sou · GLB3108d4 · 1998-01-01 00:00:00 — Staterna ska också uppmuntra religiösa organ att informera om handikappolitik i utbildningen till religiösa yrken och i religionsundervisning. 3.Personer med skador eller sjukdomar som påverkar syn eller hörsel ska ha tillgång till religiös litteratur. 4.Handikapporganisationer ska rådfrågas när åtgärder för jämlika möjligheter att delta i religiös verksamhet planeras. Staterna tar det yttersta ansvaret för att kunskap om levnadsvillkor för människor med funktionsnedsättning samlas in och sprids, samt för att stöd ges till forskning på alla områden. 1.Staterna ska regelbundet samla in statistik och information, som är uppdelad efter kön, om vilka förhållanden människor med funktionsnedsättning lever under. Datainsamling kan göras i samband med allmänna folkräkningar och hushållsundersökningar. Samarbete kan ske med till exempel universitet, forskningsinstitutioner och handikapporganisationer. Insamlingen ska innehålla frågor om program och tjänster och hur dessa utnyttjas. 2.Staterna ska överväga att upprätta en databank om funktionsnedsättning med statistik om program, tjänster och information om olika handikappgrupper. Skyddet av privatlivet och den personliga integriteten måste beaktas. 3.Staterna ska ta initiativ till och stödja forskning om hur livsföring påverkas av sociala och ekonomiska förhållanden. Forskningen ska innefatta studier av funktionsnedsättningars orsaker, art och förekomst, och av pågående program samt stöd och service. 4.Terminologi och kriterier ska utvecklas i samarbete med handikapporganisationerna när landsomfattande undersökningar genomförs. 5.Staterna ska underlätta för människor med funktionsnedsättning att delta i datainsamling och forskning, speciellt ska anställning av kvalificerade personer med funktionsnedsättning till sådan forskning uppmuntras. 6.Staterna ska verka för utbyte av forskningsresultat. 7.Information och kunskap om funktionsnedsättning ska spridas på alla politiska och administrativa nivåer, centralt, regionalt och lokalt. Staterna ska se till att handikappaspekterna beaktas i alla viktiga policysammanhang och i planering på riksnivå. 1.Staterna ska ta initiativ till och planera en policy som gynnar människor med funktionsnedsättning och stimulera och stödja åtgärder på regional och lokalnivå. 2.Handikapporganisationer ska engageras i beslutsprocesser som rör planer och program, eller som påverkar den ekonomiska och sociala situationen för människor med funktionsnedsättning. 3.De behov och intressen som människor med funktionsnedsättning har ska ingå i allmänna utvecklingsplaner och inte särbehandlas. 4.Alla som är ansvariga för stöd och service eller förmedling av information i samhället ska uppmuntras att se till att deras verksamhet görs tillgänglig. 5.Staterna ska underlätta för kommunerna att utveckla handlingsprogram, till exempel genom att utarbeta handböcker, checklistor och ordna utbildningar för de anställda. Staterna ska skapa en rättslig grund för delaktighet och jämlikhet för människor med funktionsnedsättning. 1.Lagstiftning som behandlar medborgares rättigheter och skyldigheter ska också omfatta rättigheter och skyldigheter för människor med funktionsnedsättning. Människor med funktionsnedsättning ska kunna utöva sina mänskliga, medborgerliga och politiska rättigheter på samma sätt som andra medborgare. Handikapporganisationerna ska engageras när lagar som rör människor med funktionsnedsättning förbereds och utvärderas. 2.Alla förhållanden som kan inverka negativt på människor med funktionsnedsättning måste undanröjas - lagstiftning kan behövas för att undvika till exempel ofredande eller våldshandlingar. Lagstiftningen ska innehålla regler om sanktioner för den som kränker principen om icke-diskriminering. 3.Lagstiftning om rättigheter och skyldigheter kan införlivas i allmän lagstiftning eller lagfästas i speciella lagar. Speciella lagar kan stiftas på olika sätt: a) genom lagar som uteslutande behandlar handikappfrågor genom att handikappfrågor tas in i lagstiftning som rör speciella områden c) genom att människor med funktionsnedsättning nämns i de texter som ska tolka viss lagstiftning. En kombination av olika sätt att lagstifta kan vara önskvärt. med mera samt planer för genomförande kan också behövas. 4.Staterna kan inrätta en formell besvärsordning för att skydda människor med funktionsnedsättning och deras intressen. Staterna har det ekonomiska ansvaret för nationella handlingsprogram och åtgärder för delaktighet och jämlikhet. 1.Staterna ska ta med handikappfrågor i det reguljära budgetarbetet på alla nivåer. 2.Staterna, frivilligorganisationer och andra intresserade organ ska gemensamt utveckla effektiva metoder för att stödja projekt och åtgärder av betydelse. 3.Staterna ska överväga att använda ekonomiska åtgärder, till exempel lån, skattebefrielse, öronmärkta bidrag, eller särskilda fonder för att stimulera delaktighet och jämlikhet. 4.I många stater kan det vara önskvärt att upprätta en särskild handikappfond för att stödja pilotprojekt och självhjälpsprogram på gräsrotsnivå. Staterna är ansvariga för att nationella samordningskommittéer eller liknande organ inrättas, som säkerställer att handikappfrågor samordnas. 1.Den nationella samordningskommittén ska vara permanent och reglerad i lagstiftning. 2.En kombination av privata organisationer och offentliga organ åstadkommer troligen bäst samverkan mellan berörda områden. Representanterna kan komma från departement, handikapporganisationer och andra frivilligorganisationer. 3.Handikapporganisationerna ska ha ett betydande inflytande i kommittén. 4.Samordningskommittén ska ha den självständighet och de resurser som krävs för att uppfylla förpliktelser och fatta nödvändiga beslut. Den bör rapportera direkt till regeringen. Staterna ska erkänna handikapporganisationernas rätt att representera människor med funktionsnedsättning. De bör också erkänna handikapporganisationernas rådgivande roll när det gäller att fatta beslut i handikappfrågor. 1.Staterna ska ekonomiskt och på andra sätt uppmuntra och stödja bildandet av handikapporganisationer samt att de stärks. Staterna ska erkänna dessa organisationers roll i utformningen av handikappolitiken. 2.Staterna ska ha fortlöpande kontakt med handikapporganisationerna och säkerställa att de kan delta i utformningen av den allmänna politiken. 3.Handikapporganisationernas roll kan vara att identifiera behov och prioriteringar, delta i planeringen, genomförandet och utvärderingen av stöd och service med mera. Deras roll kan också vara att öka allmänhetens medvetenhet och förespråka 4.Handikapporganisationerna stödjer och främjar kunskapsutvecklingen på olika områden, det ömsesidiga stödet bland medlemmar och informationsutbyte. 5.Handikapporganisationer kan vara rådgivande genom till exempel ständig representation i styrelser för statligt finansierade organ, deltagande i offentliga utredningar, expertis inom olika projekt. 6.Handikapporganisationerna ska ha en rådgivande roll när man utvecklar och fördjupar utbytet av idéer och information mellan staten och organisationerna. 7.Organisationerna ska ha ständig representation i samordningskommittén. 8.De lokala handikapporganisationernas roll ska utvecklas och stärkas så att de kan påverka frågor på nivå. På alla nivåer ska det finnas lämplig utbildning för all personal som deltar i planering och genomförande av program och service för människor med funktionsnedsättning. 1.Alla myndigheter som tillhandahåller service på handikappområdet ska ge personalen lämplig utbildning. 2.Principen om full delaktighet och jämlikhet ska genomsyra all utbildning av yrkesverksamma på handikappområdet, liksom all förmedling av kunskap om handikapp i allmän utbildning. 3.Staterna ska utveckla utbildningar i samarbete med handikapporganisationerna. Personer med funktionsnedsättning bör delta som lärare, instruktörer eller rådgivare i personalutbildning. 4.Utbildningen av personal på lokal nivå är av särskild vikt i utvecklingsländerna. nationell granskning och utvärdering Staterna är ansvariga för fortlöpande granskning och utvärdering av nationella program och tjänster för att tillförsäkra människor med funktionsnedsättning delaktighet och jämlikhet. 1.Staterna ska regelbundet utvärdera nationella handikapprogram samt sprida kännedom om dem. 2.Staterna ska utveckla och anta terminologi och kriterier för utvärdering av handikapprogram och tjänster. 3.Terminologi och kriterier ska utvecklas på ett tidigt stadium i planeringen och i samarbete med handikapporganisationerna. 4.Staterna ska delta i internationellt samarbete för att utveckla ett gemensamt system för nationell utvärdering på handikappområdet. Samordningskommittéer ska uppmuntras medverka i detta arbete. 5.En metod för utvärdering av olika program ska tas med redan när program planeras, så att programmens ändamålsenlighet kan utvärderas. tekniskt och ekonomiskt samarbete Stater, både industri- och utvecklingsländer, har ett ansvar för att tillsammans förbättra levnadsförhållandena för personer med funktionsnedsättning i utvecklingsländerna. 1.Åtgärder för att åstadkomma delaktighet och jämlikhet ska arbetas in i utvecklingsprogrammen. 2.Sådana åtgärder måste ingå i alla former av samarbete, såväl tekniskt som ekonomiskt, bilateralt som multilateralt, offentligt som privat. Staterna ska ta med handikappfrågor i diskussioner med de stater man samarbetar med. 3.I planering och utvärdering av tekniskt och ekonomiskt samarbete ska man särskilt uppmärksamma konsekvenserna för människor med funktionsnedsättning. Dessa och deras organisationer ska rådfrågas om utvecklingsprojekt som avser dem. De ska vara direkt engagerade i utvecklingen, tillämpningen och utvärderingen av sådana projekt. 4.Prioriterade områden i tekniskt och ekonomiskt samarbete ska vara utveckling av mänskliga resurser samt utveckling och spridning av lämplig teknik och expertkunnande med anknytning till handikappfrågor. 5.Staterna uppmuntras att stödja bildandet och stärkandet av handikapporganisationer. 6.Kunskaperna om handikappfrågor ska förbättras hos den personal som arbetar med tekniska och ekonomiska samarbetsprogram. Staterna ska delta aktivt i internationellt samarbete när det gäller åtgärder för att tillförsäkra människor med funktionsnedsättning delaktighet och jämlikhet. 1.Staterna ska delta i utformningen av handikappolitiken inom FN. 2.När så är lämpligt ska staterna ta med handikappaspekter i förhandlingar om standarder, informationsutbyte, utvecklingsprogram etc. 3.Staterna ska uppmuntra och stödja utbyte av kunskaper och erfarenheter mellan: frivilligorganisationer, forskningsinstitutioner och enskilda forskare, representanter för lokala program och för yrkesgrupper inom handikappområdet, handikapporganisationer samt samordningskommittéer. 4.Staterna bör garantera att FN och dess fackorgan liksom alla mellanstatliga och interparlamentariska organ på global och regional nivå, inkluderar globala och regionala organisationer för människor med funktionsnedsättning i sin verksamhet.