sou · GLB3193 · 1998-01-01 00:00:00 — förstås i lagen, förutom , sammanslutning för religiö s verksamhet, vari ingår att ordna gudstjänst. har numera, som påtalats ovan , införlivat i svensk lagstiftning. Fri- och rättighetskommittén gjorde i sitt betänkande Fri- oc h rättighetsfrågor (SOU 1993:40, del B s. 62) en jämförelse mella n och svenska regler till skydd för bl.a. religions - friheten, och kommittén fann inte annat än att svensk lagstiftning stod i överensstämmelse med . 5.4.6Yttrandefrihet och massmedia, artikel 9 Enligt artikel 9 punkt 1 innebär yttrandefrihet dels att personer som tillhör nationella minoriteter har rätt att ta emot och sprida uppgifter på minoritetsspråket, dels att personer som tillhör n ationella minorite- ter inte diskrimineras när det gäller deras tillträde till massmedia . Även om bestämm elsen endast refererar till minoritetsspråk omfattar stadgandet även en motsvarande frihet att uttrycka sig på - tetsspråket. Första delen av artikeln har haft artikel 10 § 1 i - konventionen som förebild. Orden parterna inom ramen för sin a rättssystem, som återfinns i slutet av stycket, infördes enligt konven- tionskommentaren för att respektera grundlagsbestämmelser, so m begränsar omfattningen och tillgängligheten till media. Ramkonventionens bestämmelser och svenska bestämmelserSOU... 1997:00 I svensk lag behandlas yttrandefrihet i regeringsformen, tryckfrihets- föro rdningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Genom dessa grundlagar tillförsäkras svenska medborgare yttrandefrihet. Regeringsformens bestämmelser, tryckfrihetslagen och yttrandefrihetsgrundlagen gäller även för utlänningar om inget annat följer genom lag. Genom artikel 9 punkt 23 tillförsäkras personer tillhörande nationella minoriteter rätt till tillträde till massmedia på icke dis - kriminerande villkor. För tryckta massmedia består förpliktelsern a endast i att inte söka förhindra framställande och användande medan tillgången till radio och television skall underlättas genom positiva åtgärder. Punkt 2 har haft artikel 10.1 tredje meningen i Europakon- ventionen som förebild men är mer långtgående. I punkt 4 åläggs de avtalsslutande parterna att vidta lämpliga åtgärd er för att underlätta tillträdet till massmedia för personer so m tillhör nationella minoriteter i syfte att främja tolerans och tillåt a kulturell mångfald. Uttrycket lämpliga åtgärder används med samma innebörd som i artikel 4. Enligt Radiolagen (1966:755) avgör de företag som har rätt att sänd a program i rundradiosändning, dvs. (), (), () samt (TV), ensamma vad som skall förekomma i de sändningar so m företagen anordnar. För att ett p rogramförslag skall få sändningstillstånd krävs dock beslut från regeringen. I samband med att regeringen beviljar sådant tillstånd kan villkor för sändningsrätten meddelas av regeringen. De sändningstillstånd som regeringen meddelat radio- och TV-företagen i allmänhetens tjänst, SVT, SR, och UR trädde i k raft och gäller för UR till utgången av samt för SVT och SR till . I villkoren för sändningsrätten finns angivet att programföretagen är skyldiga att beakta språkliga och etnisk a minoriteters behov. Samiska, finska och tornedalsfinska skall inta en särställning. Vidare nämns produktion av TV- program på invandrar- och minoritetsspråk särskilt i anslagsvillkoren för UR. När det gäller finländska TV-program finns en lag (1986:3) o m rundradiosänding av finländska TV-program. Den reglerar möjlighete n till marksändning via av en finländsk TV-kanal. De finska sändningarna kan ses i och i 25 orter i landet via kabelmottagning. Därmed blir det möjligt att nå en stor del av de finsktalande i . På motsvarande vis tillhandahåller en TV-kanal som återutsänder. har beslutat att starta en finskspråkig kanal P7 med den nya digitaltekniken. TV-utbytet mellan och inleddes och har successivt utökats. Verksamheten bygger på en ömsesi- dighetsprincip där de båda länderna svarar för jämförbara kostnadsåtagan - den. Den svenska insatsen bekostas med statsbudgetmedel och uppgår fö r till . När det gäller villkoren för statligt presstöd finns i presstödsför - ordningen (1990:524) särskilt förmånl iga villkor för ekonomiskt stöd till tidningar som vänder sig till språkliga minoriteter. En särskild regel ger möjlighet för en generösare bedömning för utgivning av en dagstidning i under förutsättning att en del av innehållet är på finska . Dagstidningar på samiska har möjlighet att få statligt stöd via . 5.4.7Minoritetsspråk, artikel 10 I artikel 10 punkt 13 behandlas speciella minoritetsspråksfrågor . Användande av det egna minoritetsspråket anses utgöra ett viktig t medel för hä vdandet och bevarandet av den egna identiteten. I punkt 1 ges personer som tillhör en nationell minoritet rätt att använda sit t minoritetsspråk privat och offentligt, muntligt och skriftligt. Enligt konventionskommentaren avses med offentligt endast allmän plats och inte förhållandet till myndigheter, vilket förhållande regleras i de två följande paragraferna. Vi har tidigare gått ig enom svenska grundlags- bestämmelser och kan konstatera att genom det skydd som ges där uppfyller svensk lagstiftning grundkraven enligt denna punkt. I punkt 2 behandlas den offentliga användningen av minoritetsspråk hos förvaltningsmyndigheter. Begreppet förvaltningsmyndighet skall i detta sammanhang ges en vid tolkning och exempelvis även innefatta ombudsmän. I kommentaren pekas på att bestämmelsen, med tanke på de svårigheter av finansiell, administrativ eller teknisk art som kan föreligga vid användandet av minoritetsspråk vid förvaltningsmyndi g- heterna, är mycket flexibelt hållen för att ge avtalsslutande stater stor handlingsfrihet. En avtalsslutande part skall om den bedömer att det finns ett verkligt behov sträva efter att tillgodose sådana krav . Användandet av minoritetsspråk begränsas dock i punkt 2 till områden som traditionellt eller i betydande antal bebos av personer som tillhör nationella minoriteter. Vidare kan inga krav ställas på den avtalsslu - tande staten förrän en begäran om användande av minoritetssprå k framställts och denna begäran motsvarar ett verkligt behov. Huvudregeln för en myndighet som kommer i kontakt med någon so m använder ett annat språk än svenska finns i § 8 förvaltningslagen. Dä r anges att myndigheten vid behov bör anlita tolk vid kontakter med de n som inte behärskar svenska. Bestämmelsen gäller både muntliga oc h Ramkonventionens bestämmelser och svenska bestämmelserSOU... 1997:00 I finns i 33 kap 9 § en motsvarande regel om att rätten vid behov får låta översätta handlingar som komme r in till eller skickats ut från rätten om det kan antas ha betydelse för målet. I 5 kap 6 § behandlas behovet av tolk. Enligt bestäm - melsen kan tolk anlitas om part, vittne eller annan som skall höras inför rätten inte är mäktig svenska språket. De svenska bestämmelsen innebä r således att myndigheten lika lite som domstolar i brottmål och tvistemål har någon absolut skyldighet att anlita tolk eller översättare om någo n väljer att använda samiska eller finska i kontakter med myndigheten. Istället sker en behovsprövn ing innan tolk eller översättare anlitas. Detta innebär att en prövning av ärendets beskaffenhet, omfattningen oc h karaktären av det som skall översättas görs och kostnaderna för tol - kning/översättning ställs i relation till detta. Det finns dock ingen regel som innebär att handlingar som ges in på samiska eller finska skulle anses ogiltiga på grund av att de är upprättade på dessa språk. Det finns inte heller någon regel som förbjuder myndighe - ter att också upprätta handlingar på samiska eller finska. I de fall e n myndighet skickar ett beslut eller brev till någon som ej behärska r svenska språket gäller 8 § förvaltningslagen och översättning bör d å normalt ske. Sammanfattningsvis kan det konstateras att det genom gällande svenska regler inte finns någon ovillkorlig rätt att använda ett a nnat språk än svenska i kontakter med myndigheter och domstolar. Punkt 3 bygger på delar av artiklarna 5 och 6 i den Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter och ger personer misstänkt a fö r brott tillhörande nationella minoriteter rätt att meddela sig på et t språk som han eller hon förstår vid kontakt med polis eller domstol . har, som vi tidigare påpekat, ratificerat och inkorporerat i svensk lag och vi uppfyller således de krav som är nödvändiga enligt artikel 10.3. 5.4.8Namn och skyltar, artikel 11 Artikel 11, punkt 1 innehåller ett åtagande för de avtalsslutand e parterna att officiellt erkänna personnamn på minoritetsspråk. Dett a innebär bl.a. att personer som tvingats byta namn skall ha rätt att återta sitt/sina gamla namn. Rättigheten är begränsad på så sätt att den måst e ligga inom ramen för nationell lagstiftning. I namnlagen (SFS 1982:670) finns bestämmelser om hur efternamn förvä rvas. I 1 § sägs att barn förvärvar sina föräldrars efternamn vi d födelsen. I 12 § punkt 1, anges att ett nybildat efternamn måste ha ett uttal och stavning och sådan språklig form att det är lämpligt som efternam n här i landet. Vid denna lämplighetsbedömning räknas samiskt och finskt språkbruk som en del av det inhemska språkbruket. Enligt artikel 11 punkt 2 ges personer som tillhör en nationell minoritet rätt att sätta upp skyltar och annan information av priva t natur på minoritetsspråk, som kan ses av allmänheten. Enligt kommen - taren avses med uttrycket privat natur allt som inte är offentligt. Det kan t.ex. vara skyltar av kommersiell natur liksom meddelanden om sammankomster och dylikt. Slutligen fastslås i artikel 11 punkt 3 att parterna skall sträva efter att sätta upp skyltar med ortsnamn, gatunamn och dylikt på minoritets språk inom områden som traditionellt och i betydande antal bebos av nationella minoriteter. Detta förutsätter vidare att det finns en tillräcklig efterfrågan. Med hänsyn till att bestämmelsen bl.a. är begränsad till områden so m traditionellt och i betydande antal bebos av personer som tillhör e n nationell minoritet bör det enligt vår uppfattning endast bli fråga o m samer och tornedalingar. har, i enlighet med regeringens budgetproposition 1984/85:100, bil 10, s. 474 475, beslutat att stor hänsyn måste tas till de samiska och finska minoriteterna i norra vid fastställandet av namn på kartor och i samband med vägskyltnin g m.m. Vidare har det angetts att de av fastställd a kartnamnen bör vara normerande vid fastställande av namn på kartor och vägskyltar m.m. När ortnamn i flerspråkiga områden fastställs skall d e återges på de språk som talas i området. Även det av minoritetern a tillämpade skrivsättet bör användas. kartor anger numera ortnamn även på samiska och finska. har påbörjat arbetet med att komplettera ortnamns - skyltar med de samiska/finska namnen i Norr- och . Någon tidpunkt för när arbetet skall vara slutfört finns inte angiven. 5.4.9Utbildning och forskning, artiklarna I artiklarna behandlas utbildnings- och forskningsfrågor. Artikel 12 behandlar åtgärder till stöd för kunskap om såväl minoriteternas och majoritetens kultur, historia, språk och religion och fångar i den inledande paragrafen upp ett grundsyfte med kon- Ramkonventionens bestämmelser och svenska bestämmelserSOU... 1997:00 ventionen att skapa ett tolerant klimat öppet för dialog . I punkt 2 nämns särskilt lärarutbildningen och läroböcker som exempel p å områden inom vilka åtgärder bör vidtas. Punkt 3 behandlar främjandet av lika möjligheter till tillträde til l utbildning på alla nivåer för personer som tillhör nationella minorite- ter. finns i läroplanerna angivet att ett av målen med utbildningen i och gymnasieskolan är att eleverna görs förtrogna me d centrala delar av det svenska, nordiska inklusive det samiska, samt västerländska kulturarvet. utbildas de elever som själva tillhör grupper som använde r landsdels- eller minoritetsspråk i, förutom minoritetsspråket, den historia och kultur som hänger samman med språket. Detta sker i samband med modersmålsundervisningen, i sameskolan och i integrerad samisk utbildning för samiska barn i . Gemensamt för denn a utbildning är att den inte når utanför den egna gruppen och kan därfö r inte bidra till att öka förståelsen hos majoritetsbefolkningen för d e nationella minoriteternas kultur och historia eller öka förståelsen i dett a avseende minoritetsgrupperna sins emellan. Utöver det som framgår av läroplaner och kursplaner finns enligt e n öv erenskommelse mellan ett finskt-svenskt utbild- ningsråd med uppgift att i underlätta utbildningssituationen fö r den i bosatta finskspråkiga befolkningen och att verka för öka d kunskap och förståelse för vår gemensamma finsk-svenska historia oc h vårt gemensamma kulturarv. I artikel 13 punkt 12 tillerkänns personer som tillhör en inhems k minoritet rätt att hålla egna utbildningsinstitutioner. Dessa skall dock hålla sig inom ramen för utbildningssystemet i respektive stat. De t nämns särskilt att detta inte skall innebära ett finansiellt åtagande för staterna. Enligt 9 kap. Skollagen får skolplikten fullgöras i en fristående skol a (skola med enskild huvudman) om skolan är godkänd av . Utbildningen skall väsentligen svara mot den som ges i . Det finns möjlighet att ha en särskild profil, t.ex. språkli g och kulturell. Dock skall i allt väsentligt kunskapsmål nås, bl.a. i ämne t svenska. Elevernas hemkommuner är i regel skyldiga att lämna bidrag till godkända fristående grundskolor. Det finns flera fristående skolor som är s.k. sverigefinska skolor där utbildningen delvis bedrivs på finska. I finns en fristående skola där u delvis bedrivs på meän kieli. SOU 1997:00 Ramkonventionens bestämmelser ... Enligt 8 kap. Skollagen (1985:1100) får samernas barn fullgöra d e fö rsta sex årskurserna inom den statliga skolformen sameskolan. Utbildningen i sameskolan skall syfta till att ge samernas barn en utbildning med samisk inriktning som i övrigt motsvarar utbildningen till och med årskurs 6 i . För sam eskolan gäller att undervisning skall ges på svenska och på samiska och att ämnet samiska skal l föreko mma i samtliga årskurser. För ämnet samiska finns en särskil d kursplan. Sameskolor finns i , , , , och . Sameskolorna leds av en styrelse, Sameskolstyrelsen, som utses av . Enligt 8 kap. Sameskolförordningen (995:205) får en kommu n anordna samisk undervisning samisk integrerad undervisning fö r samiska elever vid sin grundskola om avtal härom träffas mella n kommunen och Sameskolstyrelsen. Sådan undervisning kan förekomma i alla årskurser i . Med samisk undervisning avses i detta sammanhang undervisning med samiska inslag, såsom slöjd, undervisnin g i samisk kultur och historia och undervisning i ämnet samiska utöver den undervisning som anordnas i samiska som hemspråk. På gymnasieniv å finns det möjligheter att starta fristående skolor. Under vissa förutsätt - ningar är elevernas hemkommuner skyldiga att lämna bidrag till sådana skolor. I artikel 14 punkt 13 behandlas rätten att lära sig minoritetsspråket. Vidare gäller för parter till konventionen att under vissa premisser tillhandahålla undervisning på minoritetsspråket. Slutligen påpekas vikten av att personer tillhörande nationella minoriteter lär sig det officiella språket. Frågor om minoritetsspråk och undervisning på sådant språk ha r uttömmande behandlats i sektion 1 och här görs endast en kort beskriv- ning. Reglerna om rätt till modersmålsundervisning gäller i hela lande t och för a lla andra språk än svenska. I bestämmelserna om rätt til l modersmålsundervisning finns också särskilda regler av samiska , tornedalsfinska och romska barn. Normalt är en kommun endast skyldig att anordna sådan undervisning om antalet elever är minst fe m men detta krav gäller inte för de ovan redovisade minoritetsgrupperna. I stora drag gäller också samma regler om rätt till modersmålsunder visning i gymnasieskolan. Samma särskilda regler förekommer när det gälle r modersmålsundervisning för samiska , tornedalsfinska och romska elever. I detta sammanhang hänvisas till vad som tidigare anförts o m mö jligheten att starta fristående skolor med undervisning på och i dessa språk. I övrigt hänvisas till sektion 1:s betänkande. Ramkonventionens bestämmelser och svenska bestämmelserSOU... 1997:00 5.4.10Deltagande i det sociala, kulturella och ekonomiska livet, artikel 15 Artikel 15 fastslår att personer som tillhör de inhemska minoriteterna skall ges nödvändiga förutsättningar för att effektivt kunna delta i det kulturella, sociala och ekonomiska samhällslivet. I kommentaren ges följande exempel på vilka åtgärder staterna bör överväga i sin a konstitutionella ramar: Lämpliga former för samråd med personer som tillhör nationell a minoriteter, genom deras representativa institutioner, då lagstiftning eller administrativa åtgärder som troligen kommer att direkt berör a dem övervägs, Deltagande av personer som tillhör nationella minoriteter i arbetet med att förbereda, genomföra och utvärdera nationella och regionala utvecklingsplaner och program som kan komma att direkt påverka de nationella minoritetsgrupperna, Studier i samarbete med dessa personer för att utvärdera möjlig a konsekvenser för dem av planerade åtgärder, Effektivt deltagande av personer som tillhör nationella minoriteter i beslutsfattandeprocessen och i valda församlingar både på nationell och lokal nivå, Decentraliserade eller lokala former av styrelsesätt. Kommitté- och remissväsendet utgör ett karakteristiskt och betydelsefullt inslag i svensk politisk beslutsprocess. De flesta mer omfattande regeringspropositioner grundas oftast på ett kommittébetänkande . Kommittéerna är ofta parlamentariskt tillsatta men även intresseorgani - sationer kan vara representerade. Genom detta system möjliggörs således att olika grupper och intresseorganisationer får insyn i och inflytande i den politiska processen. Till detta kommer att kommittébetänkanden och regeringsärenden skall remissbehandlas, en princip som slagits fast i RF 7:2. Enligt denna grundlagsbestämmelse skall organisationer i den omfattning som behövs lämnas tillfälle att yttra sig. Detta innebär at t minoritetsgrupper, såväl som andra grupper, skall ges tillfälle att yttra sig i ärenden som särskilt berör dem. har således ett system som möjliggör för minoritetsgrupper att ge synpunkter i ärenden som kan komma att påverka dem. En förutsättning för att detta in flytande skall fungera är naturligtvis att den som beslutar om remissinstanserna också har insikt i vem som kan bli berörd av förslagen. Av denn a anledning är det naturligtvis viktigt att minoritetsgrupperna synliggörs och att deras specifika frågeställningar lyfts fram. har aldrig fört någon allmän minoritetspolitik avseende våra nationella minoritetsgrupper. När det gäller samerna är förhållanden a dock lite annorlunda. Samefrågorna har varit föremål för utredningar och åtgärder . Således inrättades 1993. s formella makt är visserligen begränsad men kan ge samerna möjlighet att påverka och vara opinionsbildare. Det finns också ett Nordiskt Sameråd till vilket bidrar med medel. I detta sammanhang kan också nämnas Nordiskt samiskt institut, som tillkom efter beslut a v , och är beläget i . Inom har en arbetsgrupp arbetat med att ta fram förslag till åtgärder för att främja romernas situation i det svensk a samhället. Förslagen har presenterats i rapporten i tillsammans i förändring (Ds 1997:49). Arbetsgruppen har bestått a v före trädare från olika departement, andra myndigheter och Nordiska . Gruppens arbete kan ses som ett första ste g mot en form av samråd mellan myndigheter och representanter för romerna i ärenden som berör dem. I rapporten föreslås att arbetsgruppen fortsät ter att arbeta med romska frågor i avvaktan på en mer permanent lösning. I artikel 16 stadgas att staten skall avhålla sig från manipulativa åtgärder som förändrar befolkningsproportionerna i områden so m bebos av personer tillhörande en nationell minoritet i syfte at t inskränka minoriteters rättigheter. Det är dock endast de rättighete r och friheter som härrör från ramkonventionen som skyddas. I kommentaren nämns förflyttningen av människor för ett dammbygge, som exempel på en tillåten åtgärd. Expropriation, vräkning och ändring av befintliga gränser, allt i syfte att begränsa åtnjutande att konventionens rättigheter, nämns i kommentaren som exempel på otillåtna åtgärder. I 2 kap 18 § regeringsformen finns bestämmelser till skydd för äganderät - ten och mot expropriation eller annat liknanade förfarande. I 20 § finns bestämmelser till skydd mot inskränkningar i rätten att bedriva närin g samt en särskild bestämmelse till skydd för rennäringen. Båda dess a bestämmelser infördes genom lag 1994:1468. Beträffande förarbete n hänvisas till SOU 1993:40 Fri- och rättighetsfrågor, prop 1993/94:117 , bet. 1993/94:KU24 och 1994/95:KU5. Ramkonventionens bestämmelser och svenska bestämmelserSOU... 1997:00 Rätten att fritt förflytta sig i riket regleras i 2 kap. 8 §. I jordabalken finns bestämmelser till skydd mot vräkning vid arrende , hyra och annan nyttjanderätt. I fastighetsbildningslagen finns bestämmelser om fastighetsbildning och fastighetsreglering. Genom artikel 17 åtar sig parterna att inte inkräkta på rätten fö r personer som tillhör nationella minoriteter att upprätthålla kontakte r över gränserna och att delta i icke-statliga organisationer. I kommenta- ren ges en hänvisning till artikel 7, som behandlar grundläggand e rättigheter. Vi hänvisar till vad som ovan anförts om svenska regler i anslutning till artikel 7. 5.4.12Bilaterala och multilaterala avtal, artikel 18 I artikel 18 punkt 12 anges att parterna efter behov skall sträva efter att ingå bilaterala och multilaterala avtal till skydd för personer so m tillhör nationella minoriteter. Artikeln är speciellt avsedd för de fal l där en grupp av personer som tillhör en nationell minoritet befinne r sig på olika sidor om en nationell gräns, eller har starka band till en befolkning i en angränsande stat. I kommentaren nämns särskil t områdena kultur, utbildning och information. I punkt 2 nämns särskilt att gränsöverskridande arbete bör uppmuntras, och kommentare n nämner att det är ett viktigt verktyg för främjandet av ömsesidi g förståelse och tillit. samarbetar med övriga länder i och Nordisk a ministerrådet bl.a. vad gäller kultur och utbildning. Genom det s.k. (SÖ 1962:14) har ett samarbete med övrig a nordiska länder som berör b l.a. kultur och utbildning. Där anges bl.a. att skolundervisningen i de nordiska länderna skall omfatta undervisning i de nordiska språken, de andra nordiska ländernas kultur och samhällsförhål- landen. Vidare har genom avtalet åtagit sig att samarbeta med de övri ga nordiska länderna när det gäller litteratur, konst, teater och film . åtaganden enligt avtalen får anses främja kontakterna mella n dem som använder finska i och . De nordiska länderna har träffat avtal om kulturellt samarbete , utbildning och forskning (SÖ 1971:22). Genom avtalet har bl.a. förbundit sig att främja utbildningen i de andra ka ländernas språk, kultur och samhällsförhållanden. har också ett samarbete med övriga nordisk a länder när det gäller samefrågor. Via finansierar tillsammans med och verksamhet. är ett gemensamt organ för samer i , , Finlan d och med uppgift att tillvarata samernas ekonomiska, sociala och kulturella intressen. Inom finns också ett samarbete när de t gäller samiskt språk. Via finansieras ocks å Nordiskt samiskt institut som har till uppgift att genom forskning och information förbättra den samiska befolkningens ställning socialt, rättslig t och ekonomiskt. De nordiska länderna har också ingått ett avtal o m samsändning av radioprogram och produktion av TV-program på samiska. pågår ett samarbete mellan , oc h med att ta fram ett förslag till en nordisk samekonvention. Det finns flera bilaterala avtal mellan och rörand e kulturutbyte. Ett sådant är en överenskommelse (SÖ 1960:5) om e n kulturfond som har som ändamål att ekonomiskt stödja strävanden att ök a kontakten mellan de båda ländernas kultur, näringsliv och folk.