sou · GLB3107 · 1998-01-01 00:00:00 — anges att området utmärks a v osäkerhet. Tre bristområden inom det tekniska området har ett visst intresse med tanke på studievägsstrukturen i nya gymnasieskolan: –CNC/NC-operatör Inom dessa tre områden fanns nämligen i den gamla gymnasieskolan särskilda påbyggnadsutbildningar utan motsvarighet i den nya gymnasiesko- lan. Inom området administration, ekonomi och socialt arbete är det f.n. brist på säljare, marknadsförare och revisorer. 1992 var tillgången på högskolee- konomer och gymnasieekonomer god. I sammanhanget bör nämnas at t antalet elever på Ekonomisk gren på Samhällsvetenskapsprogrammet var 8 775 elever i årskurs 2 medan antalet intagningsplatser på E-linjen i den gamla gymnasieskolan var 13 924. Vad gäller socialt arbete är det brist på socialarbetare/kuratorer och psykologer. 1992 utmärktes dessa områden av god tillgång på utbildade. Inom vårdområdet är det f.n. många uppsägningar av personal. s detta är det brist på läka re och sjuksköterskor med specialistkompetenser. Vad gäller sjuksköterskor i allmän sjukvård och läkare var tillgången 1992 god. Sjukgymnaster är ett bristområde medan tillgången p å nyexaminerade sjukgymnaster 1992 betecknades som god. är det brist på apotekare – 1992 var tillgången god. För flera lärarkategorier (klasslärare och ämneslärare i naturvetenskap, teknik och språk) gäller att såväl 1997 som 1992 utmärks av brist p å utbildade. Exemplen ovan är långtifrån heltäckande men vi sar ändock ganska tydligt att arbetsmarknaden har genomgått radikala förändringar . Svårigheterna att förutsäga arbetsmarkna dens behov av utbildade inom olika yrken är ett motiv för att uppmana ungdomar att välja utbildning efter egna intressen och inte enbart låta sig vägledas av arbetsmarknadsprognoser. Ungdomars val av utbildning 83 5.4Eleverna väljer program och gren När eleverna i sista årskurs söker till gymnasieskolan har d e att välja mellan 13 olika program med yrkesämnen, Estetiska programmet (ES), Naturvetenskapsprogrammet (NV), Samhällsvetenskapsprogrammet (SP), Specialutformade program () och Individuella program (IV). Elevantalet i dessa program framgår av följande tabell. Totala elevantalet och elevantalet i årskurs 1 på gymnasieskolans program Barn- och fritid (BF) Bygg (BP) 7 746 El (EC) Energi (EN) Estetiska (ES) Fordon (FP) Handel och administration (HP) Hantverk (HV) Hotell och restaurang (HR) Industri (IP) Livsmedel (LP) Medie (MP) Naturbruk (NP) Naturvetenskap (NV) Omvårdnad (OP) Samhällsvetenskap (SP) Individuella (IV) 5.4.2Studievägsutbudet i riket och i länen Kommittén har ansett det angeläget att studera hur studievägsutbudet – i riket och i regioner – påverkats av att den statliga styrningen av gymnasies- kolans lokalisering och dimensionering upphört. 84 Ungdomars val av utbildning upprättar med hjälp av SCB:s dataresurser en komplett skolstatistik som bl.a. visar antalet elever på alla program och grenar i alla kommuner. Statistiken har genom varit tillgänglig för kommittén. Ett problem är den stora mängden data som finns disponibel för en studie av utvecklingen under läsåren 1993/94–1996/97. Enligt rapporter9 har antalet gymnasieskolor förändrats enligt följande. Antal kommuner, gymnasieskolor och elever Det framgår av tabellen att det var som de flesta ny a gymnasieskolorna startade. Några av dessa var tidigare filialskolor till en gymnasieskola i en annan kommun. har även tillkommit ett antal fristående gymnasieskolor som i de flesta fall finns i kommuner med äldre gymnasieskolor. Som exempel kan nämnas att antalet fristående gymnasieskolor (inkl. riksinter - natskolor) var 33 och 70 . I publikationer10 finns statistik över antalet kommuner och gymnasieskolor som har ett visst program. Den följande tabellen visar hur många kommuner som anordnat de olika programmen läsåren 1994/95, 1995/96 och 1996/97. 9Beskrivande data om skolverksamheten 1994 (nr 52), 1995 (nr 75), 1996 (nr 107) 10Skolan i siffror 1995 (nr 74) 1996 (nr 103), 1997 (nr 130) Ungdomars val av utbildning 85 Utbildningsutbudet i riket (program) Barn- och fritid (BF) Bygg (BP) El (EC) Energi (EN) Estetiska (ES) Fordon (FP) Handel och administration (HP) Hantverk (HV) Hotell och restaurang (HR) Industri (IP) Livsmedel (LP) Medie (MP) Naturbruk (NP) Naturvetenskap (NV) Omvårdnad (OP) Samhällsvetenskap (SP) Individuella (IV) Tabellen visar att för sju program (BP, EC, EN, FP, HP, LP och IV) är antalet kommuner som anordnar programmet relativt stabilt . Åtta andra program (BF, ES, HV, H R, MP, NV, SP och ) har nyetablerats i ett antal kommuner. För Industriprogrammet (IP ) gäller att antalet kommuner som anordnar programmet ökade och därefter har varit stabilt. För Omvårdnadsprogrammet (OP) gäller att antalet kommuner minskat med fem och för Naturbruks- programmet (NP) med två. I den följande tabellen visas hur anordnandet av grenar förändrats under de tre presenterade åren. 86 Ungdomars val av utbildning Utbildningsutbudet i riket (grenar) Ungdomars val av utbildning 87 I många fall är antalet kommuner som anordnar grenen lågt under de t första året men högre under de båda följande åren. Detta beror i många fall på att programmet infördes och att grenarna redovisas först . Som framgår av tabellen uppvisar de allra flesta grenarna en öknin g . Markanta ökningar uppvisar följande grenar: Konst oc h formgivning (ES), Musik (ES), Restaurang (HR), Information och reklam (MP), Naturvetenskap (NV), Teknik (NV), Ekonomisk gren (SP), Humanis- tisk gren (SP) och Samhällsvetenskaplig gren (SP). har några grenar minskat, bl.a. Flygteknik (FP), Textil och konfektion (IP), Tryckmedia (MP), Omvårdnad och Tandvård (OP). En bidragande orsak till att det totala studievägsutbudet ökat unde r perioden –1996 är ökning en av antalet elever som lämnat , vilket följande tabell visar. Antal elever som lämnat Enligt en prognos lämnar 98 642 elever . Det statistiska material som framlagts ovan gäller hela riket. I följand e tabell redovisas studievägsutbudet i rikets län 1987, 1994 och 1997 . Uppgifterna avser med programmen närmast jämförbara studie- vägar (linjer och specialkurser) i den gamla gymnasieskolan. 88 Ungdomars val av utbildning uppgifter avser det verkliga utbudet av program /95. Uppgifter- na om 1997 är hämtade ur den s.k. Röda boken som av ser planerade program inför /98. Samtliga uppgifter har ko mmittén fått från . Studievägsutbudet (antal program) i samtliga län Som framgår av tabellen finns det en tendens att utbudet av program i de flesta länen är ökande g enom att många kommuner planerar för en utökning av antalet program till /98. Inte minst gäller detta län där flera kommuner som inte hade gymnasieskola inrättat en sådan. Som nämnts gäller siffrorna planerade program. Man kan förmoda att inte alla kommer till stånd om antalet sökande blir lågt. Risken för detta är Ungdomars val av utbildning 89 relativt stor eftersom antalet elever som lämnar är drygt 2 000 lägre än föregående år. Kommittén har med hjälp av ovanstående statistik sökt bedöma hu r studievägsutbudet i gymnasieskolan förändrats genom att den statlig a styrningen upphört. Kommittén konstaterar att studievägsutbudet totalt sett i hela riket och i de flesta regioner/län öka t . Många nya gymnasieskolor har tillkommit, men gymnasieskolor på äldre gymnasieorter som på grund av nyetableringar i regionen fått ett minskat elevunderlag har mera sällan avvecklat något program i gymnasieskolan. Däremot har antalet klasser, framför allt på Samhällsvetenskapsprogra mmet och Naturvetenskap- sprogrammet, minskat i dessa gymnasieskolor. Enligt kommitténs uppfattning har avvecklingen av den statliga styr- ningen av gymnasieskolans lokalisering och dimensionering bl.a. fått till effekt att utbudet av studievägar har ökat . Denn a ökni ng gäller både i hela riket och i de olika länen. Konkurrensen mella n gamla och nya skolor genom tillkomsten av nya gymnasieskolor i ett 40-tal kommuner har således endast i ringa grad påverkat utbudet i riket och i regionerna. Kommunerna är skyldiga att anpassa antalet platser på gymnasieskolan s program och grenar med hänsyn till elevernas önskemål (skollagen 5 kap . 5 §). Ett mått på hur kommunerna lyckas tillgodose elevernas önskemål är andelen elever som kommit in på sitt förstahandsval av program. Skolstatis- tiken11 visar att denna andel varierar starkt mellan kommunerna i riket. Andelen sökande som tagits in på sitt förstahandsval är i genom- snitt för samtliga kommuner 12. Andelen varierar från till . Den högs ta siffran () gäller kommun. Många kommuner har andelar . Den lägsta noteringen () gäller kommun . Låga andelar finns i fem andra kommuner (, , , och Hjo). Något direkt samband mellan kommunens storlek och andelen tillgodosedda förstahandsval finns knappast men många kommuner med mindre än 5 000 invånare har i högre grad kunnat tillgodose elevernas första handsval. Detta kan bl.a. bero på att man i mindre kommuner varit 11Skolan; Jämförelsetal för sk olhuvudmän, årsrapport , nr 106 12Skolan; Jämförelsetal för skolhuvudmän, delrapport , s rapport nr 129 90 Ungdomars val av utbildning angelägen att anpassa sitt utbildningsutbud såväl efter elevernas önskemål som behovet av utbildad arbetskraft i kommunen och regionen. En annan förkl aring kan vara att eleverna rättat sina önskemål efter de utbildninga r som finns på hemorten. Andelen förstahandssökande varierar mellan gymnasieskolans olik a nationella program. Följande diagram, som bygger på rappor- ter13, visar hur denna andel förändrats 1996. Programmen är ordnade efter andelen intagna på förstahandsval hösten1995. (Uppgifterna beträffande är preliminära.) Andel intagna på förstahandsval (%) på nationella program Som framgår av diagrammet har andelen förstahandssökande ökat bl.a. för de båda program (IP och EN) som hade de lägsta andelarn a förstahandssökande. Kommittén anser detta positivt men upprepar sitt för- slag från det andra delbetänkandet om en kontinuerlig granskning av program med låg andel förstahandssökande. Kommittén gör den bedömningen att andelen elever som kommer in på sina förstahandsval är väl tillgodosedd i de flesta kommuner. 13 Beskrivande data om skolverksamheten 1996 (nr 107) Ungdomars val av utbildning 91 med en låg andel behöver överväga förändringar i utbildningsutbudet eller andra åtgärder. Samverkan med andra kommuner inom regionen kan förbättra elevernas valmöjligheter. 5.4.4Vad styr elevernas val? I föregående avsnitt av detta kapitel har kommittén beskrivit två faktore r som påverkar elevernas val till gymnasieskolan, nämligen kommunernas utbildningsutbud och arbetsmarknaden. Varje kommun bestämmer själv sitt utbildningsutbud med hänsyn til l elevernas val. Kommunerna har också ansvar för att informera om utbild - ningar både i den egna och i andra kommuner. Arbetsmarknaden påverkar elevernas val. Att program som Bygg- programmet (BP) och Omvårdnadsprogrammet (OP) har färre sökande ä n föru t är troligen en följd av att ungdomarna känner till de nuvarand e problemen med att få arbete inom dessa områden. Dagens ungdomar ä r större massmediekonsumenter än tidigare generationer och får på det sättet information även om arbetsmarknaden. Sådan information ges också a v branschorganisationer. I den i avsnitt 5.3.1 omnämnda utvärderingsrapporten om syo-verksam- heten framhålls att elevernas val av program i gymnasieskolan främst ä r beroende av tre faktorer, betyg, social bakgrund och kön. Betygen i har stor betydelse för elevernas val av utbildning i gymnasieskolan, något som också ett antal undersökningar vid universitet14 visat. Grundskolebetygen har också stor betydelse för beslutet att fortsätta i högskolan. När eleverna väljer program kan syo-funktionären ge dem upplysning om vilka genomsnittsbetyg som krävdes för att tas in på de olika programmen. Att elevernas sociala bakgrund har stor betydelse för valet mella n yrkesinriktad eller studieförberedande utbildning visar flera undersökningar, bl.a. den som gjorts av Arbetsgruppen för ökad rekrytering till gymnasiesko- lans industriprogram15. I områden med större andel föräldrar med eftergym- nasial utbildning har en hög andel elever valt Naturvetenskapsprogrammet (NV) och Samhällsvetenskapsprogrammet (SP). 14Kjell Härnqvist, Den sociala selektionen till gymnasieskola och högskola (rapport nr 1993:10, ). Rekryteringen till teoretisk gymnasieutbildning (paper presenterat vid , ) 15Ökad rekrytering till gymnasieskolans industriprogram (Ds 1996:53) 92 Ungdomars val av utbildning Elevernas kön har betydelse för valet av program i gymnasieskolan. Ett flertal program är antingen pojk- eller flickdominerade. Kommittén har tidigare behandlat jämställdheten i den nya gymnasieskolan 16. De senaste uppgifterna om könsfördelningen inom gymnasieskolans program framgår av följande diagram. Andel kvinnor på de nationella programmen Diagrammet visar att könsfördelningen är mycket ojämn på vissa program, i synnerhet de som av tradition varit pojkutbildningar (BP, EC, EN, FP). I de utbildningar som av tradition varit kvinnliga har det skett en viss utjämning. I tre program (LP, NP och NV) har andelen kvinnor ökat . Det är önsk värt med en jämnare könsfördelning inom olika utbildningar i gymnasieskolan, såväl för utbildningens kvalitet och elevernas trivsel som för arbetsmarknaden. Motivet är bl.a. att det är en fördel med både kvinnliga och manliga anställda inom olika delar av arbetslivet eftersom kvinnor och män har olika erfarenheter och prioriteringar. De diskussioner som detta föranleder på en arbetsplats kan leda till att verksamheten utvecklas. 16 Kapitel 5 i Den nya gymnasieskolan - steg för steg, SOU 1997:1 Ungdomars val av utbildning 93 Den fö rsta förutsättningen för en jämnare könsfördelning inom utbild - ningar och yrken är utformningen av utbildning och yrken. Programstruktu- ren i gymnasieskolan är beroende av hur arbetsmarknaden ser ut. Vilken utbildning de arbetssökande har påverkar s teg för steg arbetsmarknaden. Det kan uppstå ett glapp mellan arbetsmarknadens krav på ny kunskap hos d e arbetssökande och utbildningars struktur och innehåll. Om de utbildade på grund av sin kompetens – eller sina personliga förutsättningar – int e motsvarar arbetsmarknadens förväntningar kan de få svårt att få arbete . Detta kan sägas ha varit fallet med de få flickor som gått igenom e n traditionellt manlig utbildning i gymnasieskolan och som haft svårt att få arbete inom yrket. Även om det är eleverna som väljer utbildnin g så måste man inse att valet är beroende av vilka utbildningar som finns och vilka möjligheter som står öppna efter utbildningen. Kommittén vill här åter lyfta fram att jämställdhet inte enbart får handla om jämn könsfördelning. Skollagens bestämmelse om att de som verka r inom skolan skall främja jämställdhet mellan könen tar sikte på arbetet i skolan. Kommittén anförde i sitt andra delbetänkande 17: Det viktigaste målet med skolans jämställdhetsarbete är att få undervis- ningen att till innehåll och uppläggning spegla både manliga och kvinnliga perspektiv. Det gäller således inte att undervisa om jämställdhet utan med jämställdhet. Man måste organisera och genomföra undervisningen me d hänsyn till de olikheter som finns mellan flickors och pojkars erfarenheter. Jämställdhet måste ses som en pedagogisk fråga. I det avseendet är det således lärarna som avgör om flickor och pojkar får en jämställd utbildning. Som kommittén påpekade i sitt andra delbetänkande har de nationell a programmen olika utformning beträffande elevernas möjligheter att välj a kurser. I vissa program med yrkesämnen (t.ex. BP, EC, FP, NP och IP) finns ett stort antal valbara kurser medan andra program (t.ex. LP och OP) har ett mycket begränsat antal valbara kurser. Inom Samhällsvetenskapsprogram- met finns valbara kurser endast på Ekonomisk gren. Naturvetenskapspro- grammet har inga valbara kurser. I gymnasieskolan finns fyra program (BF, HP, HV och NP) som saknar grenindelning. För att eleverna på dessa program skall kunna få sina studier 17 Den nya gymnasieskolan - steg för steg; Kapitel 5 Jämställdheten i den nya gym- nasieskolan 94 Ungdomars val av utbildning inriktade mot ett visst yrkesområde måste de välja ett antal kurser (et t kurspaket). På liknande sätt är det inom grendelade program med yrkesäm- nen genom val av kurser möjligt att ytterligare profilera utbildningen mo t vissa yrkesområden. Inom Byggprogrammet (BP), som har mer än hundra valbara kurser, kan profilering genom val av kurser ske t.ex. på gren Hus och anläggning mot bl.a. Byggteknik eller Anläggningsmaskinteknik och på gren Måleri mot bl.a. Byggteknik eller Lackeringsteknik. När eleverna väljer till gymnasieskolan bör de få information om vilk a valbara kurser som ger en viss yrkesprofilering. Den elev som väljer ett program med många valbara kurser bör få veta vilka profileringar som ä r möjliga att få i hemkommunen eller samverkansområdet. Regeringen säger i sin utvecklingsplan att en översyn skall göras a v utbudet av nationella program och deras grenar. Därvid bör – vilke t kommittén föreslog i sitt andra delbetänkande – elevernas val av kurser på Samhällsvetenskapsprogrammet och Naturvetenskapsprogrammet uppmärk- sammas. I remissyttranden över kommitténs andra delbetänkande anser viss a kommuner att grenar med få elever bör slopas och ersättas med kurspaket. Enligt kommitténs mening förutsätter en sådan förändring att elevernas rätt att välja kurser stärks. I annat fall får eleverna sämre valmöjligheter än eftersom en nationell gren är sökbar för alla elever. Kommittén anser därför att elevens rätt att få sina kursval tillgodosedda bör stärkas genom e n bestämmelse i skollagen. Kommittén återkommer till denna fråga. I de flesta gymnasiekommuner har eleverna goda möjligheter att välj a kurser inom det individuella valet, som omfattar 190 gymnasiepoäng. I vissa gymnasiekommuner finns ett omfattande kursutbud som kan omfatta både kurser som ger möjlighet till fördjupning i ämnen och kurser som ä r hobbyinriktade. I vissa kommuner rekommenderar man eleverna att välja kurser som kan ge särskild behörighet till högskolan. Ett exempel är at t elever på program med yrkesämnen får läsa ytterligare matematikkurse r utöver kärnämneskursen. Kommittén har i kapitel 4 Styrningen av gymnasieskolan föreslagit at t regeringen i samband med en kommande översyn av timplanen bedöme r möjligheten att öka utrymmet för elevernas individuella val. 5.6Eleverna går vidare till högskolan Ungdomarnas intresse för att studera vid universitet och högskolor ökar. Av dem som avslutade någon linje i den gamla gymnasieskolan 1980/81 började i högskolan. För de elever som gick ut gymnasieskolan 1990/91 var Ungdomars val av utbildning 95 går i genomsnitt av gymnasieskolans elever vidare till högskolan. Andelarna skiftar mellan landets kommuner . Övergången är i r egel hög i storstäder med förorter och högst i universitets- städer. Bland kommunerna finns det inget klart samband mellan stor andel som fullföljt gymnasieskolan och som övergått till högskolan. Det finns flera orsaker till att övergången från gymnasieskolan til l högs kolan ökar. Till orsakerna hör den stora ö kningen av högskoleplatser och större efterfrågan på arbetsmarknaden av högskoleutbildade. Följande tabell 18 visar övergången från gymnasieskola till högskola. Ungdomars övergång från gymnasieskola till högskola Andel (%) gymnasieelever Övergången till högskolestudier har alltid var it högst bland dem som gått s.k. studieförberedande utbildning och betydligt lägre för dem som gåt t tvåårig yrkesinriktad linje (). Något högre () var övergången /91 för dem som gått treårig yrkesinriktad linje inom ÖGY-försöken. Vid en förfrågan 19 till de elever som avslutade sina gymnasiestudier /95 hade bestämt sig för att söka till högskolan och kunde tänka sig att kanske göra det. Endast var fjärde man och var tionde kvinna uppgav att de inte var intresserade. Den högsta andelen högskoleintresserade finns fortfarande bland d e ungdomar som gått Naturvetenskapsprogrammet eller motsvarande linje () och Samhällsvetenskapsprogrammet eller motsvarande linje (). Nästan hälften av eleverna på Omvårdnadsprogrammet och av eleverna på Barn- och fritidsprogrammet och Medieprogrammet hade 18Skolan i siffror 1995 (nr 74), 1996 (nr 103), 1997 (nr 130) 19Gymnasieungdomars intresse för högre studier, enkätundersökning (SCB U 80 ) 96 Ungdomars val av utbildning bestämt sig fö r att söka till högskolan. kunde tänka sig att göra det. På Estetiska programmet ha de av eleverna bestämt sig för att söka till högskolan. På övriga program med yrkesämnen hade a v eleverna bestämt sig för att söka till högskolan och kunde tänka sig det. Dessa uppgifter visar att det finns en avsevärd ökning a v intresset för högskolestudier bland eleverna på program med yrkesämnen , något som bör kunna bidra till att minska den sociala snedrekryteringen till högre studier. Även om antalet gymnasieelever som fortsätter i högskolan har öka t torde det vara en relativt stor grupp gymnasieelever med goda studieförutsättningar som väljer att inte söka till högskolan. I en 1996 framlagd doktorsavhandling20 redovisar sin a studier av orsakerna till att många ungdomar inte fortsätter i högskolan efter gymnasiestudierna. För kvinnorna har familjesituation och oviljan at t skuldsätta sig haft stor betydelse. För männen har behovet av kompletterande studier före högskolan och farhågan att inte kunna leva på studiemedel varit vanliga hinder. En av de viktigaste förändringarna i den nya gymnasieskolan gällde att utbildningen på gymnasieskolans nationella program – även de med yrkesämnen – skulle ge eleverna allmän behörighet till högskolan. Ur elevernas synvinkel måste det vara positivt att gymnasieskolan ger alla elever chans till fortsatta studier i högskolan. Elevernas möjligheter til l hö gskolestudier har också ökat genom att utbudet av kurser och antale t platser ökat i högskolan. Kommittén ser positivt på den utveckling som f.n. är tydlig mot att allt fler gymnasieelever går vidare till högskolan. Det är angeläget att högskolan får utvecklas såväl kvantitativt som kvalitativt. 5.7Översyn av gymnasieskolans struktur I regeringens utvecklingsplan sägs (s. 74) att regeringen avser att bl.a. utreda hur studievägsstrukturen inom programmen bör se ut. Kommittén har redan i sitt andra delbetänkande tagit upp ett antal faktorer som bör beaktas vid en översyn av program och grenar. som kommittén redovisar detta på nytt vill kommittén också peka på behovet av en modernisering av utbildningsutbudet, vilket är uppenbart när ma n 20 , Varför inte högskola (Acta Universitatis Gothobur - gensis nr 107) Ungdomars val av utbildning 97 betänker att gymnasieskolan fick sin utformning genom riksdagsbeslutet , dvs. Elevernas intresse för olika program och grenar är mycket ojämnt . Vissa program, som t.ex. Energiprogrammet och Livsmedelsprogrammet, har under 1 000 elever i årskurs 1. Ser man på elevantalet på vissa grena r framstår behovet av åtgärder ännu tydlig are. Kommittén är angelägen betona att utbildningsbehovet mycket väl kan vara ojämnt mellan programmen respektive grenarna och att en åtgärd som kan behöva övervägas är at t genom olika informations- och kanske rentav rekryteringsinsatser öka elevers intresse för en utbildning som har få elever men som motsvarar ett tydlig t behov på arbetsmarknaden. Det mest närliggande är annars att finna e n annan lösning på utbildningsbehovet än genom ett separat progra m respektive en egen gren. Ett alternativ till program och gren är paket av valbara kurser. Om inte utbildningsmöjligheterna för eleverna och för vissa branscher skall bl i avgjort försämrade fordrar detta vissa garantier för att eleverna får sina val av kurser tillgodosedda. Kommittén föreslår att en bestämmelse införs i skollagen om att kommunerna skall sträva efter att tillgodose elevernas val av kurser. Kommittén har i sitt andra delbetänkande också pekat på behovet att öka möjligheterna till val inom Samhällsvetenskaps- och Naturvetenskapspro- grammen.