sou · GLB383d1 · 1998-01-01 00:00:00 — I detta avseende ansluter jag mig till ståndpunkt angående ekonomisk makt så som han formulerar den i sin artikel Ekonomisk makt (1987, s. 256 ff.) som en serie sociala mekanismer, vilka skapar och vi- dareförmedlar en viss form av materiell makt. För att kunna kontrollera ekonomisk makt måste man förstå hur den fungerar. Och detta, i sin tur, kan bäst visas genom empiriska studier, skriver . Antologins bidrag ger förhoppningsvis sådana kunskaper. 5 Presentation av antologins bidrag Dagens förändringar av den offentliga sektorn sker i redan existeran- de strukturer i redan etablerade organisationer. De människor som berörs har varit med . De har, i allmänhet, upplevt tidigare förändringar och de tolkar dagens händelser utifrån sina tidigare erfarenheter. För att understryka dessa förhållanden inleds antologin med två bidrag som, från olika utgångspunkt, betonar den aspekten. Det första är skrivet av . I artikel är de rumsliga variationerna i utgångspunkten för diskussion och analys. beskrivs ofta som ett mycket homogent land men det är också väl känt att t.ex. arbetslösheten och näringslivsstrukturen, ibland uttryckt som företagsklimat, varierar. Skillnader vad avser välfärdssektorns omfattning och inriktning diskuteras sällan trots att även de varierar och än mer sällan omtalas skillnader i lokala klimat så som de manifesteras i jämställdhet. De senare aspekterna är utgångspunkter för bidrag. Hon utgår från, och pläderar för, att den sociala infrastrukturen är en förutsättning för att ett modernt samhälle skall fungera. Denna är, i sin tur, avhängig av både den offentliga sektorns utformning och de regionala könskontrakten. Hon inleder uppsatsen med att presentera engelska forskares resultat kring att vissa regioner fungerar som uppåtgående rulltrappor för individer som är intresserade av att avancera socialt och ekonomiskt. Men, rulltrappemetaforen som används i sammanhanget, indikerar också att samma regioner kan fungera som nedåtgående för andra individer. Regionerna fungerar olika, och olika kraftfullt, för män och kvinnor. genomför sin beskrivning, och analys, utifrån en modell som innehåller både strukturella och aktörsinriktade indikatorer. Hennes genomgång visar att vad avser alla indikatorerna finns det rumsliga variationer. Sammantaget innebär det att rymmer olika lokala kulturer och traditioner. sammanfattar de förekommande könsrelationerna i tre olika typer av könskontrakt: ett traditionellt, ett modernistiskt och ett otraditionellt. Orter och regioner präglade av det förstnämnda har ett betydande underskott av kvinnor i fertil och vårdgivande ålder. De tycks söka sig till de båda övriga, mera jämställda, regiontyperna. Den offentliga sektorns omvandling rör väsentliga delar av den materiella och sociala infrastrukturen. Hur de förhärskande könskon- trakten påverkas beror på utfallet av de omförhandlingar som initieras av förändringarna i strukturen. Utfallen är inte givna. Den kulturella och sociala strukturen är mycket segare än den ekonomiska skriver . Kanske kan de mera jämställda kontrakten visa sig vara livskraftiga då de bärs upp av den mest välutbildade arbetskraften boende i de mest dynamiska regionerna? bidrag sätter in dagens förändringar i ett femtio- årsperspektiv. Med hjälp av ett kvinnligt dominerat yrke, sjukgym- nasternas, tecknar hon bilden av hur yrkens nuvarande ställning är resultatetet av både den samhälleliga utvecklingen i stort och av yrkesföreträdarnas strategier. Sjukgymnast är, och var, ett kvinnligt dominerat yrke vars företrädare aktivt agerat för att skapa en professionell arena. Det har man gjort både i samarbete med (ibland också i motsatsställning till) övriga näraliggande professioner och med statens företrädare. tar sin utgångspunkt i diskussionen om vad som utmär- ker, och vad som bör utmärka vård- och omsorgsarbeten. Hon menar att det, kanske, finns en särskild skandinavisk syn på detta som betonar möjligheten av en förening mellan oegennyttig omsorg och rättvisa. söker använda sig av så kallade professionsteorier för att förstå utvecklingen. De visar sig dock ha betydande svagheter Om makt och kön – för dessa helt kvinnodominerade yrken. är kritisk mot gängse normalvetenskap, en ansats och slutsats som också förekom- mer i flera av de övriga artiklarna. Den professionella kunskapen skall enligt förhärskande normer vara utformad på ett visst sätt: abstrakt, formaliserad och forskningsbaserad. Dessa krav är inte oproblematiska för vård- och omsorgsyrken. visar hur sjukgymnasterna sökt påverka s itt ansvarsområde, få verksamheten offentligt finansierad, få inflytande över utbildningen av den egna gruppen, utveckla forskning och olika specialiteter. I flera av dessa avseenden kom yrkets ambitioner i direkt konflikt med samhällets företrädare som ville ha flera sju kgymnaster och en annorlunda kompetensprofil. Länge gick sjukgymnasternas argumentationslinje efter kompe- tens. Att de kunde rehabilitera för ett arbetsliv som ropade på arbetskraft. I det nu förhärskande samhällsekonomiska läget, i kombination med en ny demografisk situation utmärkt av en åldrande befolkning, är situationen en annan och arbetsmarknadsargumentatio- nen obsolet. Strategierna har gått både utmed en könsarbetsdelning och en professionell arbetsdelning som delvis kan kläs i klasstermer. Det senare blir tydligt då jämförelser görs med en annan helt kvinnligt dominerad grupp, vårdbiträden. Vilken roll, om någon, spelar det att de två yrkena är och varit så kvinnodominerade? Har det påverkat synen på dem, företrädarnas praktiska yrkesutövande och den manliga minoritetens strategier? Artikeln visar att förändringar inte är unika för vår tid. Politiken och samhällsförändringarna har alltid påverkat de offentligt anställda och skapat ramarna inom vilka de kan agera. Antologins tredje artikel, Lokala utfall av den offentliga sektorns omvandling, är skriven av , och . Deras ansats är också historisk och brett rumslig. De sätter in sin studie och sina resultat i en beskrivning av framförallt de senaste decenniernas omvandling av den svenska ekonomin i allmänhet och av den offentliga sektorn i synnerhet. Den ekonomiska politiken, modellerna för produktion av välfärdstjänster och följderna av EU- anslutningen utgör en central bakgrund till deras framställning. Genom arbetsmarknadens könssegregering fungerar mans- och kvinnoyrken enligt olika logiker och de befinner sig i olika faser. I artikeln eftersträvas ett helhetsperspektiv genom att både den centrala, den lokala och den individuella nivån behandlas och verksamheter både från den statliga, den landstingskommunala och den kommunala sektorn inkluderats. Förutom strukturella förhållan- den införlivar författarna också genuskontrakt i sin modell för att skapa klarhet i det som sker. Förändringarna sammanfattar forskarna i uttrycket Från regel- styrning till målstyrning. De betonar genomgående, i likhet med , att den generella utvecklingen måste ses i sina lokala kontexter eftersom de medieras och uttolkas lokalt. Det illustrerar de genom att presentera vad som hänt med de anställda i några kommu- ner och några landsting, vid den gamla och Länsskolnämnderna samt inom kommuns barnomsorg. Ett tydligt resultat är att det finns utrymme för särpräglade lokala strategier. De som driver förändringarna väljer olika metoder och därvid erhålls olika utfall. Forskarna förutser en allt större skillnad mellan olika medborgares tillgång till välfärdstjänster och även stora skillnader i producentledet. Med det sista menas t.ex. de anställda. Bland dem kan en differentiering märkas vad avser konsekvenserna av den nu pågående omvandlingen. Högskoleutbildade med högre tjänster klarar sig förhållandevis bra, det gäller både män och kvinnor, medan övriga har svårare att få en fast förankring på arbetsmarknaden. Sammantaget leder det forskarna fram till slut- satsen att tidigare genuskontrakt grundade på den under efterkrigsti- den uppbyggda offentliga sektorns storlek och funktionssätt inte längre gäller. De därpå följande fyra artiklarna berör förändringar inne i den offentliga sektorns organisationer. Empirin är hämtad från olika sektorer och huvudfrågeställningarna och de teoretiska anknytnings- punkterna varierar, vilket ger en mångfacetterad bild. skriver om erfarenheter från flera delsektorer: barnomsorgen, skolan, tandvården, kommunala kultursektorn och sjukvården. I fokus står en kategori kvinnor som stigit fram som ledare i sina respektive verksamheter. Begreppet sina verksamheter motiveras av att de alla varit verksamma på lägre nivåer i samma, eller åtminstone samma typ, av organisation tidigare. Den främsta uppgiften för ledarna blev att genomföra stora besparingar introduce- rade i samband med ibland upprepade omorganisationer. belyser den paradox som utökat ansvarsområde och minskande resurser innebär samt ställer frågorna vilka funktioner som det kvinnliga ledarskapet fyller i dessa situationer. Hon gör slutligen en analys av makten på de individuella, organisatoriska och samhäl- leliga nivåerna. slutsatser är, ur de kvinnliga ledarnas synvinkel, dystra. Hon karaktäriserar det ledarskap som dessa kvinnor utövar som det vanmäktiga ledarskapet. Kvinnorna internaliserar svårigheter som de egentligen inte kan påverka. Ledarpositionernas makt minskas både på grund av att kvinnor besätter dem och på grund av den minskade resurstilldelningen. Deras maktpositioner blir därmed en manifestation av kvinnlig vanmakt och manlig makt. Om makt och kön – slutsatser är mindre dystra. Hennes artikel utgår från skolans värld. Fokus ligger på de ändrade organisationsformerna. I stort kan utvecklingen beskrivas som en rörelse från traditionell byråkrati till nätverksstruktur bland annat som en följd av en överflyttning av ansvaret för skolan från staten till kommunerna. Empirin hämtas från skolledare, både kvinnliga och manliga, och deras uppfattning om händelseutvecklingen. Antalet skolledare, särskilt antalet kvinnliga skolledare, har ökat betydligt . Kvinnor har inte lönemässigt kunnat hävda sig. Inte heller tycks arbetsförhållandena ha blivit bättre även om skolledarrrollen har förändrats och relationerna till lärarna blivit mindre hierarkiska. Organisationskulturen tycks alltså ha påverkats och ledarnas identitetsuppfattning likaså. Lindvert gör sina beskriv- ningar och analyser på olika nivåer, utifrån ett resonemang utvecklat av den amerikanska sociologen . De nya organisations- formerna har varit gynnsamma på den organisatoriska och individu- ella nivån ur ett genusperspektiv. Vissa kvinnliga värden har vunnit insteg, skriver Lindvert. Från vissa insteg till makt är dock steget långt, vilket också Lindvert påpekar. Men ändock kan slutsatsen dras att förändringarna av de ändrade organisationsformerna i den del av skolans värld som studien omfattar kan tolkas positivt ur jämställd- hetsperspektiv. Både och skriver om arbetskraft som har en yrkesutbildning och som är verksamma i sina organisationers kärnverksamheter. I bidrag är det däremot personer verksamma i en så kallad stödfunktion som står i fokus för intresset. Rent konkret är det städerskor på ett sjukhus som vi genom Härnsten för följa under drygt tio är. Härnsten börjar sin historia , dvs. före de nu aktuella omorganisationerna. Påfallande är att också då var det förändringar på gång för dessa kvinnor och också då hade de arbetsskador. Organisationsklimatet tillät dock försök med omorganisation, arbetsutvidgning, kompetenshöjning och så vidare genomförda i anslutning till en så kallad forskningscirkel. Arbetsskadorna sjönk och arbetstillfredsställelsen ökade vilket minskade arbetsgivarens kostnader. Allt sådant är borta. Städfunktionen i denna organisatoriska utformning finns och personalen därmed spridd för vinden. Detta är den mest dras- tiska utveckling som visas i antologin men kanske för de anställda inte särskilt förvånande. De var redan före de senaste årens föränd- ringar vana vid att befinna sig längst ned på den organisatoriska status- och inflytandeskalan. diskuterar en typiskt kvinnlig sektor, sjukvården, och utgår från några typiska kvinnoyrkens vardagsarbete och dessas strategier och relationer till ett traditionellt lika manligt yrke, läkarnas. Sjukvården är, skriver hon, kanske den sektor där könsidentifieringen och klassificeringen är tydligast. Trots att könsidentiteterna är tydliga är de svårbeskrivbara eftersom identiteter uppfattas som självklara. Identiteterna skapar ramar för verksamheten och förändringarna. visar hur detta går till i det vardagliga arbetet där både män och kvinnor och representanter för de olika yrkena bidrar till att konstruera och rekonstruera köns- och yrkesidentiteter. Det kontinuerliga tycks massivt men förändringar sker genom de förändringar som sker i samhälle och struktur, t.ex. i form av olika aspekter av den offentliga sektorns omvandling, och genom yrkesgruppernas egna önskningar och strategier. Sjuksköter- skorna i Sahlin-Anderssons studie drev en uttalad professionalise- ringsstrategi som tolkas som en reaktion mot det som förknippas som kvinnligt i yrkesidentiteten. Delvis stöds denna strävan av att det faktiskt kommer in män i yrket liksom av att läkargruppen numera har ett betydande inslag av kvinnor. Läkaryrket är också utsatt för förändringar med utvecklande av en mera kollektiv identitet. En tredje utveckling, menar , består av att kvinnlighe- ten i sig förändras. I artikel problematiseras gängse jäm- ställdhetsstrategier på grund av att olika aspekter av köns-, yrkes-, och professionsidentiteter är sammanvävda och inte alltid konsistenta. Könsidentitetsifrågasättande strategier är inte de enda förekom- mande. Det finns också strategier som betonar kvinnlighet. Här använder , i likhet med , framförallt sjukgymnasterna som exempel. Utvecklingen är följak tligen mot- sägelsefull. Å ena sidan, i viss mån upplösta yrkesgränser och oklara könsidentiteter, å andra sidan en stärkt kvinnlig könsidentitet bland kvinnodominerade grupper. Det senare förmärks också genom att könsgränserna flyttar in i tidigare enkönade men numera könsblanda- de yrkesgrupper. Särorganisering är dock ingenting som särskilt kvinnor ägnat sig åt. Det har snarare varit en manlig strategi för att utestänga kvinnor. Syftena med särorganisering är därför också mycket motsägelsefulla – de kan drivas med målet integration likaväl som motsatsen. Med artikel förs män och manlighet explicit in i diskussion och analys. Kommunala tjänsteinnehavare utgör den empiriska basen. Deras reaktioner och reflektioner utgör grunden till framställningen som granskar den offentliga sektorns omvandling ur ett språkligt och begreppsligt perspektiv. Samma angreppssätt har . Det är därmed i någon bemärkelse mindre konkret men rör för sektorn centrala områden såsom identifikation och mål. Om makt och kön – Särskilt det förstnämnda indikerar att män och manlighet är en lika viktig del av framställning och analys för att förstå den offentliga sektorns omvandling som kvinnor och kvinnlighet. artikel utgår från två olika studier av dag- hemspersonal. Den första avsåg personal som börjat arbeta med eget budgetansvar och den andra kooperativt drivna daghem. Den nya ekonomiska styrning som tillämpades gentemot verksamheten pre- senteras som ett uttryck för en tekniskt/administrativ rationalitet. har ansvars/omsorgsrationalitet präglat verksamheten. Den första typen brukar betecknas som manlig och den andra som kvinnlig. Utifrån den första studiens resultat och litteratur i ämnet bygger upp sitt resonemang i begreppspar. Dessa begreppspar jämförs sedan med de kooperativt verksammas erfaren- heter och hennes slutsatser är att personalen, dvs. kvinnorna, med den nya ordningen tvingas arbeta med dubbla rationaliteter. Nyordningen har inte medfört att personalen fått mera makt över sina organisatio- ner. Däremot tycker de sig ha fått mera makt i sina organisationer men knappast genom organisationerna. offentliga sektorns paradoxala maskulinise- ringstendenser tar upp samma svårfångade men viktiga del av den offentliga sektorns omvandling. Vad är det som omvandlas? Hur förhåller sig olika politikområden till varandra? Pågår en patriarkatsbekämpande jämställdhetspolitik och en patriarkatsstär- kande omvandling av den offentliga sektorn? intar explicit en feministisk ståndpunkt och driver sitt resonemang i patriarkatster- mer och utefter insikten att det inte utan vidare kan sättas likhetsteck- en mellan kvinnor, kvinnlighet och femininitet och mellan män, manlighet och maskulinitet. Hon visar hur manlighet trängt in i den kvinnligt dominerade offentliga sektorn genom en ekonomisk diskurs uttryckt som målstyrning och nya ledarskapsstrategier men också att kvinnligheten inte är och varit så fast etablerad inom den offentliga sfären som det ibland hävdas. Det sistnämnda ett exempel på ifrågasättande av fast etablerade föreställningar. Ifrågasättande är huvudtemat också för bidrag. Artikeln problematiserar dominerande tankesätt, också sådana som finns i övriga antologibidrag, inklusive den kunskapssyn som ligger bakom och genomsyrar dessa, samt anger några alternativa förståelse- former av kön. Han driver i sitt bidrag huvudtesen att den offentliga sektorn skapar kön – inte tvärtom. Kön är, skriver han, socialt konstruerat och sociala institutioner är därmed centrala i skapandet av kön och könsrelationer och av framförallt kvinnor i feminina termer. gör i sin framställning en genomgång av den populära, ibland också i vetenskapliga sammanhang, diskussionen om kön som biologiskt determinerat eller socialt bestämt. Även bland de forskare som kraftfullt uttrycker övertygelsen att kön är socialt konstruerat finns en tendens till, menar han, att ändock hemfalla till biologisk reduktionism. Han pläderar för varsamhet med begreppen kvin- na/man, kvinnligt/manligt och maskulint/feminint och med att homo- genisera grupper utifrån dessa kategoriseringar. Maskulinitet till exempel, har förmodligen ingen entydig innebörd ens i en och samma organisation. anknyter därmed till den internationella forskning som framhåller mångfald och diversifiering inte enkelhet och entydighet. Alla människor har, säger han, en mångfald av sociala identiteter varav kön är en. Av praktiska och/eller politiska skäl kan det vara lämpligt, kanske ibland det enda möjliga, att utgå från biologiska kroppar i beskrivning och analys. Det är heller inte betydelselöst vilket både själv och andra författare i antologin visar och hävdar. Faran finns dock att viktigare förhållan- den än biologi inte uppmärksammas. Att utveckla kunskap om lokala konstruktioner av manlighet och kvinnlighet kan vara alltför svårt och tidskrävande. Det kan dock vara nödvändigt för att genomföra en avfeminisering av kvinnosektorer och en avmaskulinisering av manssfärer, något som är önskvärt av politiska skäl. Också bidrag innehåller diskussioner om kvinnlighet och manlighet och deras konstruktioner. Konsekvenserna av en kommuns förändrade utförarstrategi inom barn- och äldreom- sorg samt städning får illustrera diskussion och analys. Kommunens ledande politiker uppmuntrade så kallade alternativa utförare att ta över stora delar av den kommunala produktionen av varor och tjänster. De kommunalt anställda förväntades lägga anbud på sina gamla arbetsplatser. Genom att de arbetade i egen regi skulle deras arbetstillfredsställelse öka, kreativiteten blomstra, effektiviteten öka och därmed kommunens kostnader minska. Medborgarnas och anställdas valfrihet skulle också öka genom att flera potentiella utförare och arbetsgivare etablerades. I visionen ingick att merparten av de nya företagarna skulle vara kvinnor eftersom kvinnorna kraftigt dominerar bland de anställda. Förväntningarna visade sig komma på skam. Grovt uttryckt kan påstås att de nya utförarna var nya natio- nella och internationella storföretag och entreprenöriella män. Detta kan förstås genom rent företagsekonomiska analyser kompletterade med en förståelse av, framförallt, manlig identitet och konstruktion i kvinnligt dominerade miljöer. Den nya situationen innebär en möjlighet att få också manligheten stärkt i dessa alltfort av kvinnor dominerade sektorer. I artikel får vi följa några tidigare offentligt anställda då de lämnar sektorn och övergår till privat verksamhet. Om makt och kön – tar oss i sitt bidrag med till andra delar av . (En internationell utblick finns också i artikel som inleder antologin). Den offentliga sektorns omvandling är, som nämndes inledningsvis, inte någon unikt svensk företeelse. Den förekommer överallt. Inte heller är diskriminering eller olika behandling något unikt svenskt utan en kanske universell företeelse. Men, som särskilt bidrag men också övrigas visar, så är inte diskrimineringens uttrycksformer lika. låter oss i sin framställning ta del av några olika berättelser och situationer och också av hur dessa situationer tolkas både av de involverade själva och av studenter som ännu inte är ute i arbetslivet. Diskrimine- ring är, säger författaren i sina egna kommentarer till sitt bidrag, en aspekt av makt, och i denna diskriminering deltar såväl kvinnor som män. Det tycks också som om de yngsta tycks väl så diskriminerings- benägna som de äldre. Tiden i sig har liten betydelse men olika organisatoriska och strategiska praktiker tycks fungera olika. Ökad organisatorisk jämställdhet uppstår inte med automatik. Den måste tydliggöras och aktivt eftersträvas och här kan såväl officiell politik som ett medvetet språkbruk vara steg på vägen. 6 Vad kan vi lära av antologins bidrag? I tidigare avsnitt förbereddes läsaren på att antologins bidrag inte har ett gemensamt synsätt på en del av centrala begrepp; kön/genus och makt, och inte heller på företeelser som står i fokus i denna volym; organisationer och offentlig sektor. Förekommande variationer förklaras delvis av att författarna kommer från olika discipliner och olika forskningstraditioner men den främsta orsaker är, förmodligen, att området är stort och att utvecklingen inte är entydig. Även om en koncentration görs till de anställdas situation så kvarstår mångtydigheten. Det illustreras väl genom och i antolo- gins bidrag. I dem redovisas såväl för de anställda framgångsrika strategier och lyckosamma förändringar som misslyckade planer och dystra utfall. Av bidragen framgår att konsekvenserna av den offentliga sektorns omvandling ter sig olika i olika organisationer och, även inom en och samma organisation, olika för olika grupper av anställda. Det som sett från ett håll framstår som en orsak blir från ett annat en förklaring eller verkan. Generella beslut fattas, implementeras och medieras alltid i lokala organisatoriska kontexter. Samhälleliga tendenser uppstår genom en rad, stora och små, händelser i olika organisationer. Förändringar sker vid olika tider, på olika orter och i olika organisationer som alla har sin egen förhistoria. De anställda tillhör olika kategorier exempelvis definierade genom karaktäristika som position, profession, utbildning och, inte minst, kön. För de enskilda människorna är det oftast den organisatoriska verkligheten som är påtaglig och viktig. Bakom aggregerade begrepp såsom effektivitet och valfrihet ryms människornas erfarenheter i vardagen. Effektivitet kan upplevas både som en glädje över att få göra ett bättre jobb än tidigare och som en frustration över att vara jäktad och behöva slarva. Valfrihet kan kännas både som en befrielse över att äntligen få välja och som ett hån då den enes valfrihet kan vara den andres ofrihet. Eftersom verkligheten ser ut så är det inte möjligt att teckna en heltäckande och entydig bild. Antologins bidrag fokuserar olika nivåer och beskriver och analy- serar empiri från olika verksamheter i olika delar av landet. Några har ett långt tidsperspektiv och några skildrar . Mentala processer och tankemodeller tas upp lika väl som konkreta handlingar. Olika teoretiska ansatser används.