sou · GLB3192d2 · 1998-01-01 00:00:00 — En annan aspekt som betonas är rätten för dem som använder landsdels - eller minoritetsspråk att få använda sit t eget språk i såväl det privata som det offentliga livet i det land där de är medborgare. Denna rätt betecknas i ingressen till konventionen som en omistlig rättighet som stämme r överens med värnandet om mänskliga rättigheter i FN och . I konventionskommentaren påpekas att många av dem som använde r landsdels- eller minoritetsspråk har kommit i minoritetsställning till följd av gränsdragningen mellan de nuvarande nationerna i . Det egna språket är för många av dessa minoriteter en mycket viktig del av dera s identitet. Ett erkännande av landsdels- eller minoritetsspråken i enlighet med konventionen kan därför medverka till att minoriteterna och personer som tillhör dessa grupper kan känna sig accepterade och respekterade som medborgare i de länder där de finns som minoriteter. Både i ingressen till konventionen och i konventionskommentaren Skall ratificera minoritetsspråkskonventionen? betonas vikten av att ett stärkande av minoritetsspråken inte får ske p å bekostnad av kunskaper i det officiella språket. I kommentaren anges att konventionens syfte på intet vis är att uppmuntra segregering av d e grupper som använder landsdels- eller minoritetspråk från majoritete n utan tvärtom att uppmuntra utbyte mellan olika språkliga grupper ino m respektive land för att på så vis stödja bättre relationer, ökat samarbet e och ökad förståelse mellan grupperna. I enlighet med detta sägs det i ingressen att man genom konventionen värnar om en mångkulturell miljö och flerspråkighet. Ett skydd och främjande av landsdels- eller minoritets- språken i olika länder och regioner i anges vara ett viktigt bidrag till uppbyggandet av ett som vilar på demokratiska principer och kulturell mångfald inom ramen för nationell suveränitet och territoriel l integritet. Tillämpad på svenska förhållanden har vi funnit att samiska och finska inklusive meän kieli samt chib är landsdels- eller minoritetspråk i i konventionens mening. Samtliga dessa språk och de kulturer de är en del av har en snart femhundraårig historia i (samiskan och finskan har troligen funnits i landet betydligt längre). Både d e grupper som använder finska inklusive meän kieli i och d e som använder samiska har kommit i minoritetsställning till följd a v gränsdragningar mellan de nordiska länderna. Samtliga tre grupper har uttryckt att språkets bevarande är mycket viktigt för deras identitet och fö r deras kulturers bevarande. Flera varieteter av språken är hotade om d e inte får ett aktivt stöd. Dör språken riskerar också kulturerna att d ö ut. Mot denna bakgrund anser vi att det är mycket viktigt att ratificerar minoritetsspråkskonventionen för de svenska landsdels- elle r minoritetsspråken, samiska och finska inklusive meän kieli och fö r chib som ett territoriellt obundet språk samt att nationella åtgärde r vidtas till skydd och stöd för språken som en följd av en sådan ratifice - ring. Vi i bör liksom övriga värna om vårt mångkulturell a och flerspråkiga historiska arv. Så som angetts ovan är samiskan oc h finskan inklusive meän kieli samt chib vitala delar i den samiska, tornedalska, sverigefinska och romska kulturen i . Språken och kulturerna är en värdefull del av det svenska kulturarvet och bör so m sådana bevaras för framtiden. Ett annat viktigt skäl för att ratificera konventionen är att de so m använder språken, samer, tornedalingar, sverigefinnar och romer har uttryckt en stark önskan att få ett officiellt erkän nande för sina språk som historiska minoritetsspråk i . Även om Sve rige under hela landets historia varit flerspråkigt och flerkulturellt är detta relativt okänt fö r majoritetsbefolkningen. Många har en bild av som ett land med SOU 1997:192 Skall ratificera minoritetsspråkskonventionen? en historiskt homogen kultur och ett gemensamt historiskt språk, svenska. Detta anses ha ändrats först då invandringen til l ökade. Synen på som ett land med en gemensam kultur och ett gemensamt språk har bidragit till att de som använder samiska , finska inklusive meän kieli och de som använder chib inte set t sina språk och kulturer accepterade i majoritetens ögon vilket lett till att språken använts i allt mindre omfattning. Trots detta har språken oc h kulturerna överlevt och har både samer, tornedalingar, sverigefinnar och romer i ökad omfattning värnat om at t stärka sina egna språk och kulturer. Det är därför av stor vikt för dem som använder språken att ratificerar minoritetsspråkskonventionen och på detta sätt officiellt erkänner och stöder och stärker språken. Ytterligare ett skäl för att ratificera minoritet sspråkskonventionen är att de nationella åtgärder som en ratificering för med sig skulle kunn a utformas och genomföras inom ramen för den integrationspolitik som håller på att utformas. har beslutat om ny integration- spolitik (jfr prop. 1997/98:16) innebärande att den generella politiken på alla nivåer skall utformas med utgångspunkt i att numera är et t mångkulturellt land. Som en följd av detta betonas vikten av att skol - undervisningen också inkluderar andra kulturer än den svenska, at t modersmålsundervisningen stöds och att olika kultursats ningar innefattar också invandrarkulturer. De historiska landsdels- eller minoritetsspråken i och de kulturer som de är en del av omfattas dock inte uttryckli- gen av integrationspolitiken. Det finns enligt vår uppfattning all anledning att vidta åtgärder för att erkänna, stödja och stärka de historiska minoritetsspråken och minori - tetskulturerna när den generella politiken i det mångkulturella Sverig e skall utformas. Den samiska, den finska, tornedalska och den romska kulturen och språken har funnits i i minoritetsställning unde r mycket tillbaka. Om ratificerar minoritetsspråkskonven- tionen och vidtar de åtgärder vi föreslagit som en följd av en ratificering skulle sådana åtgärder kunna utformas och genomföras inom ramen fö r den planerade integrationspolitiken. Särskilt lämpligt synes detta var a eftersom flera av de åtgärder som minoritetsspråkskonventionen före - skriver för att stödja och stärka de historiska landsdel- eller minoritets - språken också finns med i beskrivningen av den nya integrationspolitiken. Minoritetsspråkskonventionens inriktning på flerspråkighet och et t mångkulturellt samhälle kan också enligt vår uppfattning på ett positiv t sätt bidra till debatten om hur en integrationspolitik bör utformas . I konventionen och dess kommentar betonas att det inte är tillräckligt att motverka diskriminering av de grupper som använder landsdels- eller minoritetsspråk. För att dessa grupper skall finna sig till rätta i majoritetssamhället betonas vikten av att stödja och uppmuntr a Skall ratificera minoritetsspråkskonventionen? deras språk och kulturer. Detta skall enligt konventionen inte ske på et t sådant sätt att det leder till ökad segregering. Istället b etonas vikten av att uppmuntra och stödja utbytet mellan olika språkliga grupper för att på så vis stödja bättre relationer, ökat samarbete och ökad förståelse mella n olika språkliga grupper i samhället; mellan majoriteten och minoriteterna och minoriteterna emellan. Ett sådant samarbete mellan majoriteten och olika minoritetsgrupper kan enligt konventionen bidra till uppbyggnaden av ett samhälle byggt på demokratiska principer, kulturell mångfald och flerspråkighet som omfattar såväl majoritetsspråket och majoritetskulture n som landsdels- eller minoritetsspråken och de kulturer som hänge r samman med dessa språk. Det synsätt som tagit ställning för i minoritetsspråks - konventionen byggt på ömsesidig respekt och öppenhet för de olik a språk och kulturer som finns i ett land är enligt vår uppfattning viktigt att beakta när en ny integrationspolitik utformas. Minoritetsspråkskonventionen har också en mycket stark regiona l inriktning. Om ratificerar konventionen leder detta till att samiskan och finskan får en särskilt stark ställning regionalt i , i de områden där språken används a v hävd och är en levande del av vardagen. Det skulle markera dessa språks och kulturers geografis- ka historiska bas och kunna medverka till att och de k- ommuner där flest samisktalande kan antas vara bosatta lyfts fram som de historiskt flerkulturella områden de varit i och är . Detta tror vi kan vara av värde såväl för språkens ställning som före dess a regioners kultur- och samhällsliv. Ytterligare en aspekt som bör beaktas är att en ratificering av minoritets- språkskonventionen kan stärka flerspråkigheten hos dem som använde r samiska, finska och chib. förekommer ett samarbete mellan samiska, tornedalska, sverigefinska och romska och judiska organisationer inom EBLUL (). I dess regi har organisationerna bildat en nationell minori- tetsspråkskommitté vid namn SWEBLUL. Samarbete mellan de olika språkgrupperna kan också vara av stor vikt både för det nordiska samarbetet (eftersom både samiska, finska oc h chib talas i flera nordiska länder) och för möjligheten till eko - nomiskt, socialt och kulturellt samarbete över nationsgränserna. Sådan t samarbete förekommer men skulle ytterligare stärkas oc h uppmuntras genom en ratificering av konventionen. Strävan efter nordisk rättslikhet talar också för att Sv erige bör ratificera minoritetsspråkskonventionen. och har redan gjort så och har nationell lagstiftning som i överensstämmelse med deras åtagande n enligt konventionen stöder och främjar de landsdels- eller minoritetsspråk som finns där. SOU 1997:192 Skall ratificera minoritetsspråkskonventionen? Det skulle också ligga väl i linje med övriga internationell a åtaganden att ratificera minoritetsspråkskonventionen och på detta sät t stödja och stärka landsdels- eller minoritetsspråken som en del av skyddet för mänskliga rättigheter. Sammantaget anser vi alltså att starka skäl talar för att skal l ratificera minoritetsspråkskonventionen för samiska och finska inklusive meän kieli som landsdels- eller minoritetsspråk med en geografisk historisk bas och för chib som ett historiskt icke-territoriellt språk i . 10.1Förslag till lag om rätt att använda samiska språket hos förvaltningsmyndigheter och domstolar 1 § Denna lag gäller inom förvaltningsområdet för samiska språket. Med förvaltningsområdet för samiska språket avses , Jokk- mokk, och kommuner. Med samiska språket avses alla varieteter av samiska som används i för- valtningsområdet, såsom sydsamiska, lulesamiska och nordsamiska 2 § Med myndighet i förvaltningsområdet för samiska språket avses förvaltningsmyndigheter och domstolar i förvaltningsärenden vars verksamhet är förlagd till förvaltningsområdet för samiska språket. Rätten att använda samiska hos myndigheter gäller såväl hos statliga som landstingskommunala och kommunala förvaltningsmyndigheter samt hos domstolar i förvaltningsärenden. Exempel på för valtningsmyndigheter är kommunstyrelsen, de kommunala nämnderna, och nämnder och statliga myndigheter som polismyndigheter, skatteförvaltning m.fl. Däremot omfattas inte kommunfullmäktige , eller kommunala organ som är organiserade i privaträttslig form. Rätten att använda samiska gäller också hos domstola r i förvaltningsärenden, exempelvis i rent administrativa ärenden som rör vid domstolarna anställd personal. Rätten omfattar de förvaltningsmyndigheter som har tjänsteställe i någon av de kommuner som omfattas av förvaltningsområdet sam t och i . Dessutom omfatta s myndigheter dit ett ärende från en , landstingskommunal eller statlig förvaltningsmyndighet eller ett förvaltningsärende hos domstol ka n överklagas även om den myndigh et dit ärendet överklagas ligger utanför förvaltningsområdet. Rätt att använda samiska vid kontakt med myndigheter 3 § Enskilda har rätt att använda samiska vid såväl muntliga som skriftliga kontakter med myndigheter i ärenden som avser myndig- hetsutövning. Om en enskild använder samiska vid kontakt med en myndighet i ett sådant ärende är myndigheten skyldig att ge muntligt svar på samiska. Skriftliga beslut riktade till enskilda i ärenden där den enskilde använt samiska under ett ärendes handläggning, skall innehålla en skriftlig upplysning på samiska om att beslutet kan översättas muntligen till samiska av myndigheten på begäran av den enskilde. Myndigheten skall även i övrigt sträva efter att bemöta samisktalande på samiska. I första stycket stadgas att enskilda har rätt att använda samiska vi d kontakt med myndigheter i förvaltningsområdet i ärenden som avse r myndighetsutövning. Sådana ärenden rör myndighetens utövning a v befogenhet att för enskild bestämma om förmån, rättighet, skyldighet , disciplinpåföljd, avskedande eller annat jämförbart förhållande. Rätte n avser såväl muntlig a som skriftliga kontakter i enskilda ärenden. Innehållet i skrifter som ges in till myndigheterna på samiska språket skall översättas till svenska till den del innehållet är av betydelse för ärendets handläggning så att ärendets gång kan följas också på svenska. När e n motpart finns i ett ärende har motparten dock rätt att få skrift på samiska i sin helhet översatt till svenska om motparten begär det. Den enskilde har rätt att välja vilken varietet av samiska som han/hon vill använda. Rätten att använda samiska gäller oavsett om den enskilde är svensk eller utländsk medborgare. Rätten att använda samiska tillkommer enskilda. Rätten omfatta r sålunda även föreningar och organisationer som väljer att använda finska . I andra stycket regleras myndighetens skyldighet att svara på samiska när en enskild använder samiska. Denna innebär att myndigheten skal l använda samiska vid myndighetens muntliga kontakter med den enskilde och att på begäran av den enskilde muntligen till samiska översätt a skriftliga meddelanden och beslut riktade till den enskilde. Däremot innefattar bestämmelsen inte någon skyldighet att avfatta skriftliga beslut även på samiska. Myndigheten skall kunna ge muntliga översättnin gar av skrivelser och beslut riktade till enskilda på den varietet av samiska som den enskilde använt. I tredje stycket regleras användningen av samiska hos myndigheter när det inte rör sig om verksamhet som rör myndighetsutöv ning. Exempel på sådan verksamhet är rådgivning och information till allmänheten , erbjudande av vård och undervisning. I denna verksamhet har inte myndigheten någon absolut skyldighet att svara på samiska men bör än då i sådan verksamhet eftersträva att muntligen bemöta samisktalande p å samiska. 4 § Myndigheterna får bestämma särskilda tider och särskild plats för samisktalandes besök och telefonsamtal. I paragrafen anges att den enskildes rätt att använda samiska ka n begränsas till och plats. Rätten att använda samiska vid kontak t med myndigheten kan sålunda begränsas till att gälla under vissa tider på myndighetens kontor då tolk kan finnas tillgänglig. När sådana tide r bestäms är det viktigt att beakta att viss översättning måste ske skynd - samt. Detta kan exempelvis gälla myndighetsbeslut riktade till enskilda där den enskilde är beroende av översä ttning för att förstå innebörden av beslutet. 5 § Om tolk eller översättare anlitas skall kostnaderna för översättning eller tolkning betalas av myndigheten. För att de som använder samiska fullt ut skall kunna ut nyttja möjligheten att använda sitt eget språk skall så som angetts i den allmänna motivering - en kostnaden för tolk och översättare betalas av allmänna medel. 6 § Regeringen får om det finns särskilda skäl besluta att en viss myndighet som lyder under regeringen skall undantas från tillämpningen av denna lag. Detsamma gäller för för myndigheter som lyder under och för kommunfullmäktige för myndigheter som lyder under kommunfullmäktige. Regeringen kan enligt denna bestämmelse besluta att en viss statlig förvaltningsmyndighet inte skall omfattas av bestämmelserna i denna lag. Ett sådant beslut kan vara motiverat av att en viss myndighet har mycket liten kontakt med allmänheten och det därför inte är befogat för myndig- heten att hålla tolkberedskap. På samma sätt kan landstingsfullmäktig e och kommunfullmäktige undanta förvaltningsmyndigheter inom sin a respektive verksamhetsområden. Möjligheten att undanta myndighete r från lagens tillämpningsområde bör användas restriktivt så att lagens syfte Samiska i förskoleverksamhet och äldreomsorg 7 § Kommun i förvaltningsområdet för samiska språket skall när den erbjuder plats i förskoleverksamhet enligt 2a kap. 1 och 7 §§ skollagen (1985:1100) ge barn vars vårdnadshavare begär det möjlighet till plats i förskoleverksamhet där hela eller delar av verksamheten bedrivs på samiska. Innebörden av paragrafen är att varje kommun inom förva ltningsområdet för samiska språket måste, när den e rbjuder förskoleverksamhet, erbjuda någon form av förskoleverksamhet som bedrivs på samiska o m vårdnadshavare begär det. Omfattningen av verksamheten kan variera beroende på hur många barn den omfattar och tillgången på språkkunnig personal. Om det bara rör sig om enstaka barn kan man tänka sig att dess a barn bemöts på samiska av den personal som kan samiska. Finns de t tillräckligt många barn och tillräckligt mycket personal som behärska r samiska kan verksamheten på samiska bedrivas mer organiserat i särskilda grupper eller på särskilda tvåspråkiga daghemsavdelningar eller hel t tvåspråkiga daghem. Den varietet samiska som används av barnen skall användas ino m förskoleverksamheten. 8 § Kommun i förvaltningsområdet för samiska språket skall erbjuda den som begär det möjlighet att få hela eller delar av den service och omvårdnad som erbjuds inom ramen för äldreomsorgen av personal som behärskar samiska. Arten och omfattningen av den äldreomsorg som erbjuds på samiska blir beroende av hur många som önskar omsorg av personal som talar samiska och vilken typ av omsorg de önskar samt tillgången på samiskspråki g personal. Det grundläggade kravet på kommunerna enligt denna paragraf är att de organiserar äldreomsorgen så att den personal som finns i äldreomsorgen och som talar samiska så långt möjligt arbetar med d e äldre som har samiska som första språk. Den varietet samiska som används av de äldre skall användas ino m äldreomsorgen. Personalens kunskaper i samiska 9 § Vid anställning av personal vid en myndighet i förvaltningsområdet skall tvåspråkighet i samiska-svenska betraktas som en särskild merit. Så som vi påpekat i den allmänna motiveringen är det av flera skä l angeläget att öka kunskaperna i samiska hos den egna personalen ho s myndigheterna. Ett sätt att göra detta är att utöver de krav som normal t ställs för anställning hos en viss myndig het också betrakta tvåspråkighet i svenska-samiska som en merit vid sidan av de övriga krav som ställs på sökande till viss anställning. Personalen inom förskoleverksamheten och äldreomsor gen är i juridisk mening myndighetspersonal som omfattas av denna och följande be - stämmelse. 10 § Myndighet inom förvaltningsområdet skall i den utsträckning det bedöms nödvändigt erbjuda anställda möjlighet till fortbildning i det samiska språket. När en myndighet bedömer om det finns behov av att ge anställd a fortbildning i det samiska språket bör efterfrågan på information p å samiska från allmänheten ställd i relation till kunskaperna hos samisksprå- kig personal vid myndigheten vara avgörande för myndighetens beslut . Utökad rätt att använda samiska vid domstol 11 § Den som är part i mål eller ärende vid domstol har rätt att använda samiska vid domstolar som har en domkrets som helt eller delvis omfattar förvaltningsområdet för samiska språket. Rätten att använda samiska omfattar också de domstolar dit mål eller ärenden från domstolar som avses i första meningen överklagas. Utöver den rätt enskilda har att i förvaltningsärende hos domstol an vända samiska enligt 2 och 3 §§ regleras i denna och följande paragrafer parts rätt att använda samiska vid muntliga eller skriftliga kontakter med domstol som har en domkrets som till någon del omfattar förvaltnings - området för samiska språket. Såväl allmänna domstolar, förvaltningsdomstolar som särskilda domsto - lar, såsom fastighetsdomstol eller vattendomstol, omfattas av bestämmel- sen. Domstolar till vilka mål eller ärenden från dessa domstolar ka n överklagas omfattas också av rätten för part att använda samiska. 12 § Rätten att använda samiska i mål eller ärende hos domstol omfattar rätt att ge in handlingar, inlagor och skriftlig bevisning på samiska, rätt att få de handlingar som hör till målet eller ärendet muntligen översatta till samiska och rätt att vid muntlig förhandling inför domstol tala samiska. Även i övrigt bör domstolen sträva efter att bemöta samisktalande part på samiska. Rätten att använda samiska under rättegång eller ett ärendes behandling omfattar att få yttra sig muntligen eller skriftligen på samiska i enlighe t med de regler som gäller för rättegången eller ärendes behandling i domstol. Den innebär också en rätt att med hjälp av tolk få de handlingar som hör till målet eller ärendet muntligen översatta till samiska. Rätten at t få tala samiska vid muntlig förhandling omfattar både att själv få tal a samiska och att få det som i övrigt sägs vid domstolen muntlig en översatt till samiska. Även i övrigt, exempelvis då part riktar sig till domstolen me d förf rågningar, bör domstolen sträva efter att bemöta samisktalande par t på samiska. 13 § Part som vill använda samiska under ett måls eller ärendes handläggning i domstol skall begära detta i samband med att målet eller ärendet anhängiggörs eller första gången parten yttrar sig i målet eller ärendet. En sådan begäran får avslås endast om det är uppenbart att begäran sker i otillbörligt syfte. Rätten att använda samiska gäller under hela rättegången och hel a ärendets behandling i domstol, dvs från det att målet eller ärendet inleds vid domstolen till och med att ett eventuellt överklagande kommer in till domstolen. För att domstolen skall kunna planera anlitande av tolk oc h ö versättare i mål eller ärende där samiska används, skall begäran om att använda samiska framföras i samband med att måle t eller ärendet anhängiggörs eller första gången part yttrar sig i målet. Det bör också anges vilken varietet samiska som den enskilde vill använda. Möjlig heten att avslå en begäran om att få använda samiska bö r användas mycket restriktivt exempelvis då det är uppenbart att begära n framställs i syfte att förhala rättegången. Ett beslut av domstolen i fråga om rätten att använda samiska i mål eller ärende får inte överklaga s särskilt. 14 § Om part begär att få använda samiska i rättegång skall tolk anlitas i enlighet med bestämmelserna i 5 kap. 68 §§ och 5052 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291). De regler som enligt respektive förvaltningsprocesslage n gäller för vem som skall anlitas som tolk, tolked och ersättning till sådan tolk skall tillämpas också när tolk anlitas enligt denna lag. 10.2Förslag till lag om rätt att använda finska språket hos förvaltningsmyndigheter och domstolar 1 § Denna lag gäller inom förvaltningsområdet för finska språket. Med förvaltningsområdet för finska språket avses , , , och kommuner. Med finska språket avses alla varieteter av finska som används i för - valtningsområdet, såsom meän kieli/tornedalsfinska och standardfinska. 2 § Med myndighet i förvaltningsområdet för finska språket avses förvaltningsmyndigheter och domstolar i förvaltningsärenden vars verksamhet är förlagd till förvaltningsområdet för finska språket. Rätten att använda finska hos myndigheter gäller såväl hos statliga so m landstingskommunala och kommunala förvaltningsmyndigheter samt hos domstolar i förvaltningsärenden. Exempel på för valtningsmyndigheter är kommunstyrelsen, de kommunala nämnderna, och nämnder och statliga myndigheter som polismyndigheter, skatteförvaltning m.fl. Däremot omfattas inte kommunfullmäktige , eller kommunala organ som är organiserade i privaträttslig form.