sou · GLB377d4 · 1998-01-01 00:00:00 — 13 kap. Avgränsning av inkomstslaget näringsverksamhet Vissa tillgångar och skulder (I 8 § andra stycket har det lagts till en strecksats om fordringar på ekonomiska föreningar.) 8 och 9 §§ Bestämmelserna om att vissa tillgångar och skulder inte räknas till näringsverksamheten för enskilda näringsidkare är nya. När det gäller de i 8 § undantagna tillgångarna skall varken intäkter från dem eller kostnader för dem räknas till näringsverksamheten. Inte heller den kapitalvinst alternativt kapitalförlust som uppkommer vid en avyttring av sådana tillgångar skall tas upp i näringsverksamheten. Det framgår i fråga om –intäktsräntor och utdelningar av punkt 2 första stycket av anvis- ningarna till 22 § KL, –kostnadsräntor av punkt 1 första stycket av anvisningarna till 23 § –kapitalvinster av punkt 1 tredje stycket av anvisningarna till 22 § KL, och –kapitalförluster av punkt 33 av anvisningarna till 23 § KL. De i 8 § undantagna tillgångarna skall inte ligga till grund för beräk- ning av kapitalunderlaget för räntefördelning eller expansionsfonder. Det framgår av 9 § RFL och 7 § ExmL. När det gäller skulder beaktas bara skulder i verksamheten, se 2 § RFL och 7 § ExmL. För att slippa ha bestämmelserna utspridda i ett antal kapitel har vi valt att reglera att vissa tillgångar och skulder inte hör till närings- verksamheten. Av det följer att intäkter från respektive kostnader för dessa tillgångar och skulder inte skall redovisas i näringsverksamheten. Vidare följer att tillgångarna och skulderna inte skall beaktas vid beräkning av kapitalunderlaget för räntefördelning eller expan- sionsfonder. När det gäller näringsfastigheter och näringsbostadsrätter hänförs inte kapitalvinster och kapitalförluster till näringsverksamheten, men eftersom löpande intäkter och kostnader för sådana tillgångar hör till näringsverksamheten finns de inte med i uppräkningen av tillgångar i första stycket. I stället finns bestämmelsen i 7 §. Det kan påpekas att näringsbostadsrätter enligt 46 kap. 2 § andra stycket inte är delägar- rätter. I andra stycket första strecksatsen har vi skrivit in att tillgångarna skall räknas till näringsverksamheten om de är lagertillgångar, på- gående arbeten, kundfordringar eller liknande tillgångar. Det kan påpekas att i punkt 2 första stycket av anvisningarna till 22 § KL står att räntor och utdelningar på omsättningstillgångar utgör intäkt av näringsverksamhet. har i ett avgörande kommit fram till att med omsättningstillgång avses den skattemässiga, och inte den bokföringsmässiga, betydelsen av ordet. Vi utgår ifrån Skatterätts- nämndens tolkning. Se vidare om begreppen omsättningstillgångar och lagertillgångar i avsnitt 2.4.2. Enligt punkt 1 andra stycket av anvisningarna till 22 § KL hänförs till intäkt av näringsverksamhet vad som inflyter vid en avyttring av inventarier eller av tillgångar som är likställda med inventarier vid beräkning av värdeminskningsavdrag. Att utgifter för att anskaffa inventarier och likställda tillgångar får dras av i näringsverksamheten framgår av punkterna 12–14, 16 och 17 av anvisningarna till 23 § KL. I andra stycket andra strecksatsen nämner vi inte tillgångar som är likställda med inventarier vid beräkning av värdeminskningsavdrag. Det beror på att enligt 18 kap. 1 § andra stycket IL gäller vad som sägs om inventarier också för sådana tillgångar. När det gäller fordringar på grund av avyttring av inventarier (som också finns med i den andra strecksatsen i andra stycket) finns det inte någon bestämmelse i dagens lagtext, varken i fråga om räntor, kapital- vinster eller kapitalförluster. Vi finner det dock ologiskt att t.ex. en kapitalförlust på en sådan fordran skall hamna i inkomstslaget kapital. Vi föreslår att en sådan fordran i stället skall hänföras till näringsverksamheten på samma sätt som det avyttrade inventariet eller en kundfordran. Bestämmelserna om att ränta och kapitalvinst på fordringar på kooperativa föreningar i vissa fall räknas till näringsverksamheten (andra stycket femte strecksatsen) lades (prop. 1996/97:169, bet. 1997/98:SkU000, SFS 1997:000). Att fordringar på grund av avyttring av inventarier, vissa andelar i kooperativa föreningar eller fordringar på sådana föreningar räknas till näringsverksamheten för enskilda näringsidkare innebär inte att de inte är kapitaltillgångar. De skall – liksom hos t.ex. aktiebolag – kapitalvinstbeskattas vid en avyttring. Bestämmelsen i 9 § om att vissa skulder inte skall räknas till näringsverksamheten innebär att räntekostnaden på skulden inte får dras av i näringsverksamheten och att skulden inte heller skall minska underlaget för räntefördelning eller expansionsmedel. I punkt 3 av anvisningarna till 22 § KL finns ytterligare en bestäm- melse om vilka utdelningar som räknas till inkomstslaget näringsverk- samhet. Där står det: I bank- och annan penningrörelse och i för- säkringsrörelse är utdelning på aktier och andelar i värdepappersfonder och ekonomiska föreningar att räkna som intäkt av näringsverksamhet. Bestämmelsen strider mot innehållet i den föreslagna 8 §. Den är aktuell bara för enskilda näringsidkare eftersom utdelning för juridiska personer och handelsbolag alltid hänförs till inkomstslaget näringsverksamhet, om den inte är skattefri. Det är emellertid mycket ovanligt att enskilda näringsidkare driver denna form av verksamhet. Vad som kan förekomma är att de driver pen- ningrörelse. I penningrörelse torde aktier och andelar dock vara att anse som lagertillgångar. Om vissa aktier eller andelar skall betraktas som anläggningstillgångar finns det inte någon anledning att utdelningarna skall behandlas som annat än som inkomst av kapital. Vi har därför valt att inte ta in någon sådan bestämmelse. (Ä ndringen i 3 § innebär att beloppet sänks , ändringen i 16 § precisering av betalningskravet i andra stycket andra strecksatsen , ändringen i 26 § tillägg av en högre nivå i första stycket och ett nytt andra stycke och ändringen i 32 § att hänvisningen begrän- sas till att avse första stycket i 12 kap. 33 §.) Bestämmelsen om representationskostnader är hämtad från punkt 1 tredje stycket av anvisningarna till 20 § KL. Regeln gäller även övriga inkomstslag men har placerats här eftersom den har störst betydelse i näringsverksamhet. I övriga inkomstslag finns hänvisningar. De första bestämmelserna som uttryckligen behandlade represen- tationskostnader infördes (SOU 1962:42, prop. 1963:96, bet. 1963:BevU40, SFS 1963:161). Dessa bestämmelser preciserade och begränsade avdragsrätten. Å r infördes ett avdragsförbud för utgifter för spritdrycker och vin (prop. 1980/81:68, bet. 1980/81:SkU18, SFS 1980:1077). Å r infördes begränsningen att avdrag för måltidsutgifter normalt inte skulle medges med större belopp än som motsvarar skäliga utgifter för lunch (prop. 1985/86:140, bet. 1985/86:SkU38, SFS 1986:505). Å r 1995 begränsades avdraget för måltidsutgifter till högst . togs avdragsförbudet för sprit och vin bort (prop. 1995/96:1- 09, bet. 1995/96:SkU20, SFS 1995:1625). En justering av lagtexten skedde (prop. 1995/96:152, bet. 1995/96:SkU25, SFS 1996:651). Beloppet sänktes till (prop. 1996/97:12, bet. 1996/97:SkU7, SFS 1996:1399). I den nuvarande lydelsen ges några exempel på avdragsgilla representationskostnader som har ett samband med verk- samheten. Dessa exempel kan enligt vår mening kortas ner. Det kan nämnas att vid lagstiftningsärende togs avdragsrätten upp för jul- och födelsedagsgåvor, mindre gåvor vid anställds sjukdom samt kostnad för begravningskrans o.d. vid dödsfall. Departementschefen ansåg att frågorna inte var av sådan natur att de lämpade sig för lagstiftning utan att det i stället fick ankomma på RSV att utfärda anvisningar (prop. 1980/81:68, s. 191). RSV har också utfärdat detal- jerade rekommendationer (senast RSV S 1996:11). Att det för avdragsrätt uteslutande skall vara fråga om att inleda eller upprätthålla affärsförbindelser bör uttryckligen anges i be- stämmelsen. Vidare bör det av lagtexten framgå att bestämmelserna avser även representation gentemot de anställda (personalvård). Bestämmelserna om avdrag för fusionskostnader är hämtade från 2 § 16 mom. första stycket SIL. Bestämmelserna infördes (SOU 1995:137, prop. 1996/97:000, bet. 1997/98:SkU000, SFS 1997:000). Bestämmelserna om avdrag för organisationskostnader är hämtade från 2 § 16 mom. andra stycket SIL. Bestämmelserna infördes (SOU 1995:137, prop. 1996/97:000, bet. 1997/98:SkU000, SFS 1997:000). Bestämmelsen i första stycket om ingående mervärdesskatt är hämtad från 20 § tjugoåttonde ledet KL. Denna reglering fanns i 73 § i den tidigare lagen (1968:430) om mervärdeskatt. Bestämmelsen flyttades till KL i samband med att den nya lagstiftningen om mervärdesskatt infördes (SOU 1992:6, prop. 1993/94:99, bet. 1993/94:SkU29, SFS 1994:201). Bestämmelserna i andra stycket om avdrag för mervärdesskatt i vissa fall är hämtad från 19 § andra stycket och punkt 23 första stycket av anvisningarna till 23 § KL. Ä ven dessa bestämmelser är hämtade från 73 § i den tidigare mervärdeskattelagen och flyttades till KL . Hänvisningen till mervärdesskattelagen (1994:200) i fråga om betalning av återförd skatt kom (prop. 1996/97:100, bet. 1996/97:SkU23, SFS 1997:000). Bestämmelsen i tredje stycket är hämtad från 19 § andra stycket och punkt 14 av anvisningarna till 22 § KL (jfr kommentaren till 17 §). Förluster av kontanta medel Bestämmelserna om förluster i verksamheten är hämtade från punkt 1 fjärde stycket av anvisningarna till 23 § KL. De infördes (SOU 1995:137, prop. 1996/97:000, bet. 1997/98:SkU000, SFS 1997:000). Den nuvarande bestämmelsen inleds med en regel om att förluster som uppkommer i näringsverksamheten räknas som kostnad i närings- verksamheten om inte annat följer av av de särskilda bestämmelserna om kapitalförluster vid avyttring eller särskilda skäl föreligger. In- förandet av bestämmelsen kan närmast ses som en ytterligare marke- ring av att upphävandet av reglerna om kapitalförlust i 20 § andra stycket och punkt 5 av anvisningarna till 20 § KL innebär en definitiv brytning med den ursprungliga principen att avdrag medges endast för normala kostnader. Enligt vår mening behövs regeln inte i IL. Beviskraven i den nuvarande andra meningen synes i allt väsentligt avse själva förutsättningarna för avdrag. Regeln har därför utformats i överensstämmelse med andra liknande bevisregler (jfr 14 kap. 11 § tredje stycket, 32 kap. 1 § första stycket och 38 kap. 21 § andra stycket). Bestämmelserna om bilresor är hämtade från punkt 32 av anvis- ningarna till 23 § KL. Bestämmelserna i första stycket infördes genom skattereform. Bestämmelserna i andra stycket infördes i samband med nya regler om bilförmån (prop. 1996/97:19, bet. 1996/97:FiU1, SFS 1996:1208). 22 kap. Kapitalvinster och kapitalförluster i näringsverksamhet 1996 Ä ndring av bestämmelserna om avyttringar mellan närstående företag, Ds 1996:24, prop. 1996/97:18, bet. 1996/97:SkU9, SFS 1996:1227 Avyttringar med kapitalförlust till närstående företag (Bestämmelserna i 6 och 7 §§ har redigerats om. I 6 § andra stycket fanns tidigare en bestämmelse om att paragrafen gäller bara om förvärvaren är skattskyldig för kapitalvinst vid en avyttring av tillgångarna och denna inte är undantagen från beskattning i på grund av ett dubbelbeskattningsavtal.) Paragrafen behandlar rätten till avdrag för kapitalförluster vid avyttringar mellan företag i intressegemenskap. Den är också inledning till de fyra följande paragraferna, där det finns bestämmelser om konti- nuitet i beskattningen av de avyttrade tillgångarna hos de två företagen. Reglerna om begränsningar i avdragsrätten för sådana kapitalför- luster infördes genom skattereform. Bestämmelserna är placerade i 2 § 4 mom. tredje, femte och nionde styckena SIL. De första åtta styckena i momentet behandlar skattefrågor vid fusioner. Nionde stycket hänvisar sedan till vissa av fusionsbestämmelserna. Bestäm- melserna i momentet ses över av Företagsskatte- utredningen, som förväntas komma med ett förslag till ändringar. Bestämmelserna ändrades med anledning av två avgöran- den från Regeringsrätten (RÅ 1995 ref. 13 och RÅ 1995 ref. 43) så att förbudet att dra av kapitalförluster gäller även om det förvärvande företaget inte är skattskyldigt i . I lagtexten skrevs in att regler- na om skattemässig kontinuitet gäller bara om det förvärvande före- taget är skattskyldigt för tillgångarna. nella ändringar, bl.a. togs avdragsförbudet in i första meningen i 2 § 4 mom. SIL i stället för en hänvisning till momentets sjunde stycke. I nuvarande lagtext i 2 § 4 mom. nionde stycket SIL står det överlåter egendom eller rättighet. Liksom på andra ställen i vårt lagförslag som avser kapitalvinstbeskattning använder vi uttrycket avyttrar i stället för överlåter. Därigenom faller gåvor och andra benefika överlåtelser bort, men vid sådana överlåtelser sker ändå inte någon kapitalvinstbeskattning. Uttrycket egendom har vi liksom på andra ställen bytt ut mot tillgång, se avsnitt 2.4.2. Eftersom en rättighet är en tillgång behöver vi inte lägga till det särskilt. Bestämmelsen gäller när överlåtaren och förvärvaren är juridiska personer. Det finns inget undantag för svenska handelsbolag. Men det finns inte någon motsvarande bestämmelse i KL för de fall då handels- bolaget har fysiska personer som delägare. Man kan knappast tänka sig att tillämpa olika bestämmelser för sådana delägare vid den statliga och den kommunala taxeringen. Vi har därför utgått ifrån att bestämmelsen inte skall tillämpas i fråga om delägare i svenska handelsbolag. Någon särskild bestämmelse om detta har vi emellertid inte tagit in eftersom det som sägs i IL om juridiska personer inte tillämpas i fråga om svenska handelsbolag, se 2 kap. 3 §. Om något annat är önskvärt får det bli en fråga för att föreslå det. och dotterföretag används på ett flertal ställen i inkomstskattelagstiftningen (t.ex. i nuvarande punkt 10 av anvisningarna till 53 § KL och 2 § 4 mom. åttonde stycket SIL, i de föreslagna 20 kap. 23 §, 32 kap. 2 § och 39 kap. 9 §). Med moder- och dotterföretag förstås (om det inte sägs något annat, som i 32 kap. 2 § eller i 39 kap. 4 §) sådana företag som enligt det civilrättsliga koncern- begreppet bildar moder-dotterförhållanden. Uttrycket står under i huvudsak gemensam ledning finns också i punkt 11 fjärde stycket av anvisningarna till 23 §KL, i vårt förslag i 20 kap. 23 §. Vad som avses då är inte bara äkta koncerner utan också om t.ex. en fysisk person har det bestämmande inflytandet över två eller flera juridiska personer utan att företagen ingår i ett formellt koncernförhållande. Men det kan också finnas andra fall som avses, se t.ex. RÅ 83 Aa 225. Se också vad som sägs i Ds Fi 1986:19 s. 50 f. och prop. 1986/87:42 s. 34 f. I andra stycket har vi som ytterligare förutsättning infört att tillgångarna är kapitaltillgångar också hos förvärvaren. Någon motsvarighet finns inte i dagens lagtext. Kontinuiteten förutsätter emel- lertid att tillgångarna har samma skatterättsliga karaktär hos överlåtaren och förvärvaren. När det gäller överlåtelser till företag som inte är skattskyldiga för tillgångarna finns det ingen anledning att ta med en sådan förutsättning och denna skulle också i vissa fall kunna orsaka betydande svårigheter. I tredje stycket har vi fört in en ny bestämmelse. Enligt 23 kap. skall, vid avyttring av näringsfastigheter och näringsbostadsrätter, bl.a. värdeminskningsavdrag (bara på fastigheter) och avdrag för förbättrande reparationer och underhåll återföras till beskattning. finns ingen bestämmelse som säger att denna återföring inte skall ske i sådana fall som avses i 2 § 4 mom. nionde stycket SIL. Om det blir en kapitalförlust när en fastighet avyttras kan det aldrig bli aktuellt att återföra några värdeminsknings- avdrag. Det följer av punkt 5 femte stycket av anvisningarna till 22 § KL och i vårt förslag av 23 kap. 5 §. Avdrag för förbättrande reparatio- ner och underhåll omfattas inte av dessa bestämmelser. De skall därför återföras även om det blir en kapitalförlust. Det kan inte vara tanken att en sådan återföring skall ske i dessa situationer. Det är lämpligare att förvärvaren inträder i överlåtarens skattemässiga situation också när det gäller en sådan återföring, dvs. övertar skyldigheten att återföra avdragen om förvärvaren avyttrar fastigheten från det avdragen gjordes. Här tar vi därför in en bestämmelse om att återföring inte skall ske och i 8 och 10 §§ tar vi in kontinuitetsbestämmelser. Sist i stycket finns en hänvisning till de bestämmelser som definierar förbättrande reparationer och underhåll. I paragrafen finns en bestämmelse om att förvärvaren inträder i över- låtarens skattemässiga situation i fråga om anskaffningsvärde och annat som påverkar en kapitalvinstberäkning. Den motsvarar en bestämmelse som finns i 2 § 4 mom. nionde stycket sista meningen SIL. Meningen infördes i stället för en hänvisning till andra meningen i momentets sjunde stycke. Denna och de följande tre paragraferna innehåller bestämmelser om skattemässig kontinuitet. Å r infördes en regel att bestämmelserna gäller bara om förvärvaren skall beskattas för inkomst som är hänförlig till tillgången. I IL finns ett antal bestämmelser om skattemässig kontinuitet. Vi har strävat efter att ge dem en så enhetlig utformning som möjligt. Vad vi har ändrat i denna paragraf är för det första att vi infört uttrycket inträder förvärvaren i överlåtarens skattemässiga situation. Genom att använda ordet inträder har vi betonat tidsaspekten. Motsvarande ändringar i de bestämmelser som gäller fusioner kommenteras i 35 kap. 6 §, se också avsnitt 2.4.2. Vidare har vi i denna paragraf lagt till i fråga om anskaffningsvärde och annat som påverkar en kapitalvinstberäkning. För kommentar till denna änd- ring, se kommentaren till 35 kap. 7 §. I fråga om förarbetena till 2 § 4 mom. sjunde stycket andra meningen SIL, se kommentaren till 35 kap. 7 §. 8–10 §§ (I författningskommentaren har ett stycke om inventarier tagits bort.) Paragraferna behandlar vad som gäller för värdeminskningsavdrag m.m. efter avyttringarna. Bestämmelsen om värdeminskningsavdrag på byggnader och markanläggningar finns i 2 § 4 mom. tredje stycket SIL och bestämmelsen om skogsavdrag finns i 2 § 4 mom. femte stycket SIL. I fråga om förarbetena till de styckena, se kommentaren till 35 kap. 8 och 9 §§. Liksom i 7 § har vi infört uttrycket inträder förvärvaren i över- låtarens skattemässiga situation. Vidare har vi i 8 § kortat ner vid be- räkning av värdeminskningsavdrag och av vad som återstår oavskrivet av tillgångens anskaffningsvärde till i fråga om värdeminskningsavdrag (jfr kommentaren till 35 kap. 6 och 7 §§). Som vi nämnt i kommentaren till 6 § första stycket andra meningen har vi lagt till avdrag för förbättrande reparationer och underhåll i 8 och 10 §§, se ovan. Någon motsvarighet till de bestämmelserna finns inte . När det gäller skog (9 §) används i 2 § 4 mom. femte stycket SIL uttrycket skogens anskaffningsvärde och gällande ingångsvärde. Vi ändrar det till skogsavdrag (jfr kommentaren till 35 kap. 9 §). Avyttringar med kapitalvinst av delägarrätter till närstående företag (Villkoret i andra stycket 2 – att överlåtaren inte ingår i en svensk koncern som förvärvaren inte ingår i – samt bestämmelsen i tredje stycket har lagts till.) Bestämmelserna i 11–14 §§ är betydligt äldre än bestämmelserna i 6–10 §§. De finns i 2 § 4 mom. tionde stycket och 4 a mom. För svenska företag innebär bestämmelserna att det blir ett uppskov med kapitalvinstbeskattningen vid avyttringar inom en koncern av näringsbetingade aktier och andelar. Också dessa bestämmelser kommer att beröras vid den översyn som genomför, se i kommentaren till 6 §. Ursprunget till dessa bestämmelser tillkom . Då infördes en befrielse från kapitalvinstskatt vid överlåtelser av aktier inom koncerner i samband med att kapitalvinstbeskattningen på aktier blev evig (SOU 1965:72, prop. 1966:90, bet. 1966:BevU46, SFS 1966:215). Bestämmelsen placerades då i 35 § 4 mom. KL. flyttades bestämmelsen till 35 § 3 mom. KL (SFS 1967:748). ersattes den definitiva skattebefrielsen med ett uppskov (prop. 1975/76:180, bet. 1975/76:SkU63, SFS 1976:343) genom att man lade till en bestämmelse om att det övertagande företaget skall anses ha förvärvat aktien och för den anskaff- ningskostnad som gällt för det överlåtande företaget. infördes en möjlighet att medge befrielse från kapitalvinstskatt vid överlåtelser också till utländska företag. lade man till bestämmelser om kapitalförluster (SOU 1977:86, prop. 1978/79:210, bet. 1978/79:SkU57, SFS 1979:612). I samband med slopandet av den kommunala taxeringen av juridiska personer flyttades bestämmelsen över till 2 § 4 mom. SIL (DsFi 1984:9, prop. 1984/85:70, bet. 1984/85:SkU23, SFS 1984:1060 f.). skattereform ändrades paragrafen med anledning av ändringar i vissa andra bestämmelser. I höstpropositionen 1990 (prop. 1990/91:54, bet. 1990/91:SkU10, 1990:1422) ändrades bestämmelsen så att den är tillämplig också om moderföretaget är en sparbank eller ett ömsesidigt skadeförsäkrings- företag. lades som ytterligare förutsättningar för tillämpning av bestämmelserna till dels att det överlåtande företaget inte ingår i en annan koncern än den som det överlåtande företaget ingår i, dels att det övertagande företaget skulle ha beskattats här om det hade avyttrat aktien eller andelen efter övertagandet. gjordes vissa redaktionella ändringar i 2 § 4 mom. tionde stycket SIL, bl.a. slopades en hänvisning till momentets sjunde stycke och motsvarande bestämmelser togs in i tionde styckets första och sista meningar. Vidare flyttades bestämmelserna om dispens vid avyttringar till utländska företag till ett eget moment, 4 a mom. SIL, och ändrades (se 14 §). Liksom i 6–10 §§ har begreppet överlåts bytts ut mot avyttras. Uttrycket näringsbetingade aktier och andelar har introducerats idenna paragraf, se vidare i kommentaren till 12 §. Vi har ändrat bestämmelsen så att den gäller när svenska juridiska personer och inte svenska företag förvärvar tillgångar. Ä ndringen medför att bestämmelsen inte gäller när förvärvaren är ett svenskt handelsbolag (se 2 kap. 3 §). I den proposition genom vilken de ursprungliga bestämmelserna infördes anförde departementschefen (prop. 1966:90 s. 111): Huruvida två företag skall anses tillhöra samma koncern får avgöras med ledning av aktiebolagslagens regler om koncernföretag. Dotterföretag bör dock kunna vara aktiebolag, ekonomisk förening eller handelsbolag. Trots det utgår vi – likom i fråga om 6–10 §§ – ifrån att efter det att bestämmelsen flyttades över till 2 § 4 mom. SIL kan den inte längre tillämpas i fråga om svenska handelsbolag, se kommentaren till 6 §. I denna paragraf används uttrycket inom samma svenska koncern. Det är då det civilrättsliga koncernbegreppet som används (se 2 kap. 5 § och prop. 1966:90 s. 111 och RÅ 1990 ref. 90). Men begreppet begränsas genom en uppräkning av vilka typer av företag som kan vara moderföretag, se andra stycket punkten 1. Kravet i punkten 2 infördes med anledning av ändringar i det civilrättsliga koncernbegreppet som innebar att samma aktiebolag under vissa förutsättningar kan ingå i två olika koncerner. Liksom i 6 § andra stycket krävs i punkten 3 att tillgångarna är kapitaltillgångar också hos förvärvaren (se kommentaren till 6 §). Å r infördes ett nytt krav i lagtexten att det övertagande företaget skulle ha beskattats här om det hade avyttrat aktierna efter förvärvet. Vi har uttryckt det något annorlunda i punkterna 4 och 5. I tredje stycket har vi förtydligat att den omständigheten att överlåtaren och förvärvaren ingår i olika underkoncerner inte hindrar tillämpning av bestämmelsen. (I kommentaren har en hänvisning ändrats.) Liksom i 7 § finns det en bestämmelse om att förvärvaren inträder i överlåtarens skattemässiga situation i fråga om anskaffningsvärde och annat som påverkar en kapitalvinstberäkning. finns motsvarande bestämmelse i 2 § 4 mom. tionde stycket sista meningen SIL.