sou · GLB353d2 · 1998-01-01 00:00:00 — På detta vis går det således att åka snålskjuts på en välbesökt sidas attraktionskraft. Denna form av marknadsföring är kanske det bästa sättet för företag att nå ut till en bredare publik på Internet. Annonsering på Internet har på allvar blivit ett alternativ för svenska reklamköpare. Från en reklamandel p å nästan noll kronor beräknas annonsplatser på nätet ha sålts för . 1997 väntas annonsförsäljningen på Internet att ytterligare ök a dramatiskt. Utvecklingen av Internet går mycket sna bbt. Nya möjligheter att göra reklam tillkommer ständigt. Som exempel kan nämna s programmet Pointcast. Pro grammet gör det möjligt för användaren att själv välja ut vilken sorts nyheter (än så länge amerikanska ) denne vill ha. När valet är gjort hämtar Pointcast de nyheter so m användaren är intresserad av och uppdaterar dem kontinuerligt . Pointcast kostar inte något för användaren utan programmet ka n hämtas gratis på en Intern etadress. Tillverkaren av programmet får i stället ersättning genom reklamintäkter. användaren läser nyheterna spelas nämligen små reklamfilmer upp i ett lite t fönster. 9.3Beskattning av reklam i datakommunikationssystem Utgångspunkterna för en eventuell beskattning av reklam i radio- och TV-sändningar, dvs. att beskattnings värdet som huvudre- gel bör utgöras av vederlaget för annonsen eller det upplåtn a reklamutrymmet, att skattskyldigheten bör åvila den som uppbä r ersättningen för att sända reklamen och beskattningen avse reklam riktad till personer i , bör enligt utredningen även gälla för en motsvarande beskattning i datakommunikationssystem. Det allra största problemet med en reklambeskattning i data - kommunikationssystem hänger samman med beskattningskontrol- len. Den reklam som förekommer på Internet åskådliggö r problemet på ett bra sätt. På Internet kan vem som helst marknads- föra sig själv och andra. Samma reklaminslag kan finnas på nätet men reklaminslagen kan också vara föremål fö r ständig förändring. Någon effektiv metod för beskattningskontroll finns inte. skulle inte ha praktis k möjlighet att kontrollera i vilken utsträckning reklam sänds och av vem. Inte ens Internetleverantören skulle vara förmögen till sådan kontroll. I den utsträckning skattskyldig a skulle komma att redovisa skatten skulle beskattningsmyndigheten sakna förutsättningar at t undersöka om den redovisade skatten var korrekt beräknad elle r inte. Utöver dessa svårartade kont rollproblem skulle det vara mycket komplicerat att bestämma ett riktigt beskattningsvärde. Stor del av den reklam som förekommer i datakommunikationssystem utgö r nämligen egenreklam. Vidare skulle gränsdragningsproble m uppkomma beträffande vad som utgör beskattningsbar reklam resp. information eller liknande. Företagens webbsidor har som tidigare nämnts ofta en mer informativ karaktär jämfört med reklam i Beskattning av innehållet skulle därför inte allti d vara självklar. Slutligen kan alla med Internetabonnemang hämta reklamen, således inte bara användare i , liksom reklamen kan sändas till t.ex. e-postadr esser även i utlandet. Dessa förhållan- den medför självfallet att ett beskattningsförfarande skulle bl i synnerligen svårtillämpat. Reklam i datakommunikationssystem 93 För att erhålla en konkurrensneutral reklambeskattning krävs at t även reklamen i datakommunikationssystem beskattas. Detta krav får anses ha blivit allt mer giltigt med tanke på den explosionsarta- de ökning som har skett och som i ännu högre grad väntas fö r annonser på Internet. De problem som nämnts i avsnittet ovan avseende en såda n beskattning är emellertid av mycke t allvarlig karaktär. Utredningen bedömer att kontrollproblemen är så svåra att efterlevnaden a v beskattningsreglerna i princip helt skulle urholkas. Realistisk a möjligheter att erhålla en godtagbar och i övrigt fungerand e beskattning saknas. De stora och allvarliga invändningar som kan resas mot e n reklambeskattning i datakommunikationssystem leder utredningen till slutsatsen att en sådan utvidgning av skatten måste betrakta s som utesluten. Någon annan form av skatt på system för datakom- munikation har utredningen inte haft i uppdrag att överväga. I kapitel 4 har de största och mest allvarliga problemen avseend e beskattningen av reklamtr ycksaker kortfattat berörts. Problemen är både många och stora och förtjänar därför en mer utförlig behand- ling. Lagtexten ger upphov till stora svårigheter vad gäller bedöm - ningen av vad som utgör skattepliktig reklamtrycksak. Me d reklamtrycksak förstås enligt RSL trycksak som framställt s huvudsakligen i syfte att offentliggöra reklam. Med trycksak avses avtryck som framställts i flera lika exemplar i tryckpress elle r genom screenförfarande. Med reklam förstås meddelande som har till syfte att åstadkomma eller främja avsättning i kommersiel l verksamhet av vara, fastighet, nyttighet, rättighet eller tjänst. I lagens anvisningar görs härefter åtskilliga undantag och begräns - ningar såväl beträffande trycksaksbegreppet som i fråga o m begreppet reklamtrycksak. För skatteplikt krävs således först att p rodukten kan klassificeras som en trycksak, och däref ter att produkten framställts huvudsakli- gen för att offentliggör a reklam. Tillämpningssvårigheter uppkom- mer i båda leden. Svårigheterna är mycket betungande för d e skattskyldiga, dvs. huvudsakligen land ets tryckerier. Dessa får ägna betydande tid åt bedömningar av vad som skall hänföras til l reklamtrycksak eller inte. Bedömningsgrunderna upplevs so m godtyckliga, vilket inom branschen anses skapa grund för en osund konkurrenssituation. Tryc kerierna anser sig vidare inte kompetenta att på ett riktigt och rättvis t sätt hantera den extremt svårtillämpade skatten. Merarbetet medför att skatten kostar den grafiska bran - schen stora belopp i administration. Ett ytterligare problem med tryc ksaksbeskattningen är svårighe- ten att kontrollera att de som är skattskyldiga registrerar sig ho s beskattningsmyndigheten. D etta problem har efter inträde i EU även fått en annan dimension. I samband med inträde t ändrades reglerna avseende reklamtrycksaker som förs in i landet från annan medlemsstat. Skattskyldig för sådana reklamtrycksaker är den som bedriver den yrkesmässiga verksamhet so m reklamtrycksaken avser. Den nya ordningen har visat sig medföra en rad problem, bl.a. från kontrollsynpunkt. Välgrundade miss - tankar finns om att trycksaker i relativt stor omfattning inkommer till från andra medlemsstater utan att reklamskatt erläggs. De nu antydda tillämpn ingsproblemen har med varierande styrka påtalats från såväl de skattskyldiga som skatte - administrationen. i ett skattetekniskt perspektiv har det stått klart att beskattningen av reklamtrycksaker i en ra d avseenden inte når upp till de krav som bör ställas på ett modernt beskattningssystem. RSV har också dragit den slutsatsen när man i sin framställning till begärt at t skatten skall slopas. 10.2 Skattepliktig reklamtrycksak? Definition av begreppet trycksak En trycksak definieras således i RSL som avtryck som framställts i flera lika exemplar i tryckpress eller genom screenförfarande . Flera lika exemplar anses föreligga när minst 13 lika exempla r framställts. Den snäva bestämningen av begre ppet trycksak motiverades vid lagens tillkomst med strävan efter enkelhet i förfarandet. De n tekniska utvecklingen har dock medfört att många framställnings- metoder faller utanför. Kopieringsmaskiner har tagit över en viss del av den produktion som tidigare sköttes a v tryckpressar. Vidare utgör produkter framställda i laserskrivare , färgplottrar och per fax inte trycksaker i lagens mening. Utveck - lingen av medför att vissa trycksaksprodukter helt oc h hållet kan ersättas. är intresset främst koncentrerat till det digitalta trycket. Här ges möjligheten att kunna beställa en liten upplaga och få den levererad inom endast . m den grafiska branschen anses produkter framställda genom digitalt tryck falla utanför trycksaksbegreppet. Beskattningsmyndighete n menar dock motsatsen. Frågan är än så länge inte prövad a v Exemplet är talande för vilk a tolkningsproblem RSL kan ge upphov till. Det förhållandet att mång a framställningsmetoder faller utanför trycksaksbegreppet medför att det inom den grafiska bransche n finns starka ekonomiska incitament att bygga upp en skattebefriad marknad med hjälp av t.ex. kopieringsmaskiner och färgplottrar , något som självklart missgynnar övriga aktörer på marknaden. Enligt RSL finns det vissa inskränkningar i trycksaksbegreppet . Som trycksak anses inte vara som försetts med tryck om vara n utgörs av penna, glas, klädespla gg eller annat som har ett självstän- digt bruksvärde eller om varan är avsedd att användas so m affärshandling, kontorsmaterial, etikett, emballage eller liknande. Frågan om en trycksak är att hänföra till något av undantage n har varit föremål för ett stort antal avgöranden för tillämpand e myndigheter och domstolar. Nedan kommer de i anvisningarn a angivna undantagen kortfattat att behandlas. De ovan angivna exemplen på varor som har ett självständig t bruksvärde torde inte vålla några större bedömningssvårigheter . Mer komplicerade överväganden kan däremot uppkomma beträf- fande andra varor. Som exempel kan nämnas de problem som kan uppkomma beträffande tryckalster, dvs. då det självständig a bruksvärdet ligger i det tryck som anbringats på varan. Pappers- och plastvimplar anses i allmä nhet inte ha självständigt bruksvärde. Om däremot vimplarn a skulle ha ett eget användnings- område, t.ex. genom att utmärka en tävlingsbana, torde vimplarna anses ha ett självständigt bruksvärde. I RÅ 1994 not 123 var de t fråga om en vimpel och en s.k. hyllvippa som användes inomhus på försäljningsställen. Vimpeln var rektangulär och hade lodrät text ReA i vitt på röd botten. Den hängdes upp i anslutning til l varor som realiserades. H yllvippan hade en lodrät text ReA i vitt på röd botten i ena marginalen. Den sattes fast på en hylla där det fanns realisationsvara, varvid varans pris angavs på vippan. De n tryckta texen ansågs utgöra ett sådant säljfrämjande meddeland e som utgör reklam. Den omständigheten att, s åvitt gällde hyllvippan, det säljfrämjande meddelandet s kulle kompletteras i efterhand med aktuella varas pris förto g inte meddelandet ReA dess karaktär av reklammeddelande. Varken vimpeln eller hyllvippan kunde anses omfattas av något av undantagen från trycksaksbegreppet. Skyltställ med plats för varor anses normalt ha ett sjävständigt bruksvärde. Däremot kan viss del av skyltstället, s.k. toppskyltar , bedömas som en självständig trycksak även om den kan anbringas på skyltstället på sådant sätt att den kan anses utgöra en del a v detta. Toppskyltar kan dock anses tillhöra skyltstället på ett sådant sätt att den inte utgör en självständig trycksak om t.ex. toppskylten innehåller fortsättning på samma bild, mönster eller text so m skyltstället i övrigt. Frågan i RÅ 1992 not 443 rörde ett skyltställ i två delar. Ställets underdel var försedd med tre utstansninga r avsedda för varuprover och hade texten JUST NU 15:- RA - BATT!, JUST NU 30:- RABATT!, JUST NU 20:- RA - Ställets överdel, som var avsedd att fästas vid de n veckade underdelen med hjälp av sex slitsar, var försedd me d texten ger din hy energi att reparera sig själv. Regeringsrätten anförde i huvudsak att skyltstället me d toppskylt kunde, vid sidan av användningen i reklamsyfte, int e anses ha sådant självständigt bruksvärde som förutsätts för e n tillämpning av den aktuella undantagsbestämmelsen i RSL. Vykort är ett annat exempel på tryckalster som brukar anses ha ett självständigt bruksvärde. Skulle däremot ett kort ha formen av eller benämnas vykort men i stället för ett utrymme för att lämna en personlig hälsning vara försett med ett förtryckt reklammedde- lande av sådan storleksordning eller form att det i stort sett int e finns utrymme för en personlig hälsning anses kortet inte ha et t självständigt bruksvärde. De nämnda exemplen är endast några av d e många bedömnings- svårigheter som föreligger när de skattskyldiga har att avgöra om en vara har självständigt bruksvärde eller inte. Särskilt svårt är det naturligtvis när hänsyn måste tas till hur varan skall användas. är inte alltid känt för tryckerierna på vilket sätt beställaren har för avsikt att använda varan. kan det till och med vara svårt för tryckerierna att få besked från kunden om på vilket sätt varan skall användas. Har inte tryckerierna den nödvändiga informationen är det självklart att de skattemässiga bedömningarna kommer at t bygga på ett visst godtycke. Med affärshandling förstås varor som är försedda med tryck oc h som är avsedda att användas i den löpande korrespondensen mellan ett företag och dess affärskontakter, såsom fakturor, ordersedlar , kvitton och visitkort. För att det senare skall anses vara en affärs- handling krävs att trycket omfattar firmanamn och/eller vis s befattningshavares namn, adress eller telefon. Produktangivelser för viss eller vissa varor ur företagets sortiment får inte finnas med . Vidare krävs att kortet är avsett att användas som visitkort i traditionell mening, dvs. vid affärskon takter eller dylikt. är inte korten att betrakta som affärshandling. Med kontorsmaterial avses brevpapper, kuvert m.m. Använd s brevpappret för att framställa säljbrev för en reklamkampanj eller liknande kan dock inte någon del anses utgöra kontorsmaterial . Pärmar räknas i allmänhet inte som kontorsmaterial utan som vara med självständigt bruksvärde. En mapp, dvs. ett enklare omslag av plast eller papper, anses normalt utgöra kontorsmaterial. Med etikett menas ett meddelande för produktmärkning. Den skall innehålla produktupplysni ng i någon form och vara fästad på varan i avsikt att åtfölja denna. Om meddelandet innehåller ett påtagligt säljfrämjande budskap utgör det emellertid inte en etikett. En dekal (klistermärke) utgör en på specialpapper, plast elle r dylikt tryckt bild och/eller text som är avsedd att fästas på et t föremål. Dekaler används ofta för såväl produktmärkning so m reklammeddelanden. Om en dekal endast innehåller ett företag s namn och adress och har framställts för att fästas på föremål inom ett företag utgör dekalen en etikett och är sålunda inte en trycksak i lagens mening. Används dekalen i stället för att fästas på andra än företagets föremål är den inte att anse som en etikett och utgö r således en trycksak. Med emballage avses påsar, bärkassar, omslagspapper, kartonger etc. Så snart tryckalstret skall användas som emballage föreligger således inte någon trycksak. Definition av begreppet reklamtrycksak När det har konstaterat s att en tryckt produkt kan klassificeras som en trycksak återstår att avgöra om t rycksaken framställts huvudsak- ligen i syfte att offentliggöra reklam och sålunda utgör en reklam- trycksak. Enligt RSL förstås med reklam meddelande som har till syfte att åstadkomma eller främja avsättning i kommersiel l verksamhet av vara, fastighet, nyttighet, rättighet eller tjänst . Meddelande anses som reklam även när meddelandet innefatta r erbjudande om inköp eller motsvarande. Med avsättning förstå s försäljning eller annan omsättning som normalt sker mot vederlag. Om en tryckt skrift innehåller såväl meddelanden som svara r mot reklamdefinitionen som andra meddelanden anses den so m reklamtrycksak om innehållet vid en helhetsbedömning framstå r som huvudsakligen inriktat på rent kommersiella förhållanden. För att avgöra om en trycksak är en reklamtrycksak eller int e måste sålunda syftet med trycksaken i fråga vara känt. Vid e n bedömning om en trycksak som innehåller reklam framställt s huvudsakligen i syfte att offentliggöra reklam får hänsyn tas till en rad faktorer, bl.a. mängden reklam. Något mått på hur stor del av innehållet i en trycksak som skall utgöras av reklam för att de n skall anses som en reklamtrycksak finns dock inte. Inte helle r beträffande andra faktorer kan lämnas entydiga anvisningar uta n bedömningen får ske från fall till fall. Dessa bedömningar vållar ofta svårigheter i tillämpningshänseende, svårigheter som således även dessa drabbar tryckerierna. Lagtexten innehåller även i fråga om reklamtrycksaksbegreppet ett antal undantag. Som reklamtrycksak anses inte trycksak som avser viss vara och skall åtfölja denna vid försäljning eller motsvarande, såsom garantisedel, bruksanvisning eller instruktionsbok. reklamtrycksak anses inte heller trycksak av innehåll som enbar t utgör affärsteknisk information om priser, produkter, sortimen t eller motsvarande, information till återförsäljare eller representan- ter eller intern information t ill anställda, medlemmar eller delägare eller trycksak som huvudsakligen är att anse som kalender , jubileumsskrift eller liknande eller som har huvudsakligen histo - riskt, tekniskt, ekonomiskt eller annat vetenskapligt innehåll. Även frågor rörande undantag från reklamtrycksaksbegreppe t har åtskilliga gånger varit föremål för prövning. Det kan var a befogat att också nämna något om dessa undantag. Det första undantaget avser trycksaker som avser viss vara oc h skall åtfölja densamma vid försäljning eller motsvarande . Innehåller trycksaken däremot reklam för andra varor eller är den avsedd att spridas separat till konsument anses hela upplagan göra reklamtrycksak. I ett förhandsbesked från RSV, dnr 3958/77-41724, har t.ex. en bruksanvisning för en maskin som satts upp intil l maskinen efter att denna installerats och som innehöll reklam fö r en annan vara ansetts utgöra en reklamtrycksak. De flesta reklamskatteärenden som tillämpande myndigheter oc h domstolar får till sin bedömning rör undantaget för affärsteknis k information. Vid bedömningen av om en trycksak kan anse s innehålla enbart affärsteknisk informa tion tas hänsyn till syftet med tryckningen, vem mottagaren är o ch innehållet i trycksaken. För att en trycksak skall anses innehålla enbart affärsteknisk information krävs att syftet med trycksaken i princip skall vara att förs e mottagaren med ett hjälpmedel. Trycksaken skall vara neutral till sin karaktär och i princip vara helt fri från köpstimulerande elle r värdeladdade omdömen. Frågan om en trycksak innehåller enbart affärsteknisk informa- tion har således ett stort antal gånger varit föremål för prövning. I RÅ 1981 Aa 46 var det fråga o m en katalog som innehöll uppgifter om elektronikkomponenter. Den var framställd i 5 000 exempla r och spreds direkt till köpare av ifrågavarande produkter. I katalo- gen, som innehöll ca 385 sidor, förekom omdömen av köpstimule- rande karaktär, t.ex. lämpar sig speciellt bra för, en högeffektiv volymbesparing, och instrumentet är lätt att montera. Regerings- rätten ansåg att katalogen inte kunde anses innehålla enbar t affärsteknisk information. I RÅ 1990 not 55 fann Regeringsrätten att program för V 5" och Dagens dubbel var skattepliktig a reklamtrycksaker. Trycksakerna ansågs framställda i huvudsakligt syfte att främja avsättningen av de tjänster som tillhandahölls a v vadhållningsbolaget och kunde inte anses innehålla enbart affär - steknisk information. I RÅ 1990 not 234 fann Regeringsrätten att trycksakerna Trädgårdsmagazinet och Perenna-nyckeln va r reklamskattepliktiga trycksaker. Regeringsrätten menade at t växtbeskrivningarna i trycksakerna inte framstod som neutra l produktinformation utan mer som säljfrämjan de meddelanden. Med hänsyn härtill och med beaktande a v trycksakernas innehåll i övrigt och omslagens texter fann Regeringsrätten att trycksakerna int e kunde anses innehålla enbart affärsteknisk information. Det är naturligtvis ofta tveksamt om en produkt kan anse s innehålla köpstimulerande eller värdeladdade omdömen. Fö r tryckerierna är det oerhört betungande att ibland i mycket tjock a alster, sida för sida, behöva leta efter sådana omdömen och avgöra om de kan medföra att alstret upphö r att vara reklamtrycksak enligt Information till återförsäljare och representanter En trycksak som enbart utgör information till återförsäljare elle r representanter anses inte utgöra en reklamtrycksak. Det är endast den som vidareförsäljer varor i o förändrat skick eller är provisions- försäljare, handelsresande eller annat ombud som normalt anse s som återförsäljare eller representant. Vid are skall det vara fråga om redan etablerade återförsäljare eller representanter. Om däremo t trycksaken även sprids till såväl återförsäljare som konsumente r bedöms trycksaken som en reklamtrycksak. Som exempel p å trycksak som ansetts som information till återförsäljare oc h representanter kan nämnas en folder innehållande enbart informa- tion till biografägare om spelfilmer, RSV:s förhandsbesked dn r 1413/75-41724. För att skattefrihet skall föreligga är det således nödvändigt för tryckerierna att få vetskap om vilken målgrupp som trycksakerna vänder sig till. Det är långt ifrån alltid at t den som gör beställningen vet eller talar om till vilka produkterna skall distribueras. Den som kvitterar följesedeln vid leveransen brukar inte heller ha de n Återigen blir det därfö r ofta antaganden av tryckerierna som får avgöra utgången av den skattemässiga bedömningen. Intern information till anställda, medlemmar eller delägare Med intern information t ill anställda förstås personaltidningar eller tryckta meddelanden i annan form som sprids till personalen inom ett och samma företag. Med intern information till medlemma r avses meddelanden av icke kommersiell natur. Som exempel p å intern information till delägare kan nämnas verksamhetsberättelser. Det bör framgå av trycksakerna att de är avsedda endast fö r någon av de nämnda mottagargrup perna. Som exempel på trycksak som ansetts hänförlig till denna un dantagsbestämmelse kan nämnas en katalog som utgetts av och som spreds enbar t till de anställda. Katalogen innehöll information i text och bild om ett 20-tal på skilda håll i landet belägna fritidsstugor som till självkostnadspris hyrde ut till sina anställda, RÅ 1980 1:36. Kalender, jubileumsskrift m.m. Inte heller trycksaker som är att anse som kalender, jubileumsskrift eller liknande utgör skattepliktiga reklamtrycksaker. En trycksa k anses som en kalender när almanackan jämte eventuellt tillhörande anteckningsblad utgör det huvudsakliga innehållet. I RÅ 1978 Aa 76 var det fråga om en färgplansch som var bifogad till en tidning. Planschen upptog, förutom en fotografisk bild av betande hästar , dels en kvartalsalmanacka som angav tidningens utgivningsdagar, dels en annons för ett försäkringsbolag. Annonsen var av samm a format som almanackan. Regeringsrätten fann att trycksaken inte kunde anses skattebefriad. En förutsättning för att en jubileumsskrift inte skall anses som en reklamtrycksak är att den huvudsakligen är att anse so m jubileumsskrift eller liknande. Det få r således inte vara fråga om en skrift som ges ut i ett direkt säljfrämjande syfte. Slutligen undantas från beskattning även trycksaker med huvud - sakligen historiskt, tekniskt, ekonomiskt eller annat vetenskaplig t innehåll. Innehåller däremot e n trycksak reklam i sådan omfattning att den inte kan sägas huvudsakligen ha vete nskapligt innehåll anses den utgöra en reklamtrycksak. Det kan även hända att utrymmet i en trycksak kan ha huvudsakligen vetenskapligt innehåll men at t trycksaken ändå anses som en reklamtrycksak. I RÅ 1983 Aa 9 3 var det t.ex. fråga om en handbok i vilken det redogjordes för et t ämne som ingick i visst läkemedel. Regeringsrätten fann at t handboken i och för sig hade ett vetenskapligt innehåll. De n verkade dock ha utformat s med det uteslutande syftet att för läkare beskriva och framhålla det saluförda läkemedlet och därigeno m främja försäljningen av detta. Även i övrigt innehöll handboke n flera klart säljfrämjande moment för läkemedlet. Handboke n ansågs därför utgöra en skattepliktig reklamtrycksak. Den nuvarande beskattningsor dningen bygger på att de skattskyldi- ga anmäler sig till beskattningsmyndigheten, varvid en registrering görs.