skriftspråklighet. Därför får inte läs- och skrivinlärningen anses som avslutad i skolan. Barn och unga behöver få fortsätta att läsa och skriva mycket och med lust, allvar och mening genom alla sina skolår och i alla skolans ämnen. I synnerhet gäller detta barn och unga som riskerar att få – eller har – svårigheter i skolan. Det är normalt att barn griper sig an läsandet och skrivandet på olika sätt och det är inget onormalt i att det tar olika för olika barn att utveckla sitt skriftspråk. Detta blir ett problem först i den stund man betraktar de barn och unga som behöver mer tid eller lär sig på ett annat sätt som avvikande. I många förskolor och skolor har utvecklats olika s.k. individanpassade arbetssätt, där barnen arbetar i individuell takt efter en i förväg utarbetad planering. Det finns både möjligheter och risker i detta. De utmanande och utvecklande dialogiska mötena, muntliga såväl som skriftliga, kring angelägna och spännande frågor kan bli få och perifera. Det finns en risk för att den viktiga reflexionen och eftertanken uteblir och att läsandet och skrivandet avgränsas till mekanisk uppgiftslösning. Risken är särskilt stor för de barn och unga som skolan har ett särskilt ansvar för, elever i svårigheter. Muntligheten är en väsentlig del av språkandet. Kunskapsarbete som inte är ensidigt bundet till skriftspråk är viktigt för alla. Lärarens berättande och meningsfulla diskussioner tillsammans med kamrater och lärare betyder mycket, liksom arbete i språkliga uttrycksformer som bild, musik, drama, dans och annat gestaltande arbete. Inte minst för den som har svårigheter med skriftspråket ger det muntliga arbetet möjligheter att ta till sig andras och dela med sig av egna synpunkter och kunskaper. Detsamma kan gälla barn och unga för vilka svenska är ett andraspråk och ett språk de bara möter och använder i skolan. och lärarens förmåga att skapa ett tillsammans och se och följa vad varje individ själv behöver är grundläggande för allt pedagogiskt arbete. Läs- och skrivkommittén ser detta som en av pedagogernas och lärarnas svåraste utmaningar. För alla barn är den lärandemiljö som hem, förskola och skola erbjuder av avgörande betydelse för hur deras läsande, skrivande, talande och tänkande utvecklas. Det handlar inte bara om att läsa och skriva utan också om hur vi kommunicerar kring och genom läsandet och skrivandet. Det handlar om vad vi läser, skriver och samtalar om – innehållet i förskolans och skolans arbete har stor betydelse för lärandet och för den språkliga utvecklingen. Kunskapsutvecklingen är i en skriftspråklig kultur som vår beroende av att läsande och skrivande genomsyrar såväl lek som lärande. På samma sätt är läs- och skrivutvecklingen beroende av att såväl lek som allvar präglar både lärandet och språkandet. Vad, hur och varför vi läser och skriver har betydelse för vad och hur vi lär och för vår lust att lära. Därför har den TEXTMILJ¶ som förskola och skola erbjuder stor betydelse för de barn och unga som får stora läs- och skrivsvårigheter. Med textmiljö avser vi förskolans/skolans totala samling av texter av olika slag samt hur de presenteras och görs tillgängliga i verksamheten. Skolans textmiljö avser både utbudet av litteratur och andra textbaserade medier – facklitteratur och skönlitteratur – för arbete i hela verksamheten eller i alla ämnen, men också lärares, barns och ungas möjligheter att bruka texter av olika slag. Läs- och skrivkommittén har uppmärksammat en tendens till nedrustning av skolornas bibliotek, speciellt i utsatta områden. Detta är allvarligt. Tillgängliga och engagerande, spännande och varierande texter påverkar i hög grad hur lärare och pedagoger lyckas med att hjälpa barn och unga att utveckla god läs- och skrivförmåga. Kraven på skolans textmiljö blir inte mindre i den moderna etervärlden – de blir andra. Skol- och klassrumsbibliotekens betydelse minskar inte i det nya mediesamhället, snarare ökar den, både som rum för olika sorters textsamlingar och som rum där man söker information och knyter kontakter nära och fjärran. Nära tillgång till rika och aktuella boksamlingar har i flera undersökningar visat sig vara ett viktigt kriterium för framgångsrik läs- och skrivundervisning. Givetvis räcker det inte bara med god tillgång till litteratur och andra medier. Det handlar också om hur förskolan och skolan handskas med texterna. För många, inte minst för dem som har svårt att komma in i ett intensivt bokslukande, är dock texttillgängligheten avgörande. och läraren måste ha en rimlig chans att sätta rätt text i rätt hand vid rätt tillfälle och via texterna koppla till barns och ungas eget textskapande. Välutbildade skolbibliotekarier och pedagoger/ lärare med gedigna kunskaper om såväl litteratur som om vad som händer i mötet mellan läsaren och texten är viktiga personer. Läsning av skönlitteratur och facklitteratur är en angelägenhet i alla ämnen och för lärare i alla ämnen. Skriftspråksutvecklingen är inte avslutad i och med att eleverna lämnar . Många går in i gymnasieskolan utan tilltro till att läsandet och skrivandet är viktiga delar i allt lärande. Därför är det viktigt att gymnasieskolans alla lärare, lika väl som , ser den fortsatta läs- och skrivutvecklingen som en viktig del i arbetet i alla ämnen och låter läsandet och skrivandet få stort utrymme även i det lärarledda arbetet. Barn och unga måste få upptäcka och uppleva den berörande kraften i läsandet och skrivandet – lusten – när de försöker förstå sig själva och när de formulerar sina tankar om världen. Läsandets och skrivandets betydelse för lärandet men också för det personliga livet och för varje enskild individs självbild och identitet kan inte nog understrykas – det gäller också den som har stora läs- och skrivsvårigheter. 3TYRDOKUMENTEN OCH SPR¥KANDET KURSPLANERNA Lpo 94 präglas av en stark inriktning mot lärande där individen ses som aktiv och kunskapssökande. Vikten av att alla barn och unga utvecklar ett aktivt, kritiskt och resonerande förhållningssätt till kunskaper och värderingar genomsyrar läroplanstexten. Vad gäller frågor som rör språkets betydelse för människans identitet och lärande säger 94 däremot mycket lite. Sådana resonemang förekommer nästan uteslutande i KURSPLANEN I SVENSKA Denna får på flera sätt bära upp hela skolans ansvar för språkandet. I inledningen till svenskämnets kursplan läser vi exempelvis: Att i tal och skrift kunna använda det svenska språket är en förutsättning för att aktivt kunna delta i samhällslivet. Det är därför skolans viktigaste uppgift att skapa goda möjligheter för elevernas språkutveckling. Kursplanen fortsätter med en diskussion om språkets roll i människors liv och lärande och avslutas med följande stycke: Språket har en nyckelställning i skolarbetet. Det utvecklar en människas tänkande och kreativitet, hennes relationer till andra och hennes personliga och kulturella identitet. Genom språkandet blir kunskap synlig och hanterbar. Språkförmågan har alltså stor betydelse för allt arbete i skolan och för elevernas fortsatta liv och verksamhet. Merparten av det som skrivs om språkets roll i kursplanen i svenska rör hela skolans arbete. Med den språk- och kunskapssyn som genomsyrar de svenska styrdokumenten borde delar av den text som inleder kursplanen i svenska gälla för arbetet i alla skolans ämnen och i tillämpliga delar också för arbetet i förskolan. Där förs resonemang som dels hör hemma i läroplanerna för både och gymnasieskolan dels i något som kunde vara en övergripande del för samtliga ämneskursplaner. Vi belyser frågan genom att återge kursplanen i svenska och med kursiv stil markera de delar som vi menar hör till HELA skolans värdegrund och ansvar, inte bara till svenskämnets: !TT I TAL OCH SKRIFT KUNNA ANV¤NDA DET SVENSKA SPR¥KET ¤R EN F¶RUTS¤TTNING F¶R ATT AKTIVT KUNNA DELTA I SAMH¤LLSLIVET $ET ¤R D¤RF¶R SKOLANS VIKTIGASTE UPPGIFT ATT SKAPA GODA M¶JLIGHETER F¶R ELEVERNAS SPR¥KUTVECKLING 3KOLANS UNDER VISNING SKALL GE ELEVERNA M¶JLIGHETER ATT ANV¤NDA OCH UT VECKLA SINA F¤RDIGHETER I ATT TALA OCH LYSSNA L¤SA OCH SKRIVA $E SKALL F¥ M¶TA SK¶NLITTERATUREN GRUNDL¤GGA GODA L¤SVANOR OCH L¤RA K¤NNA DELAR AV V¥RT KULTURARV &¶RKUN SKAPERNA I SVENSKA KAN DOCK VARIERA OCH DE ELEVER SOM ¤R BER¤TTIGADE TILL DET OCH BEH¶VER DET SKALL F¥ UNDERVISNING I SVENSKA SOM ANDRASPR¥K 3PR¥K OCH KULTUR ¤R OUPPL¶SLIGT F¶RENADE MED VARANDRA ) SPR¥KET FINNS V¥RA R¶TTER OCH V¥R KULTURELLA IDENTITET 3PR¥KET SPEGLAR SKILLNADER MELLAN M¤NNISKOR DERAS PERSONLIGHET BEVEKELSEGRUNDER AMBITIONER OCH POSITIONER 3PR¥KETS BETYDEL SE F¶R V¥R PERSONLIGA IDENTITET G¶R DET BETYDELSEFULLT ATT INOM RAMEN F¶R SKOLANS UPPGIFT ATT L¤RA ELEVERNA ATT TALA OCH SKRIVA V¤L SKAPA RESPEKT F¶R ANDRAS SPR¥K OCH S¤TT ATT UTTRYCKA SIG I TAL OCH SKRIFT 3PR¥KET ¤R OCKS¥ EN V¤G TILL KUNSKAP OCH DET ¤R AV GRUNDL¤GGANDE BETYDELSE F¶R L¤RANDET -ED HJ¤LP AV SPR¥KET ER¶VRAR ELEVERNA NYA BEGREPP DE L¤R SIG SE SAMMANHANG T¤NKA LOGISKT GRANSKA KRITISKT OCH V¤RDERA $ERAS F¶RM¥GA ATT REFLEKTERA OCH ATT F¶RST¥ OMV¤RLDEN V¤XER 3PR¥KET HAR EN NYCKELST¤LLNING I SKOLARBETET $ET UTVECKLAR EN M¤NNISKAS T¤NKANDE OCH KREATIVITET HENNES RELATIONER TILL ANDRA OCH HENNES PERSONLIGA OCH KULTURELLA IDENTITET 'ENOM SPR¥KET BLIR KUNSKAP SYNLIG OCH HANTERBAR 3PR¥KF¶RM¥GAN HAR ALLTS¥ STOR BETYDELSE F¶R ALLT ARBETE I SKOLAN OCH F¶R ELEVERNAS FORTSATTA LIV OCH VERKSAMHET -¥L ATT STR¤VA MOT 3KOLAN SKALL I SIN UNDERVISNING i svenska STR¤VA EFTER ATT ELEVEN ·UTVECKLAR EN S¥DAN SPR¥KLIG S¤KERHET I TAL OCH SKRIFT ATT HON ELLER HAN MED RESPEKT F¶R ANDRA KAN VILL OCH V¥GAR UTTRYCKA SIG TYDLIGT I M¥NGA OLIKA SAMMANHANG ·KAN L¤SA OCH F¶RST¥ TEXTER AV OLIKA SLAG S¥SOM SK¶N LITTERATUR FAKTATEXTER OCH DAGSTIDNINGARNAS ARTIKLAR I ALL M¤NNA ¤MNEN OCH KAN ANPASSA L¤SS¤TTET TILL TEXTENS KARAKT¤R OCH TILL SYFTET MED L¤SNINGEN ·G¶R DET TILL EN VANA ATT SKRIVA OCH GENOM SKRIVANDET F¥R ETT MEDEL F¶R KONTAKT OCH P¥VERKAN T¤NKANDE OCH L¤RANDE OCH OCKS¥ ETT V¤RDEFULLT REDSKAP F¶R FORTSATTA STUDIER ·KAN ANALYSERA BEARBETA OCH F¶RB¤TTRA SITT SPR¥K B¥DE SJ¤LVST¤NDIGT OCH I SAMARBETE MED ANDRA ·UTVECKLAR SIN FANTASI OCH LUST ATT L¤RA GENOM ATT L¤SA LITTERATUR OCH SKAPA MED HJ¤LP AV SPR¥KET ·G¤RNA L¤SER P¥ EGEN HAND F¶R ATT STILLA SIN NYFIKENHET OCH UPPN¥ PERSONLIG TILLFREDSST¤LLELSE ·I SAMTAL MED ANDRA KAN UTTRYCKA DE K¤NSLOR OCH DE TANKAR LITTERATUREN V¤CKER ·lär känna svensk skönlitteratur från olika tider och i skilda former, får kunskaper om centrala författarskap och därigenom blir förtrogen med svensk kultur, ·lär känna skönlitteraturen från de nordiska länderna och från andra delar av världen och får förståelse för kulturens mångfald, ·får kunskaper om språket och dess betydelse för människan och samhället, ·får kunskaper om det svenska språket, dess ursprung och historia, dess uppbyggnad och särart och d ess ständigt pågående utveckling, ·får kunskaper om språken i våra nordiska grannländer, ·L¤R SIG ANV¤NDA SKRIFTSPR¥KETS NORMER F¶R STAVNING MENINGSBYGGNAD OCH BRUK AV SKILJETECKEN SAMT L¤R SIG UTVECKLA EN TYDLIG HANDSTIL ·förstår grundläggande mönster och grammatiska strukturer i språket och inser att människor talar och skriver olika beroende på ålder, kön, utbildning, hemvist och syfte, ·F¥R KUNSKAP OM TIDNINGARNAS REKLAMENS OCH ANDRA MEDIERS SPR¥K OCH FUNKTION SAMT UTVECKLAR SIN F¶RM¥GA ATT ANALYSERA TOLKA OCH KRITISKT GRANSKA BUDSKAP I OLIKA MEDIER ·V¤NJER SIG VID ATT UTNYTTJA ETT BIBLIOTEKS M¶JLIGHETER OCH ATT ANV¤NDA HJ¤LPMEDEL SOM ORDLISTOR UPPSLAGSB¶CKER OCH DATORER F¶R ATT SKRIVA OCH H¤MTA INFORMATION ·INSER HUR L¤RANDE G¥R TILL OCH L¤R SIG ATT ANV¤NDA SINA T¤NKANDE OCH SINA SPR¥KLIGA F¤RDIGHETER F¶R ATT INH¤MTA OCH BEF¤STA NYA KUNSKAPER ·V¤NJER SIG VID OCH STIMULERAS TILL ATT SJ¤LVST¤NDIGT T¤NKA OCH TA ST¤LLNING I ARBETET MED LITTERATUR OCH ANDRA TEXTER Ämnets uppbyggnad och karaktär Språk och litteratur är ämnets centrala innehåll 3PR¥KUTVECK ELEVERNAS BEGREPPSV¤RLD VIDGAS ATT DE BLIR S¤KRARE I ATT ANV¤NDA SPR¥KET UTTRYCKSFULLT OCH TYDLIGT I B¥DE TAL OCH SKRIFT OCH ATT DERAS F¶RM¥GA ATT F¶RST¥ OCH TILLGODOG¶RA SIG LITTERATUR SUCCESSIVT ¶KAR !RBETET MED SPR¥KET OCH LITTERATUREN HAR FLERA DIMENSIONER $ET SKALL TILLGODOSE ELEVERNAS BEHOV ATT UTTRYCKA VAD DE K¤NNER OCH T¤NKER $ET SKALL GE GEMENSAMMA UPPLEVELSER ATT FUNDERA ¶VER OCH TALA OM $ET SKALL GE KUNSKAPER OM det svenska språket och KULTURARVET OCH OM V¥R OMV¤RLD Ämnet svenska kan knappast delas upp i moment som bygger på varandra i en given turordning. $ET G¥R INTE ATT HITTA EN J¤MNT V¤XANDE UTVECKLING GENOM SKOL¥REN SOM INNEB¤R ATT DE SM¥ BARNEN BER¤TTAR OCH BESKRIVER MEDAN DE ¤LDRE KAN SE SAMMANHANG UTREDA OCH ARGUMENTERA 2EDAN DET LILLA BARNET ARGUMENTERAR OCH DISKUTERAR OCH TON¥RINGEN HAR INTE UPPH¶RT ATT BER¤TTA OCH FANTISERA MEN DE G¶R DET P¥ OLIKA S¤TT Inom svenskämnet ryms huvudansvaret för elevernas språkliga utveckling men ALLA L¤RARE HAR ETT GEMENSAMT ANSVAR OCH M¥STE VARA MEDVETNA OM SPR¥KETS BETYDELSE F¶R L¤RANDE )NVANDRARELEVER KOMMER TILL SKOLAN MED OLIKA F¶RUTS¤TT NINGAR OCH SKOLERFARENHETER ) DEN M¥N DE BEH¶VER UNDER VISNING I SVENSKA SOM ANDRASPR¥K HAR DE ENLIGT GRUNDSKOLE F¶RORDNINGEN R¤TT ATT F¥ DETTA -¥LEN F¶R UNDERVISNINGEN i svenska ¤R DOCK DESAMMA F¶R ALLA ELEVER 'ELEVERNA N¤R DE I MENINGSFULLA SAMMANHANG ANV¤NDER SITT SPR¥K TALAR L¤SER SKRIVER OCH T¤NKER 'ENOM ATT ANV¤NDA SPR¥KET L¤R SIG ELEVERNA ATT ST¤LLER OLIKA SPR¥KLIGA KRAV P¥ T EX FORMELL KORREKTHET UTF¶RLIGHET ELLER INLEVELSE 3PR¥KET UTVECKLAS I ETT SOCIALT SAMSPEL MED ANDRA $ET UTVECKLAS OM MAN AKTIVT DELTAR I SAMTAL GESTALTAR IMPRO VISERAR BER¤TTAR OCH REDOG¶R INF¶R ANDRA M¤NNISKOR L¤SER OCH F¶RST¥R SKRIVER F¶R ATT UTTRYCKA K¤NSLOR TANKAR OCH ID©ER 2EDAN SOM FEM¥RING HAR BARNET STOR PRAKTISK ERFARENHET AV HELA DET KOMPLICERADE SYSTEM SPR¥KET UTG¶R För att gå vidare i