sou · GLB3167d3 · 1998-01-01 00:00:00 — Ett problem när det gäller att närmare beskriva industriföretagens kompetens är att det enda mått som används i statistiken och i befintli- ga undersökningar gäller antalet anställda tekniker och naturvetare (/N) med minst tre års högskoleutbildning. Statistiken över T/N- intensiteten hos olika grupper av livsmedelsföretag bekräftar skillna- derna i tillgång på högskoleutbildad personal mellan stora och koncer- nanknutna företag å ena sidan och oberoende små företag å den andra – där personalen i genomsnitt har en låg utbildningsnivå. Det finns dock anledning att försöka skilja mellan olika mindre och "T/N- fattiga" livsmedelsföretags behov och förutsättningar att utveckla sin teknik och kompetens. En första kategori av företag, till vilken en majoritet av de små livsme- delsföretagen tillhör – framför allt i de delbranscher som kännetecknas av ett hantverksmässigt produktionssätt – visar inget större intresse av att aktivt ta till sig ny teknik och nya kunskaper och frågar inte efter tekniktjänster. Dessa företag brukar kallas för "teknikpassiva". De kan sägas vara kompetenta vad gäller den befintliga processen och de egna produkterna, men de har svårt att utveckla sin kompetens utöver detta. Det är företag med mycket små kapital- och personresurser. Kunskaps- förnyelse sker genom arbete med vardagliga konkreta problem som dyker upp i produktionen. När det sker nya utvecklingar av processer och produkter kommer impulserna främst från utrustnings- och ingredi- ensleverantörer. Dessa företag behöver i större utsträckning ges till- gång till befintlig nyare kunskap och teknik. De små och medelstora företag som mer aktivt söker och tar till sig ny teknik för att lösa produktionsproblem, för att effektivisera och ratio- nalisera sin produktion och för att svara till sina kunders önskemål, utgör en liten grupp i livsmedelsbranschen och finns bland de företag som är processfokuserade. Sådana "tekniksökande" företag har en viss förmåga att analysera utvecklingen på sin marknad och inom sin bransch och att därefter ta till sig ny kunskap och utveckla sin kompe- tens. Det finns åtminstone en person i dessa företag som har intresse – ibland också formellt eller informellt ansvar – för teknikunderhåll och teknikutveckling. Detta är företag som ofta har en vilja att utveckla närmare relationer med sina kunder och som kan söka sig utåt – i första hand till "kolleger" och leverantörer men även till konsulter – för att lösa tek- niska problem. Dessa företag har dock inte alltid resurserna – och kunskap – att identifiera lämplig extern kompetens för att gå vidare med sina problemställningar och utvecklingsprojekt. Med sina begrän- sade kapital- och personalresurser är de sällan intresserade av att delta i FoU, som deras kompetens- och affärsutveckling är beroende av att det bedrivs en forskning och utveckling vars resultat direkt kan omsättas i dessa företags verklighet. Enbart ett fåtal företag har utvecklat ett formaliserat tekniskt utbyte och samarbete med sin omgivning – antingen det gäller utvecklat samarbete med en kund eller en leverantör, medlemskap i ett industriforskningsin- stitut eller samverkan i tekniknätverk inom branschen. Dessa mycket innovativa tekniksamarbetande företag, ofta avknoppningar från uni- versitet och högskolor eller från andra företag, möter andra svårigheter. Ett stort problem för dessa är att i ett mycket tidigt stadium få resurser som ger dem möjlighet att utveckla sina idéer till ett projekt, som kan knyta till sig både riskkapital och potentiella första kunder. En särskild kategori av företag är de som bedriver gårdstillverkning av förädlade livsmedel. Dessa företag är ofta inriktade mot närmarknaden. Gårdsföretagen är en liten, men ändå viktig del av livsmedelssektorn. Flertalet är företag med primärproduktion som huvudnäring. De ingår därför normalt inte i industristatistiken under SNI-bransch Livs- medels- och dryckesvaruproduktion, utan återfinns i de flesta fall un- der bransch Jordbruk och jakt, alternativt Fiske Ett viktigt problem för de gårdstillverkare som vill växa och övergå till en mer industriell produktion är de särskilda krav som finns vad gäller livsmedels- säkerhet. Många av företagen har utvecklats från lantbruks- och trädgårdsfö- retag och har därför utvecklat sina kompetenser i att producera en råva- ra. Att i nästa steg själv vidareförädla råvaran ställer krav på andra och helt nya kunskaper. Den utveckling som har skett inom den småskaliga gårdsbaserade förädlingen visar att en majoritet av företa- gen börjar i mycket liten skala. Med ökade kompetens- och andra ut- vecklingsinsatser, skapas möjligheter för fler företag att växa i storlek och för vissa att ta steget från en mer hantverksmässig verksamhet till industriell. Viktiga utvecklingsbehov är t.ex. att utveckla nya logistiska struktu- rer som är anpassade till små företag och lokala marknader, produktut- veckling, utveckling av förpackningar anpassade till småskaligt produ- cerade livsmedel, framtagande av teknisk utrustning anpassad för små- skalig produktion samt marknadsstrategiska utvecklingsfrågor. Behovet av informationsöverföring, erfarenhetsutbyte och kontakt- förmedling mellan i första hand företagen men också till övrigt nä- ringsliv, FoU-institutioner, myndigheter och andra organisationer, samt övriga delar av samhället, är mycket stort. Genom ett aktivt arbete in- om detta område kan insatser effektiviseras genom att resultat och erfa- renheter sprids och nödvändiga kontakter mellan olika aktörer etable- ras. Denna funktion är inte minst viktig då allt mer utvecklingsarbete utgår från regionala projekt och perspektiv. Såväl som SLU har mångåriga erfarenheter av kompetens- och andra utvecklingsinsatser riktade till små livsmedelsföretag och gårds- baserade småskaliga företag. påbörjades ett kom- petensutvecklings- och rådgivningsprogram inom det så kallade KLiV- projektet (Kompetensutveckling för Livsmedelsindustrin i ) där och gemensamt ansvarar för genomförandet. SLU har också ett nära samarbete med bl.a. . startades i en verksamhet för kompetensutveckling och annat utvecklings- stöd som går under namnet . Värdefulla erfarenheter kan inhämtas från detta arbete. 8.5.2.3Andra företag som kunskapskällor för livsmedelsföretagen Avsnittet grundar sig bl.a. på data från NUTEK-rapporterna "Tekno- logiska resurser inom livsmedelsområdet" och " Maskinindustrin i Sve- rige – Teknologiutveckling, konkurrens och tillväxt". Livsmedelsindustrin omfattar många olika processer och använder därmed en stor bredd av maskiner och utrustningar. NUTEK-analys har listat 74 företag som tillverkar maskiner och annan utrustning för livsmedelsproduktionen. Tetra dominerar den svenska mark- naden för livsmedelsmaskiner. Tetra dominerar också, tillsam- mans med Frigoscandia och , marknaden för kyl- nings- och frysningsutrustning. En stor del av övriga maskin- och ut- rustningsleverantörer som listas är små eller medelstora företag som har sin tillverkning i . Förpackningsleverantörerna är många, vilket avspeglar mångfalden av förpackningar och material. har listat 111 företag som till- verkar livsmedelsförpackningar samt insatsvaror och maskiner till så- dan förpackningstillverkning. Industrin är relativt koncentrerad med ett fåtal stora företag som dominerar tillverkningen och försäljningen av vissa typer av förpackningar. Ingrediensleverantörerna är viktiga impulsgivare till teknikförnyelse i de mindre företagen. Det finns ingen översiktlig beskrivning av denna kategori av leverantörer. Enligt NUTEK-analys befinner sig hälften av de högskoleutbildade teknikerna och naturvetarna som anställs inom det livsmedelsteknolo- giska systemet, som utgörs av livsmedelsindustrin och andra företag och organisationer som har direkt koppling till teknisk utveckling inom livsmedelsindustrin, hos tillverkarna av maskiner och utrustningar. har länge arbetat för att förstärka relationerna mellan olika le- verantörer och livsmedelsföretag. Ett uttryck för detta är de industri- gemensamma projekt som drivs vid institutet. Många av dessa projekt har laborativa inslag, men har det också blivit vanligt med bredare kontaktnät. T.ex. har institutet tillsammans med några förpack- ningsföretag initierat nätverk kring "hygienisk design". handlägger på nationell nivå ett FoU-program inom för- packningsområdet, "Livsmedelsförpackningar", som till mer än hälften finansieras av ca 20 förpackningsföretag och 15 livsmedelsföretag. Programmet koordineras av . Packforsk, YKI och () genomför FoU-projekt som associerar maskin- och förpackningsleve- rantörer till livsmedelsindustrin. Packforsk har ett samlat program, Normpack, där dessa leverantörer samverkar med livsmedelsföretag. Det finns ingen större teknikutvecklingssatsning i samarbete mellan leverantörsindustrin och universitet eller högskolor som riktar sig till livsmedelsindustrin. fanns stora samarbetsprojekt med förpackningsindustrin, men vänder sig de stora utrustnings- och ma- skinleverantörerna till stora utländska kunder snarare än till små svens- ka. Allt tyder på att teknikleverantörerna, i termer av nationell förank- ring eller närhet till kunderna och av utvecklingskompetens, bör ha ganska goda förutsättningar för att positivt påverka teknologiutveck- lingen inom svensk livsmedelsindustri. Frågan är om denna aktörkate- goris intresse och möjlighet att medverka till livsmedelsbranschens teknik- och kompetensutveckling är fullt utnyttjad. Detta gäller både som deltagare i teknikutvecklingsprojekt som riktas till livsmedelsin- dustrin, framför allt till mindre företag, och som förmedlare av ny kun- skap till företagen. De FoU-resurser som de stora svenska livsmedelsföretagen har ock- så betydelse för de mindre företagen genom att de sätter standarden för branschen. Stora resursstarka företag kan också i sin funktion som krä- vande kunder till enskilda eller grupperingar av mindre livsmedelsfö- retag, bidra till överföring av kunskap till de mindre företagen. Ett ex- empel på en sådan relation kan vara den mellan ett stort s.k. samman- sättningsföretag och dess underleverantörer. Kompetenskraven för att utveckla kontaktytor i riktning mot små före- tag har preciserats i samband med en utvärdering av de svenska indust- riforskningsinstitutens småföretagsverksamhet. – obe- roende av mottagarförmågan – driver verksamheten under resurssnåla förhållanden, vilket ställer särskilda krav på den externa förmedlaren när det gäller att sätta i gång ett projekt och hålla det vid liv. De flesta småföretagen har inte tid och resurser att ägna sig åt kontakter som de inte mycket snabbt ser något positivt resultat av. Att snabbt kunna lösa ett konkret problem när ett mindre företag ställer det, är grundläggande för att skapa förtroende och försäkra sig om vidare samarbete med fö- retaget. Det är inte heller alltid lätt att få tag i nyckelpersonerna när man håller på med ett projekt, och företagen är tvungna att prioritera andra affärsåtgärder än ett pågående teknikutvecklings- projekt. För den personal som ansvarar för kunskapsförmedling och projek- tuppföljning krävs således industriell förståelse, god ämneskunskap, respekt för företagens egen kompetens och inte minst uthållighet i rela- tionens upprätthållande. För den ansvariga organisationen krävs flexi- bilitet så att rätt person snabbt kan ställa upp för att lösa ett problem samt förmåga att koppla företagen till andra organisationer som har lämpligare kompetens. En förutsättning för att denna vidareförmedling skall fungera är att överföringsaktören har god kontakt med personer på universitet eller högskolor som har kunskap om hur industrin arbetar Tjänstesortimentet måste omfatta olika typer av stöd, från enkla handledningar av olika slag till företagsspecifika teknikutvecklingsstöd. Verksamheten kräver således projektresurser för att finansiera uppsö- kande av företag och för initiering av projekt, eftersom betalningsviljan i början av kontakterna är liten. Därutöver behövs basresurser för att långsiktigt utveckla och upprätthålla lämplig kompetens på person- och organisationsnivå. 8.5.3.2Befintliga aktörer och projekt De aktörer som arbetar mot små och medelstora företag har, trots liknande ambitioner och initiativ, mycket skilda kompetenser. Detta gäller i termer av organisation, organisatorisk anknytning, tekniska, företagsekonomiska eller branschkunskaper, tillgång till personal, när- het till målgrupperna etc. De har därmed skilda förutsättningar att stödja olika typer av företag för olika typer av problem. !KT¶RER SOM SPRIDER TEKNIK OCH KOMPETENS TILL DE MINDRE LIVSMEDELSF¶RETAGEN är den aktör som agerar på nationell nivå när det gäller teknik- och kunskapsöverföring till små livsmedelsföretag. Institutet har ett affärsområde för "småföretagsutveckling" inom vilket fyra konsulter arbetar tillsammans med experter inom övriga . Verksamhetens uppläggning har till stor del influerats av de erfarenhe- ter som vunnits av ett småföretagsprojekt som initierades av i i samarbete med och , och med vilka en konsult från arbetade. Projektet handlade om en uppsökande verksamhet riktad till alla livsmedelsföretag i länet för identifiering av företagsspecifika insatser. Syftet var att initiera ut- vecklings- och utbildningsprojekt i enskilda företag samt lägga grund för gemensamma insatser i form av kompetensutbyte i nätverk eller utbildning. De företagsspecifika insatserna handlade om problemlös- ning, utvecklingsinsatser och internutbildning i både teknik-, mark- nadsförings- och ekonomifrågor. Två nätverk har skapats för erfaren- hetsutbyte mellan företag som inte konkurrerar med varandra samt två kvalitetsgrupper, som är aktiva. får SIK:s småföretagsverksamhet en basfinansiering från program för tekniköverföring till små och medelstora företag. Inom ramen för detta program och med som förebild, har initierat en omfattande uppsökande verksamhet som lett till ett 100-tal utvecklingsprojekt i små företag, varav de som be- dömts ha utvecklingspotential knöts till befintliga regionala nätverk eller nya nätverk. är också engagerat i två andra regionala projekt. Det första projektet är KLiV, vilket finansieras av , och handläggs av Ag- roväst och genomförs i samarbete med Exportråd, Närings- livssekretariatet i och Ekonomihögskolan i . Målet är att företag tillhörande SNORP-länen skall stärkas av individuella insatser som skall kompletteras med gemensam utbildning, seminarier och kompetensutbyte i nätverk. som varit i operativ verksamhet har ett nätverk byggts upp mot livsmedels- företag i . Det andra regionala projektet handlar om kun- skaps- och tekniköverföring till små livsmedels- och bioteknikföretag i båda och där personal från och Ca 150 företag är associerade i pro- jektet. Av resursskäl har SIK:s arbete fokuserat på södra och västra . är dock ett nationellt täckande institut och har därmed som uppgift och ambition att utveckla en rikstäckande småföretags- verksamhet. har således börjat utvidga sin uppsökande verksamhet till företagen inom . Nämnas kan också att i har inom södra högskoleregionen initierat och finansierat ett treårigt projekt – "". Projektet administreras av , vid i , som ägs av , och ut- vecklingsbolag i , och har som huvuduppgift att stödja forsk- ningsbaserad företagsverksamhet och hjälpa till att kommersialisera forskningsresultat, framför allt genom att ge stöd till sökning av forsk- ningspatent. syftar till att föra samman små- och medelstora före- tag och högskolorna i regionen inom ramen för olika typer av företags- baserade utvecklingsprojekt. Regionala projektledare placerade vid de olika regionala högskolorna har till uppgift att söka sig till små företag i respektive region, för att fånga upp frågeställningar och problem där man önskar hjälp från högskolorna. Enligt projektkoordinatorn har livsmedelsindustrin varit föremål för mycket få projekt. har dock en person med livsmedelsteknologisk bakgrund anställts av för att arbeta inom projektet med ambi- tion att rikta sig mer till livsmedelssektorn. arbetar framgångsrikt med re- sultatspridning till mindre företag. Inom programmet Normpack bistår med standardisering av material och samarbetet syf- tar till certifiering av förpackningar. Packforsk driver också en förpackningsskola riktad mot anställda i förpackningsindustrin och förpackningsansvariga i livsmedelsindustrin. Packforsk har ca 130 medlemsföretag, varav ungefär en tredjedel är livsmedelsföretag. !KT¶RER ANKNUTNA TILL UNIVERSITET OCH H¶GSKOLOR F¶R KUNSKAPS¶VERF¶RING OCH FORSKNINGSKOMMERSIALISERING SLU-kontakt, som skapades , har tre huvudverksamhets- områden; fortbildning, näringslivskontakt och tvärvetenskapliga infor- mationsprojekt. SLU-kontakt har en tradition av att samarbeta med rå- varuproducenter och med kooperationen. Näringslivskontakter och fortbildning har tillkommit . Verksamheten är framför allt styrd utifrån forskarnas utgångspunkter, även om detta inflytande blivit mindre . (IDAF) i har som syfte "att utveckla nya af- färsområden från olika forskningsgrupper" och agerar inom både livs- medels- och bioenergiområdena. IDAF är en stiftelse som associerar 14 stora företag och lantbruksorganisationer i , forskare vid företagsekonomiska institutionen och vid internationella vid , forskare vid livsme- dels- och bioteknikinstitutionerna vid Kemicentrum, forskare vid in- stitutionen Skog-Industri-Marknad Studier () vid SLU i samt ett par näringslivskonsulenter vid SLU-kontakts enhet i . Stiftelsen arbetar med att initiera projekt som rör tillämpad forskning eller kommersialisering av forskningsresultat. Åtta av tio IDAF-projekt rör livsmedel och de är inriktade jämnt över hela produktionskedjan. IDAF har ett mindre kansli och deltidsarbetande forskare fungerar som projektledare i projekten. IDAF har en viss verksamhet riktad mot små företag och har man startat upp fyra utvecklingsprojekt för höginnovativa små- och medelstora företag. är en aktör som i varje län skall spela en roll i teknik- och kom- petensförmedling till mindre företag. Det är dock relativt få personer bland ALMI:s företagskonsulter som har en utbildnings- eller erfaren- hetsbakgrund i livsmedelsvärlden. Det finns vidare ingen kompetens i organisationen som ger möjlighet för att ta hand om och följa upp utvecklingsprojekt i företag som verksamhetens finansie- ringsform inte ger konsulterna incitament att vidareförmedla kontakter till relevant . Av denna anledning har gene- rellt små förutsättningar att effektivt kunna stödja kompetens- och tek- nikutveckling i småföretag, och dessa förutsättningar är särskilt små när det gäller små livsmedelsföretag. Styrkan hos är att det finns i varje län och att organisationen, under förutsättningen att det finns incitament för det, därmed skulle kunna spela en viktig förmedlarroll i riktning mot eller annan lämplig part, framför allt i de norra regio- nerna. –VRIGA OFFENTLIGA AKT¶RER OCH OFFENTLIGA ST¶DFORMER har i ett par insatser speciellt inriktat sig på stöd till tek- niköverföring till små och medelstora företag. I en större satsning där 100 företagsgrupperingar fått var som stöd för att efter- fråga tekniktjänster, har endast tre grupperingar en tydlig livsme- delsprofil. I en mindre satsning på 22 företagsgrupperingar i regionala stödområden lyser livsmedelsföretagen med sin frånvaro. Erfarenheter- na från dessa och andra satsningar visar att det är svårt att engagera livsmedelsindustrin i satsningar som inte är explicit riktade till dem, även om innehåll och inriktning är relevanta för branschen. För livsmedelsföretag finns ett antal möjligheter att söka stöd för fö- retagsutveckling, kompetenshöjning och nätverksbyggande, varav EU:s fonder tillhör de viktigaste. Mål 2, som syftar till att omstrukturera industriregioner på tillbaka- gång. Insatserna avser kompetensutveckling, lokal utveckling och turism samt näringslivsutveckling. Mål 4, som syftar till kompetensutveckling och förändring av ar- betsorganisationen. Insatserna avser kompetensutveckling, stimulera samverkan mellan företag, anställda och externa resurser. Målområ- de är hela . Mål 5b, som syftar till att utveckla näringslivet och öka sysselsätt- ningen på landsbygden. Insatserna avser kompetensutveckling, kul- turutveckling, lokal utveckling av turism, naturresursutveckling, nä- ringslivsutveckling samt teknikutveckling. Målområden är ett antal kommuner inom , , och län, , , , , , , , Skärgården. Mål 6, som syftar till att utveckla mest glest befolkade om- råden. Insatserna avser företagsutveckling, jordbruk, fiske och na- turresurser, kompetensutveckling, lokal utveckling, samisk utveck- ling, IT, FoU samt turism. Målområden är områden inom , , , , , samt . Interreg II, som syftar till att stärka regionerna och möjligheterna att bo kvar och verka i gränsområden, samt främja samhörighet, ut- veckling samt gränsöverskridande kontakter. Insatser: Stärka kom- munikationer, utveckla näringslivet, kompetensutveckling, bygdeut- veckling, miljöutveckling, turismutveckling samt kulturutveckling. Målområden i är , och läns, , , . , , , , , och län. Leader II, som syftar till att stimulera fortsatt positiv utveckling av landsbygden. Insatserna avser förädlingsaktiviteter – småskalig livsmedelsproduktion eller träförädling, kompetenshöjande insatser, landsbygdsturism, miljö, kultur, livskvalitet, småföretag, hantverk, lokal service samt tekniskt stöd. Målområden är ett antal lands- bygdskommuner. Pesca, som syftar till att stödja känsliga och isolerade fiskeregioner, kompletterande insatser. Insatserna avser vidareförädling, turism, utbildning samt nätverk. Målområden är kommunerna , , , , , , , Väster- vik, , , , , , , Sim- rishamn samt . Småföretagsinitiativet (SME), som satsar på småföretag (maximalt 250 anställda) inom målen 2, 5b och 6. Insatserna avser marknads- utveckling, konkurrensförstärkning samt miljöstrategier. Målområ- den är desamma som gäller för målen 2, mål 5b samt mål 6. Adapt, som syftar till att finna nya metoder för kompetensutveck- ling och samarbete för att stärka de anställdas ställning på arbets- marknaden. Insatserna avser utveckling av nya metoder, angrepps- sätt och samarbetsformer samt delaktighet i arbetslivet. En mindre del – – av strukturfondernas medel kan användas till innovativa åtgärder i form av pilotprojekt, samar- betsprojekt och nätverk. Ingen särskild andel har fastställts för de olika medlemsländerna utan resurserna skall fördelas på grundval av projektens styrka. EU-finansieringen varierar från . 8.5.3.3Styrkor och brister i det nuvarande överföringssystemet Kartläggningen av teknikspridning till livsmedelsindustrin visar att det finns gott om aktörer som på alla nivåer har ambition att förstärka kun- skapsflöden till småföretagen. Ett flertal av initiativen b ygger på att söka upp små företag för att erbjuda dem teknikanalyser och stöd för olika utvecklingsprojekt eller nätverksaktiviteter. Dessa initiativ, antingen de riktas till småföretagen i allmänhet eller till små livsmedelsföretag i synnerhet, b ygger ofta varken på någon klar precisering av vilka företag som i prioritet skall vara föremål för verk- samheten eller någon uppfattning om vilka kunskaper eller kompeten- sområden som i första hand skall förstärkas. Konsekvensen av detta är att småföretagen möter ett både överflödigt och splittrat utbud av tjänster, som snarare skapar förvirring än tydlighet när det gäller var och hur de skall kunna få hjälp med olika problem och frågeställningar. Denna bedömning framkommer tydligt i rapporten från det nationella innovationsseminarium som hölls i i samband med EU:s framtagning av "om innovation". En anledning till denna brist på fokusering och tydlighet är att det i de flesta initiativen finns få eller inga personer som har egen erfarenhet av att arbeta i livsmedelsindustrin. En annan svaghet i systemet är att de flesta aktörerna nöjer sig med att initiera projekt, snarare än att initiera och följa upp projekten. saknas ett leveransåtagande där aktören lever med projektet .