sou · GLB3107 · 1998-01-01 00:00:00 — Av de elever som blir kvar på IV har många invandrarbakgrund. I utvärdering har gjorts vissa bearbetningar av SCB:s skolstatistik för att belysa elevströmmarna till och från IV. Enligt denn a statistik hade av de elever som återfanns på IV kommit från , kommit från tidigare IV och från nationella program. Övriga elever () hade året innan inte gått i gymnasieskolan. Till denna grupp hörde många elever på Introduktionskurs för invandrare. har undersökt var de elever som fanns på IV befann sig , dvs. Därvid visar det sig att de n största övergången från IV till ett nationellt pro gram (i regel ett program med yrkesämnen) gäller elever som kommit till IV direkt från (). Betydligt lägre övergång () har elever som kommit till IV från ett nationellt program. Andelen elever som efter IV helt lämnat gymnasieskolan är högst () beträffande elever som före IV gått på ett nationellt program och lägst () beträffande elever som kommit till IV direkt från . Skolver- kets undersökning visar inte vart de elever som lämnat gymnnasieskola n efter IV tagit vägen men det finns en antydan om att ett ökande antal elever söker sig till folkhögskola eller komvux. Den här refererade statistiken visar klart att IV fungerar bäst so m språngbrä da till ett nationellt program om eleven börjar på IV direkt efte r . Elever som först kommit in på ett nationellt program oc h misslyckats där för att senare övergå til l IV har tydligen sämre förutsättning- ar för att kunna få en fullständig gymnasieutbildning på ett nationell t program. SOU 1997:107 En gymnasieskola för envar - en fullständig utbildning för alla 161 Som tidigare nämnts gäller fr.o.m. /99 nya behörighetsbe - stämmelser för nationella och specialutformade program. Elever som int e uppfyller behörighetskraven får dock rätt att efter övergå till IV. Det är svårt att bedöma hur detta kommer att påverka elevantalet på IV. Det är enligt kommitténs uppfattning angeläget att det i varje kommun, där man bedömer att elevantalet på IV kommer att öka, finns en beredskap för att förstärka IV:s resurser i form av lokaler och personal. Intervjuerna visar klart att eleverna har en positiv syn på IV – även d e elever som i början varit negativa. Alla IV-elever känner sig inte som gymnasieelever även om de finns med i skolkatalogen och deltar tillsammans med de andra eleverna i gemensamma aktiviteter, t.ex. friluftsdagar och konserter. Rektorer och lärare är däremot övertygade om att IV-eleverna känner sig som gymnasieelever. IV-eleverna undervisas i stor utsträckning av lärare som dessuto m undervisar på nationella program. Rektorerna framhåller att rekryteringen av lärare till IV är en grannlaga uppgift. Speciallärare från finn s ofta med i lärarteamen. Samläsning mellan IV och nationella program är relativt vanligt föreko mmande. Detta gäller främst estetiska ämnen och A-kursen i Matematik. Praktikinslag erbjuds i regel IV-eleverna – i syfte att stärka deras självförtroende eller för att ge dem en välbehövlig paus. En vanlig t förekommande modell är t vå eller praktik . I andra fall har IV-eleverna hela praktikveckor. I undervisningen varierar gruppstorleken. Lärarna framhåller att grupperna inte får vara för stora men inte he ller alltför små med tanke på den sociala skolningen. Längre arbetspass är vanliga och det är viktigt att elever med kunskapsluckor får tid att slutföra sina uppgifter. I undervisningen ä r den personliga kontakten lärare-elev synnerligen viktig. Lektionerna inleds inte sällan med ett socialt samtal för a tt skapa denna kontakt. Eleverna på IV uppskattar den nära relationen mellan lärare och elev. En av de intervjuade eleverna har sagt: På IV är man en individ, på det nationella programmet var man bara en i mängden. Den på IV söker lärarna utröna elevernas kunskapsnivå . Vissa lärare använder test medan andra anser att en dialog lärare-elev ä r bättre. Analysen av elevernas förkunskaper bildar grunden för den fortsatta undervisningsplaneringen och eleverna känner sig delaktiga i denna plane- ring. Gymnasielärare, som undervisar i kärnämnen , beskriver hur de anpassat sin undervisning efter elevernas behov i betydligt större utsträckning på IV 162 En gymnasieskola för envar - en fullständig utbildning för alla än på övriga program. Lärare i yrkesämnen på IV har ofta redan erfarenhet av individualiserad yrkesundervisning. IV-lärarna har ett stort behov av samarbete med lärarkolleger. Arbetslag med lärare i yrkesämnen och andra ämnen är ofta förekommande. Elever med invandrarbakgrund vill bryta sin isolering och få kontakt med svenska elever. De underskattar ofta svårigheten att lära sig svenska . Motsättningar kan uppstå mellan elever från olika invandrargrupper och mellan elever på Introduktionskurs för invandrare och övriga IV-elever. I ett elevperspektiv kan IV vara en lämplig studiegång för elever me d stora kunskapsbrister från och sociala problem men också för elever som kommit in på fel program och elever som har speciella utbild- ningsönskemål samt för elever som gärna går på IV som förberedelse på ett nationellt program. För många elever innebär tiden på IV en startpunkt på vägen mo t utbildning. Enligt utvärdering lyckas verksamheten på IV i stor utsträckning med att ge eleverna stöd för fortsatt utveckling och utbildning. utvärdering säger knappast något om hur IV fungerar i kommuner som inte har några nationella program. I dessa kommuner medför en övergång från ett nationellt program till IV och vice versa ett byte a v utbildningsort och kommittén har ansett det intressant att undersöka o m detta försvårar elevernas övergång. Från kommitténs sekretariat utsändes en enkät till ett 40-tal kommuner som enligt skolstatistiken har IV men inget nationellt program. I undersökningen ingår inte kommuner som tillhör kommunalför- bund och kommuner som sänder sina IV-elever till annan kommun. Kommitténs enkätundersökning gäl ler 37 mindre kommuner. Antalet IV- elever varierar från 2 till 54. Antalet elever är i genomsnitt 23. Andele n elever som kommit direkt från till IV är , alltså någo t lägre än riksgenomsnittet (). Andelen invandrarelever är – att jämföra på IV i hel a riket /97. Övergången till nat ionella program efter IV synes vara större än i övriga kommuner. Det finns emellertid anledning att följa upp om de elever so m inte går över till nationellt program får någon fortsatt utbildning efter de t ettåriga individuella programmet. Undervisning ges framför allt i kärn ämnen men i vissa kommuner får IV- eleverna undervisning även i andra ämnen, bl.a. yrkesämnen, datakunskap, religionskunskap och musik. I en kommun ges undervisning i omvårdnad och i en annan i hemkunskap. I några kommuner får eleverna välja vissa kurser efter fritt val. I e n kommun erbjuds ridundervisning, i en annan kommun mediaundervisning och i två kommuner körkortsteori. SOU 1997:107 En gymnasieskola för envar - en fullständig utbildning för alla 163 Utmärkande för IV i dessa i regel mindre kommuner är en nära samver- kan med komvux, ofta i form av gemensamma undervisningsgrupper. Denna komvuxundervisning avser både grundskole- och gymnasiekurser. I en kom- mun sker samverkan med folkhögskolan på orten. I flera av kommunerna i kommitténs undersökning finns speciallärar e som undervisar på IV. I de flesta kommunerna finns adjunkter, i några få kommuner lärare som tidigare undervisat på mellanstadiu m eller lågstadium. Eleverna finns sällan på IV längre än ett läsår. I några enkätsvar påtalas svårigheten att på ett läsår kunna reparera kunskapsbristerna från grundsko- lan. I ett svar framhålls att det är viktigast att söka motverka eleverna s negativa inställning till studier över huvud taget. Gymnasieskolan är en skola för alla. Detta uttryck myntades redan under den gamla gymnasieskolans tid. Antalet intagningsplatser ökade successivt så att alla grundskoleelever som så önskade skulle kunna tas in i gymnasies- kolan. För hjälp till elever med studiesvårigheter skapades särskild a statsbidragsresurser för stöd- och specialundervisning. Även om den gamla gymnasieskolan kvantitativt sett var en skola fö r alla återstod mycket inre arbete för at t skolorna skulle kunna ge framför allt de svaga eleverna en meningsfull undervisning. Kommittén har i detta kapitel behandlat en mängd olika möjligheter som gymnasieskolan kan använda för att hjälpa elever som har studiesvårigheter. Det kommittén vill säga med detta är att möjligheterna finns men att de inte alltid utnyttjas. 164 En gymnasieskola för envar - en fullständig utbildning för alla ambitioner är höga när det gäller att ta emot hela årskullen i gymnasieskolan. går direkt till gymnasieskolan från och börjar av annan sysselsättning. Det är en större andel av årskul len som slutför gymnasieskolan än som togs in i gymnasieskolan . Dessutom slutför n u flertalet en treårig utbildning. Detta är en avsevärd förbättring av gym- nasieskolans resultat. Kommittén menar att ambitionen nu måste höj as till att se till att alla elever kommer ut efter fullföljd gymnasieutbildning. Gymnasieskolans resultat är redan nu bra vid en internationell jämförelse. Kommitté n anser dock att det kan bli bättre om skolorna – och kommunerna – utnyttjar de möjligheter som den nya gymnasieskolan ger. Uppmärksamheten har alltför ensidigt riktats mot betygen. Gym - nasieskolan har också andra mål, t.ex. att ge alla ungdomar möjlighet till en harmonisk och allsidig utveckling och att utveckla förmågan att arbeta självständigt och tillsammans med andra. De kunskaper som anges i läroplanens övergripande mål är de som arbetsgivare sätter främst men som inte framgår av elevernas betyg. Hur eleven uppträder i olika situationer bör tas upp i utvecklingssamtal mellan lärare och elev. Kommittén redovisar uppgifter om betygsresultat som ett urval elever fått efter fem terminers studier. Officiell statistik över slutbetyg enligt det nya betygssystemet är tillgänglig först . SOU 1997:107 En gymnasieskola för envar - en fullständig utbildning för alla 165 Efter fem terminers studier har i genomsnitt av eleverna fått Icke godkänd i kärnämneskursen Svenska A, i Engelska A, Idrott och hälsa samt Religionskunskap A och i Matematik A. Betygen skiljer sig dock avsevärt mellan olika program. På program med stor andel Icke godkända betyg i kärnämneskurser är elevantalet lågt och skolorna borde kunna öka ansträngningarna at t finna lämpliga åtgärder för det fåtal elever det är fråga om. Kommittén vill särskilt fästa uppmärksamheten på följande punkter. 1.Det är viktigt att svarar mot de höjda ambitionerna. Om detta inte sker kommer individuella programmet att få ta emot en ökad andel elever. 2.Samarbetet mellan och gymnasieskolan bör öka. 3.Individuella programmet fungerar bäst som språngbräda till nationellt program om eleven börjar direkt efter . Elever på in - dividuella program bör få tillgång ti ll kurser som de kan få tillgodoräkna då de övergår till ett nationellt eller specialutformat program. 4.Elever som har studiesvårigheter bör uppmärksammas tidigt och få stöd i en form som passar dem såsom * stödundervisning och specialundervisning, * utökning av undervisningstiden i hela eller delar av utbildningen, dvs. * ny genomgång av kurs. 5.Det är bättre att elever lämnar ett ämne där de har avsevärd a svårigheter än att de avbryter hela sin gymnasieutbildning, s.k. reducerat program. 6.För att eleverna skall ha intresse och engagemang för en kurs är det viktigt att de får vara med och diskutera uppläggning och innehåll. 7.Arbetsformerna måste syfta till att eleverna ser sammanhang och värdet av kunskaper i olika ämnen. 8.Lärarna har fått för lite möjlighet att diskutera med varandra och på så sätt tillsammans och genom varandras exempel utveckla arbets- formerna. 166 En gymnasieskola för envar - en fullständig utbildning för alla Betygsfördelning på Barn- och fritidsprogrammet Betygsfördelning på Estetiska programmet SOU 1997:107 En gymnasieskola för envar - en fullständig utbildning för alla 167 168 En gymnasieskola för envar - en fullständig utbildning för alla Betygsfördelning på Samhällsvetenskapliga programmet Denna kommitté tillsattes för att följa utvecklingen i gymnasieskolan inom ett antal områden som räknas upp i de direktiv, som två regeringar beslutat om. En sammanfattning av direktiven finns i kapitel 2, Arbetet i kommittén. Direktiven återfinns i sin helhet i bilaga 1 och 2. Gymnasiereformen, som beslutades , var en nödvändi g förändring för att gymnasieskolan dels skulle kunna utbilda för aktuella krav på kompetens, dels bidra till en fortsatt utveckling i landet. Motiven fö r reformen står således att finna i de förändringar som inträffat på arbetsmar- knaden, i samhällslivet och i människors levnadsvillkor och privatliv. Den struktur som den nya gymnasieskolan fick grundades på bedömningen at t takten i förändringarna skulle öka. Goda kunskaper blir än mer nödvändiga – för alla – i en värld dä r kunskaperna ständigt förändras. En generell bas av solida kunskape r underlättar den specialisering och omspecialisering som kommer att bli vanlig i arbetslivet. Medborgarrollen i ett modernt samhälle kräver goda kunskaper om individen skall kunna delta i den demokratiska processen och medverka i det offentliga samtalet. Den sociala rollen, dvs. rollen som förälder, som barn till åldrand e anhöriga, som livskamrat och som vän, innebär också att man behöve r kunskaper för att fungera på ett bra sä tt och för att kunna stödja dem som på olika sätt står en nära. Gymnasiereformen hade det tredubbla syftet att höja de enskild a individernas kompetens och ge alla en grund för ett livslångt lärande, att höja befolkningens kompetens och att bidra till ekonomisk tillväxt i riket. Självfallet är de tre beroende av varandra, ja varandras förutsättning. Kommittén konstaterar att man vid utformningen av dagens gymnasies- kola valt en struktur som prioriterar bredd i kompetensen framför sma l specialisering och som ger möjlighet till förändring och flexibilitet i förhållande till nya krav. Förändringar sker allt snabbare i samhället oc h gymnasieskolan måste kunna möta dem. Den nya gymnasieskolan ersatte gymnasieskolan enligt läroplan, som – med undantag av vissa inspirerande försöksverksamheter – varit en relativt stillastående skolform . En reformering av gymnasies- kolan var både nödvändig och brådskande. både skolformens struktur och innehåll. Den genomfördes med att den förändrade styrningen av skolan ställde krav på nya arbetsformer i skolan. Också personalens anställningsvillkor ändrades. Skolan är största arbetsplats. skulle de största för ändringarna någonsin genomföras inom gymnasieskolan. Som framgår av vårt första delbetänkande stördes genomförandet av en serie omständigheter – styrdokumenten var provisoriska, det fanns inget nytt betygssystem, ingen information från centralt håll, byte av regering och central skolmyndighet – då reformen drogs igång av entusiastiska kommu- nalpolitiker, skolchefer och rektorer. Den fyraåriga starttiden blev i själva verket . De första kommunerna starta de 1992 och resten 1993. Om alla i stället hade väntat till 1994 hade de kunnat börja med ny läroplan, ny a programmål, kursplaner, nytt betygssystem osv. Eleverna har känt sig som försökskaniner när bestämmelser inte har funnits, såsom antagningsbes- tämmelserna till högskolan, eller varit okända av lärarna. Vi kritiserar självfallet inte kommunerna för att de var snabba att införa en modern gymnasieskola, tvärtom. Kommittén menar emellertid att en så stor reform som gymnasiereformen inte borde ha beslutats med en så överoptimistisk tidplan och att mycket av svårigheterna kan hänföras til l detta. Som kommittén skrev i det första delbetänkandet har gymnasiereformen varit framgångsrik i de organisatoriska avseendena, dvs. avvecklingen av linjer och specialkurser och införandet av programmen samt förlängningen av yrkesutbildningen. Praktiskt taget hela årskullen ungdomar går i gymnasieskolan, vilket i en internationell jämförelse är mycket bra. Detta är en stor framgång både för reformen och kommuner och landsting so m genomfört den. medför det en del problem. Det finns elever som går i gymnasieskolan för att det inte finns andra alternativ. Deras motivation för att gå i gymnasieskolan är låg. Det är framför allt dessa elever som har studiesvårigheter och får låg a betyg. Det är i huvudsak dessa elever som den allmänna debatten handlar om. Det är särskilt för dessa elever som skolorna behöver utnyttja de många möjligheter i undervisningen som den nya gym- nasieskolan ger. Ett av de viktigaste inslagen i gymnasiereformen är elevinflytandet. Det fungerar relativt tillfredsställande när det gäller val av utbildning me n inflytandet över upplä ggningen av undervisningen är svårare att få till stånd överallt. Eftersom de första eleverna som gått i en gymnasieskola med ny a måldokument och betyg gått ut gymnasieskolan har det än s å länge inte varit möjligt att utvärdera hur ungdomar ser på sin gymnasieut - bildning när de kommit ut i det reguljära arbetslivet eller till högskolan. Det är angeläget att sådana uppföljning ar och utvärderingar görs så att komman- de över syner kan dra nytta av resultatet av dem. De mindre utvärderingar som finns visar dock att eleverna är nöjda med det program de valt och den kunskap de fått där. Det finns emellertid tecken på att den socialt betingade synen på olika program som olika fina består eller t.o.m. ökar. När det gäller personlighetsrelaterade förmågor såsom att kunn a samarbeta med andra, vara flexibel, ta initiativ, hitta nya lösningar, var a serviceinriktad och tro på sin egen förmåga har de som gått på program med yrkesämnen en mera positiv bild av hur gymnasieskolan påverkat dem än vad de som gått Samhällsvetenskaps- eller Naturvetenskapsprogrammen har. Det har kommit in elevgrupper i gymnasieskolan som behöver mera stöd som undervisningsresurserna i genomsnitt per elev har minskat. Politikerna har haft ambitioner att införa den nya gymnasieskolan snabbt – och dessutom på ett 40-tal nya orter – men sedan har ansvaret för de t praktiska genomförandet i många fall kommit att falla helt på rektor oc h lärare. Svenska gymnasielärare har inte såsom de norska fått fortbildning oc h möj lighet att diskutera vad gymnasiereformen ställer för krav på dera s arbete. Som kommittén också noterat ledde bristen på information infö r reformen till att många av dem som hade en roll i genomförandet inte kände till motiven för reformen. Detta har , Skolverke t och tillsammans sökt råda bot , en insats som enligt kommitténs uppfattning hade fått större genomslag om den skett inför reformstarten. Lärarna har ställts inför stora utmaningar i form av ny läroplan , programmål, kursplaner som är skrivna på nytt sätt, nytt betygssystem och i många fall nya elevgrupper. Alla lärare har inte heller haft kännedom om motiven för och tankarna bakom reformen. Det finns exempel på lärare som visserligen känner till reformen men som inte accepterar den. Det finns också lärare som i den nya läroplanen finner bekräftelsen på att de arbetar på rätt sätt – man brukar säga att en bra reform tar upp det som de mest progressi- va lärarna redan gör. Det finns också lärare – allt fler – som ser reforme n som en möjlighet att förnya arbetsformerna i skolan på ett sätt som båd e eleverna och de själva känner stimulerande. Samarbetet mellan lärare ansågs till en början vara svårare än i d en gamla gymnasieskolan. Bl.a. som en följd av det nya betygssystemet har kontakterna mellan lärare inom samma ämne ök at; kontakterna mellan lärare inom olika ämnen och skolor tilltar. Den verkliga utvecklingspotentialen finns i de skolor där lärare i yrkesämnen och lärare i kärnämnen samarbetar. Goda kontakter mellan skola och arbetsliv är en förutsättning för at t utbildningen på program med yrkesämnen skall fungera. I vissa fall finns det goda kontakter. I andra fall finns det utrymme för förbättringar – både från arbetslivets och skolans sida. Kommittén menar att kvalitetssäkring a v yrkesutbildningen – i vilken både skolan och arbetslivet engageras – skulle på ett verksamt sätt kunna bidra till en utveckling av yrkesutbildningen. Också för utbildningen på Samhällsvetenskaps- och Naturvetenskapspro - grammen liksom det Estetiska programmet skulle det behöva utvecklas e n kvalitetssäkring som engagerar inte enbart skolan utan också det omgivande samhället och avnämarna. Kvalitetssäkring förutsätter uppfölj - ning och utvärdering, som emellertid är bristfällig. Den svenska gymnasiereformen åtföljdes av extra statliga resurser fö r genomförandet av reformen, 500 milj. kr. Trots detta är det beståend e intrycket att gymnasiereformen genomförts av resursknapphet. Undervisningsresurserna har också minskat något i förhållande till övrig a resurser. Det har dock inte skett några egentliga besparingar på gymnasies- kolans totala kostnader. Kommunerna har genomfört gymnasiereforme n då de haft en krympande ekonomi och ökade åtaganden genom stora barnkullar, flera äldre och hög arbetslöshet. Resursknappheten ha r ibland åberopats som en förevändning för att inte pröva en del av d e möjli gheter som den nya gymnasieskolan innehåller – möjligheter som i slutänden inte behöver medföra ökade kostnader. Den ö kade kommunala friheten med åtföljande skillnader mella n kommuner och mellan skolor är synlig också i förverkligandet av gymnasie- reformens idéer. Vissa skolor – eller delar av skolor – har hunnit långt i förverkligandet. I andra fall är d et en bit kvar. Kommittén har konstaterat att genomför andet gått smidigare i de skolor, som deltagit i någon av de för söksverksamheter som föregick reformen, särskilt ÖGY-försöken . Kommittén menar att man måste acceptera att en så omfattande reform tar tid att genomföra fullt ut överallt. En skolreform är inte färdig en gång för alla. Den nya gymnasieskolan har den flexibilitet som gör det möjligt att införa förbättringar utan att ma n behöver bryta upp hela gymnasieskolan och ersätta den med något helt nytt. Det har också gjorts smärre förändringar inom den ny a gymnasieskolan. Den gymnasieskola som vi kallar ny, fick sina grunddrag . Propositionen Växa med kunskaper – om gymnasieskolan och vuxenutbild- ningen – lades fram och fattade beslutet om den nya gymnasieskolan . Det har således gått sex – seda n reformen utformades. Det kan nu vara dags, som regeringens utvecklingsplan anger, att utveckla gymnasieskolans nuvarande struktur genom en översyn av utbudet av nationella program och deras grenar. Det har hänt mycket under de år som gått sedan beslutet om den nya gymnasieskolan togs. Översynen bör också om möjligt bedöma såd ana kommande förändringar som bör påverka g ymnasieelevers utbildning. Ungdomens IT-råd1 identifie- rar tio tidens tecken som ligger till grund för den kommande samhällsom - vandlingen, nämligen nätverkandet, tjänstesektorns expansion, rörligheten, skapa sina egna jobb, det ekologiskt bärkraftiga samhället, hierarkins fall , dynamik i samhällsprocesserna, voice – exit2, det livslånga lärandet och lokalt + globalt = glokalt. En översyn av gymnasieskolans struktur är en grannlaga uppgift so m kräver noggranna överväganden och konta kter med företrädare för samhälls- sektorer och branscher. Kommittén har inte haft i uppdrag att lägga fra m förslag till ny struktur för gymnasieskolan. En förändring av gymnasiesko- lans struktur av program och grenar bör knyta an till följderna av de stor a förändringar i samhället som skett. Ett förslag bör bygga på noggrann a analyser, vilket kommittén varken haft tid eller i uppdrag att utföra . Kommittén har i sina tidigare betänkanden tagit upp några faktorer som bör beaktas vid en översyn av program och grenar. Dessa har upprepats i kapitel 5. Det är väsentligt att gymnasieskolan kan utvecklas och förändras i takt med utvecklingen i samhället. Detta innebär att gymnasieskolan måste vara öppen mot samhället. Gymnasieskolan skall ge ungdomar kunskaper och självförtroende så att de kan bidra till utvecklingen av samhället.