sou · GLB397 · 1998-01-01 00:00:00 — har per den 1/1 1997 på regeringens uppdrag redovisat omfattningen och innebörden av biotopskydd, naturvårdsavtal och frivilliga avsättningar av mark. Vidare har omfattningen av de om- råden som SVL undantar av naturvårds- och andra hänsyn bedömts (SKS Meddelande 1-1997). har vid samma tillfälle redovisat ett annat regeringsuppdrag, vilket rörde säkerställandearbetet avseende skogs- reservat (SNV rapport 4707). Materialet i detta kapitel är hämtat från dessa båda redovisningar. Arealerna representerar, om inget annat sägs, produktiv skogsmark och är så långt som möjligt uppdelade i regioner enligt figur 5.1. Myndigheterna har även gjort bedömningar av framtida utveckling och kommit med synpunkter på regelverk mm. Detta samt de bestämmelser som omger de olika skyddsinstituten har redovisats särskilt i kapitel 4. Den använda regionindelningen av : Region 1 » fjällnära, Region 2 » nordligt boreal, Region 3 » sydligt boreal, Region 4 » boreonemoral, Region 5 » nemoral (enl. och 1997) 82 Kap 5 Dagens skydd och hänsyn i skogen Som reservat räknas i denna sammanställning (tabell 5.1) natur- reservat, nationalparker, domänreservat samt mark som förvärvats med naturskyddsanslag för att bilda naturreservat och nationalparker . Totalt skyddas 173 000 ha produktiv skogsmark nedan fjällnära gränsen med något av ovanstående skyddsinstitut. För naturreservaten gäller specifikt att landarealen nedan fjällnära gränsen uppgår till 270 000 ha. Utöver skyddad produktiv skogsmark (66 000 ha) inne- fattar den våtmarker, trädbevuxna impediment och skogsmark utan skyddsbestämmelser för skogen. 20 000 ha skogsmark, utöver de 66 000 skyddade, har bestämmelser som i någon mån rör skogsbruk. Det kan gälla t.ex. hyggesstorlek, val av trädslag eller föryngrings- metod. Tabell 5.1 Regionvis fördelning av produktiv skogsmark i olika former av reservat. NR=naturreservat, NP=nationalpark, DR=domänreservat, förvärvat=köpt med natuskyddsanslag för bildandet av NR eller NP (data från ) Totalt % av produktiv Kap 5 Dagens skydd och hänsyn i skogen 83 Kunskaperna om hur skogen ser ut i reservaten är bristfälliga. Riksskogstaxeringen har först börjat göra mätningar i dem och dessa resultat väntas bli tillgängliga . I övrigt finns studier från enstaka reservat med antingen skogliga eller biologiska data. Den information som har att tillgå medger en grov uppdelning av den skyddade arealen i objektstyper. En objekts- typ är inte en strikt biologisk indelning av skogen utan något som används i praktiska naturvårdsarbete. Objektsty- perna omfattar skogsmiljöer med gemensam bevarandeproblematik och vissa gemensamma naturvärden. Man använder sig av fjällnära urskogar, urskogar nedan den fjällnära skogen, lövskogar och lövblandade skogar, ädellövskogar, kust- och skärgårdsskogar, barr- sumpskogar samt skogs-myrmosaiker (tabell 5.2). Tabell 5.2 Fördelning (%) av den reservatsskyddade skogsmarken nedan fjällnära gränsen på olika objektstyper. (data från ) Objektstypen urskogar kan beskrivas som gammal barrskog med ingen eller ringa påverkan av människan. Denna mångfacetterade typ har i allmänhet gemensamma nämnare i form av stor mängd död ved, träd i olika åldrar och dimensioner samt ett avsevärt inslag av lövträd. Objektstypen exemplifierar ursprungliga dominerande skogsnatur. Skogs-myrmosaiker utgörs dels av sumpskogar, dels av fastmarks- 84 Kap 5 Dagens skydd och hänsyn i skogen skogar på myrholmar och uddar och randområden. Emellan skogs- områdena ligger omväxlande öppen och trädbevuxen myr. Objekts- typen utgör ett av det boreala landskapets mest karaktäristiska kännetecken. Barrsumpskogar som objektstyp utgör ett specialfall av urskogarna eller skog-myrmosaikerna. Det som kännetecknar den är att den på grund av sitt läge i terrängen och hydrologin sällan råkar ut för storskaliga störningar och därmed hyser organismer som är uttork- ningskänsliga och svårspridda. En icke känd andel av de skyddade urskogarna och skog-myrmosaikerna utgörs av barrsumpskogar, som ligger insprängda i låga terrängpartier. Lövskogar och lövblandade skogar utgör i många fall ett utveck- lingsstadium i ett naturligt fungerande skogsekosystem som kommer att bli barrdominerat - tills nästa störning sker. I fuktiga miljöer eller i rasbranter finns det lövskogar som är mer stabila i den meningen att lövdominansen upprätthålls över . Av ädellövskogarna är det få om ens någon som kan sägas ha undgått mänsklig påverkan. Det rör sig ofta om skötselmässigt efter- satta bestånd på marginalmarker eller gamla odlingsmarker som beskogats av lövträd efter att hävden upphört. På grund av den tidigare hävden kan de ofta ha synnerligen lång trädkontinuitet. Kust- och skärgårdsskogsobjekten har ofta på grund av sin belägenhet varit mindre tacksamma att bedriva skogsbruk i, vilket gör att de har kvar naturskogskaraktärer. Säregna skogsmiljöer utvecklas också i områden där landhöjningen går snabbt. Omtanke om friluftslivet har varit ett viktigt skäl för att skydda kust- och skär- gårdsskogar. 5.2Övrig skog med lagskydd SVL och NVL innehåller fler möjligheter än reservatsinstrumentet för att skydda skog, nämligen biotopskydd samt bestämmelser om hänsyn vid skogsbruksåtgärder. Vidare används civilrättsliga naturvårdsavtal mellan myndighet och markägare som syftar till att bibehålla eller förstärka naturvärdena inom ett område. Kap 5 Dagens skydd och hänsyn i skogen 85 Fram beräknas ca 500 biotopskydd vara inrättade på skogsmark. redovisar i sin rapport uppgifter om de 377 biotopskydd (figur 5.2) som fanns per den 30/6 1996. Dessa områden omfattade 855 ha skogsmark och 13 ha impediment. Medelarealen var 2,3 ha. Samtliga 19 biotoptyper som anges i naturvårdsförordningen fanns representerade. Biotopskydden har inrättats nästan uteslutande på enskilt ägd mark. Den biotoptyp som dominerar helt är urskogsartad barrskog. Figur 5.2 Biotopskyddens areal i de olika regionerna. Andelen urskogsartad barrskog markeras med grå skuggning. 86 Kap 5 Dagens skydd och hänsyn i skogen beräknas ha tecknat 190 naturvårdsavtal /97. I rapporten till regeringen redovisas de 143 st som var teck- nade före 30/6 1996. Tillsammans omfattas drygt 900 ha skogsmark av naturvårdsavtal. Naturskogsartad barrskog är den vanligaste skogstypen (av arealen) som omfattas av avtalen. Bland skötselkrävande naturvårdsobjekt märks kulturmarker (av arealen) och bränning (av arealen). Fördelningen över landet är ojämn. En tredjedel av naturvårds- avtalen har tecknats i P och S län. Vissa län har inte alls använt sig av naturvårdsavtal. Avtalstiden är i regel . I redovisningen är i kommun undantaget. har där tecknat ett femårigt naturvårdsavtal för 322 ha biologiskt värdefull barrskog. 5.2.3Mark som undantas av skogsvårdslagen Skogsvårdslagens, SVL, bestämmelser om hänsyn till natur- och kulturmiljövårdens intressen vid avverkning innebär i praktiken vanligen att viss areal lämnas då åtgärden genomförs. Det rör sig om t.ex. kantzoner mot impediment eller vatten eller mindre grupper av träd på hygget. Utöver den hänsyn som enligt be- dömning ryms inom ramen för skogsvårdslagens hänsynsparagraf, kan markägaren välja att spara mer skog vid avverkningen. har valt att använda begreppet hänsynsytor för områden i storleken 0,01–0,5 ha som lämnas i samband med avverkning. genomfört en fältundersökning där den areella omfattningen av hänsynsytor som bedöms rymmas inom skogsvårdslagens hänsynskrav samt frivillig sådan (figur 5.3). Kap 5 Dagens skydd och hänsyn i skogen 87 2(+1)* 3(+1)* Figur 5.3 Kvarlämnad hänsynsyta, både frivillig och som kan anses rymmas inom SVL:s hänsynskrav, andel av avverkad areal, % (data från ) Den föryngringsavverkade arealen uppgår till ca 200 000 ha. Av detta skulle ca 10 000 ha lämnas som hänsynsytor enligt undersökningen. Siffrorna för riket har ett medelfel på . Jämförelser med avverkningar som gjordes då den förra skogsvårdslagen gällde (t.o.m. 31/12 1993) visar på en successiv ökning av den totala avverkningshänsynen. Endast områden större än 0,01 ha () och mindre än 0,5 ha togs med i undersökningen - således inte enstaka träd. Hänsynsytorna är olika till sin karaktär. Vissa förutsätts bli lämnade för överskådlig framtid medan andra kan ha fyllt sin funktion . En grupp äldre tallar kan ha ett högt naturvärde , medan några rötskadade aspar sannolikt klingar av inom några årtionden. av hänsynsytorna har ansetts representera 88 Kap 5 Dagens skydd och hänsyn i skogen Höga naturvärden (motsvarande nyckelbiotop), värden för kulturmiljön eller värden för friluftslivet har registrerats i ett fåtal fall. Gränsdragningen mellan vad som är lagkrav och frivilligt är svår. har gjort en bedömning med stöd av de regler som rör ersättning vid försvårande av markanvändningen. Ungefär en tredje- del av den lämnade arealen har bedömts utgöra frivillig avverk- ningshänsyn. På de skogliga impedimenten som är större än 0,1 ha råder det förbud mot avverkning, dikning och gödsling enligt SVL 30 §. Enstaka träd får dock avverkas om inte naturmiljöns karaktär förändras därav. Skogbärande impediment utgör en delmängd av de skogliga impe- dimenten där trädskiktet har en viss slutenhet. har med stöd av en definition från FAO/ECE dragit gränsen vid tio procents kronslutenhet. Enligt denna definitionen finns det i 3,4 miljoner ha skogbärande impediment utanför reservat etc. fördelade på: fjäll- barrskog (453 tha), myr- och klimatimpediment (2 463 tha) och berg (527 tha). Fjällbjörkskogen räknas inte med i denna sammanställning, då arealuppgifter för dessa skogar saknas. Skog ovanför gränsen för svårföryngrad skog, ca 229 000 ha exkl. skyddad skog, får ej avverkas utan SVS tillstånd. Effekter av övriga regler i SVL som helt eller delvis undantar skogsmark från skogsbruk, t.ex. skog till skydd för jordflykt eller av hänsyn till rennäringen, är inte möjliga att kvantifiera. Kap 5 Dagens skydd och hänsyn i skogen 89 Omfattningen av frivilliga avsättningar i form av hänsynsområden har genom en enkät- och intervjuundersökning skattats av och . 1 000 ägare i småskogsbruket (innehav på 5– 5 000 ha) och samtliga 132 markägare i mellanskogsbruket (innehav på 5 000–70 000 ha) har tillfrågats. De sex största bolagen samt (storskogsbruket) har både fått svara på en enkät och blivit intervjuade. Hänsynsområden definieras som produktiv skogsmark på mer än 0,5 ha, där arbetsföretag som kan skada natur och kulturvärden ej beräknas förekomma. Virkesfångst kan förekomma om det gynnar natur- och kulturvärden. Ingen ersättning skall ha utgått och avsätt- ningen skall inte erfordras i någon lag. Syftet med avsättningen skall vara att bevara de värden som förekommer inom området. och framhåller osäkerheten i undersökningen och svårigheten att tolka resultaten. För det första så har frågeställningen varit ny och markägarna har inte varit förberedda på att tillhandahålla de uppgifter som efterfrågats. För det andra befinner sig stora delar av skogsbruket i en planeringsprocess bl.a. till följd av den nya skogspolitiken, vilket gör att siffrorna sannolikt kommer att öka efter hand. Små- och mellanskogsbruket har avsatt ca 200 000 ha hänsyns- områden eller av arealen i region 2-5. Motsvarande siffror för storskogsbruket är 100 000 ha eller av arealen (figur 5.4). Då uppgifterna från storskogsbruket till stor del baserar sig på den areal där nyindelning eller landskapsplanering är genomförd (ca 90 Kap 5 Dagens skydd och hänsyn i skogen av innehavet) har och gjort en prognos för hur det kommer att te sig när hela innehavet är planerat. För småskogsbruket har inte samma prognos varit möjlig att göra. En femtedel av markägarna i små- och mellanskogsbruket säger sig dock vara intresserade av att utöka sitt frivilliga åtagande och två tredjedelar är osäkra. prognos (medel) Figur 5.4 Omfattningen av frivilligt avsatta hänsynsområden (data från ). Hur stora är områdena? I genomsnitt är små- och mellanskogsbrukets hänsynsområden knappt två ha stora - något mindre i söder och något större i norr. Mer än hälften av storskogsbrukets hänsynsområden är mindre än fem ha och ca en tiondel är större än 20 ha. Kap 5 Dagens skydd och hänsyn i skogen 91 Vilka naturvärden har de? Drygt hälften av områdena som små- och mellan skogsbruket har avsatt uppges ha biologiska värden. Övriga har estetiska, kulturella eller andra värden. Denna uppdelning har stort inslag av värdering i sig och är därmed svårtolkad. En femtedel av arealen anses olönsam för skogsbruk, vilket indikerar lågt virkesförråd eller avlägsen belägenhet. Storskogsbrukets hänsynsområden bedöms bestå av i första hand barrnaturskogar, men även sumpskogar och lövbrännor har priori- terats. på dessa arealer är ungefär hälften av riksgenomsnittet för skog . och menar att de frivilligt avsatta hänsynsområdena verksamt bidrar till att uppfylla miljömålet. anser att de i genomsnitt har lägre naturvärden än reservat och att det långsiktiga bevarandevärdet av små områden är osäkert, då det är avhängigt på omgivningarna. Hur länge kommer de att bestå? Hälften av markägarna i små- och mellanskogsbruket uppger att avsättningarna kommer att bestå så länge de råder över marken. säger att de kommer att bestå tillsvidare. Hälften av områdena finns dokumenterade på något sätt och av markägarna har meddelat någon utomstående sin avsättning. Storskogsbruket menar att avsättningarna består tillsvidare, tills naturvärdena är borta eller tills ny kunskap visar att det finns andra mer angelägna områden. och kommenterar det hela med att det finns viss osäkerhet. Under nuvarande ägare eller, för storskogsbrukets del, innevarande planeringsperiod finner de ingen anledning att ifrågasätta avsättningarnas varaktighet. Värdet, ur samhällets synpunkt (ej arternas), av avsättningarna på lång sikt anses 92 Kap 5 Dagens skydd och hänsyn i skogen öka om informationen om dem görs tillgänglig för någon utomstående, t.ex. . Då undersökning innehåller ett antal tolknings- problem finns det anledning att exemplifiera uppgifter som näringen själva redovisar om naturvårdsinsatser. När det gäller bolagen redovisar två företag i undersökning arealer som undantagits vid avverkning och är större än 0,5 ha. Dessa arealer som inte räknats in som hänsynsområden uppgår till av den föryngringsavverkade arealen hos de båda företagen. Ett annat företag redovisar andelen undantagen skogsmark som syftar till att bilda korridorer eller nätverk i skogslandskapet till . Beräkningar från enskilda områden som landskapsplanerats visar på avsättningar av storleksordningen av den produktiva arealen. Som övergripande mått anger flera företag att de satsar av skogsmarksarealen på naturvård. Företrädare för privatskogsbruket skattar det som undantas vid avverkning samt det som finns avsatt på frivillig basis (avverknings- hänsyn samt hänsynsområden) till av den privatägda arealen. Företrädare för skogsbolagen och privatskogsbruket betraktar den areal som undantas vid avverkning som en hänsynsplatta över hela skogsmarksarealen. Med detta synsätt uppskattar de arealen undan- tagen eller skyddad produktiv skogsmark till . Motsvarande siffra för all skogklädd mark (dvs. inklusive de skogbärande impedimenten) är . Kap 6 Naturvårdsbiologi 93 ·En mångfald av organismer och biologiska processer bidrar till gynnsamma livsbetingelser för människan samt utgör en resurs för nyttjande och . ·Den naturvårdsbiologiska kunskapen är omfattande men bitvis ofullständig. Det är t.ex. svårt att bedöma effekterna i ekosystemen av enskilda artförluster. Givet målet att bevara i naturligt förekommande arter finns dock tillräcklig kunskap för att ange riktningen för bevarandearbetet. ·Dagens hotbild mot arter bedöms vida överstiga vad som kan betraktas som naturligt och ännu syns få tecken på förbättring. Ca 1900 är rödlistade i hotkategorierna: försvunnen (87 st), akut hotad (278 st), sårbar (519 st), sällsynt (350 st) och hänsynskrävande (714 st). ·Artförsvinnande är en process snarare än en händelse. Det är ofta ett glapp i tiden mellan orsaken till och förändringen av en artförekomst. Vid kraftigt minskade och spridda populationer ökar risken för slumpbetingade försvinnanden. ·Orsakerna till att arter är hotade är många, men det beror i allt väsentligt på den landskapsomvandling människan ägnat sig åt under det senaste årtusendet. Skog har ersatts med åker och bebyggelse eller förändrats med av seende på trädslagsblandning och åldersstruktur. Det har inneburit att vissa för mångfalden viktiga störningsregimer, exempelvis skogsbrand, översvämning och skogsbete, minskat. ·Vissa slag av livsmiljöer har minskat i mängd och avstånden mellan de kvarvarande områdena har ökat. Risken för lokala utdöenden ökar och möjligheterna till nykolonisation minskar. ·Brist på substrat som död ved och grova träd inverkar negativt på många arters möjligheter att överleva. 94 Kap 6 Naturvårdsbiologi ·Luftburna föroreningar har orsakat förändringar i organismvälden bl.a. genom att kvävegynnade arter kunnat breda ut sig samt att markens pH sänkts på stora arealer. ·Ett eventuellt ökat uttag av avverkningsrester från barrträd kommer sannolikt inte att ha mer än marginella effekter på skogens artmångfald. En biologisk mångfald spelar en viktig roll vid upprätthållandet av förutsättningarna för mänskligt liv. En mångfald av arter och biologiska processer bidrar till att upprätthålla gynnsamma livsbetingelser och fungerar buffrande vid störningar. Vår omvärld är så komplex att det är omöjligt att förutse konsekvenserna av biologisk utarmning. Många för oss viktiga processer, t.ex. jordmånsbildning, atmosfärens sammansättning, temperatur och nederbörd påverkas av biologisk aktivitet. Den biologiska mångfalden utnyttjas också av människan för produktion av mat, energi och diverse andra råvaror. Många tror att det finns en stor potential kvar att upptäcka nya nyttiga substanser i växt- och djurriket. För varje art som går förlorad mister vi och våra efterkommande möjligheter till framtida nytta. Oavsett om människan har nytta av en organism eller ej, kan man ställa sig frågan om vi helt enkelt har rätt att bidraga till någon arts försvinnande. Talesättet vi har inte ärvt jorden från våra fäder, utan lånat den från våra barn speglar väl detta synsätt. Slutligen upplevs mångfald som vackert. De flesta finner en större skönhet i en bokskog precis efter knoppsprickningen än i en välsluten granplantering. Likaså kan vi bli betagna av mäktigheten hos grova växtvridna tallar omgivna av uråldriga torrfuror på ett helt annat sätt än av en granplantering. Kap 6 Naturvårdsbiologi 95 6.2Vad vet vi, vad tror vi och vad vet vi inget om? Det är av vikt är att försöka gruppera information efter förekomst av understödjande bevisning eller grad av acceptans i forskarsamhället. Vi har försökt att under varje underrubrik göra en sådan uppdelning. Avsnitten inleds med vad som forskarsamhället betraktar som rimligen överensstämmande med verkligheten med stöd av befintliga studier. I många fall kan generella slutsatser dras i från specifika studier, vilket kan betraktas som det vi tror. Slutligen pekas på problemområden som forskningen inte har några entydiga svar på. Det råder enighet om att ett stort antal arters fortsatta existens i är hotad. I har ArtDatabanken, som drivs av och , till uppgift att samla in, lagra, utvärdera och tillhandahålla information om hotade, sällsynta och hänsynskrävande organismer i . Arterna förs upp på rödlistor i olika hotkate- gorier. Rödlistorna fastställs av . Med en rödlistad art menas en art som enligt vissa kriterier klassificerats som hotad eller kraftigt minskande och som riskerar att försvinna ur landet. Underlaget till listorna tas fram i expertkommittéer för olika organismgrupper. Man håller på att införa interna- tionellt fastställda hotkategorier. I betänkandet används de hittills- varande hotkategorierna: försvunnen, akut hotad, sårbar, sällsynt och hänsynskrävande. Det finns drygt 1900 skogslevande arter upptagna på rödlistorna. Ca 280 av dessa betraktas som akut hotade och 87 som redan försvunna. I jordbrukslandskapet återfinns nästan lika många. Totalt finns det ca 3500 rödlistade arter i . I fortsättningen avses endast de rödlistade skogslevande arterna. Den artrikaste gruppen, både totalt (ca 30 000) och på rödlistorna 96 Kap 6 Naturvårdsbiologi (ca 970), är de r yggradslösa djuren. Den är den mest ofullständigt kartlagda. Antalet hotade arter kan förväntas öka med ökad kunskap. Vidare återfinns stor andel av de rödlistade arterna bland storsvampar (ca 460 st) och lavar (ca 170 st). ArtDatabanken har på Miljövårdsberedningens uppdrag redovisat fördelningen av rödlistade arter i olika skogsbiotoper i (bilaga 5). av de rödlistade arterna återfinns i den boreonemorala och nemorala zonen. Speciellt ädelövskogen rymmer många av dem. I biotopen övrig ädellövskog finns hela 630 röd- listade arter (tabell 6.1). I norra delen av landet hittar vi mindre än hälften av de rödlistade arterna, . En stor del av dessa (ca 220 st) uppskattas utgöra av världspopulationen av just den arten. Vissa är unika (endemiska) för eller . Ur ett bevarandeperspektiv är det av intresse att se på vilka rödlistade arter som endast förekommer i en viss region av landet, alltså är unika i ett nationellt perspektiv (figur 6.1). Bland de rödlistade däggdjuren finns många som håller på att återhämta sig. Tre av de fyra stora rovdjuren; björn varg och lo visar tecken på att försöka återerövra områden. Bland de som har det värre ställt märks olika fladdermusarter. En sent utrotad fågelart är mellanspetten. Den anses försvunnen . Dess släkting vitr yggig hackspett bedöms vara akut hotad trots ett omfattande räddningprojekt. De ryggradslösa djuren är ofullständigt kända. Ett stort antal av de rödlistade insekterna är vedlevande eller knutna till substrat som genereras av skogsbrand. Många arter som lever i det halvöppna hagmarks- och skogsbeteslandskapet är också trängda. Tickor och skinn är svamparter som främst lever av att bryta ned ved. De som är knutna till sena nedbrytningsstadier och/eller grov ved är starkt missgynnade. Svampar som bildar fruktkroppar på marken, t.ex. soppar och skivlingar lever ofta i symbios med träd genom mykorrhizabildningar. Man bedömer att ett flertal av dessa missgynnas i dagens skogar. Kap 6 Naturvårdsbiologi 97 Antalet rödlistade arter i hela landet fördelade på olika biotoper och hotkategorier. En enskild art kan förekomma i mer än en biotop. (Data från ArtDatabanken) akut hotade/sårbara granskog (ej sump) granskog med lövinslag 104 brandfält/hygge/stormlucka 70 Trädlevande hänglavar har för många blivit symbolen för gammel- skogen. Representanter för detta släktet som ringlav och långskägg har numera sina huvudförekomster på begränsade områden i norra inland och närmare kusten i södra . Bland de ca 250 andra lavarna som finns med på rödlistorna märks den frodigt växande jättelaven och den oansenliga aspgelélaven. Flera mossor med höga krav på jämn och hög fuktighet är rödlistade . Aspfjädermossan som bildar täta fällar på grova aspar, lindar och lönnar är sällsynt, men antalet upptäckta lokaler har ökat. Det är också fallet med många andra rödlistade arter, då själva 98 Kap 6 Naturvårdsbiologi rödlistningen och den pågående nyckelbiotopsinventeringen medför ett ökat intresse för arten och därmed fler inrapporterade fynd. 2(+1) 3(+1) 4 5 Figur 6.1 Antalet rödlistade arter per region, samt andelen av dessa som i ej förekommer utanför resp. region. Observera att regionernas areal är väldigt olika, vilket innebär att skillnaderna i praktiken sannolikt är avsevärt större per ytenhet än vad figuren visar. (Data från ArtDatabanken 1997.) När det gäller att uttala sig om trender och utveckling för de hotade arterna har forskningen lite för kort tidsperspektiv. Enstaka under- sökningar har gjorts och historisk data finns bäst för stora däggdjur och fåglar (tabell 6.2). En undersökning gjordes över den svenska ryggradsfaunans utveckling. Man kom fram till att förändringar i utbredningen skett hos 88 arter under senaste sekler.