sou · GLB3120 · 1998-01-01 00:00:00 — Kartläggningen försöker ge en överblick över detta dels genom allmänna beskrivningar av situationen på olika områden, dels med exempel på utbildningar och andra insatser av olika slag. Kartläggningen bygger på material från flera datainsamlingar. En enkät med förfrågan om vuxenpedagogisk utbildning har gått ut till samtliga pedagogiska institutioner (motsvarande) vid universitet och högskolor i . En skriftlig förfrågan har även gått ut till samtliga studieförbund. Samtal/intervjuer har gjorts med representanter för bland annat Fortbildningsavdelningen inom , och alla tre vid ), komvuxorganisationen , utveckling samt . Därutöver har bland annat utbildningskataloger, information på Internet samt diverse annan skriftlig information utnyttjats. Beskrivningen gör inte anspråk på att vara heltäckande. Den information vi har fått in har bearbetats och redovisats i valda delar. Utöver detta kan det givetvis finnas utbildningar etc. som vi inte fått kännedom om. Uteblivna svar på vissa av de förfrågningar vi har skickat ut kan dessutom ha andra förklaringar än att det inte har funnits något för oss intressant att redovisa. 22 Metod för kartläggningen En tidigare version av kartläggningen som helhet har granskats av och diskuterats med en referensgrupp, bestående av representanter för forskning och olika former av vuxenutbildning. Detta har bidragit till att göra arbetet mer fylligt, heltäckande och rättvisande. 1Inriktning på och omfattning av vuxenpedagogisk forskning Vi inleder med att studera inriktningen på och omfattningen av den vuxenpedagogiska forskningen. Kartläggningens bibliografidel ger viss information både när det gäller omfattningen av och inte minst inriktningen på forskningen. Inom det breda vuxenpedagogiska fält som tas upp här har forskningen dominerats av studier kring arbetsliv och universitet/högskola. När det gäller arbetslivsforskningen kan man konstatera att det finns mycket pedagogisk forskning som ligger nära den företagsekonomiska forskningen kring organisation, förändring etc. I forskningen kring ut- bildning och lärande kan man se ett ökat intresse för lärandet i arbetet, det lärande som inte behöver vara relaterat till formell utbildning av olika slag. Den pedagogiska forskningen kring universitet och högskola är också omfattande. Forskningen, som bedrivs på just dessa utbildningsinstitu- tioner, fokuseras alltså till stor del på den egna verksamheten. Variatio- nen är dock stor när det gäller vilka utbildningar som studeras. Antalet doktorsavhandlingar som behandlar sjuksköterskeutbildningen är exem- pelvis betydligt större än för andra utbildningar. Här kan möjligen professionaliseringssträvanden hos yrkesgruppen – att skapa en egen yrkeskunskap – vara en bidragande faktor. Läraryrket och lärarutbild- ningen har också studerats relativt mycket, men detta är mer naturligt med tanke på att det är ett pedagogiskt arbete. Inom distansutbildningen, som till stor del är knuten till högskolan, har de pedagogiska studierna främst inriktats på den nya kommunikationsteknikens betydelse för utbildningen. Inom folkbildningsområdet görs mycket forskning med historisk in- riktning. Den mest omfattande satsningen på forskning kring dagens folkbildning gjordes i samband med statens utvärdering av folkbild- ningen, SUFO 96. Här genomfördes flera fristående forskningsprojekt av etablerade forskare. egna utvärderingar av verk- samheten har utöver detta givit ett visst ytterligare tillskott. Den kommunala vuxenutbildningen var föremål för en omfattande forskning , i anslutning till bland annat den egna läroplan för vuxenutbildning som kom 1982, Lvux-82. har dock komvuxforskningen minskat, och det verkar inte ha förekommit några studier i anslutning till att den nya läroplanen för gymnasieskola och vuxenutbildning, Lpf-94, infördes. Arbetsmarknadssituationen har lett till att speciella extrasatsningar har gjorts på utbildning av arbetslösa, främst i vuxenutbild- ning och inom folkbildningen. Dessa satsningar har följts upp med några studier som utvärderar och analyserar satsningarna. Något bra mått som ger en exakt beskrivning av omfattningen av forskningen när det gäller hur stora ekonomiska och personella resurser som satsas inom de olika inriktningar av vuxenpedagogik som berörs här är svårt att finna. Svårigheterna beror bland annat på följande två faktorer: Det är för det första oftast svårt att i beskrivningar av pedagogisk forskning, exempelvis av fakultetsanslag och andra forsk- ningsanslag eller av tjänster, urskilja vad som kan hänföras till det vuxenpedagogiska området. För det andra finansieras forskningen på en mängd olika sätt, och det är svårt att få en samlad bild av hela fältet. Det är däremot möjligt att via några exempel visa på den vuxenpedago- giska forskningens omfattning i förhållande till övrig pedagogisk forskning, utan att beskrivningen för den skull gör anspråk på att vara fullständig. De exempel som ges här är fördelningen av och () forsk- ningsanslag samt inriktningen på doktorsavhandlingar och professurer i pedagogik. Observera att det alltså finns andra anslagsgivare till vuxen- pedagogisk forskning – och fungerar här endast som exempel för att visa relationen mellan vuxenpedagogisk forskning och pedagogikforskning i allmänhet. forskningsanslag för forskning inom skolväsendet –1996 (5,) beviljade forsknings- anslag på totalt 119 miljoner SEK. Av dessa anslag gick 4,4 miljoner (3,) till projekt vilka helt eller delvis kan kategoriseras som vuxen- pedagogisk forskning, vilket måste betecknas som en begränsad andel. (Se tabell I.1.) Tabell I.1 Vuxenpedagogisk forskning inom forsknings- anslag 1991–1996. 1995/96 (18 mån) Uppgifterna baserar sig på forskningskatalog Utbildningsforskning 90/91 t.o.m. 94/95. Kategoriseringen av vuxenpedagogisk forskning har gjorts utifrån projektbeskrivningar i katalogen. Även projekt som bara delvis berör det vuxenpedagogiska fältet har tagits med. vuxenpedagogiska forskning berör flera olika vuxenpeda- gogiska områden. vuxenutbildning och Svenska för invandrare ligger inom huvudområde och finns också representerade, men det finns även projekt med inriktning på folk- bildning (ett gammalt SÖ-projekt) och projekt som inbegriper flera utbildningsformer. Utöver detta finns vissa projekt som berör skolans organisation, skolan som arbetsplats etc., vilket i någon mån skulle kunna räknas in som arbetslivsrelaterad forskning i den breda definitionen av vuxen- pedagogisk forskning. I detta sammanhang tas dessa projekt dock inte med, eftersom det här främst handlar om att se vilka anslag som getts till forskning om vuxenutbildning jämfört med övriga skolväsendet/ skolan i allmänhet. anslag till pedagogisk forskning En annan illustration av den vuxenpedagogiska forskningens omfattning är fördelningen av de anslag ger till pedagogisk forskning. /94–1997 beviljades anslag på totalt , se tabell I.2. anslag till vuxenpedagogisk forskning inom olika fält 1993–1997. Summorna baseras på projektkataloger och -sammanställningar. Projekten har kategoriserats utifrån titel och innehållsbeskrivning. projekt med vuxenpedagogisk inriktning berör tre områden – folkbildning, arbetsliv och högskola. Man kan konstatera att dessa områden har fått en stor andel av anslagen , och andelen har också ökat. av anslagen har gått till det vi innefattar i vuxenpedagogisk forskning. Hälften av detta går dock till studier inom högskolan, en fjärdedel till arbetslivsforskning och en fjärdedel (av de totala anslagen) till det som traditionellt räknas till vuxenutbildningsområdet, i det här fallet folkbildningsforskning. kan alltså konstatera att vissa vuxenpedagogiska områden har fått en relativt stor del av anslag, men å andra sidan saknas helt forskning kring områden som vuxenutbildning och distansut- bildning. Utöver dessa två anslagsgivare finns bland andra Rådet för arbetslivs- forskning () som stöder vissa centrumbildningar och är beställare av forskning med arbetslivspedagogisk inriktning. Doktorsavhandlingar i pedagogik 1990–1995 Ett annat mått på den pedagogiska forskningen är hur många och vilka doktorsavhandlingar som läggs fram. Förhållandet –1995 när det gäller vuxenpedagogisk forskning (om svenska för- hållanden) i relation till det totala antalet pedagogikavhandlingar framgår av tabell I.3. Pedagogikavhandlingar inom olika vuxenpedagogiska fält 1990–1995. 2**) 1***) *) 2 från , 2 från samt 2 från handlar om lärar- arbetet, ej lärare inom vuxenutbildning. **) En av dessa tar upp arbetsliv och högskola, en tar upp handikapp och livslångt lärande. ***) En kommunstudie av vuxenutbildning i kommunen. Här har alltså en mycket vid definition av vuxenpedagogik använts, där exempelvis även studier av lärararbetet i andra utbildningsformer än vuxenutbildning tagits med som exempel på forskning om arbetslivet. En fjärdedel av avhandlingarna berörde vuxenpeda- gogik i denna vida mening, men även här är fördelningen ojämn. Den övervägande delen av avhandlingarna berör arbetslivet och högskolan, medan övriga vuxenutbildningsområden är sparsamt representerade. vuxenutbildning (inkl. grundvux/grundläggande vuxen- utbildning) och folkbildning behandlas i totalt sju avhandlingar (av alla), varav en är en kommunstudie av den totala vuxenutbildningen. Den pedagogiska forskningen är givetvis inte enbart avhandlingar, men det är svårare att få en samlad bild av verksamheten bland de dis- puterade forskarna. En central och avgränsad grupp är våra professorer. finns 33 professurer i pedagogik på universitet och högskolor i . Flera av dessa är under tillsättande och ytterligare tjänster håller på att inrättas. Av de 33 tjänsterna finns en tjänst som professor i vuxenpedagogik, på psykologi vid . I har dessutom inrättats en tjänst som professor i pedagogik med inriktning mot utbildning och lärande i arbetslivet, en tjänst som är under tillsättning. I finns en professur i vårdpedagogik. Av de nuvarande tjänsteinnehavarna finns 11 representerade i kartläggningens bibliografidel. Bland innehavarna av de allmänna professurerna (ej vuxenpedagogik och vårdpedagogik) är det minst fyra som har ägnat högskolan relativt omfattande forskning, och tre har haft projektverksamhet inom det övriga vuxenpedagogiska fältet. Det arbetslivspedagogiska området samt universitets/högskoleområdet är alltså relativt väl representerade i den pedagogiska forskningen. Man bör dock observera att fördelningen av forskningen inom ett område som universitet/högskola är ojämn – vissa utbildningsområden undersöks mer än andra. vuxenutbildning och folkbildning, vuxenutbild- ningens traditionella kärnområden, är däremot sämre representerade i forskningen. Detta gäller speciellt vuxenut- bildning, där den omfattande forskningen inte har följts upp i motsvarande grad . Folkbildningen har kommit mer i fokus i samband med bland annat statens utvärdering SUFO 96 samt flera HSFR-projekt. Detta är dock tidsbegränsade projekt, avslutade Inom folkbildningsområdet kan nämnas det tvärveten- skapliga , vilket har bidragit till utvecklingen, trots en på grund av begränsade resurser betydligt mindre omfattning i verksamheten än vad som ursprungligen planerades. Forskningen kring distansutbildning är också ännu begränsad, men här finns ett nyvaknat intresse, och det relativt nya kan förhoppnings- vis bidra till utvecklingen. Något som dessutom är sparsamt före- kommande är onekligen forskningsprojekt som inte enbart fokuserar på ett område utan spänner över flera av vuxenutbildningens fält. 2Vad den vuxenpedagogiska forskningen kan lära oss – några axplock Vilka kunskaper kan då forskningen bidra med när det gäller vuxen- utbildningens utveckling? Vi ska lyfta fram vissa forskningsresultat som kan vara av intresse, men först vill vi peka på några förhållanden som är viktiga att beakta. (1995) har kartlagt samtliga doktorsavhandlingar i pedagogik som lades fram och godkändes –1992. Han utgår från den betoning som har gjorts av att lärares utbildning och fort- bildning ska vara forskningsanknuten. Frågan är då vilka förutsättningar som finns för detta. Vilken forskning finns det att anknyta till? skiljer mellan å ena sidan avhandlingar vilka fokuserar på betingelser, förutsättningar, för den pedagogiska processen, och å andra sidan metodstudier, avhandlingar vilka fokuserar själva påverkanspro- cessen. Bland de förstnämnda finns historiska respektive naturalistiska studier (beskrivande av naturligt sammanhang), och bland de sistnämnda naturalistiska respektive utprövande experimentella studier (experi- mentell/kvasiexperimentell uppläggning med styrning av deltagarnas agerande). De 124 avhandlingarna fördelar sig enligt tabell I.4. Fördelning av 124 pedagogiska avhandlingar –1992. Data hämtade från (1995). Det är endast 16 av 124 avhandlingar som fokuserar den pedagogiska processen och vad som sker där, och av dessa beskriver sju ett naturligt sammanhang och nio är mer utprövande studier. Utifrån resultat kan man inte förvänta sig att dagens pedagogiska forskning ska ge kunskap om metoder i den pedagogiska processen i någon stor ut- sträckning. Än mindre kan man vänta sig resultat som ställer olika metoder mot varandra och/eller prövar metodernas effektivitet. Vi har inte gjort någon motsvarande kategorisering av vårt material, men samma tydliga tendens finns även där. Man ska alltså inte förvänta sig att den vuxenpedagogiska forskningen ska ge uttömmande svar på frågan om hur vuxenutbildning bör gå till. Däremot borde forskningen kunna svara på många frågor kring förutsättningarna för vuxenut- bildning, och dessutom bidra med vissa beskrivningar, analyser och kanske även jämförelser av olika utbildningsmetoder. En annan fråga är hur angeläget eller ens möjligt det är att svara på frågan om hur utbildning bör gå till. 1 framhåller att man kan lära sig på en mängd olika sätt. Det finns inte bara ett sätt, och det finns inte heller någon möjlighet att hitta ett säkert svar på frågan om hur vi lär bäst. Det specifika i en viss situation, en viss grupp etc. har stor betydelse för om och hur en viss uppläggning fungerar. Det som är mer fundamentalt är vad det innebär att kunna eller förstå ett visst under- visningsinnehåll. menar att diskussionen bland lärare och den pedagogiska utvecklingen mer borde utgå från innehållet i och mindre från formen för utbildningen. Med utgångspunkten i vad man vill utveckla hos deltagaren kan den professionelle läraren göra ett medvetet val av hur man ska nå detta. (1992) redovisar att denna grund- läggande didaktiska tanke även finns uttryckt i intervjuerna i hennes studie – att undervisningens form och innehåll inte kan planeras skilda från varandra. Vid en sådan åtskillnad riskerar formerna att bli tekniker som används utan förståelse och oberoende av sitt sammanhang. Eftersom vuxenutbildning är en komplex verksamhet som alltså är svår att skilja från den miljö den utövas i, och från de människor som är en del av den, måste särskilda hänsyn tas vid forskning om och utvärdering av sådan verksamhet. Denna hänsyn innebär att vuxenut- bildning i vilken form det vara må studeras utifrån sina egna förut- sättningar och villkor. I detta resonemang ligger att stor försiktighet måste iakttagas vid försök till generalisering av resultat och vid jämförelser mellan olika delar av vuxenutbildningsfältet. Denna för- siktighet betingas främst av att vuxenutbildningens mål kan uppfyllas på många sätt, och ofta kan dessa inte förutsägas av forskaren. 1 , professor i pedagogik vid . Detta stycke bygger på en föreläsning av vid lärarutbildningen i . Resonemanget finns vidare utvecklat i boken (, F. & Booth, S., 1997) på s. 204-205 under rubriken Philosopher's stone. Med denna utgångspunkt ska vi redovisa några för vuxenutbildnings- sammanhanget intressanta forskningsresultat, vilka kommit fram i denna kartläggning. Resultaten presenteras här mycket kortfattat. För en något mer omfattande beskrivning av resultat samt av studiernas inriktning och begränsningar när det gäller resultatens allmängiltighet – se del II i rapporten! I anslutning till resultaten dras också vissa slutsatser när det gäller deras betydelse för vuxenutbildningen. Finns det behov av vuxenutbildning? Har vuxenutbildningen någon betydelse? I diskussioner kring behovet av vuxenutbildning framhålls ofta nöd- vändigheten av att inte komma efter i konkurrensen med andra länder. Här visar en internationell jämförande studie att befolkning har en i jämförelse med andra länder hög läsförmåga. Skolan är bra på att ge grundläggande läsförmåga, medan det krävs vidare utbildning och/eller livserfarenhet för att nå högre förmåga (, 1996). ligger alltså redan bra till, men är fortsatt tillgång till utbildning viktig för vuxnas möjlighet att utvecklas vidare. Tidigt deltagande i (vuxen)utbildning har enligt Tuijnman visat sig ha samband med fortsatt deltagande senare i livet. Deltagare i vuxenut- bildning ser sina liv som mer meningsfulla och intressanta jämfört med dem som inte deltar, något som talar för att utbildningen inte bara handlar om att få direkt yrkesrelaterade kunskaper och färdigheter. Vuxenutbildningens betydelse har dessutom underskattats, då man sällan har gjort tillräckligt långsiktiga uppföljningar. (Tuijnman, 1989) En annan studie visar på hur studiecirkelns betydelse för individen och lokalsamhället varierar beroende på individens livssituation och lokala förhållanden (m.fl., 1996). Flexibla former för (ut)bildning kan alltså vara viktiga för att utbildningen ska bli betydelsefull för breda grupper med varierande förhållanden. Man ska dock inte ta för givet att det krävs organiserad utbildning i vissa former för att vuxna ska lära sig och utvecklas. Självstyrt lärande kan vara ett alternativ. Det självstyrda lärandet verkar enligt (1988) emellertid vara något som främst yngre och välutbildade ägnar sig åt, vilket innebär att denna form av lärande precis som den mer organiserade vuxenutbildningen bidrar till reproduktionen av ojämlikhet. Deltagande i utbildning – förutsättningar, hinder, rekrytering Deltagandet i vuxenutbildning är omfattande, men det varierar i olika grupper (, 1995; , 1996). När det gäller deltagandet i teoretiskt inriktad utbildning, vilken leder fram mot högskolestudier, visar (1996) att det främst är de som valt teoretisk utbildning i ett steg som går vidare med den inriktningen. Endast en mindre andel av de ungdomar som valt bort de mer teoretiska kurserna på högstadiet (särskild kurs i matematik, engelska samt ytterligare ett språk) kommer tillbaka till teoretiska gymnasiestudier inom ramen för ungdomsskolan. Val av gymnasielinje, slutbetyg och social bakgrund har störst förklaringsvärde för vem som börjar i högskolan. Betyget är viktigare för högre socialgrupp och vid längre gymnasieutbildning, medan höga betyg varken kompenserar kortare utbildning eller motiverar lägre socialgrupper i samma utsträckning (, 1996). Behörighetsgivande flexibel vuxenutbildning bör alltså vara viktig för att ge möjlighet åt den som valt bort den teoretiska inriktningen i studierna att återkomma i ett senare skede i livet. Kortutbildade har ofta en utbildningssyn där studier enbart relateras till arbetet och speciella uppgifter (m.fl., 1986). I utbildning för lågutbildade bör man uppmärksamma detta och knyta an till deltagarnas arbetssituation (, 1987). Om arbetet är enkelt och man inte förväntar sig någon förändring innebär en snäv utbildningssyn att man inte ser någon nytta med studier. För att rekrytera denna grupp kan det alltså krävas förändringar i arbetet. Dessa förändringar leder till behov av utbildning, och när man väl deltar i utbildning finns också förut- sättningar att utveckla en mer vidgad utbildningssyn. (m.fl., 1986) Att rekrytera nya grupper till vuxenutbildning kan vara svårt, av såväl ekonomiska som arbetsmarknadsskäl. De ekonomiska villkoren kan upplevas som svåra att klara, man ser inte tillräckliga yrkes- relaterade skäl att studera eller man vill vara anställningsbar. Detta kan bli problematiskt, eftersom utbildning blir en alltmer viktig konkurrens- faktor på arbetsmarknaden. Tillgängligheten är viktigare bland män, medan kvinnor i större utsträckning menar att studier inte kan kom- bineras med familjelivet. Bland dem som sökt till utbildning i vuxenutbildning med sedan hoppat av är bilden något annorlunda. Ekonomiska problem orsakar avbrott hos en grupp, men det är också vanligt att avhoppen beror på att man fått annan sysselsättning – annan utbildning eller arbete. (m.fl., 1995; m.fl., 1997; m.fl., 1997) Vuxenutbildarna inom komvux menar att ekonomiska skäl är vanligast när studerande avbryter studierna (SOU 1996:188). Hults m.fl. (1997) undersökning av tidiga avhopp visar däremot att de positiva avhoppen till annan sysselsättning är vanligare. Skillnaden kan bero på att det är tidigt på terminen som man kan få möjlighet att byta till andra, mer attraktiva, utbildningar. De ekonomiska problemen kan däremot dyka upp senaer, när man upplevt vad studiestö- det (inte) räcker till. När det gäller kvinnor har även (1985) visat hur utbildning och yrkeskarriär inom den produktiva sektorn är underordnat det reproduktiva ansvaret. Familjen kommer alltså i första hand när kvinnor ska ta ställning till utbildningsdeltagande, och så länge detta är fallet blir frågan då i vilken utsträckning utbildningssystemet ger möjlighet att kombinera studier med föräldraskap och familjeansvar. Höghielms studie av vuxenutbildning visar att de vuxenpeda- gogiska idealen inte kommer till uttryck i undervisningen. Läraren fungerar främst som faktaförmedlare, vilket kan förstås med bakgrund i den begränsade tid som står till förfogande och de förväntningar de studerande har på läraren (, 1985). Deltagarnas inflytande i klassrummet blir med nödvändighet begränsat när de flesta avgörande besluten tas före eller i början av kursen. Då har de studerande ännu inte hunnit utveckla någon egen policy för hur de vill ha klassrumssituationen. När deltagarna försöker skaffa sig inflytande rör det sig enligt studie på vuxenutbildning främst om frågor som har betydelse för livet utanför klassrummet (, 1990a). (1992) visar hur matematikstuderande i vuxenutbildning vill förstå matematiska problem och använda sina vardagserfarenheter för att göra beräkningar. Lärarna är dock mer procedurinriktade, och när de ska förklara de matematiska modellerna har de svårt att knyta an till deltagarnas vardagliga uppfattningar och erfarenheter, som kan stå i motsatsförhållande till de teoretiska modellerna. Inom vuxenutbildning är man ändå medveten om de skillnader som finns mellan ideal och verklighet, men man menar sig arbeta för att förändra situationen (SOU 1996:188). I en studie av lärarutbildningen identifierar Beach (1995) tre skilda undervisningsmodeller. En modell, inriktad på kritisk reflektion och förståelse av elevernas tänkande, är i överensstämmelse med utbild- ningens policy, medan de två förmedlingsinriktade modellerna är i linje med traditionen och de studerandes förväntningar. Beach konstaterar att en reform har svårt att få genomslag på en institution som präglas av en tradition med annan inriktning. m.fl. (1990) menar utifrån sina undersökningar vid AMU- center att ett skolinriktat undervisningsmönster som undervisnings- metodik är bättre än ett arbetslivsorienterat undervisningsmönster med dess åtföljande handlingsorientering hos lärarna. De observerade sambanden mellan ett skolinriktat undervisningsmönster och positiva kursdeltagarreaktioner är dock inte ett uttryck för en pedagogisk lagbundenhet av orsak-verkan-karaktär. I stället är sambanden ett uttryck för institutonaliserade föreställningar hos såväl lärare som kursdeltagare om undervisningens kontext. En faktor av betydelse för undervisning och utbildning i allmänhet är de bedöminingar som görs av deltagarna via olika betygssystem.