sou · GLB383d1 · 1998-01-01 00:00:00 — Förhoppningsvis ger antologins bidrag sammantaget, och just genom att ge så många olika infallsvinklar, en ökad förståelse för vad som försiggår. Det kan naturligtvis inte uteslutas, att aspekter som framgent kommer att visa sig viktiga har försummats i antologin. Den osäkerheten får vi dock leva med i förvissningen om sanningshalten i talesättet det bästa får inte bli det godas fiende. Amnå, E. (Red.) (1995) Medmänsklighet att hyra? Åtta forskare om ideell verksamhet. Borgert, E. (1992) Organisation som mode: kontrasterande bilder av svensk hälso- och sjukvård. (1990) Gender Trouble: Feminism and the subversion of identity. (1992) Från patriarkat till genussystem – och vad kommer sedan? Motsättningen mellan synen på variationerna inom kvinnokollektivet och kvinnors underordning i förhållande till andra makthierarkier Kvinnove- tenskaplig tidskrift. 1992:3: s. 34-48 (1987) Gender and power. (1993) Service production. Uneven development and local solutions in Swedish Child Care. Geografiska regionstudier nr 26. Edbalk, P.G. & , B. (1996) Från bortauktionering till köp–sälj-system. i Omsorgens skiftningar. Begreppet, vardagen, politiken. (1995) En allvarsam lek med ord i SOU 1995:110. Viljan att veta och viljan att förstå. Kön, makt och den kvinnovetenskapliga utmaningen i högre utbildning. Om makt och kön – (Red.) (1996). Begreppet, vardagen, politiken. Fernler, K. (1996) Mångfald eller likriktning. Effekter av en avreglering. Furåker, B. & , Å. (1989) Arbetsstyrkans omstrukturering i Välfärdsstat och lönearbete. Furåker, B. (1988) Den tysta revolutionen. Det lokala välfärdssamhällets framväxt. Exemplet 1945–1982 . (1986) Det olyckliga äktenskapet mellan feminism och marxism – för en mer utvecklingsbar förening i Feminism och marxism – en förälskelse med förhinder. Ganetz, H., Gunnarssson, E., , A., (Red. (1997) Kön, makt, organisation och ekonomi i svenska kommuner kommande i publikation från Utredningen om fördelningen av ekonomisk makt och ekonomiska resurser mellan kvinnor och män. . , (Red.) (1977) Socialvården en fråga om människosyn. för socialvårdens målfrågor. (Red.) (1994) Organisationsexperiment i kommuner och landsting. : Nerenius & Santérus Förlag & , A. (1996) Nya driftsformer i kommuner och landsting. Från ´god´ kvalitet till ´rätt´ kvalitet? i SOU 1996:169. (1989) Den svenska välfärdsstatens utveckling – några huvuddrag. i Välfärdsstat och lönearbete. Furåker, B. (Red.) Loord-Gynne, U. & , C.-O. (1996) Vad blev det av de enskilda alternativen? Ds 1995:25, : Man är chef (1994) : SCB Montin, S. (1996) Kommunala förnyelseproblem. En statsvetenskaplig betraktelse. i SOU 1996:169. (1994) The limits of management: Gender and the politics of change. Managing social policy. (1995) Interpreting gender i Social Postmodernism. Beyond identity politics. & Seidman, S. (1995) : (1995) Barnomsorgen. Ett kvinnligt nollsummespel. i Medmänsklighet att hyra? Åtta forskare om ideell verksamhet. Amnå, E. ), : Libris & Wennemo, I. (Red.) (1996) Generell välfärd. Hot eller möjligheter? Fakta nr 3. Pateman, C. (1988) . (1996) Ny organisation, ny teknik – nya genusrelationer? En studie av omförhandling av genuskontrakt på två industriarbetsplatser. Studi- es in Arts and Science (1995). Mellan familj, arbetsgivare och stat. En idéhistorisk essä om det sociala ansvarets organisering . i Medmänsklighet att hyra? Åtta forskare om ideell verksamhet. Amnå, E. ), : Libris (1996). Om den offentliga sektorn. Vad den ger och vad den tar. Mäns föreställningar om kvinnor och chefsskap. Viljan att veta och viljan att förstå. Kön, makt och den kvinnovete n- skapliga utmaningen i högre utbildning. Förändringsmodeller och förändringsprocesser i kommuner och landsting. Bilaga V. Några empiriska exempel. Det svåra samspelet. Resultatstyrningens framväxt och problematik. Staten i omvandling (1996) : Statskontoret Statistiska meddelanden AM 12 Arbetskraftsundersökningarna (1993) Ny teknik i gamla strukturer. : Nerenius & Santérus Förlag Svallfors, S. (1996) Klass, kön och välfärdsstatlig integration: om attityder till välfärdspolitiken i Generell välfärd. Hot eller möjligheter? Fakta nr 3. (1996) , J. & Wennemo, I. (1987) Ekonomisk makt i Maktbegreppet, , 0. Szebehely, M. (1995). Om vårdbiträden och gamla i . (1996) Om styrka, räckvidd och hierarki, samt andra genusteoretiska begrepp Kvinnovetenskaplig tidskrift, 1996:3–4 Tyregård, G-B. (1996) Från kommandora till driftschef. En yrkesrolls historia i den sociala omsorgen i Omsorgens skiftningar. Begreppet, vardagen, politiken. Walby, S. (1989) Theorising patriarchy. Sociology, 1989 , Vol. 23, No. (1992) Vi behöver en diskussion om könsbegreppet. Kvinnoveten- skaplig , 1992: 4: s. (1988) Kvinnors och mäns arbeten: 1880–1980. Genusarbetstdelning och arbetets degradering vid en porslinsfabrik. Det sven s- ka arbetets historia IV. (1996) Mellan politik och marknad. Traditionell förvaltningsstruktur i jämförelse med beställar–utförarorganisation i 1996:169, Bilaga V. : & , Y. (Red.) (1992) Kontrakt i kris. Om kvinnors plats i välfärdsstaten. Rulltrapperegioner och social infrastruktur 1 Skyltfönster, lockbeten och rulltrappor I kommuner och regioner formuleras slogans för att skapa en image av framtidsoptimism och innovationsvilja. – centre of Europe!, tar tag! syftar både till extern marknadsföring och inre konsolidering. Dessa slogans är kanske inte så allvarligt menade utan mera att likna vid fjädrarna på handknutna fiskeflugor. Det är på kroken, inte fjädrarna, som fisken ska nappa. Men det är ändå fjädrarna som ska locka fisken till kroken och kommunernas imageskapande satsningar är trots allt uttryck för den bild man vill att kommunen ska förknippas med och näringslivet attraheras av (, 1995). Man lyfter gärna fram framgångsrika företag som producerar varor för exportmarknader och som skapar tillförsikt i orten där de är lokaliserade. Men hur ser vardagslivet ut i , och ? I ambitionen att bygga strategier för framtiden i ett Regionernas försöker kommunerna överträffa varandra i företagsvänlig- het. Men kvinnorna och den offentliga sektorn får för det mesta en undanskymd plats i deras strategier. Kommunerna marknadsför sig inte med hjälp av en god barn- och åldringsvård eller stor arbets- marknad för kvinnor. Tvärtom tonar de ner välfärdssektorerna och lyfter fram näringslivet. Högskoleutbildning används gärna som lockbete, men en god grundläggande skolutbildning från lågstadium till gymnasium, betraktas inte som något säljargument. Inte heller har jag sett någon kommun som lanserat sig som en jämställd kommun. Ändå kan man lätt konstatera att det finns väsentliga skillnader vad gäller jämställdheten och den offentliga sektorns utformning mellan olika regioner.1 Trots att är en förhållandevis homogen enhetsstat, har vi en rumsligt differentierad näringslivs- struktur och en långt driven decentralisering av makten över offentliga tjänster. Kvinnor och män erbjuds olika villkor i en bruksort och i en universitetsort. Men det handlar inte bara om olika 1 Regionala könsmässiga skillnader diskuteras bl.a. av , 1996 och , 1996. Perrons, 1995 har genomfört omfattande analyser av de regionala skillnaderna inom EU. villkor, det handlar också om skillnader i makt och när det gäller makten över de vardagliga villkoren i en kommun spelar den kommunala beslutsnivån en viktig roll. Den som utövar makten över de offentliga tjänsterna, har också makt att avgöra frihetsgraderna för medborgarna; att styra över enskilda individers möjlighet att förena privata och offentliga åtaganden. Därför måste kravet på en repre- sentativ demokrati väga tungt även på den kommunala beslutsnivån, där direktiven för den offentliga sektorn omsätts i praktisk politik. Inte minst viktigt är detta när det sker förändringar av omfattning av och inriktning på den offentliga sektorn. Men kvinnor är på ett mycket ojämnt sätt representerade i lokal- politiken. (1992) har visat detta genom att gruppera kommuner som man ansett vara lika i ett antal avseenden (såsom befolkningsstorlek och näringslivsstruktur) och sedan rangordna dem utifrån andel kvinnliga heltidspolitiker. De konstaterar då att andelen kvinnor i kommunfullmäktige är högst i storstadskom- muner (), låg i bruksorter, glesbygder och s.k. normal- kommuner () och lägst i landsbygdskommuner (). Problemet med denna klassificering är att vissa kommuner grupperas samman på grund av sin befolkningsstorlek medan andra grupperas utifrån näringslivsstruktur (, 1996). Dessutom är gruppen normalkommuner en heterogen kategori. Dessa problem till trots är det ändå slående att kvinnor deltar i den lokala politiken i mycket mindre utsträckning i vissa kommuner än i andra. Dessa och andra könsmässiga skillnader mellan regioner är ämnet för denna uppsats och utgångspunkten för resonemanget är följande tre begrepp: rulltrapperegioner, social infrastruktur och regionala könskontrakt. Det första begreppet är rulltrapperegioner som är ett uttryck för att regioner erbjuder olika villkor för socio-ekonomisk mobilitet. Regioner som attraherar inflyttare kan beskrivas med metaforen av en uppåtgående rulltrappa. Med rulltrapperegioner menas regioner där det finns expansiva företag och ekonomisk tillväxt (Fielding, 1992; , 1995a, 1995b). Människor väljer sådana bostadsorter eftersom de har en förhoppning om att på så vis kunna förbättra sina levnadsförhållanden. Man känner igen en uppåtgående rulltrappere- gion på den positiva inflyttningen. Analogt med dessa lider nedåtgå- ende rulltrapperegioner av låg tillväxt och ett negativt flyttnetto. Genom att inte enbart definiera regionerna utifrån villkoren för produktion och arbete, utan också utifrån reproduktion och känsloliv utvidgas rulltrappemetaforen i denna uppsats. Det andra begreppet är social infrastruktur som kan sammanfattas som den underliggande sociala struktur som är nödvändig för att ett modernt samhälle ska fungera (, 1995). Till den sociala infrastrukturen hör såväl informella sociala system i släkt- och grannskapsnära nätverk som statligt och kommunalt organiserade välfärdstjänster. Den offentligt organiserade sociala infrastrukturen ska i detta sammanhang ses som synonym till den offentliga sektorn.2 Attraktiva regioner och regioner med goda levnadsbetingelser, dvs. uppåtgående rulltrapperegioner, bör vara regioner där både det produktiva arbetet och det reproduktiva har gynnsamma betingelser. Speciellt om vi analyserar kvinnors situation är det klart att det är lättare att förkovra sig yrkesmässigt om vården och omsorgen funge- rar väl. I denna uppsats vill jag illustrera några regionala skillnader när det gäller den offentliga sektorns utformning och se hur dessa skillnader är relaterade till andra villkor i vardagslivet. På så vis vill jag bidra till diskussionen om vad den nuvarande förändringen av den offentliga sektorn kan komma att innebära för de regionala könskon- trakten och för kvinnor i olika typer av regioner. Det tredje och sista begreppet är regionala könskontrakt med vilket menas att de informella könskontrakt som råder mellan kvinnor och män (, 1992) har regionala variationer och reglerar vardagslivet och kvinnors och mäns ansvarsområden på olika sätt i skilda regioner. I könskontrakten skapas den subjektivt upplevda förståelsen av vad kvinnlighet och manlighet är och på så vis formas regionalt varierande könsidentiteter. Kvinnor (och män) agerar på skilda sätt i förhållande till dessa könskontrakt. De kan utveckla olika strategier för att passa in i mönstret 3 eller de kan välja att flytta. Rulltrappor för social mobilitet När kommuner formulerar sina slogans är det uttryck för en önskan om att vara en dynamisk och expansiv plats på jorden – en rulltrappa för allt bättre livsvillkor. Benämningen rulltrapperegioner härrör från den empiriska observationen att en person som flyttar till ett expansivt område automatiskt kan få nytta av expansionen. Personen gör en social karriär genom att åka med rulltrappan ett tag och sedan kliva av den genom att flytta till en annan region, där hon eller 2Visserligen kan det finnas delar av den offentliga sektorn som i strikt mening kanske inte kan betraktas som antingen social eller infrastruktur, men jag bortser i detta sammanhang från en mer preciserad definition då detta inte skulle förändra den fortsatta analysen. 3Friberg, 1990, har i sin avhandling beskrivit kvinnors olika former av s.k. anpassningsstrategier. han kan förvalta sin nya, högre, position. Utbildningsorter är klassiska rulltrappor dit unga människor flyttar, utbildar sig och därefter lämnar. Den brittiske regionalforskaren (a.a.) menar att människor med samma kvalifikationer och samma arbetsförutsätt- ningar har bättre chanser att göra socio-ekonomisk karriär i vissa regioner än i andra. Rulltrapporna går även utöver klasstillhörigheten. En ung arbetarklasskille har större möjligheter och livschanser i en rulltrapperegion än i en stagnerande region. Fielding har genom longitudinella studier av geografisk och social mobilitet i konstaterat att sydöstra (Londonregionen) är en rulltrappere- gion. Personer som flyttar till denna region har goda förutsättningar att också göra en social och ekonomisk karriär. Och handlar det inte enbart om chansen att få ett arbete, det handlar också om sådana saker som arbetslöshetsperioders varaktighet och arbetsgivares attityder. Det här är en teori som bygger på föreställningen att en karriärin- riktad person väljer boenderegion på ett strategiskt sätt. Metaforen syftar inte bara till att beskriva skilda förutsättningar för yrkeskarriä- rer i olika regioner. Den beaktar också de ekonomiska effekterna av den boendekarriär man kan göra i expansiva områden. Det regionala sammanhanget förflyttar personerna uppåt i social och ekonomisk mening i sydöstra . Man drar nytta av allmänna löneökningar och stegrade lägenhets- och villapriser. Den ekonomiska vinsten gör man genom att kliva av rulltrappan i rätt ögonblick, dvs. genom att flytta till ett område med lägre levnadsomkostnader. Enligt Fielding krävs nämligen vissa förutsätt- ningar för att regionen ska kunna kallas för en rulltrappa. För det första ska regionen attrahera unga människor, dvs. att människor stiger på rullrappan. För det andra ska dessa inflyttare genomgå en social uppflyttning genom att flytta omkring i regionens utbildnings-, arbets- och bostadsmarknad. De följer med rulltrappan. Det tredje och sista kriteriet är att det finns en utflyttning av personer som gjort karriär genom att de lämnar regionen för att kapitalisera sin sociala ställning. De kliver av rulltrappan. Empiriskt har detta resonemang stöd i erfarenheten att de som generellt sett flyttar till de stora metropolerna i västvärlden är unga, ensamstående låginkomsttagare, medan de som flyttar därifrån är medelålders höginkomsttagare med högstatusyrken. De flesta av dem är tidigare inflyttare. Utflyttarna är även i större utsträckning flerpersonshushåll än inflyttarna. Frågan är om rulltrapporna verkar lika för kvinnor och män. Kan kvinnor dra nytta av en regions expansion på samma sätt som män? I är karriärmöjligheterna stora, men levnadsomkost- naderna är också mycket höga vilket innebär att tvåförsörjarmodellen är mer utbredd där än i övriga . Bristen på offentlig barnom- sorg medför att hushållen har behov av hjälp i hemmen. Denna arbetskraft utgörs av lågutbildade unga kvinnor från norra och , visar en studie av (1994). En expanderande och framgångsrik service class medför alltså också en expansion av en servant class. I rulltrapperegionerna finns kanske kvinnornas huvudsakliga arbetsmarknad inom den lågavlöna- de privata tjänstesektorn. Andra studier har funnit att kvinnor har mer att vinna på att flytta till en rulltrapperegion än män. I mer perifera regioner är kvinnors möjlighet till social mobilitet mycket begränsad. Fielding har tillsammans med funnit att kvinnor gjorde relativt sett lättare karriär i sydöstra regionen än män (Fielding & , 1992) . De fann också att den uppåtgående karriären var mer könsspecifik än den nedåtgående. Sydöstra verkar således vara en rulltrapperegion, åt- minstone för en grupp kvinnor. Den sociala mobiliteten för kvinnor som flyttar till är större än för män även om också de förflyttas uppåt. Det är alltså väldigt lönsamt att kliva på rulltrappan för kvinnorna. Flera studier har noterat likheten och jämförbarheten mellan (E4-korridoren) och Londonregionen (M4-corridor). (Se t.ex. et.al., 1985.) Båda är regioner med tillväxt inom tjänstenäringarna och med växande innovationsföretag. Båda har dessutom ett positivt flyttnetto, med inflyttning av främst unga, ensamstående kvinnor och män och en nettominskning av medelålders personer. Många yrkesverksamma och pensionärer flyttar ut från och till mindre tätorter och landsbygder vilka uppvisar en befolkningstillväxt (, 1994). Storstadsregionerna är sålunda en nettoexportör av kvalificerade och erfarna tjänstemän. Enligt rulltrappemetaforen är detta ett uttryck för att personer stiger av rulltrappan under senare delen av sin karriär och flyttar till mindre tätorter eller till den tillgängliga glesbygden. Rulltrappemetaforen kan uppfattas provokativt eftersom alla inte kan tillgodogöra sig de regionala fördelarna. Expansiva regioner tenderar också att locka till sig personer som blivit arbetslösa eller bostadslösa i sin hemort och som erfar en nedåtgående social levnadsbana genom flyttningen till rulltrapperegionen. Det är dyrare att leva i en expansiv region på grund av att boendekostnaderna och prisläget i allmänhet är högt. Utan kontakter och sociala nätverk kan det vara svårt att finna såväl en bostad som ett arbete. Rulltrappan hjälper med andra ord inte alla i en region och expansionen leder snarare till en ökad polarisering med såväl en uppåtgående som en nedåtgående rulltrappa. Den sociala infrastrukturen i geografin En analys av de regionala könskontrakten måste börja med en diskussion om de spår som det generella välfärdssystemet avsatt i geografin, i den verklighet som könskontrakten är utformade i. Det handlar med andra ord om den offentliga sektorns rumsliga utform- ning. De flesta analyser av välfärdssamhället och välfärdsstaten håller sig på nationell nivå och gör jämförelser mellan olika nationer eller statsskick.4 Men när välfärden ska analyseras utifrån människors vardagliga liv måste vi också gå ner till den nivå där välfärden produceras och konsumeras, dvs. ner till den lokala nivån. Där handlar det om hur staten och kommunerna organiserar undervisning, vård och omsorg. Det finns en stor spännvidd mellan vilken ambitionsnivå de väs- terländska välfärdsstaterna har haft när det gäller att skapa jämlika villkor mellan olika delar av sitt territorium (Painter, 1995). I många europeiska länder har de regionala skillnaderna varit mycket stora med en expansiv centrumregion och en fattig periferi. Hur medbor- garnas behov av skydd, trygghet, säkerhet, arbete, hälsa och livskva- litet tillfredsställs och var gränsen mellan privata och offentliga ansvarsområden ska gå, varierar mellan olika välfärdssystem. I den skandinaviska välfärdsmodellen har staten tagit ett stort ansvar för behovstillfredsställelsen, medan andra välfärdsmodeller, lämnar ett större utrymme för privata och individuella lösningar. Den skandina- viska välfärdsstatens arkitekt var en social ingenjör med normativa mål och ett av dessa mål var att b ygga ett välfärdssystem som tillgodoser alla medborgares grundläggande behov, oavsett vem man är och var man bor. Regionalpolitik, transfereringssystem och strukturkostnadsbidrag har varit en del av det svenska välfärdssystemet. Under sextio- och sjuttiotalet bedrevs regionalpolitiken främst ur ett regionalt utjäm- ningsperspektiv och den regionala omfördelningen av resurser motiverades främst av fördelnings- och rättviseskäl (, 1995). Men skedde en förändring. Allt fler började tycka att det offentliga systemet led av tröghet, brist på nytänkande och höga kostnader och krävde förnyelse av systemet. En förnyelse som under 4 Se t.ex. den statsvetenskapliga forskningen om välfärdsstaten t.ex. 1990. nittiotalet i många fall tagit sig uttryck i marknadsanpassning. Den sociala ingenjören har fått lämna plats åt den mer moderna marknads- föraren (, 1995). Regionerna måste specialisera sig, profilera sig och – inte minst – marknadsföra sig genom att bedriva så kallad place marketing. Den geografiska likhetsprincipen ifråga- sätts av välfärdsstatens kritiker eftersom principen stör den fria marknadens funktionssätt. Inom regionalpolitiken fokuseras numera istället tillväxtprincipen. Det finns några regionala problem, menar man. De ekonomiska problemen är nationella (, 1993). Alla regioner måste utvecklas för att gagna den nationella tillväxten genom regional flexibilitet, regional specialise- ring och profilering. Regionalpolitiken ska inte nödvändigtvis leda till ökad rumslig jämställdhet utan ska syfta till nationell tillväxt. Men politik är inte enbart en fråga om nationell maktutövning. Det handlar också om ansvarsfördelningen mellan staten och kommuner- na (Painter, a.a.). I har det varit självklart att kommunerna har haft stor makt och självständighet gentemot den nationella nivån. har kommunerna emellertid blivit utsatta för stark press såväl i form av krav och restriktioner från den nationella nivån som från en alltmer frustrerad allmänhet. Denna press – kanske kan den kallas för välfärdsstatens kris – riktar sig mot olika delar av den offentliga sektorns särart. Det handlar om finansieringen; att utgifterna ökar snabbare än inkomsterna och att skattefinansieringen är den huvudsakliga inkomstkällan. Det handlar om huvudmannaska- pet; att staten och kommunerna har monopol på välfärdsproduktionen och inte tilllåter alternativa former av vård och omsorg på samma villkor som de offentliga formerna. Det handlar om de mänskliga och medborgerliga rättigheterna; att man tvivlar på statens förmåga att sörja för sina medborgares välfärd. Sammantaget har detta lett till en legitimitetskris. av konsensus kring välfärdsmo- dellen kommer kritik från olika håll. Vissa anser att staten undermi- nerat familjens och individens ansvar och initiativförmåga, att familjeförsörjaren har berövats sin uppgift. Andra kritiker har mer inriktat sig på individens frihet att välja och att staten inte ska lägga tillrätta och fungera som den sociala ingenjören. Istället för att vara en dadda bör staten tilltro medborgarna förmågan att göra rationella val på en marknad där olika behov och önskemål kan tillgodoses på olika sätt och inte enbart genom den av staten förordade modellen. Den feministiska kritiken, även om den haft rötter i olika politiska idéströmningar, har dock haft en grundläggande tillit till välfärdssta- ten. På en systemkritisk nivå har visserligen välfärdsstaten tolkats som ett uttryck för ett könsmaktsystem där kvinnor tenderar att missgynnas och som den maktinstitution som formulerar och utverkar de lagar och jämställdhetsåtgärder som påverkar relationerna mellan könen. Huvudsakligen har dock kritiken främst riktats mot välfärds- statens otillräcklighet och tendensen till nedskärningar och försämrad kvalité. Välfärdsstatens betydelse för förbättring av kvinnors villkor har dock varit i stort sett oomtvistat. I dagens regionalpolitiska diskussion ligger det underförstått att är ett regionalt utjämnat land, att välfärdspolitiken lyckats fördela sociala nyttigheter jämt över landet och att det nuvarande problemet är bristen på sysselsättning i landet som helhet. Men i könsrelationstermer är de regionala skillnaderna fortfarande stora eftersom välfärdspolitiken på den konkreta – kommunala – nivån utformats på olika sätt som en följd av traditioner och politisk ideologi. Det är också ganska vanligt att massmedia rangordnar kommuner eller län ur någon aspekt, det kan gälla sysselsättning, inkomster eller jämställdhet. 5 I det följande ska jag försöka visa att de regionala skillnaderna inte är slumpmässiga, utan passar in i ett rumsligt mönster.