sou · GLB3113 · 1998-01-01 00:00:00 — Ett rent och snyggt arbete, som kunde utövas i det egna hemmet, till skillnad från tunga och smutsiga tjänstejobb i andra kvinnors hem. Hemsömmerskan fanns i ett sådant mellanrum – har givit henne gestalt i berättelsen om i Springkällan , där hon också fångar hemsömmerskornas känsliga mellanställning mellan klasserna, men också mellan det privata och det offentliga, yrkesmäs- siga. Fruarna, skriver , är känsliga för alla de små saker som sammantagna är avgörande för vart de rika vänder sina näsor. Därför lönade det sig att satsa på en lägenhet med bra läge även om den var dyr. Fruarna ville inte gå långt och man kunde inte bo i illaluktande och bråkiga trappuppgångar om man ville ha kunder som betalade bra. Förlagssömmerskan fanns i ett annat mellanrum, mellan hemar- bete och industri. Förläggarna försåg förlagssömmerskan med tillklippt tyg, som hon sedan sydde ihop på sin egenägda symaskin till färdiga plagg, som därefter levererades till förläggaren. Den så kallade hemindustrin var en viktig försörjning för många kvinnor. När hemindustriutredningen kartlade omfattningen registrerade de 11 523 hemsömnadsarbetare (mot 4 920 på sömnadsfabriker). Av dem var 10 469 kvinnor. Till priset av långa arbetsdagar kunde kvinnor köpa ett utrymme av egenförsörjning, självständighet och kontroll över det egna livet. De kunde upprätta en egen ekonomi, där låga inkomster balanserades av ännu lägre utgifter och där tiden till synes fördubblades genom att det obetalda och det betalda arbetet vävdes in i varandra. En ekonomi- och arbetsform som var en mellanform mellan självhus- hållningens bruksekonomi och industrisamhällets löneekonomi. Den tyska historikern har i en essä om symaskinens socialhistoria diskuterat dessa mellanformer. Kvinnoarbetets karaktär – på en gång hushållsarbete, hushållsintegre- rat förvärvsarbete och industriarbete – visar på områden som hamnat i skuggan när industrisamhällets historia skrivits, menar . Det är ett exempel på hur sammanflätade olika former av arbete var : mellan samhälleligt och privat organiserat, mellan avlönat och oavlönat, mer eller mindre förmedlat över marknaden. Det är en utmaning mot ekonomins traditionella kategorier, som skiljer mellan produktivt och icke-produktivt arbete, mellan familjens ekonomi och lönearbetets, mellan hemmens värld och industrins. Denna mellanställning och oklara idenititet går också att finna i själva symaskinen, menar . i essän in the Parlor. När symaskinen lanserades uppfattades den både som ett hot mot traditionell kvinnlighet och som något som ytterligare band kvinnan vid den: ingen maskin i världen kunde befria kvinnan från slaveriet under synålen, det kunde bara egna pengar och inflytande över den egna situationen. Symaskinen marknadsfördes också med dubbla budskap: dels som symbolen för huslig lycka, dels som en livförsäkring om något skulle hända familjeförsörjaren. Symaskinens mångtydighet symboliseras av att den ofta förkläddes till möbel – bord, skåp, chiffonjé. Så osynliggjordes inte bara maskinen utan också kvinnans arbete och arbetsplats. (Symaskinens) mening existerar i föreningen av alla löften den ger: att förstärka husligheten och att utmana den, att stödja kvinnans frigörelse och att bekämpa den, att vara en möbel och en maskin, skriver . I oklara mellanrum klarade kvinnor de facto sin försörjning. Det gör dem svåra att upptäcka när samhällets normer strikt skiljer mellan hemarbete och lönearbete, mellan betald och obetald tid. hade kvinnor som tog emot sömnadsarbete i hemmen inte rätt till socialförsäkringar, till skillnad från skräddare och skomakare med arbetsplats i hemmet. Kvinnorna kunde nämligen misstänkas för att också sy åt familjen – en misstanke som uppenbarligen inte drabbade männen. Priset för överlevnaden var inte bara långa arbetsdagar utan också att man föll utanför systemet. Belöningen var att i ett patriarkalt samhälle skaffa sig en frizon i ett system där det egentligen inte fanns några frizoner undan manligt beroende för kvinnor. kvinnor ekonomiskt osjälvständiga och omyndiga. Reellt kunde de vara såväl självförsörjande som självbestämmande. Kvinnors ekonomiska verklighet, med det obetalda arbetet och de svårdefinierbara arbetsformerna, utmanar de ekonomiska teorierna. Vad händer med BNP om man räknar som gör? Vad händer med den ekonomiska historien om man börjar se det ser? Brodöser har genom historien sällan tillhört avantgardet i kampen för kvinnans rättigheter – men i deras arbeten kan vi se de spänningar och motsättningar återspeglas som drev vissa kvinnor att tala, skriver Roszika Parker i sin bok om broderiets historia, The Subversive Stitch: Embroidery and the making of the feminine. Hon menar att just broderandet var ett viktigt verktyg när det gällde att forma en speciell sorts kvinnlighet, ljuv, underdånig, skönhetsskapande. Till synes underkastade sig kvinnorna denna manssamhällets definition av kvinnlighet genom att underordna sig broderiets krav. Men i valet av motiv för sina broderier uttryckte de sin egen uppfattning. Somliga broderade med subversiva stygn heroiska hjältinnor från och myternas värld, självständiga hustrur, starka mödrar. Därigenom kunde de opponera sig mot de rådande förhållandena utan att öppet bryta mot en underdånig kvinnoroll. Överlevnadsstrategin för den rättslöse är inte alltid självhävdelse och öppen kamp, den kan också vara skenbar underkastelse och dold opposition. Den osynlige motståndaren är svår att krossa. Det textila området går också att se som ett kvinnligt makt- och kompetensrevir, där kvinnor b yggt upp föreningar, organisationer, skolor, utbildningar, företag: , , , Sätergläntan, vävkurser, syskolor De centrala textila organisatio- nerna bars delvis upp av samma personer som var centrum i dåtidens emancipatoriska kvinnorörelse och som drev frågor som gift kvinnas äganderätt, rätt till utbildningar och yrken, rätten att rösta. I denna textila mylla föddes nya professioner och utkomstmöj- ligheter. Män besatte dock ofta styrelseuppdragen i dessa organisa- tioner och företag eftersom flertalet av kvinnorna i formell mening var juridiskt, politiskt och ekonomiskt maktlösa. Män fick bära upp den formella makt som kvinnorna inte tilläts utöva, men kvinnorna behöll den reella makten. Det textila området motsvarar till stor del definition av fält. Här slåss personer kring ett gemensamt intresse om värdesät- Här krävs en speciell habitus för att bli godkänd och erkänd. Här finns såväl ekonomiskt som kulturellt kapital. Varför är det då inte synligt som ett maktcentrum? Beror det på bristen på symboliskt kapital, dvs. på något som av sociala grupper erkänns som värdefullt? Vilka räknas då till erkända sociala grupper? Under textilens täckmantel kunde kvinnor också utveckla kompe- tens på områden som definierades som manliga. Många textila hantverk kräver t.ex. teknisk begåvning. Vävning innehåller mycket mekanik, förutom krav på behärskande av alla räknesätt, inklusive att kunna översätta t.ex. kilo till kvadratmeter. Klädsömnad kräver spatialt seende, dvs. förmågan att översätta från tvådimensionellt till tredimensionellt och vice versa, som t.ex. arkitekter gör. Lapptäcke är en ständig övning i abstrakta kompositioner av form och färg, byggda på geometriska moduler. Knyppling utmanar samma typ av abstrakt teknisk begåvning som schack, matematik – och data, osv. I skydd av det textilas starka kvinnliga förtecken kunde kvinnor utveckla sin tekniska begåvning utan att misstänkas för otillbörlig manlig teknisk läggning. Men det kvinnliga förtecknet har också en annan innebörd. Så starkt har det textila förknippats med kvinnor att textilt handarbete blivit del av en symbolisk kvinnlighet. Hatet mot handarbetet som förspilld kvinnokraft emanerarar ur detta tvång. har vittnat om sin besvikelse när julaftonens enda hårda paket visade sig innehålla inte den bok hon önskat sig utan – ett syskrin. De kvinnor, för vilka pennan var ett naturligare verktyg än synålen, för vilka andens arbete var viktigare än handarbetet, var också tongivande i den erkända, emancipatoriska kvinnorörelsen. Men dold under den erkända kvinnorörelsen fanns länge andra rörelser, burna av kvinnor: hemslöjdsföreningar, husmorsföreningar. Medan den emancipatoriska kvinnorörelsen kämpade för kvinnors lika villkor med männen förvaltade de dolda kvinnorörelserna kvinnokulturens kunnighetsarv inom kvinnors traditionella arbets- och ansvarsområden. Om man ser detta som ett gemensamt kvinnofält har den erkända och den dolda kvinnorörelsen stridit om vad som är viktigt i kvinnors liv och verklighet, vem som ska ha värdesättarpri- vilegiet. Men det går också att se som ett tvåfrontskrig, där den ena styrkan koncentrerar sig på kvinnors formella rättigheter och den andra på att öka respekten för vissa arbets- och ansvarsområden. Eller, med Gilligans ord, den ena hävdar rättighetsetiken, den andra omsorgsetiken. Den ena kvinnorörelsen opponerade sig öppet mot synliga orättvi- sor. Den andra drev en dold opposition mot den dominerande kulturens värdesystem. Lyssnar man fördomsfritt kan man urskilja en Trots den icke-emancipatoriska framtoningen finns där en revolutionär potential: tanken att samhällets själva värdesystem måste förändras. Det var den anade när hon skrev i sin arbetsbok: Feminismen skulle ställa helt nya, stora mål. Kvinnornas verkliga inträde i samhället skulle betyda revolution Paradoxalt nog är det den emancipatoriska kvinnorörelsen som är mest könsdefinierad, eftersom den kämpar mot orättvisor riktade mot kvinnor som kön. Medan de dolda kvinnorörelserna i sin betoning av arbets- och ansvarsområden egentligen kunde vara könsneutrala: det viktiga är vad som görs, inte vem som gör det. Kvinnorörelsen brukar aldrig räknas med bland de folkrörelser som förändrat det svenska samhället. Men om en förening mellan de två kvinnorörelserna vore möjlig skulle det kanske vara vår största folkrörelse under detta sekel. Att beskriva stridigheterna mellan dem i termer av likhet och särart skymmer blicken. De flesta rösträttskvin- nor insåg nog värdet av kvinnors traditionella arbete. De flesta husmödrar ansåg nog att kvinnor självklart skulle ha samma formella rättigheter som männen. Gilligans tanke att det finns en erkänd och en icke erkänd form av social erfarenhet och tolkning leder längre. Det finns ett dilemma i kvinnokampen, som har med detta att göra. De kvinnor som med ord är mest transcen- denta, som identifierar sig med en andlig – och manlig – värld är de som har tolkningsföreträdet i kvinnokampen. Att detta lätt kommer att innebära ett förakt för det som är majoriteten kvinnors liv och intresse är en smärtpunkt i kvinnoanalysen. Handarbetet kan visa på en väg ur detta dilemma. Det är viktigt att skilja på å ena sidan handarbete som tvång och del av en symbolisk kvinnlighet, å den andra handarbete som lust och glädje. De dubbel- arbetande kvinnorna i textilcirklarna fanns där fritt och frivilligt. De bevisade ingen kvinnlighet, de bejakade sin lust. Långt ifrån att vara förspilld kvinnokraft var det textila hantverket för dem en kraftkälla, ur vilken de hämtade energi, något som var deras eget. Här kunde de finna utlopp för det Prokop kallar imagination, för skaparlust och skönhetslängtan, för konstnärliga uttryck och experiment. De upphävde genom sitt val en teoretisk motsättning mellan likhet och särart, i sina liv förenade de den erkända och den dolda kvinnorörelsens mål. En historisk framtidsstudie? Den textila världen är en del av kvinnors hem-liga kultur, den som formades av kvinnors arbete och ansvar i hemmet. Det är i vårt samhälle en utdöende kultur, allt färre behärskar dess kunnighetsarv. Men med den läsart jag valt innehåller den kunskap som har relevans för kvinnor och män i dagens och morgondagens värld. Var förs medborgarnas politiska samtal, det som handlar om vilket liv man vill leva, vilket samhälle man vill ha? Det som Habermas återfann i kaffehus och salonger, den borgerliga offentlig- het som utanför den formella makten formade det nya samhället? Kanske förs det bland körsångare, amatörskådespelare, trädgårdsen- tusiaster – en sorts syföreningar, där samtalet inte är målet eller huvudsaken utan något som pågår medan man sysslar med annat? Finns där det moderna samhällets Gemeinschaft, inte som en sluten by- eller familjegemenskap utan som ett rum där människor från olika utgångspunkter möts kring ett gemensamt intresse – som i textilcir- keln? Var finns den reella politiska påtryckargruppen? Hos väljar- na? Eller hos lobbygrupper som trots brist på formell makt fungerar som en skuggregering – i likhet med syjuntan? När välfärdsstatens samhällsväv slits ner – har vi något att lära av syföreningarna, vilka med obetald tid som insats hjälpte till att b ygga upp ett nytt samhälle? Är Stödstrumporna en modern variant av den dolda oppositionen, den ständigt och överallt närvarande osynlige motståndaren? När miljöförstöringen närmar sig vår vardag är det kanhända dags att omvärdera produktionsbegreppet. I stället för att producera nya ting till växande sopberg borde vi kanske återuppliva kunskapen om hur obrukbara och värdelösa saker ges brukbarhet och nytt värde. Husmors lean production – att producera för omedelbara behov snarare än för att bygga upp ett lager för framtida försäljning – är något som hör hemma i det postindustriella och postmoderna samhället. De nya produktionssätt som växer fram – kläder som med datorns hjälp sys upp efter individens mått, böcker som trycks upp i enstaka exemplar på beställning – liknar rätt mycket Harmajas beskrivning av hemhushållningen: individuell anpassning, omedelbar konsumtion, behovsstyrd tillverkning. Symaskinsexemplet går också att översätta till vår tid. upptäckt av den hem-liga kvinnomarknaden påminner om Apples insikt att ordbehandlare till stor del används av ordmänniskor. Liksom anpassade symaskinens utformning efter kvinnornas smak bytte språk från siffror till ord och bilder. Vad är det som marknaden inte ser? Vad betyder det att allt fler väljer att lägga tid och pengar på upplevelser före ting, på immateriella värden före materiella? I ett marknadsstyrt samhälle är konsumentmakt en realitet. Å ena sidan kan man – likt textilcirkeldeltagarna – bejaka det man vill ha, t.ex. det imaginära. Å den andra kan man neka till det man inte vill ha – en klassisk kvinnokampstrategi: Lysistrates kärleksstrejk, Kvinnors vapenlösa uppror , Skärholmsfruarnas köpbojkott . Med hjälp av symaskinen kunde kvinnor hitta försörjning i mel- lanrum och nischer. är datorn – också den ett egenägt produk- tionsmedel – en motsvarighet. Precis som symaskinen kan den användas i ett gränsland mellan betalt och obetalt arbete. Det går att arbeta på distans från arbetsgivaren i stället för att – som i industri- samhällets modell – arbeta på distans från hemmet. På gott och ont förenas åter arbetsplats och boplats, efter industrisamhällets parentes. Försörjningen finns i nischer och mellanrum, mellan olika arbets- uppgifter och projekt, mellan betalt och obetalt. Tiden får en vågmästarroll för att balansera inkomster och utgifter. När pengarna inte räcker får man lappa med tiden, göra själv det man inte har råd att köpa. Liksom husmors arbete är en kombination av många yrkesfärdigheter utvecklar alltfler människor olika sorters kunnighe- ter. Inte på den specialiserade nivå som industrisamhället uppmuntrat, snarare som mångkunniga generalister. Textilens text kanske inte säger så mycket om makt över andra – men en hel del om makt över det egna livet. Kvinnor har i sina levda liv inte låtit sig definieras av bilden av kvinnligheten. När de saknat makt över regelsystemen har de format sina egna spelregler. I en formell maktlöshet skapade de en reell motmakt. De paralleller till dagens situation som jag prövar att dra – vad betyder de? Kvinnor skapade överlevnadsstrategier i en situation av formell maktlöshet. Om alltmer av det medborgerliga samtalet börjar föras utanför den erkända politiska arenan trots formella demokratiska rättigheter – är det ett tecken på att människor upplever reell maktlöshet? Eller tvärtom, varslar det om att en motmakt håller på att formuleras i samtal om det samhälle man vill leva i? När nu allt fler kvinnor är inne i, och del av, maktapparaten, betyder det att maktgränsen inte kommer att gå mellan könen utan mellan makthavare av bägge könen och maktlösa av bägge könen? Eller innebär det att tiden är mogen för den annorlunda rösten att göra sig hörd? Den som talar om behovs- och relationsorientering, om omsorgsetik, om inlevelse med de utsatta, om nödvändigheten av det imaginära? Som talar mindre om statsskulden och mer om individens och samhällets tidsskuld, den som gör att vi inte hinner bry oss? Som könsneutralt värnar om kvinnokulturens kunnighetsarv när det gäller betingelserna för människors liv och välbefinnande? Artikeln bygger på material från tre forskningsprojekt: Kvi nnokultur – manskultur – teknikkultur: Att söka ett tvärspråk, redovisat bl.a. i Genom symaskinens nålsöga: Teknik och social förändring i kvinnokultur och manskultur (1990) Handen och Anden: En studie i ABFs och verksam- het, redovisat bl.a. i Handen och Anden: De textila studiecirklarnas hemligheter (1994) samt Kunskapssyn och samhällsnytta: Om mål och kriterier i studieförbundens praktisk-estetiska verksamhet, redovisat i Kunskapssyn och samhällsnytta i hantverkscirklar och hantverksutövande (SOU l996:122). I respektive bok finns litteratur- förteckningar för den som vill läsa vidare. Övriga böcker som jag refererar till är, i den ordning de nämns i texten: Kultur och medvetande: En tvärvetenskaplig analys (red. m.fl. 1982). Beskrivningen av begreppsapparat bygger på och epistemologi: Om den historiska epistemologin (1990). privat och offentligt i det moderna samhället (1988); (1991); Prokop Kvinnors livssammanhang: Begränsade strategier och omåttliga önskningar (1981); kvinnors röst: Psykologisk teori och kvinnors utveckling (1985); Den skötsamme arbetaren: och ideal i ett norrländskt sågverkssamhälle 1880–1930 (1988/1991); derns ekonomiska gärning (1937); (1976). artikel Technischer Fortschritt und Frauenar- beit im 19. Jahrhundert: publicerades i Geschichte und Gesellschaft: Zeitschrift für Histo- rische Sozialwissenschaft 1978:2. . artikel The in the Parlor: A dialectical analysis of the sewing i Roszika Parkers The Subversive Stitch:Embroidery and the making of the feminine utkom . Citatet från är hämtat ur historisk uppslagsbok, uppslagsordet Feminism (1991). är lektor i idéhistoria vid . Hon är särskilt intresserad av forskning kring kön och sexualitet, samt synen på sexuella övergrepp mot barn. har tidigare publicerat bland annat Barnet, libido och samhället: Om den svenska diskursen kring barns sexualitet 1930–1960 (1994) samt , sedligheten och det fria ordet, i Obemärkta: Det dagliga livets idéer, red. & (1995). arbetar med projektet , önskningar eller fantasier: Om synen på incest och sexuella övergrepp mot barn –2000. är universitetslektor i kvinnoforskning med historisk inriktning vid Forum för kvinnliga forskare och kvinnoforskning, , samt forskare vid , universitet. Hon disputerade på avhandlingen . Att sälja från korg och bod i –1846 i ämnet historia. arbetar med projekten liv och arbete i –1860 och Människouppfattningarnas historia, delprojektet om Könsrelationer och människouppfattningar . är forskarassistent vid historiska institutionen vid . Hon har påbörjat ett forskningsprojekt om hur organisationer och myndigheter använt filmmediet 1930–1980 för att skapa medborgaren och organisationsmedlemmen, Nationen och filmen. Ett historiskt forskningsprojektom genuspolitik i organisa- tionsfilmer. har tidigare publicerat Samhällets fiender. 1925–1927 (1993) och Män i mörker. Arbetsgivare, reformister och synikalister. Politik och identitet inom svensk gruvindustri 1910–1940 (1995). är docent i historia och verksam vid skapligt forum, . Hon har skrivit avhandlingen Kvinnosyn och kvinnopolitik. En studie av svensk socialdemokrati ca 1880–1910 (1986). Hon har vidare medverkat som författare i diverse tidskrifter och antologier med artiklar rörande bland annat kvinnor och åldrande och kvinnorörelsens utveckling samt diverse mer teoretiska artiklar. Hon arbetar med en biografisk studie över samt med en komparativ studie kring kvinnorörelse och välfärdsstat. är legitimerad läkare. Hon har arbetat främst inom psykiatri och allmänmedicin. aktiv inom medicinsk kvinnoforskning, med särskild inriktning mot kvinnors livsvillkor och hälsa. 1992 kom hennes bok – en fråga om makt . är hon forskningsläkare vid avdelningen för och Teknik, , . Hon arbetar tillsammans med kollegan med forskning om kvinnor födda . I fokus står ett livsloppsperspektiv på arbete, liv och hälsa. är filosofie doktor i historia och forskare vid vid . Hon är bosatt i och är ofta engagerad som föreläsare för politiker och kvinnoföreningar, främst i , som vill veta mer om svensk jämställdhetspolitik. Hennes nuvarande forskning berör politiska historia ur ett kvinnoperspektiv. Hennes avhandling, och politik (1994) behandlade sexualite- tens politiska historia i och . är docent i pedagogik vid , och har forskat om den roll som skolan spelat under olika perioder i historien för att återskapa eller omvandla relationer mellan män och kvinnor respektive mellan sociala klasser. Ett exempel är boken , , (1993) Där de härliga lagrarna gro Kultur, klass och kön i de svenska läroverken 1850–1914. arbetar hon med ett projekt som handlar om vad som hände efter 1927 då läroverken öppnades för flickor. Bland annat ska följande frågor belysas: vad innebar det för flickorna att få tillträde till läroverket, denna av tradition så manliga skolform, och hur påverkades skolkulturen av detta? lic. i ekonomisk historia vid . Hon har forskat om kvinnor på svensk arbetsmarknad under framförallt 1800- talet och har bland annat skrivit det svenska bidraget till antologin Labor Legislation in Europe, the , and , 1880–1920 (1995). Hon arbetar med debatten kring arbetarskyddslagstiftning för kvinnor. är professor i historia vid . Hon har forskat om bland annat emigration, befolkningspolitik, psykologisk historia, kvinnohistoria. Senaste publikationer inom det kvinnohistoriska området är: Kvinnor, barn och arbete i , 1850–1993. Rapport för om Befolkning och utveckling i . SOU 1994:38, och (tillsamman med ): Tusen svenska kvinnoår. Svensk kvinnohistoria från vikingatid till nutid. (1996). Under publikation är en studie om unga vuxna i , utförd vid . är doktorand i tros- och livsåskådningsvetenskap vid , , och arbetar med en avhandling om synen på kvinnligt och manligt i under 1920- och 1930- talen. Hon har tidigare publicerat bland annat Religioner möts i . Åtta röster om tro (1991) och ´Låt man bli man och kvinna kvinna´. Om kvinnoprästmotståndet i i Feministisk bruksanvisning, red. och (1995). disputerade vid Tema Teknik och social förändring, och är nu universitetslektor i kulturpedagogik vid . Hon var med och startade Grupp 8 och var aktiv i kvinnorörelsen. har hon publicerat sig i tidskrifter och antologier i frågor som rör könskulturer, teknik och folkbildning. arbetar hon med forskningsprojektet – – : Idén om ett kvinnligt medborgarskap. Det ingår i forskningsprogrammet och samhällsväven , ett samarbetsprojekt mellan , Högskolan samt , samtliga i .