sou · GLB341 · 1998-01-01 00:00:00 — samma typ av handlingar som avses i tryckfrihets- förordningen. Inom vissa områden kan det dock vara befogat att inskränka denna rättighet, t.ex. i fråga om den församlingsvårdande verksamheten (jfr 7 kap. 33 § sekretesslagen) och i fråga om kyrkans ekonomiska intresse. En möjlighet härtill föreskrivs i andra meningen. Där föreskrivs vidare en möjlighet att begränsa öppenheten när det är påkallat av någon annan särskild anledning. För att inte begränsningarna i den inomkyrkligt reglerade offentlig- hetsprincipen skall bli diskretionära, föreskriver andra stycket att be- gränsningarna skall vara noga angivna av kyrkomötet. Denna paragraf föreskriver att arkiv bildas av de handlingar från den kyrkliga verksamheten som avses i 11 § – dvs. de handlingar som omfattas av den inomkyrkligt reglerade offentlighets- principen – och att arkivet skall hanteras på i princip samma sätt som myndighetsarkiv. Bestämmelsen är tillkommen för att säkerställa till- lämpningen av den inomkyrkligt reglerade offentlighetsprincipen. Det åligger att hantera arkiven på ett sådant sätt att prin- cipen kan få fullt genomslag. Beträffande de av handlingar som avses i 10 § gäller bestämmelser i arkivlagen (1990:782). Genom bestämmelsen i första stycket första meningen ges det möjlighet att överklaga negativa beslut avseende begäran enligt 11 § att få ta del av handlingar. Den är utformad på ett sådant sätt att det skall framgå att även icke kyrkotillhöriga skall ha rätt att överklaga. Formerna för överklagandet beslutas av kyrkomötet. Bestämmelsen är avsedd att exklusivt reglera möjligheterna att klaga på negativa beslut, dvs. det skall inte gå att klaga till statlig domstol. Av bestämmelsen framgår vidare att även andra beslut inom Sven- ska kyrkan som huvudregel skall kunna överklagas. Syftet med bestäm- melsen är att skapa förutsättningar för att grundläggande demokratiska värderingar får genomslag inom också . Ett inomkyrkligt överprövningssystem ger nämligen de kyrkotillhöriga möjlighet att få prövat om beslut som fattas står i överensstämmelse med det inomkyrkliga regelsystemet och lagen om . Det framstår närmast som självklart att det i huvudsak är de som tillhör som har rätt att överklaga fattade beslut. I enlighet med en av reformens utgångspunkter, att själv skall få reglera sina angelägenheter, föreskrivs att överklagande får ske i den utsträckning kyrkomötet bestämmer. Av andra stycket framgår att skall inrätta ett särskilt organ för att inom kyrkan ytterst pröva överklaganden. Genom att förekomsten av detta organ anges i lagen om markeras dess oberoende ställning. Formuleringen utesluter inte möj- ligheten att först låta överklagade beslut prövas av en mellaninstans, t.ex. på regional nivå. Av allmänna rättsgrundsatser torde följa att såväl den som tillhör som den som vill få tillhöra , alltid kan begära prövning i allmän domstol av tillhörighetsfrågan i likhet med vad som gäller för medlemmar och medlemsapplikanter i andra asso- ciationer. Likaså följer av allmänna regler att beslut, vilka tillkommit i formellt felaktig ordning kan klandras vid allmän domstol. Om allmän domstol ändrar eller upphäver ett felaktigt beslut, bör ändringen rimligen gälla i förhållande till alla som tillhör . Huruvida även andra beslut inom kan klandras vid domstol är en öppen fråga. Paragrafen föreskriver en skyldighet för att lämna uppgifter motsvarande de uppgifter som skall registreras för andra trossamfund till det statliga registret avseende den nya rättsliga formen. Till registret skall dessutom lämna uppgifter om den kyrkliga indelningen. Det finns flera anledningar till denna skyldighet. För det första behöver staten känna till den kyrkliga indelningen för att kunna uppbära avgifter för begravningsverksamheten från dem som inte tillhör . För det andra finns det ett statligt behov av att känna till indelningen för statistikändamål. anledningen är dock att skapa ordning och reda i affärslivet och samhället i stort. 19.6Förslaget till lag om införande av lagen (1999:000) om Enligt principbeslutet om ändrade relationer mellan staten och skall reformen träda i kraft . Paragrafen är utformad i enlighet med det. I bestämmelsen anges ett antal lagar som behöver upphävas i samband med relationsändringen. I likhet med vad som föreslås för övriga registrerade trossamfund, är det även för del befogat med en bestämmelse som klargör vad som händer med rättigheter och skyldigheter i samband med relationsändringen och bytet av rättslig form. Av bestämmelsen framgår att ansvaret för förpliktelser som åvilar någon av församlingar eller kyrkliga samfälligheter följer med dessa vid bytet av rättslig form. Efter relationsändringen gäller förpliktelserna i motsvarande församling, kyrkliga samfällighet eller stift. Detsamma gäller för rättigheter. Vad som åsyftas är civilrättsliga rättigheter och skyldigheter. De ärenden som finns hos något av de i paragrafen uppräknade organen i deras egenskap av statlig myndighet vid relationsändringen, skall överlämnas till för fortsatt handläggning. Enligt bestämmelsen har kyrkomötet, vid sammanträden , de befogenheter som följer av den nya lagen utan hinder av bestämmelserna i kyrkolagen. En förutsättning är att de beslut som fattas har avseende efter . Avsikten med bestämmelsen är att kyrkomötet skall kunna fatta alla de beslut som krävs för att reformen skall kunna genomföras. Paragrafen föreskriver att skyldigheten att lämna uppgifter till det statliga registret skall fullgöras första gången . Syftet är att möjliggöra för församlingar, kyrkliga samfälligheter och stift att fatta nödvändiga beslut för reformens genomförande . 19.7Förslaget till lag om ändring i Ändringsförslagen i denna bestämmelse har behandlats i avsnitt 17. Förändringarna är betingade av förslaget att tystnadspliktsbrott av- seende den s.k. själavårdssekretessen inte längre skall vara kriminali- serat för präster. Ändringen innebär dessutom ett förtydligande av vittnesförbudet såväl i fråga om omfattning som i fråga om dess utsträckning i tiden. De föreslagna ändringarna i femte stycket medför att trossam- fundens präster (och de som intar motsvarande ställning) är befriade från plikten att vittna i fråga om sådant som de erfarit vid vissa spe- ciella typer av samtal. Med präst eller person med motsvarande ställning avses endast de som har erforderlig utbildning och kompetens och utövar tjänsten som sitt egentliga yrke eller kall. Med präst avses i detta sammanhang givetvis också biskop eller motsvarande befatt- ningshavare. När det gäller vittnesförbudets omfattning, föreslås att det liksom skall omfatta uppgifter som prästen erfarit vid bikt. Vidare skall vittnesförbudet omfatta uppgifter som erfarits vid enskild själavård. Som anförts i den allmänna motiveringen har den i bestämmelsen begagnade termen själavårdande samtal medfört en mängd av- gränsningsproblem i olika rättsliga sammanhang. Med enskild själa- vård menar vi själavårdande samtal som sker under avskildhet i ett personligt möte mellan en präst och en enskild person (eller flera personer med ett gemensamt problem som de tillsammans vill bearbeta inför prästen). Även brevväxling är att betrakta som enskild själavård. Andra meningen är tillkommen för att förtydliga vittnesförbudets utsträckning i tiden. Genom den förslagna lydelsen står det klart att vittnesförbudet fortsätter gälla för det som en präst erfarit under bikt eller enskild själavård även efter det att prästen lämnat sin tjänst eller sitt uppdrag, t.ex. till följd av pensionering. 19.8Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) En av utgångspunkterna för reformen är att efter rela- tionsändringen inte längre skall utgöra en del av det allmänna. Para- grafen har ändrats i enlighet härmed. Av bestämmelsens första stycke framgår att den offentlighetsprincip som gäller för myndigheter i allmänhet också skall gälla för och dess organisatoriska delar inom vissa särskilt angivna områden. Det rör sig om sådana områden där ålagts uppgifter som tillgodoser allmänna samhälleliga intressen. Enligt punkt 1 skall de handlingar som härrör från den verksamhet som organisatoriska delar – församlingar och kyrkliga samfälligheter – bedriver enligt begravningslagen omfattas av offentlig- hetsprincipen. Detta innebär att det i sak inte kommer att ske någon förändring i jämförelse med dagens förhållanden. Punkt 2 ger vid handen att handlingar hänförliga till hur den statliga ersättning som föreslås få i betänkandet Den kulturhistoriskt värde- fulla egendomen och de kyrkliga arkiven (SOU 1997:43) fördelas och används, skall omfattas av offentlighetsprincipen till den del som vår- den sker med statliga medel. I bestämmelsens andra stycke anges att och dess organisatoriska delar skall jämställas med myndighet vid tillämpningen av sekretesslagen. Härigenom skapas full överensstämmelse mellan vad som gäller för och dess organisatoriska delar och vad som gäller för andra organ som anförtrotts förvaltningsuppgifter, i fråga om rätten att ta del av allmänna handlingar och bestämmelserna om sekretess. Mot bakgrund av förslaget att den lagreglerade tystnadsplikten för präster skall upphävas bör även denna bestämmelse upphävas. I reformen är det förutsatt att tillhörigheten till skall hanteras genom inomkyrklig reglering. Mot denna bakgrund skall denna bestämmelse upphävas. Beträffande församlingsvårdande verksamhet gäller sekretess enligt denna bestämmelse. Regleringen är ytterst en följd av att räknas till det allmänna, varför hinder har förelegat att genom inomkyrklig reglering föreskriva sekretess för den berörda personalen. kommer inte längre att utgöra en del av det allmänna, varför det blir möjligt med inomkyrkliga sekretessregler på området. Bestämmelsen skall därför upphävas. 2–3 §§ Ändringarna i dessa paragrafer är en följd av förslaget att 7 kap. 33 § skall upphävas. De ändringar som skett i denna paragraf innebär i sak att förvaltnings- lagens regler om överklagande i de aktuella fallen skall tillämpas också på beslut som har fattats av eller någon av dess organisatoriska delar. Bestämmelsen gäller i fråga om de handlingar som blir allmänna enligt första stycket i 1 kap. 8 a §. Eftersom det föreslås att den lagreglerade tystnadsplikten för präster skall upphöra, skall hänvisningen i punkt 7 också upp- hävas. Ändringarna föreslås träda i kraft . Av punkt 2 framgår att äldre bestämmelser fortfarande gäller i fråga om uppgifter i allmänna handlingar som tillkommit före ikraftträdandet. Vad som åsyftas är dels allmänna handlingar som förvaras hos , dels allmänna handlingar som finns hos myndigheter utanför . Till den del sekretess gäller för sådana handlingar är det be- fogat att sekretessen består. 19.9Förslaget till lag om ändring i arkivlagen (1990:782) Denna ändring är en följd av att inte längre skall utgöra en del av det allmänna. Ändringen i denna paragraf är dels en följd av att inte längre skall utgöra en del av det allmänna, dels en följd av den före- slagna bestämmelsen i 1 kap. 8 a §. Till den del som handlingar hos eller någon av dess organisatoriska delar omfattas av principen om allmänna handlingars offentlighet, bör dessa också om- fattas av arkivlagens bestämmelser. 19.10 Förslaget till lag om ändring i (1987:320) Bestämmelsen reglerar skyldigheten för präst och församling att stå till förfogande för kyrklig vigsel. Den bör upphävas, eftersom staten efter relationsändringen inte längre bör reglera sådana frågor. Vigselrätten berörs inte av förslaget. 19.11 Förslagen till lagar om ändring i lagen (1992:1528) om offentlig upphandling och i lagen (1994:615) om ingripande mot otillbörligt beteende avseende offentlig upphandling De föreslagna ändringarna i dessa lagar beror på att efter relationsändringen inte längre skall utgöra en del av det allmänna. 19.12 Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:743) om aviseringsregister har som en del av det allmänna möjlighet att använda sig av aviseringsregistret, i form av s.k. bruttoavisering och terminalåtkomst, för att bl.a. uppdatera kyrkobok- föringen. Kyrkans möjlighet att bedriva en rikstäckande verksamhet skulle avsevärt försvåras om dessa möjligheter gick förlorade vid rela- tionsändringen. Förslaget bygger på att även fortsätt- ningsvis skall ha tillgång till aviseringsregistret. Förändringen i denna paragraf innebär att regeringen får besluta att även annan än myndighet får använda aviseringsregistret på samma sätt som en myndighet. Avsikten är att skall få tillgång till aviseringsregistret efter beslut av regeringen. Om andra än skall få tillgång till registret får bedömas av regeringen. Eftersom lagen om medlemskap i icke-territoriella församlingar föreslås upphävd, bör även punkt 11 upphävas. Det föreslagna tillägget i andra stycket innebär att regeringen får föreskriva om terminalåtkomst för annan än myndighet. Regeringen kommer således att kunna föreskriva att skall ha terminalåtkomst till aviseringsregistret. Om andra än skall ha terminalåtkomst får bedömas av regeringen. Sammanställning av hur relationsän- dringen påverkar det statliga regelsyste- met I det följande ges en kort sammanställning av hur ändringen av relationerna mellan staten och påverkar det statliga regelsystemet utöver vad som särskilt tas upp i direktiven. Det som presenteras är en kort genomgång av de lagar som kan behöva ändras. Förordningar och andra författningar av lägre dignitet än lag behandlas inte i genomgången. Byggningabalken innehåller i 26 kap. 3 § en ålderdomlig bestäm- melse om prästgård i stad. Denna tillämpas inte längre och kan därför upphävas. I bestämmelser om mutbrott, 20 kap. 2 §, anges bl.a. att dessa omfattar arbetstagare hos församling och kyrklig samfällighet. Bestämmelsernas tillämpningsområde kan eventuellt behöva ändras. I kommunalskattelagen (1928:370) 1 § finns den grundläggande be- stämmelsen om skyldighet att betala församlingsskatt. Denna bestäm- melse bör utgå. I och förekommer sedan den danska tiden en särskild form av ständig besittningsrätt till vissa församlingskyrkors fastigheter. För denna besittningsrätt erläggs avgift, landgille och städ- ja, till församlingskyrkan. I lagen (1938:159) om avl ösning av avgälder från de till skatte f örsålda så kallade halländska kyrkohemmanen finns bestämmelser om hur dessa landgillen m.m. i vissa fall kan avlösas genom betalning av viss ersättning till vederbörande församling. Denna lag kan behöva ändras i samband med en reform. Lagen (1941:416) om arvsskatt och g åvoskatt innehåller i 3 § be- stämmelser om vilka rättssubjekt som är befriade från arvsskatt och gåvoskatt. Här talas bl.a. om trossamfund som avses i religions- frihetslagen. Eftersom denna senare lag föreslås bli upphävd, bör även lag ändras. I lagen (1970:991) om ändring i och ecklesiastik indel- ning i samband med fastighetsbildning ges bestämmelser om gränsjus- teringar mellan bl.a. församlingar om en fastighetsbildning, t.ex. en fas- tighetsreglering, berör gränsen mellan två församlingar. Eftersom församlingsindelningen föreslås bli en inomkyrklig fråga bör bestäm- melserna ändras. Förvaltningsprocesslagen (1971:291) innehåller i 37 § en hänvis- ning till kyrkolagen. Denna hänvisning bör utgå. I 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207) finns bestämmelser om statens och kommunernas ansvar för bl.a. ren förmögenhetsskada som vållats vid myndighetsutövning. Bestämmelsen omfattar också försam- lingar och kyrkliga samfälligheter. Den bör ändras. I vallagen (1972:620) används församlingen som ett sätt att definiera valkretsar vid val till kommunfullmäktige. Ett förslag till ny vallag behandlas i (prop. 1996/97:70). Det kan finnas skäl att överväga om den kyrkliga indelningen skall användas i vallagstiftningen. Lagen (1974:174) om identitetsbeteckning f ör juridiska personer m.fl. anger att organisationsnummer kan fastställas bl.a. för försam- lingar och kyrkliga samfälligheter. Denna bestämmelse bör justeras i samband med reformen. Även för den nya rättsliga formen registrerat trossamfund blir frågan om identitetsbeteckning aktuell. I lagen (1975:1132) om f örvärv av hyresfastighet m.m. finns i 2 § bestämmelser om vissa fall då förvärvstillstånd inte behövs vid köp av hyresfastighet. Bland dessa fall anges de, då fastigheten efter medgi- vande av regeringen förvärvas för kyrkligt ändamål. Något behov av detta undantag torde inte föreligga efter reformen. I 3 § lagen (1975:1339) om Justitiekanslerns tillsyn anges att Jus- titiekanslern har tillsyn över bl.a. den med vars tjänst eller uppdrag följer myndighetsutövning. Som undantag från denna regel gäller att tillsynen inte omfattar bl.a. kyrkomötets ledamöter. Även fortsätt- ningsvis bör Justitiekanslern ha tillsyn över de personer inom (och övriga trossamfund) som utövar myndighet men däremot inte över kyrkomötet. Bokföringslagen (1976:125) innehåller en bestämmelse som anger att bl.a. församlingar och kyrkliga samfälligheter inte är bokförings- skyldiga enligt lagen. Bestämmelsen bör ändras. Lagen (1976:633) om kung örande av lagar och andra f örfattningar innehåller bestämmelser om kungörandet av kyrkliga författningar i författningssamling. Dessa bestämmelser bör utgå i samband med reformen. Fastighetstaxeringslagen (1979:1152) anger i 2 kap. 2 § bland spe- cialbyggnader (som är undantagna från skatteplikt) bl.a. prästgård som avses i kyrkolagen samt byggnad som tillhör kommun eller annan menighet och som används för förvaltning. är således förutom prästgårdar också undantagna från skatteplikt. Denna bestämmelse behöver justeras i samband med en reform. I 3 kap. 4 § anges att byggnader och tomt- mark som tillhör bl.a. kyrkor och ideella föreningar är undantagna från skatteplikt enligt lagen. Även denna bestämmelse kan behöva justeras så att bestämmelsen gäller också för registrerat trossamfund. Det kan i sammanhanget påpekas att fastighetstaxeringslagen endast avser taxering av fastigheter, dvs. beslut om dessas värde från skattesyn- punkt. Frågan om skatt för inkomst av fastighet respektive fastighetsskatt behandlas för juridiska personer i lagen om statlig in- komstskatt och lagen om statlig fastighetsskatt. Lagen (1994:1720) om civilt f örsvar innehåller bestämmelser om olika kyrkliga organs medverkan i beredskapsplaneringen. I samband med relationsändringen bör det övervägas hur olika trossamfund kan delta i det civila försvaret och vilket ansvar som skall ha. Förvaltningslagen (1986:223) innehåller i 31 § en hänvisning till kyrkolagen. Denna behöver justeras vid en reform. Lagen (1988:97) om f örfarandet hos kommunerna, f örvaltnings- myndigheterna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m. inne- håller bl.a. bestämmelser om de kyrkliga kommunernas ställning och arbetsformer under krig och krigsfara. I dessa delar bör lagen upphävas i samband med reformen. Enligt lagen (1988:1555) om landgille och st ädja för vissa för- samlingskyrkors fastigheter i Lunds och G öteborgs stift fastställs land- gille och städja, som utgör ersättning för ständig besittningsrätt till vissa fastigheter, av stiftens egendomsnämnder med möjlighet att överklaga nämndernas beslut till Kammarkollegiet. Eftersom egen- domsnämnderna inte föreslås bli lagreglerade fortsättningsvis, bör även lag ändras. Folkbokföringslagen (1991:481) anger att varje person skall folk- bokföras i en territoriell församling. Eftersom den kyrkliga indelningen blir en inomkyrklig fråga bör bestämmelsen ändras. Lagen (1991:482) om inf örande av folkbokf öringslagen (1991:481) anger bl.a. att pastor skall svara för vården av de kyrkobokförings- handlingar som har bildats före . Eftersom pastor som begrepp bortfaller i lagstiftningen i och med reformen, bör ansvaret överföras till , varvid det ankommer på kyrkomötet att ge närmare bestämmelser. Lagen (1992:889) om den officiella statistiken omfattar även de kyrkliga kommunerna. Förslagsvis upphävs dessa bestämmelser, varvid själv får ordna den statistikproduktion man anser erforderlig.