sou · GLB3192d1 · 1998-01-01 00:00:00 — För polis- och åklagarväsendet gäller om deras verksamhetsområde helt eller delvis omfattar samma geografiska område som förvaltningsområdet , att envar har rätt att tala samiska vid bl.a. förhör på myndighetens kontor och vid muntlig anmälan. Intagna på fängelseanstalt i Troms oc h Finnmark har också rätt att tala samiska. Inom Norska kyrkan i förvaltningsområdet har envar rätt att få barndop , vigsel, nattvard, själavård m.m. förrättade på samiska. För att göra det möjligt för tjänstemän hos lokala och regionala offent- liga organ att uppfylla språkreglernas krav om bemötande på samisk a innefattar språkreglerna regler om möjlighet till tjänstledighet med lön fö r tjänstemän inom förvaltningsområdet för att lära sig samiska. Språkreglerna innehåller också regler om att lagar och föreskrifter som är av särskilt intresse för hela eller delar av den samiska befolkninge n skall översättas till samiska. Kungörelser från offentliga organ ino m förvaltningsområdet , som riktar sig till hela eller delar av befolkningen i Andra länders ratificering av konventionen förvaltningsområdet, skall avfattas både på samiska och norska. När det gäller utbildning i eller på samiska finns regler om att alla elever i i samiska distrikt har rätt till undervisning i eller på samiska. Utanför detta område finns en sådan rätt om minst tre eleve r begär det. Kommunerna i förvaltningsområdet kan besluta att samisk a skall vara obligatoriskt i . I viss omfattning finns också rät t att lära sig samiska inom ramen för vuxenutbildning och på staten s bekostnad. I språkreglerna berörs också Samiskt språkråd. har bl.a. till uppgift att bevara, stärka och utveckla samiskt språk i . De ge r vägledning och information i språkfrågor och har listor över kvalificerad e översättare och tolkar. Vad gäller tillämpningen av de norska språkreglerna för samiska ha r man vid kommitténs kontakter med norska regeringstjänstemän uppgett att samelovens språkregler är så nya att de inte är hel t genomförda i praktiken. Man har emellertid uppmärksammat att det finns svårigheter att rekrytera tillräckligt många lärare i samiska språket . Tjänstemän vid myndigheter behärskar inte heller samiska i d en utsträck- ning som skulle behövas. Det finns också brist på läromedel på samiska. Positiva effekter som man märkt till följd av språklagstiftningen är att allt fler talar samiska och att man i allt större utsträckning begär att bl i bemött på samiska i olika offentliga sammanhang. Nordsamisk an, som är den varietet av samiska som används inom förvaltningsområdet fö r samiskt språk, har stärkts och utvecklas i positiv riktning. Det är svårare att bevara de mindre utbredda varieteterna av samiska, lulesamiska och sydsamiska, som inte används i förvaltningsområdet. Utöver samelovens språkregler bör några andra åtgärder av betydelse för ratificeringen av konventionen nämnas nämligen att det finns regelbundna utsändningar på samiska via norsk radio, NRK, och vissa TV-program på samiska. täcker alla kostnader fö r produktion av litteratur på samiska. Vad gäller kostnaderna för de nationella åtgärder som vidtagits för at t stödja och utveckla det samiska språket i kan allmänt sägas att ma n från norsk sida anser att de mest kostnadskrävande åtgärderna ä r utbildning av personal, tjänstemän, tolkar och översättare samt fram - tagning av läromedel. Andra länders ratificering av konventionen avsattes för använd- ningen av samiska enligt samelovens språkregler inom kommuner och fylkeskommuner i det samiska förvaltningsområdet. språkråd fördelar pengarna mellan kommunerna. Målet är att upprätta en tvåsprå- kig förvaltning inom dessa kommuner med tvåspråkiga tjänstemän. används dock fortfarande tolk i stor utsträckning av tjänstemän - nen. ratificerade minoritetsspråkskonventionen som andra land, . Av ratifikationsinstrumentet framgår att ratificerat 59 punkter och stycken i del III i konventionen för samiska som ett landsdels- eller minoritetsspråk samt 65 punkter och stycken fö r svenska som ett mindre allmänt använt officiellt språk (se artikel 3 punkt 1 i konventionen). Det anges också att åtar sig att i vederbörliga delar tillämpa del II av konventionen på och på andra territoriellt obundna språk i . Samiska används i i flera olika varieteter, nordsamiska, enaresamiska och skoltsamiska. har dock liksom valt att ratificera konventionen för samiska som ett språk. När det gäller svenska har valt att utnyttja konventionens bestämmelse i artikel 3 och ratificera vissa bestämmelser i del III i konventionen för svenska som ett officiellt språk som används mindre allmänt. Skälet till att man i ratifikationsinstrumentet särskilt nämnt som ett territoriellt obundet språk i är, enligt de uppgifter vi fått, at t man på detta sätt vill markera den vikt man från finsk sida lägger vid att stödja romernas kultur och språk. Ett annat skäl är att det finns mång a romer i , ca 6 0007 000 personer och att dessa i motsats till andra minoritetsgrupper begärt att konventionens bestämmelser skal l tillämpas på deras språk. Såsom framgått av föregående kapitel gäller del II i konventionen fö r samtliga landsdels- eller minoritetsspråk i de stater som ratificerar konven-tionen oavsett om de nämns i samband med ratificeringen eller inte. Villkoret är att språken uppfyller konventionens krav på et t landsdels- eller minoritetsspråk. Beträffande samtliga tre språk som nämnts i ratifikationsinstrumente t fanns redan gällande lagstiftning och nationella åtgärder i övrigt till skyd d och stöd för dessa språk som kunde utgöra grunden för en ratificering. Andra länders ratificering av konventionen Någon ny lagstiftning ansågs således inte behövas med anledning a v ratificeringen. Innan beslöt vilka åtaganden i konventionen som Finlan d skulle binda sig för att tillämpa, samrådde man med den svensktaland e minoriteten företrädd av folkting, med samern a företrädd av delegationen för sameärenden och med romerna geno m delegationen för zigenarärenden. 3.2.2Nationella åtgärder i överensstämmelse med åtagandena i konventionen Den grundläggande rätten att använda svenska, samiska och roman i tillförsä kras i § 14 i den finska regeringsformen. Där slås det fast at t nationalspråk är finska och svenska och att envars rätt att i egen sak hos domstolar och andra myndigheter använda sitt eget språk, antingen detta är finska eller svenska, skall tryggas i lag. Vidare före - skrivs att det allmänna skall tillgodose båda dessa språkgrupper s kulturella och samhälleliga behov. För samerna, romerna och andr a grupper gäller enligt samma bestämmelse att de har rätt att bevara oc h utveckla sitt språk och sin kultur. Svenskan är som ovan nämnts ett av två nationalspråk. Utöver skyddet i grundlagen skyddas svenska språket genom språklagen . Språklagens regler gäller för domstolar, statliga myndigheter , kommuner och den evangelisk-lutherska kyrkans församlingar. De språkliga rättigheterna enligt språklagen är beroende av vilke n språklig status en kommun har. Enligt språklagen indelas finska k- ommuner i enspråkigt finska kommuner, enspråkigt svenska kommuner, tvåspråkiga kommuner med finsk majoritet samt tvåspråkiga kommuner med svensk majoritet. Huvudregeln är att om av befolk - ningen talar finska/svenska är kommunen enspråkig. Om minoritete n utgör av befolkningen eller 3 000 personer är kommunen tvåspråkig. I korthet innebär språklagens regler följande. Vid kontakt med statliga myndigheter såsom domstolar, polis, arbetsförmedling m.m. har en medborgare alltid rätt att använda sitt eget språk. Om ämbetsdistriktet för de statliga myndighe ten är tvåspråkigt har den enskilde också rätt att få svar på det egna språket. Någon sådan rätt finns inte om ämbetsdistriktet är enspråkigt. Andra länders ratificering av konventionen Vid kontakt med kommunala myndigheter har den enskilde rätt att använda sitt eget språk i tvåspråkiga kommuner. Är kommunen enspråki g måste emellertid den enskilde använda kommunens språk. Detsamm a gäller det språk myndigheterna svarar den enskilde på. I tvåspråkiga kommuner och tvåspråkiga statliga ämbetsdistrikt gäller att meddelanden till allmänheten, såsom kungörelser och meddelanden, skall avfattas på båda språken. Skyltar och vägvisare inom sådana områden skall också vara tvåspråkiga. I annan lagstiftning angående rätt att använda sitt modersmål finns bl.a . följan de bestämmelser. Viss möjlighet att få tolk på statens bekostnad finns i enspråkiga kommuner i ärenden där enskilds rätt kan stå i konflikt med myndighetens, t.ex. barnskyddsfall eller indragning av körkort. När det gäller utbildning är alla kommuner skyldiga att anordna grundskole- undervisning på svenska respektive finska om det finns minst 13 lågstadieelever som har endera språket som modersmål. Undervisnin g sker i enspråkiga skolor. För daghem finns regler om att kommun skall sörja för att dagvård erbjuds på barnets modersmål. När det gälle r hälsovård finns bestämmelser om att patientens modersmål i möjligaste mån skall beaktas. Inom vissa delar av sjukvården finns en utöka d skyldighet att tillhandahålla sjukvård på patientens modersmål. Utöver det grundlagsstadgande som ovan redovisats finns ytterligare en grundlagsbestämmelse som berör samiska språket. I § 51 a regeringsfor- men stadgas att samerna som ett urfolk skall tillförsäkras kulturel l autonomi inom sitt hembygdsområde i ärenden som angår deras språk oc h kultur. Därutöver finns i lagar och förordningar olika bestämmelser til l skydd och stöd för det samis ka språket. Viktigast av dessa bestämmelser är lag om användning av samiska hos myndigheter som trädde 1992. Språklagens regler gäller i huvudsak inom samernas hembygdsområde. Hembygdsområdet omfattar Enontekis, Enare och Utsjoki kommuner samt renbeteslags område i Sodankylä kommun. Den samiska språklagen innebär i korthet följande. Inom hembygds - området har en same rätt att använda samiska i ärende som gäller honom eller henne, eller i ärende där en same skall höras. Rätten omfattar såväl kommunala myndigheter som områdets alla statliga distriktsmyndigheter och lokala myndigheter och domstolar som har ämbetsdistrikt som täcker någon del av samernas hembygdsområde. Dessutom har en same rätt att använda samiska i kommun eller församling inom hembygdsområdet. Andra länders ratificering av konventionen Utanför hembygdsområdet har same rätt att använda samiska vid kontakt med bl.a. och länsrätten i Lap plands län, högsta domstolen, justitiekanslern och justitieombudsman. Språklagen innebä r inte att tjänstemän på de olika myndigheter som berörs av språklagen s regler skall kunna samiska. Myndigheterna inom hembygsområdet har i stället en skyldighet att tillhandahålla tolk eller översättning till samiska i sina kontakter med samer som vänt sig till myndigheten och då använt sig av samiska. Språklagen innehåller också bestämmelser om att kungörelser, meddelanden, anslag och blanketter skall avfattas också på samiska inom samernas hembygdsområde. Sådana lagar och förordningar, statsråds- beslut m.m. som särskilt berör samerna skall publiceras också på samiska . Myndigheterna bör inom hembygdsområdet enligt lagen förse skyltar och vägvisare också med samisk text. För att språkreglerna skall kunna tillämpas på ett riktigt sätt behöv s tillgång till tolkar och översättare. Inom finns en byrå för det samiska språket som ansvarar för att det finns tillgång till tolkar och över - sättare samt för samisk språkvård. För att uppmuntra tjänstemän att lära sig samiska finns enligt språkreg- lerna möjlighet för dem som arbetar på statliga myndigheter som omfattas av språkreglernas bestämmelser att få tjänstledigt med lön för utbildning i det samiska språket. Vid tillsättning av statliga tjänster vid myndigheter i samernas hembygdsområde ses kunskaper i samiska som en merit. Även grundskolelagen, gymnasielagen och lagen om dagbarnvård innehåller bestämmelser av betydelse för det samiska språket. I grund - skolelagen och gymnasielagen sägs att elever som är bosatta ino m samernas hembygdsområde kan undervisas i eller på detta språk. I lagen om dagbarnvård stadgas att kommunerna skall sörja för att dagbarnvård står till buds på barnets modersmål då detta är samiska. När det gäller tillämpningen av de bestämmelser som gäller till stöd och skydd för det samiska språket har man i angett att det störst a problemet är bristen på lärare i samiska och undervisningsmaterial p å samiska. Särskilt svårt är det att rekrytera lärare till de högre stadierna i skolan. För utbildning av lärare i samiska ges inga särskilda statlig a medel. Däremot har staten bidragit med ca en och en halv miljon mark till undervisningsmaterial på samiska. När det gäller kontakter på samiska med myndigheter har språklagens möjligheter att använda samiska vid sådana kontakter utnyttjats i mycket liten utsträckning. Inte heller har många utnyttjat möjligheten att få skrivet material, t.ex. blanketter etc. på samiska. Detta kan, enligt de Andra länders ratificering av konventionen uppgifter vi fått, dels ha att göra med att kunskaperna i att l äsa och skriva samiska är dåliga bland den samiska befolkningen, dels att kunskaperna i den vokabulär som behövs i officiella sammanhang är bristfällig. I finns en internationellt sett förhållan devis lång tradition när det gäller samarbete mellan företrädare för myndig heter och romer. har det funnits en statlig delegation för zigenarärenden som ida g består av 18 medlemmar varav tio är romer. Delegationen skall främj a den romska befolkningens möjlighet att på likvärdiga villkor delta i samhällslivet samt främja den romska befolkningens ekonomiska, sociala och kulturella levnadsförhållanden. Utöver denna delegation finns de t fyra regionala delegationer med uppgift att främja den romska befolkning- ens levnadsförhållanden på det regionala planet. Statliga åtgärder för att främja romsk kultur och språk har framför allt vidta gits . När det gäller stödet och skyddet för språket har man i främst vidtagit åtgärder när det gäller utbildning i och roms k kultur för både för barn och vuxna. tillsattes en ledningsgrup p för zigenarutbildning inom . Ledningsgruppen skall handlägga alla frågor av principiell natur som rör utbildning av romer , från förskoleutbildning till vuxenutbildning. Hälften av ledamöterna i ledningsgruppen är romer. Ett av syftena med undervisning i och romsk kultur och historia är att göra skolundervisning och vuxenunder - visning mer meningsfull för både romska barn och vuxna. Det har tidigare av olika skäl, varit svårt för romer att studera vilket har lett till att de t bland äldre romer finns många med dålig skolunderbyggnad. För at t underlätta undervisningen för ba rn har man i arbetat fram ABC- böcke r i . För vuxna anordnas bl.a. sommarkurser i oc h finska. Kostnaderna för dessa kurser betalas till av finska staten och är därför kostnadsfria för deltagarna. Allmänt har man uppgett att de största kostnaderna för stöd och skydd fö r det samiska språket består i översättning och tolkning till det samisk a språket. Andra länders ratificering av konventionen I propositionen till den samiska språklagen tar man upp kostnader för byrån för det samiska språket, kostnader för åtta tjänster som tolkar och översätt are i de kommuner som ligger inom samernas hembygdsområde samt övriga kostnader för tolkning och öve rsättning. Det har senare visat sig att de sammanlagda kostnaderna för och språkbyrån fö r statens del uppgått till ca två miljoner mark . Av åtta beräknad e tjänster som tolkar och översättare inom kommunerna i samerna s hembygdsområde har endast en besatts. Kostnaden för denna tjäns t uppgår till ca 500 000 mark , en kostnad som staten stod för d e första åren men som faller på kommunerna. Vad gäller stödet och skydd et för avsatte en och en halv miljon finska mark till ledningsgruppen fö r zigenarutbildning. ratificerade som tredje land minoritetsspråkskonven - tionen. Av ratifikationsinstrumentet framgår att åtar sig at t tillämpa 47 punkter och stycken i del III i konventionen för fem språk , nämligen kroatiska, tyska, rumänska, slovakiska och slovenska. Utöver de språk som nämns i ratifikationsinstrumentet har i nationell lagstiftning slagit fast att det finns ytterligare åtta språk elle r sammanlagt tretton språk, som anses som minoritetsspråk i . Dessa språk är armenska, bulgariska, grekiska, kroatiska, tyska, zigenska (och sinti), rutenska, polska, rumänska, serbiska, slovakiska, slovenska, och ukrainska. Samtliga tretton språk anses falla inom konventionens tillämpningsområde och bestämmelserna i del II i konventionen kommer således att tillämpas på alla språken. Skälet till att man valt att bara nämna fem språk i ratifikationsinstrumentet är enlig t uppgift att dessa språk funnits i och talas av flest personer. Åtgärder till stöd och skydd för dessa fem språk finns ocks å inom de olika sakområden såsom undervisning, offentlig förvaltning m.m . som konventionen täcker, vilket underlättat ratificeringen av del III i konventionen för språken. Enligt uppg ift är målet att , så snart de ekonomiska förutsättningarna finns, skall ratificera del I II i konventionen också för de åtta språk som inte omfattas av ratificeringen a v bestämmelserna i del III i konventionen. har valt att ratificera samma punkter och stycken i del III fö r samtliga de fem språk som omfattas av ratifikationen. I stort sett fanns Andra länders ratificering av konventionen redan innan ratificeringen nationell lagstiftning angående stöd och skydd för landsdels- och minoritetsspråk, som kunde ligga till grund för ratifice - ringen. Man avser att tillämpa de bestämmelser man ratificerat i del III i hela landet. Som angetts i kapitel fyra är huvudavsikten med bestämmel- serna i del III i konventionen att dessa skall tillämpas inom ett begränsat geografiskt område i respektive land motsvarande det område där språket används av hävd. Skälet till att man i har valt att ändå tillämp a konventionens bestämmelser i del III över hela landets territorium är att de som använder de olika minoritetsspråken i alltid har vari t spridda över hela landets territorium och det så ledes inte går att definiera geografiska områden där språken har talats av hävd. 3.3.2Nationella åtgärder i överensstämmelse med åtagandena i konventionen En nationell lag framför andra gjorde det möjligt för att ratificera minoritetsspråkskonventionen, nämligen lagen om nationella och etniska minoriteters rättigheter . I denna anges vilka kriterier so m skall vara uppfyllda för att en grupp skall anses som en nationell oc h etnisk minoritet liksom vilka minoriteter som uppfylle r dessa kriterier. De motsvarar de ovan nämnda tretton minoritetsspråken i . Lagens bestämmelser omfattar enligt sin lydelse inte invandrare eller flyktingar. Lagens syfte är att hindra assimilering och tillförsäkr a nationella och etniska minoriteter rätt till sin egen identitet, språk, kultur och traditioner. Ett viktigt inslag i lagen är möjligheten för nationella minoriteter at t efter allmänna val inrätta lokala självstyrande minoritetsorgan som har till uppgift att bevaka minoriteternas intressen hos kommunala myndigheter och beslutande församlingar. Lagen föreskriver att kommunala beslu t rörande utbildning, lokal massmedia, användning av minoritetsspråk m.m . bara får fattas efter hörande av de lokala minoritetsorganen om beslute t berör minoritetsbefolkningen. Lagen tillförsäkrar också minoriteterna inflytande på det nationella pl anet bl.a.genom regler om val till ett nationstäckande minoritetsorgan och en ombudsman som skall bevaka minoriteternas rättigheter. Det finns ett särskilt kapitel i lagen som rör rätt till undervisning i eller på minoritetsspråken i daghem och skolor samt statens ansvar att bekosta utbildning av lärare och undervisningsmaterial för dessa ändamål. I samma kapitel anges att tillgången till litteratur på minoritetsspråken skall tillförsäkras genom ett nätverk av minoritetsbibliotek. Ett särskilt kapitel ägnas användandet av minoritetsspråken. Där anges att alla har rätt att använda sitt modersmål i alla sammanhang i . Andra länders ratificering av konventionen Vad detta närmare innebär skall anges i en särskild lag. I kapitlet ange s vidare att alla har rätt att i domstol använda sitt eget modersmål. De t anges också att alla har rätt att använda sitt modersmål i parlamentet och kommunala församlingar. Det föreskrivs vidare att alla kommunala org an på begäran av minoritetsorgan skall publicera alla beslut, blanketter m.m. också på minoritetsspråken samt att skyltar anslag m.m. skall finnas också på minoritetsspråken. Slutligen anges att inom de områden där minoriteter bor skall kunskaper i minoritetsspråk ses som en merit vid tillsättande av tjänster hos lokala myndigheter och myndigheter som ger service till allmänheten. Lagen innehåller också bestämmelser om rätt till ekonomiskt stöd från staten till de daghem och skolor som ger undervisning i eller på minori- tetsspråk samt ekonomiskt stöd till de självstyrande minoritetsorganen. Vad gäller den praktiska tillämpningen av lagen om nationella och etniska minoriteters rättigheter och åtagandena enligt minoritetsspråk - skonventionen har man angett att konventionens bestämmelser i först a hand kommer att tillämpas i de områden där valen till lokala självstyrand e minoritetsorgan var framgångsrika och 1995. Det lyckade genomförandet av sådana val indikerar enligt ungerska regeringstjänste- män att det finns många personer som tillhör en minoritet i dess a områden. De uppgifter vi fått när det gäller kostnader för nationell lagstiftning till stöd och skydd för landsdels- eller minoritsspråk i Ung ern är att man inte kan uppskatta kostnaderna för de åtaganden man gjort enligt konventio- nen förrä n denna träder i kraft eftersom man först då genomför all a planerade nationella åtgärder. ratificerade som fjärde land minoritetsspråks - konventionen. Av ratifikationsinstrumentet framgår att åtar sig att tillämpa 48 punkter och stycken i del III i konventionen för frisiska i provinsen , samt bestämmelserna i del II i konventionen på lågsaxiska språk och bestämmelserna i del II , enligt artikel 7 punkt 5, för jiddisch och chib som territoriellt obundna språk. Andra länders ratificering av konventionen 3.4.2Nationella åtgärder i överensstämmelse med åtagandena i konventionen I finns nationella bestämmelser som gjort det möjligt att få undervisning i frisiska inom det obligatorisk a skolväsendet. finns regler som ger dem som använder frisiska möjlighet att få undervisning i frisiska i provinsen . Det finns också vissa tvåspråkiga sko lor i där undervisningen bedrivs på frisiska-holländska. Som en följd av ratificeringen av konventionen omfattar rätten att f å undervisning i frisiska nu också de lägre stadierna i skolan. Rätten att få använda frisiska i kontakt med myndigheter och rättsvä - sendet i provinsen är lagfäst. Frisiska språket är också numera inkluderat i nationell förvaltningsrätt och i lagstiftning som berö r utbildning och kultur och i skattelagstiftningen. Frisiska förekommer regelbundet både i radio och TV och det finn s dagstidningar som till viss del skrivs på frisiska. I provinsen är det också möjligt att få viss samhällsservice från offentliga organ p å frisiska. När det gäller ratificeringen av chib och jiddisch som territoriellt obundna språk i uppges detta vara ett symboliskt erkän - nande av språken som inte binder de nationella myndigheterna att stödja eller skydda dessa språk. 4 Vilka språk i är landsdels- eller minoritetsspråk? Kommitténs bedömning: Vi har funnit att samiska och finska inklusive meän kieli samt chib är historiska landsdels- elle r minoritetsspråk i . Minoritetsspråkskonventionen är enligt konventionskommentaren en kulturkonvention som är ägnad att skydda och stödja historiska landsdels - eller minoritetsspråk.