sou · GLB3164d2 · 1998-01-01 00:00:00 — Enligt direktiven skall utredningen ange vilka åtgärder som krävs för att tillförsäkra en god tillgång till kontinuerlig löne- och annan statistik som är relevant för avtalsförhandlingarna och som är uppdelad på bl.a. avtals- områden och kön. I det sammanhanget skall utredaren ange hur ett för- stärkt förlikningsmannainstitut kan samverka med myndigheter, såsom (), och med parterna. SCB har på utredningens uppdrag utarbetat en rapport, innehållande en beskrivning av den nuvarande lönestatistiken och möjliga utvecklingsvägar för att tillgodose de krav som direktiven ställer. Rapporten publiceras som bilaga 5 i en särskild volym. I detta kapitel beskrivs den befintliga lönestatistiken och de krav på statistik som ställs inom olika samhällsområden. Lönestatistik kommer till användning på ett flertal olika håll i samhälls- livet. Inom olika användningsområden finns olikartade behov av innehåll, uppbyggnad, precision, aktualitet, m.m. hos statistiken. Detta återspeglas i en differentiering av samhällets samlade statistikproduktion och också i att statistik både produceras och vidareförädlas hos ett flertal intressenter och De båda viktigaste grenarna inom den svenska lönestatis- tiken är den främst månadsvisa KONJUNKTURSTATISTIKEN och den årliga STRUKTURSTATISTIKEN. Den senare är i sin tur till stor del baserad på arbets- marknadsparternas PARTSSTATISTIK. Innan dessa statistikgrenar beskrivs skall några mer övergripande frågor beröras. Lönestatistikproduktion stöter generellt på en del problem, som löses på olika sätt inom statistikens olika grenar. Ett problem gäller själva defini- tionen av begreppet lön. Det finns anledning att skilja mellan L¶N i egentlig mening, L¶NEINKOMST och L¶NEKOSTNAD. Teoretiskt brukar man säga att lönen förändras endast som resultat av att VILLKOREN ändras för hur en given arbetstid ersätts, eller för vilken arbetstid som krävs för en given ersätt- ning. Med denna utgångspunkt kan en person med oförändrad lön öka sin löneinkomst genom t.ex. ökat övertidsarbete. Utslaget betalas övertidsarbete vanligen mer än arbete på ordinarie arbetstid. En lönestatistik som framräknas som utbetald lönesumma dividerad med antal arbetade timmar skulle då komma att registrera en ökning, trots att alla villkor för lönesättningen och därmed lönen i egentlig mening är oför- ändrade. Förfarandet skulle däremot korrekt visa att löneinkomsten , liksom arbetsgivarens lönekostnad , ökar. En korrekt lönestatistik skall enligt vedertagen konvention INTE åter- spegla förändringar som beror på ändringar i VOLYMEN av ersatta över- tidstimmar, sjuklönedagar, permitteringar, etc., utan endast sådana för- ändringar som beror på att villkoren för olika slag av ersättningar ändras. Förändrad avtalad arbetstid för månadsavlönade är däremot en villkors- ändring, som principiellt bör bokföras som en löneförändring. Detta görs dock inte i den statistik, som SCB producerar. En annan fråga gäller hur man skall se på en lönekostnadsförändring som motsvarar en produktivitetsförändring. Antag att en ackordsarbetare, vid oförändrade ackordspriser, ökar sin inkomst genom höjd produktivitet. Strängt taget har inte villkoren för arbetet ändrats, och man skulle därför kunna anse att lönen inte ökat. Inte heller har arbetsgivarens kostnader ökat räknat PER PRODUCERAD ENHET. Däremot har både löneinkomsten och lönekostnaden PER TIMME ökat. Den lönestatistiska konventionen är i detta fall att registrera en faktisk löneökning. Närmare bestämt är det här fråga om L¶NEGLIDNING i begreppets ursprungliga mening. för att betrakta denna löneglidning som en faktisk löneökning är att även tim- och månadsavlönade personer kan öka produktiviteten, men de kan bara få del av produktivitetsökningen genom en faktisk ändring av löne- villkoren. Härtill kommer att produktivitetsökningar bara delvis kan anses vara åstadkomna av den anställde själv. En stor del av samhällets långsik- tiga produktivitetsutveckling beror på tekniska framsteg, effektivare organisation, bättre utbildning, förbättrad arbetsmiljö, m.m. Olika slags mätproblem förekommer naturligtvis i lönestatistiken, liksom i annan statistik. Fel som beror på att urval används i stället för totalunder- sökning, bortfallsproblem och andra allmänna problem skall här inte tas upp, däremot tre problem som särskilt påverkar möjligheterna att göra jämförelser mellan olika tidpunkter och att beräkna procentuella föränd- ringstal. När man beräknar den procentuella löneutvecklingen för en sektor, bransch eller överhuvudtaget en grupp av individer kan resultatet påverkas av att sammansättningen av individer förändras med avseende på yrke, utbildning, ålder, m.m. STRUKTURELLA EFFEKT på den uppmätta löneökningen är alltså den löneförändring som skulle ha registrerats även om inga enskilda individer haft någon löneökning. De strukturella effekt- erna är oftast mest betydande när man ser till små branscher eller små grupper, där ju sammansättningen av olika slags individer kan ändras mer än den gör på hela arbetsmarknaden eller inom stora sektorer. Även i en lönestatistik som gäller den totala arbetsmarknaden uppkommer emellertid vissa strukturella effekter, t.ex. om lågutbildade personer med låg lön successivt ersätts av högutbildade personer med hög lön, eller om arbets- lösheten ökar genom att sysselsättningen minskar kraftigt på ett område där lönenivån avviker från genomsnittet. Det finns metoder att åtminstone delvis rensa bort struktureffekterna på ökningstalen. Vad det gäller är att väga samman löneutvecklingen för grupper av individer, vilka man kan anta är något så när homogena med avseende på löneutvecklingen. Man konstruerar alltså något slag av Ett system för detta är 39! V¤GNING där man tar hänsyn till Ålder, Den uppmätta lönehöjningen efter en sådan vägning kan beskrivas som lönehöjningen för ett standardiserat arbete som utförs av en arbetstagare i en standardiserad ålder och under en standardiserad arbets- Ett annat sätt att eliminera vissa strukturella effekter är att beräkna löneutvecklingen för en grupp IDENTISKA INDIVIDER. kommer vissa strukturella effekter att finnas kvar, däribland självfallet individernas ålder. Ett besläktat problem uppkommer vid institutionellt betingade OM KLASSIFICERINGAR AV ARBETSKRAFTEN MELLAN SEKTORER, dvs. arbetsställen av någon orsak klassificeras om från en sektor till en annan. Lätt identifierbara fall gäller händelser som när stora statliga verk bolagi- serades eller när lärarna började redovisas i den kommunala sektorn i stället för i den statliga. Sådana omklassificeringar kan i enstaka fall leda till paradoxala resultat, t.ex. om en grupp med förhållandevis låga löner inom en högavlönad sektor flyttas till en lågavlönad sektor. Då kan genomsnittslönen öka i båda sektorerna som resultat av omflyttningen. Institutionellt betingade omklassificeringar mellan sektorer kan hanteras med hjälp av ett vägningsförfarande på ungefär samma sätt som struktur- förändringarna. Tekniken är enkel, men det är inte alltid lika lätt att identifiera fallen som i de anförda, väl kända, exemplen. Det tredje problemet gäller RETROAKTIVA L¶NER som ännu inte har utbe- talats när mätningen görs. En uppmätt förändring från en tidigare period kan bli mycket felaktig. Problemet har flera aspekter. Det kan vara så att man vet att en mätning inte innehåller retroaktiva löner, men att det finns avtal klara. En justering kan då göras genom att man till den uppmätta nivån lägger den avtalsmässiga höjningen samt en uppskattning av resul- tatet av lokala förhandlingar. En komplikation är dock att avtalen har tenderat att bli allt mindre normerande och ofta innehåller skrivningar som "om inget annat avtalats". För att få kunskap om t.ex. flyttade avtalstidpunkter kan faktiska mätningar krävas. Om nya avtal inte är klara kan man möjligen gissa sig till vad den retroaktiva betalningen blir och senare göra en mer definitiv justering. Det kan emellertid också vara så att man är osäker på huruvida retroaktiva löner ingår eller ej, eller att retroaktiva löner ingår för en osäker andel av kollektivet i fråga. Då kan problemet bara åtgärdas genom god kunskap och tidskrävande undersök- ning av sakförhållandet. Ett återkommande problem för de flesta som använder lönestatistik, både forskare och konjunkturbedömare, liksom löneförhandlare och medlare, är den s.k. L¶NEGLIDNINGEN. Den benämns ibland lokal lönebildning eller rätt och slätt restpost eller residual. Detta är en löneökningskomponent med synnerligen sammansatt innehåll. Löneglidningen brukar definieras som den totala löneökning som i statistiken registreras utöver vad som har avtalats centralt och/eller förbundsvis, således är den i praktiken EN RESTPOST. Termen löneglidning är gammal, och den kan när den används om rest- posten föra tankarna fel. menades med löneglidning, som redan tidigare nämnts, vanligen den löneökning som uppstod vid ackordsarbete genom ökad produktivitet eller genom revidering av ackorden vid sidan av löneförhandlingarna. Denna form av löneglidning är av liten omfattning. består löneglidningen av den löneökning som avtalas lokalt, men också och ibland inte minst de rent statistiska effekter som uppkommer på grund av olika slags strukturella förändringar. Sådana effekter uppkommer t.ex. när sammansättningen mellan högavlönade och lågavlönade personalkategorier ändras. Vidare ingår i löneglidningen delvis effekter av förändringar i övertidsuttag, omfattning av skifttjänst- , m.m. Inte heller sådana effekter är uttyck för löneförändringar i mer genuin mening. Däremot och viktigt att understryka är de högst reella som KOSTNADSF¶R¤NDRINGAR för de företag eller branscher där lönerna Även den del av den registrerade löneglidningen som är hänförbar till lokala avtal kan ha olika karaktär, med delvis olikartad analytisk innebörd. Den kan uppkomma som resultat av mer traditionella förhandlingar mellan arbetsgivaren och en lokal fackförening, men den kan också bero på rent individuella uppgörelser som återspeglar flaskhalseffekter för personal med speciellt efterfrågade kvalifikationer. har löneglidnings- begreppets innebörd blivit än mer diffus, när skillnaden mellan vad som är förbundsvis avtalad ökning och lokalt avtalad ökning har börjat luckras upp. Syftet med konjunkturstatistiken är att beskriva utvecklingen av löner och arbetskostnader som underlag för konjunkturanalyser och konjunktur- prognoser. Detta användningsområde förutsätter för det första att statis- tiken är kortperiodisk, vilket innebär att den framställs eller åtminstone kvartalsvis. För det andra krävs att den framställs med någor- lunda kort tidseftersläpning. Ända har det i producerats kortperiodisk lö- nestatistik för industriarbetare. Denna statistik var länge den enda till- gängliga. I takt med att tjänstesektorerna ökade sina andelar av den totala ekonomin och tjänstemännens andel av arbetskraften ökade även inom industrin, uppstod behov av mer heltäckande lönestatistik för konjunktur- bedömningar. Vissa utökningar gjordes också efterhand. Det var emellertid först på förslag av lönekommitté som regeringen uppdrog åt SCB och att utarbeta en heltäckande kortperiodisk lönestatistik. produceras löpande kortperiodisk statistik för såväl arbetare som tjänstemän, inom såväl privat som offentlig sektor. SCB:s konjunkturstatistik består av följande delar, vilka redovisas sepa- rat: -konjunkturstatistik över löner avseende den privata sektorn (), -kortperiodisk sysselsättnings- och lönestatistik avseende staten (kvartalsvis), -kortperiodisk sysselsättnings- och lönestatistik avseende kommunerna och landstingen (). SCB gör inte någon regelbunden samlad publicering av resultaten, inne- fattande totalberäkningar. Däremot gör en summarisk sådan redovisning i sin publikation Konjunkturläget. Den sammanvägda löneutvecklingen från konjunkturstatistiken är institutets huvudmått på den totala löneökningen. Den månadsvisa konjunkturstatistiken för DEN PRIVATA SEKTORN baseras på en totalundersökning av företag med över 500 anställda och ett urval av företag med 5-500 anställda. Urvalet omfattar ca 5000 företag och sker med det centrala företags- och arbetsställeregistret, CFAR, som urvalsram. Företaget är urvalsobjekt, utom för industrins del, där arbetsstället är urvalsobjekt. Resultaten branschindelas i ca 25 branscher enligt Standard för svensk näringsgrensindelning, SNI 92. sker med fördelning på arbetare och tjänstemän. avtalsområde och kön insamlas inte. För arbetare beräknar SCB GENOMSNITTLIG TIML¶N som kvoten mellan utbetald lönesumma och antal arbetade timmar. I den utbetalda lönen ingår lön som svarar mot arbetad tid (alltså inte t.ex. sjuklön), inklusive alla typer av utbetalda tillägg m.m., såsom skifttillägg, övertidsersätt- ning, jourtidsersättning, ob-tillägg och restidsersättning. Den arbetade tiden omfattar faktiskt utförda arbetstimmar inklusive övertid, betald jour- och restid m.m. För tjänstemän beräknar SCB GENOMSNITTLIG M¥NADSL¶N EXKLUSIVE R¶RLIGA TILL¤GG som kvoten mellan summa överenskommen månadslön och antalet anställda, omräknat till heltidspersoner. Sjuklön ingår inte. Parallellt beräknas också genomsnittlig månadslön INKLUSIVE R¶RLIGA TILL¤GG, varvid till den överenskomna månadslönen läggs provisioner, skifttillägg, ob-tillägg, naturaförmåner m.m. Däremot inberäknas inte övertidstillägg, eftersom övertid inte ingår i tidsmåttet, såsom det definieras. Begreppet månadslön inklusive rörliga tillägg är vad som närmast är jämförbart med den timlön som redovisas för arbetare. Vid jämförelser över tiden uppkommer dock bristande jämförbarhet mellan arbetare och tjänstemän bl.a. om övertidsuttaget för tjänstemän ändras eller om den överenskomna arbetstiden för heltidsanställda tjänstemän ändras. Den kortperiodiska statistiken över löner i DEN STATLIGA SEKTORN är resultat av en totalundersökning omfattande myndigheter, departement, affärsverk m.m. ingår även anställda vid de allmänna för- säkringskassorna. Anställda i statliga bolag ingår inte. De redovisas i den privata sektorn. Inte heller ingår deltagare i arbetsmarknadspo- litiska åtgärder. Genomsnittlig månadslön beräknas på samma sätt som för tjänstemän i den privata sektorn, inklusive olika typer av tillägg, utom övertidstillägg. Statistiken är en kvartalsstatistik, där lönerna mäts under mittmånaden i kvartalet. Uppdelningar görs efter myndighet, näringsgren och län. Den månadsvisa lönestatistiken för KOMMUNER OCH LANDSTING produ- ceras av respektive . Den har som lönebegrepp endast överenskommen månadslön. Statis- tiken bygger på total undersökningar för merparten av kommunerna (260 av 288) och landstingen (19 av 23). Resultaten räknas sedan upp till totalnivå. Insamlingen sker via de dataföretag eller motsvarande som handhar löneutbetalningarna. Dataföretagen svarar för uppdatering av avtal, populationsavgränsningar och jämförbarhet över tiden. Slut- granskning sker hos respektive förbund. I statistiken ingår även utbe- talda lönesummor och retroaktiva ersättningar, såväl efter utbetal- ningsmånad som den månad de avser. Konjunkturstatistiken för löner ligger till grund för SCB:s ARBETSKOSTNADSINDEX F¶R DEN PRIVATA SEKTORN. Tillägg görs här för lagstadgade och avtalsenliga arbetsgivaravgifter. Vidare görs tillägg, vad gäller arbetare, för helglön, semesterlön, sjuklön, naturaförmåner och andra ersättningar. För tjänstemän görs tillägg för sjuklön. Här borde även hänsyn tas till övertidsersättning och lön i anslutning till semester, men relevanta sådana uppgifter har inte kunnat insamlas. Det kan i anslutning härtill noteras, vad gäller konjunkturstatistiken för arbetare i privat sektor, att kostnadsförändringar för företagen till följd av variationer i övertidsuttag kommer att registreras, inte bara som en förändring i arbetskostnadsindex, utan även oegentligt som en löneförändring. Den utgör en del av den restpost som brukar kallas löneglidning. har dock statistiken b yggts ut med frågor om övertidsersättningar, vilket öppnar möjlighet för att korrigera för variationer i övertidsuttag. Konjunkturstatistiken är i övrigt behäftad med de inledningsvis nämnda allmänna mätproblem som lönestatistik kan vara förknippad med: struktureffekter, förskjutningar mellan sektorer och retroaktiva betalningar. När det gäller förändringar över kortare perioder, vilket är aktuellt i samband med konjunkturbedömningar, är sannolikt struktur- effekterna mindre betydelsefulla. Förskjutningar mellan sektorer, av typen bolagisering av och kan däremot ge kraftiga missvisningar på kort sikt. Lösningen på detta problem är att, när större förskjutningar inträffar, justera tidsserierna såsom tidigare diskuterats. Detta görs också. Problemet med de retroaktiva lönebetalningarna har i konjunktur- statistiken lösts genom att man regelbundet frågar om dessa. Detta innebär att statistiken , upp till , är preliminär innan de retroaktiva lönebetalningarna har fördelats på den månad de avser. Fördelen är emellertid att man efterhand får en god bild av lönenivån efter lokala förhandlingar. En i sig önskvärd snabbare redovisning försvåras av att de lokala förhandlingarna kan dra ut , och detta i skiftande grad. Syftet med SCB:s årliga strukturstatistik är att ge jämförbar information om lönestrukturen på arbetsmarknaden. Den bygger till stora delar på den förhandlingsstatistik som arbetsmarknadens parter producerar, PARTSSTATIS TIKEN. Partsstatistiken ställs till SCB:s förfogande mot ekonomisk ersätt- ning. Denna statistik kompletteras av SCB genom egna undersökningar på områden där partsstatistiken har dålig täckning. Statistiken är individbaserad och möjliggör därigenom en redovisning med fördelning på ett flertal variabler: ålder, kön, yrke, utbildningsnivå, utbildningens inriktning, region, huvudsektor i ekonomin, näringsgren, m.m. samt kombinationer av dessa indelningar. Däremot kan en fördelning på avtalsområden inte göras . Begreppet avtalsområde kan inte alltid entydigt definieras. Avtalsområden kan förändras över tiden, genom sammanslagningar och uppdelningar, konstruktion av "hängavtal" etc. Graden av lönespridning anges i form av percentiler. Om exempelvis den övre gränsen för percentil 10 går vid . har av befolkningen en månadslön på . De percentiler som SCB brukar redovisa är 10, 25, 50, 75 och 90. För den privata sektorn byggde partsstatistiken tidigare genomgående på statistikavtal mellan arbetsgivar- och arbetstagarparter. Många av dessa avtal är uppsagda och statistikproduktionen utförs enbart av arbetsgivarparten. En del nya statistikavtal har kommit till stånd på förbundsnivån. Det finns skriftliga avtal mellan SAF och SCB vad gäller rapportering av lönestatistik, men SCB får tillgång till uppgifter på ungefär samma sätt som . Intentionerna i de tidigare gällande avtalen, att undvika dubbelt uppgiftslämnande och att SCB skall stå för en del av kostnaderna, har därmed bibehållits. För den offentliga sektorn är statistiken i princip heltäckande. För den statliga sektorn insamlas statistiken av . Arbetsgivar- verket har träffat statistiköverenskommelser med huvudorganisationerna på löntagarsidan. Kommunernas och landstingens statistik framställs av respektive . Även här finns statistikavtal. De olika delarna av partsstatistiken skiljer sig åt av skäl som delvis hänger samman med de olika löne- och förhandlingssystemen och hur dessa har utvecklats historiskt. Inom olika delar av partsstatistiken används skilda L¶NEBEGREPP. Detta beror till stor del på att man har eller har haft olika lönesystem. Vilket eller vilka lönebegrepp som man strävar efter i en offentlig redovisning beror delvis på syftet med redovisningen. Flertalet producenter av partsstatistik använder en gemensam klassificering av olika komponenter i lönen (grundlön, tillägg och andra ersättningar), nämligen Svensk standard för indelning av arbetskostnader, SIAK. Därigenom går det i regel att konstruera någorlunda jämförbara beräkningar i enlighet med det löne- begrepp man är ute efter. Man skiljer mellan ersättning för ARBETAD TID och ersättning för EJ AR BETAD TID. I SCB:s lönebegrepp ingår ersättning för arbetad tid i form av fast lön och/eller rörlig lön (t.ex. ackordslön) samt en mängd olika tillägg (t.ex. ob-tillägg, skifttillägg, skiftformstillägg och jourersättning), dock inte övertidsersättning. Den sistnämndas storlek varierar med övertidsut- taget och bör därför exkluderas (jfr. principdiskussionen inledningsvis om lönebegrepp). I fråga om ej arbetad tid ingår inte sjuklön, eftersom denna varierar med volymen sjukdagar (jfr. återigen lönebegreppsdiskussionen). Däremot ingår semesterlön för tjänstemän. Detta borde principiellt föran- leda justeringar med hänsyn till variationer i semesterns längd, vilket dock inte är praktiskt möjligt. SCB har utarbetat ett förslag till enhetliga definitioner av löne- begrepp, m.m., vilket har överlämnats till arbetsmarknadens parter för synpunkter. Det kan vidare observeras att lönebegreppet i konjunktur- statistiken, som tidigare presenterats, skiljer sig något från det som redovisats för strukturstatistikens del. Detta är naturligt, bland annat med tanke på de högre kraven på snabb redovisning av konjunkturstatistiken. Lönerna mäts under M¤TPERIODER som kraftigt skiljer sig mellan olika För den privata sektorns arbetare på SAF:s område är sålunda mätperioden 2:a kvartalet, medan för tjänstemän mätperioden är augusti. För stål- och metallverken gäller dock för både arbetare och tjänstemän. Staten har september som mätperiod, kommuner och landsting har november. SCB:s egna mätningar avser . Dessa olikheter kan innebära svårigheter att göra analyser och jämförelser, i synnerhet när dessa skall ha hög aktualitet. Konsekvensen är inte minst att den samlade redovisningen kan ske först när de tidigast insamlade uppgifterna hunnit bli tämligen ålderstigna. Å andra sidan är en gemensam mättidpunkt ingen garanti för att mätningarna blir jämförbara. Det kan exempelvis vara så att revisioner enligt senaste avtal och/eller retroaktiva betalningar finns med på ett område men inte på ett annat, även om mätperioden är gemensam. års insamling avses mätperioden för all SAF-statistik bli . Vad gäller redovisningen på används flera olika klassificerings- system på arbetsmarknaden. De är i vissa fall svåra att översätta till varandra och till den officiella Svensk standard för yrkesklassificering, Denna standard bygger på den internationella kl assificeringen ISCO. Fördelningen på ¶VRIGA BAKGRUNDSFAKTORER erbjuder inga större principiella problem: ålder och kön framgår av personnumren; utbildning hämtas från , som omfattar hela befolkningen i åldern ; sektor, näringsgren och region för de uppgiftslämnande företagen framgår av det centrala företags- och arbetsställeregistret, CFAR. Statistikproduktionen medför uppgiftslämnarkostnader, som ibland är mångdubbelt större än kostnaderna för statistikproducenten själv. Stats- makterna har därför utsett organisationer som bland annat skall bevaka ny eller förändrad statistikinsamling. Exempel är Företagens Uppgiftslämnar- delegation, FUD, som bevakar statistiken inom den privata sektorn, och , som bevakar kommunsektorn. SCB genomför ett stort antal företagsbaserade undersökningar och det gäller att på ett lämpligt sätt fördela uppgiftslämnandet mellan företagen. För många företag medför uppgiftslämnandet att de måste göra anpass- ningar av sina dataregister. De föredrar att besvara samma enkät framför att punktvis lämna uppgifter till flera olika undersökningar. Från statistisk synpunkt är det emellertid önskvärt med en viss rotation av uppgiftslämnandet mellan företagen. Dessa olika önskemål har SCB sökt beakta genom ett samordnat urvalsförfarande. Den officiella statistiken regleras i lagen (1992:889) om den officiella statistiken. Officiell statistik kan framställas av statliga myndigheter under regeringen. I lagen anges för vilka uppgiftslämnarplikt gäller och vilka tvångsmedel som finns.