sou · GLB3116d5 · 1998-01-01 00:00:00 — Undantag får även göras för mycket lätt arbete för den som inte har fyllt , såsom trädgårdarbete och mycket lätt arbete inom jordbruk som drivs av någon medlem av den egna familjen, försäljning av majblommor, jultidningar och liknande samt artistframträdande. Beträffande minderåriga gäller vidare att han eller hon inte får anlitas till sådant arbete som medför risk för olycksfall eller för överansträngning eller annan skadlig inverkan på hans eller hennes hälsa och utveckling. Arbetarskyddsstyrelsen har efter regeringens bemyndigande utfärdat föreskrifter för minderåriga (1996:1), vilka innehåller bestämmelserna i det tidigare nämnda EG-direktivet. 24Direkt 94/33/EG av 1989/90:107 s. 75, bet 1989/90:SoU28 Barn i behov av särskilt skydd arbetsmiljölagen finns även bestämmelser om straff för den som bryter mot reglerna om minderåriga. Bestämmelser om barns rätt att ingå avtal om anställning finns i . Barnet ingår självt sådana avtal, men vårdnadshava- rens samtycke krävs. Barnet får själv säga upp avtalet och, om barnet har fyllt , utan nytt samtycke avtala om arbete av liknande art. Vidare stadgas att barnet eller vårdnadshavaren får säga upp ett avtal om arbete med omedelbar verkan om det behövs med hänsyn till barnets hälsa, utveckling eller skolgång. Om vårdnadshavaren har sagt upp ett avtal av detta skäl, får barnet inte själv träffa nytt avtal utan vårdnadshavarens samtycke. Kunskapen om i vilken utsträckning och omfattning barn i arbetar är bristfällig. Det gäller såväl arbete efter skolan – eftermiddagar och , som sommararbete. Med anledning härav har satt igång ett projekt . Syftet med projektet är att kartlägga i vilken utsträckning 13-17-åringar arbetar, med vad, när och hur . Projektet samordnas från och för del är Arbetar- skyddsstyrelsen samordnande myndighet. Arbetet är upplagt på så sätt att det kommer att göras en enkät bland ungdomar och en rapport planeras att presenteras . LO-facken genomför ett projekt kallat "Facket i " i syfte att upplysa ungdomar om deras rättigheter och att hjälpa och stödja ungdomar. Enligt uppgift från ansvarig ombudsman på är de vanligaste problemen att ungdomar inte får den lön de är berättigade till, att reglerna om arbetstider inte följs och att arbets- miljön inte alltid är den bästa. Den absoluta majoriteten av arbetsgi- vare sköter sig bra. I de fall man stöter på problem handlar det oftast om ren okunnighet och man brukar kunna komma till rätta med situationen genom samtal med arbetsgivarna. Projektet kan sägas bedrivs i tre steg. försöker man komma in i gymnasieskolorna för att upplysa ungdomar om de regler som gäller och vilka krav de kan ställa på sina arbetsgivare. bedrivs uppsökande verksamhet på de orter där det finns många sommararbetande ungdomar. Man frågar hur ungdomarna har det, hur det går i arbetet och delar ut informationsmaterial. Vidare finns ett 020-nummer öppet , dit ungdomar, men även arbetsgivare, kan ringa och få råd, men också anmäla missförhållan- den. En samlad bedömning från LO är att lagstiftningen räcker till, men att informationen är dålig, framförallt till den mest berörda branschen. Det är vidare ett visst problem att få komma in i skolorna. Barn i behov av särskilt skydd Arbetarskyddsstyrelsen genomförde tillsammans med Yrkes- inspektionen under "Europeiska arbetsmiljöveckan" 1996 en in- formationskampanj riktad mot ungdomar i sista årskursen i gymna- siet. I samband därmed gjordes också enkäter till nästan 20 000 elever. Frågorna gällde attityder till olika företeelser i arbetslivet, men också om man haft arbete utanför skolan , om man skadat sig i arbetet och om man i så fall varit tvungen att stanna hemma från arbete och skola. Enkäten är på intet sätt vetenskaplig i sin utformning och flertalet av eleverna som tillfrågades var . Resultatet av utfrågningen kan således inte använda som grund för antagande att det förhåller sig på ett visst sätt när det gäller arbete och skador bland ungdomar. Däremot är enkäten intressant, eftersom den visar att en stor andel, av gymnasieeleverna i sista årskursen arbetar utanför skolan och att så många som har skadat sig av arbetet, och kan vara en indikator på hur vanligt det är att ungdomar arbeter parallellt med skolan. Vi kan således konstatera att den svenska lagstiftningen stämmer väl överens med våra åtaganden enligt och att ILO- konventionen 138 reflekteras i den svenska arbetsmiljölagstiftningen. Även om barnarbete, såsom det traditionellt definieras, inte är något egentligt problem för , kan man inte bortse från att det finns barn som utnyttjas för arbete. Som framgår av redogörelsen ovan, är det emellertid inte ytterligare lagstiftningsåtgärder som behövs, utan snarare åtgärder av upplysnings- och informationskaraktär. Vi föreslår att regeringen ger berörda myndigheter i uppdrag att tillsammans med arbetsmarknadens parter utarbeta ett informations- material med inriktning på dels arbetsgivare, dels ungdomar. Vi vill i detta sammanhang också framhålla vikten av att arbetsmarknadens organisationer, såväl från arbetsgivare- som arbetstagaresidan ges reella möjligheter att komma in i skolorna. Utifrån de slutsatser som kan dras av ovan nämnd undersökning av förekomsten av att ungdomar arbetar parallellt med skolarbetet, menar vi att såväl eleverna i årskurs nio som gymnasieelever är viktiga målgrupper. Eftersom innehåller ett internationellt pers- pektiv, är det också viktigt att vi även ser till barn i andra länder. Barnarbete är ett mycket allvarligt problem i många länder i världen. Vi har en moralisk skyldighet att på alla sätt inom ramen för internationellt samarbete och biståndsarbete verka för att all form av Barn i behov av särskilt skydd farligt barnarbete stoppas. I den delen hänvisar vi till våra resone- mang under artikel 4. Det finns dock ytterligare en dimension på problemet, och det är att vi i "den rika världen" drar nytta av barn- arbete, genom att vi kan köpa billiga produkter som tillverkats i fattigare länder och där vi vet att barnarbete förekommer. Problemet är dock mångfacetterat och svårfångat. Det finns en klar koppling mellan barnarbete och fattigdom. Den helt överväldigande majoriteten av barnarbete sker på "hemmamarknaden", endast når världsmarknaden. Det pågår ett arbete inom och dess biståndsprogram IPEC för eliminering av exploaterande barnarbete. IPEC:s mål är att verka för en stegvis eliminering av barnarbete genom att förstärka/skapa nationella institutioner/kapacitet för detta ändamål. Man önskar också bidra till en bred internationell opinion mot barnarbete. Konkret ges stöd till organisationer som arbetar med insatser för att förebygga barnarbete, till insatser som syftar till att stoppa hälsovådligt barnarbete, till instutioner som arbetar med att etablera alternativ till barnarbete (t.ex. andra alternativa familjeinkomster) samt till insatser som i en övergångsfas söker förbättra arbetsvillkoren för barn. Inom pågår också arbetet med att utarbeta en ny konvention om barnarbete. har en tradition att aktivt delta i det internationella samarbetet för att främja respekten för de mänskliga rättigheterna och kan även i detta sammanhang spela en aktiv roll. Även inom ramen för arbetet i WTO och inom EU kan genom ett aktivt engagemang stärka barnets rättigheter och ställning. Vi kan inte nog poängtera vikten av att utifrån aktivt delta i och vara pådrivande i det internationella samarbetet för att på alla fronter verka för en eliminering av exploaterande barnarbete. Vi föreslår att regeringen ger i uppdrag att tillsammans med frivilligorganisationer och företrädare för handeln utarbeta riktlinjer i syfte att åstadkomma en "fair-trade"-märkning som garanterar att mattan, fotbollen, klänningen etc. som vi köper inte har tillverkats av barn. 14.4 Skydd mot sexuellt utnyttjande Konventionsstaterna åtar sig att skydda barnet mot alla former av sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp. Barn i behov av särskilt skydd skall konventionsstaterna särskilt vidta alla lämpliga nationella, bilaterala och multilaterala åtgärder för att förhindra (a)att ett barn förmås eller tvingas att delta i en olaglig sexuell handling; (b)att barn utnyttjas för prostitution eller annan olaglig sexuell verksamhet;(c) att barn utnyttjas i pornografiska föreställningar och pornografiskt material. Innebörden av denna artikel är att barn skall skyddas mot alla former av sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp. För detta ändamål skall staterna särskilt vidta alla lämpliga åtgärder såväl nationellt som internationellt för att förhindra att ett barn förmås eller tvingas att delta i en olaglig sexuell handling, att barnet utnyttjas för prostitution eller annan olaglig sexuell verksamhet, att barn utnyttjas i pornografiska föreställningar och i pornografiskt material. Ordet lämpliga får inte läsas som att staterna själva kan avgöra om åtgärderna är tillräckliga, utan syftar närmast på att man överlämnar till den enskilda staten att i enlighet med sin nationella rätt avgöra vilka åtgärder som bäst tillgodoser syftet. Uttrycket "olaglig" som används under a) och b) kan läsas som att konventionen överlämnar till staterna att själva besluta när en sexuell handling är olaglig, vilket kan tydas som att skydd kan kringgås av staterna. Så är emellertid inte tanken bakom formuleringen. Under utarbetandet av konventionen fördes långa diskussioner just kring detta begrepp. Flera stater ville ta bort uttrycket "olaglig", medan andra med hänvisning till definitionen av barn i artikel 1, hävdade att man inte kunde förbjuda frivilligt sexuelt umgänge ända . Det lades bl.a. förslag om att ordet olaglig skulle bytas ut mot skadlig. Efter diskussion enades arbetsgruppen om att ordet olaglig skulle stå kvar, och att innebörden var att varje enskild stat har att besluta om en åldersgräns för frivilligt sexuellt umgänge. En sådan åldersgräns måste naturligtvis bestämmas med ledning av de övergripande principerna om respekt för barnets gradvisa förmåga, barnets bästa och hälsa och utveckling. Arbetsgruppen var dock enig om att all form av sexuellt utnyttjande skulle förbjudas – "... exploitative use of children in sexual practices is not lawful no matter what form it takes" (utnyttjande av barn i sexuella övningar är inte laglig oavsett vilken form den tar sig uttryck i). Barn i behov av särskilt skydd Det fördes också en diskussion om det också skulle införas en uttrycklig bestämmelse om spridning och försäljning av barnpornog- rafi. Arbetsgruppens majoritet var dock enig om att skyddet mot sådana aktiviteter redan var täckt i artikeltexten. har i sin granskning av ländernas rapporter särskilt tittat på åldersgränsen för när frivilligt sexuellt umgänge är tillåtet. Kommittén har inte uttalat sig om någon specifik åldersgräns, men har i de fall något land har en särskilt låg åldersgräns sökt förmå landet att höja den gränsen (exempelvis som har en åldergräns ). När det gäller den svenska rapporten, uttryckte kommittén kritik mot att inte har någon bestämd ålder för sexuell mognad, vilket hotar skyddet för barn mot att utnyttjas i pornografiskt material och föreslog att regeringen skulle se över detta. Kommittén har också, bl.a i granskningen av uttryckt sin oro över att ännu inga åtgärder har vidtagits för att för- bjuda innehav av barnpornografi och köp av sexuella tjänster från barnprostituerade. Man har också uttryckt sin oro över att telefonsex är tillgänglig för barn. Ytterligare en fråga som kommittén har tagit upp och som kan vara av intresse för , är möjligheten att lagföra egna medborgare som har utnyttjat barn utomlands, bland annat till följd av s.k. sex-turism. Kommittén har i den delen berömt och för att ha utvidgat sina strafflagar i den delen.26 "förmå eller tvinga till olaglig sexuell handling" I 6 kap. BrB straffbeläggs gärningar där någon genom våld, hot, tvång eller andra liknande otillbörliga förfaranden förmår någon till samlag eller annat sexuellt umgänge. Bestämmelserna härom gäller oavsett offrets ålder. Om gärningen begås mot ett barn bedöms brottet dock strängare än om offret är en vuxen person. För våldtäkt kan enligt 1 § dömas till fängelse. Offrets låga ålder är en omständighet som kan göra brottet grovt. Sexuellt tvång i 2 § har en straffskala upp till vid grova brott. För sexuellt utnyttjande enligt 3 § kan vid grovt brott dömas till fängelse . 26 Hodgkin R, P, 1997 Barn i behov av särskilt skydd gärningsmannen närstående personer finns bestämmelser som straffbelägger sexuellt umgänge även om detta inte innefattar våld eller tvång. Har någon sexuellt umgänge med den som är och som står under hans fostran eller för vars vård eller tillsyn han har att svara på grund av myndighets beslut, döms för sexuellt utnyttjande av underårig till fängelse i högst . Detsamma gäller alla fall av sexuellt umgänge med den som är . Om den som har begått gärningen har visat särskild hänsynslöshet mot den underårige eller om brottet på grund av dennes låga ålder eller annars är att anse som grovt, skall dömas till fängelse lägst och högst . Vidare kan den som i annat fall sexuellt berör barn eller som förmår barnet att företa eller medverka i någon handling av sexuell innebörd dömas för sexuellt ofredande till böter eller fängelse i högst (7 § 1 st). För sexuellt ofredande döms även den som genom tvång, förledande eller annan otillbörlig påverkan förmår någon som har fyllt femton men inte att företa eller medverka i en handling av sexuell innebörd om handlingen är ett led i framställning av pornografisk bild eller utgör en posering i annat fall än när det är fråga om framställning av bild (7 § 2 st). Detsamma gäller den som uppträder uppenbart sedlighetssårande mot annan oberoende av dennes ålder, t.ex. genom blottning (7 § 3 st). Slutligen kan nämnas bestämmelsen i 11 § om att ansvar som /i detta kapitel/ är föreskrivet för gärning som begås mot någon under viss ålder, skall ådömas även den som inte insåg men hade skälig anledning anta att den andre ej uppnått sådan ålder. Preskriptionstiden för sexualbrott som begås mot barn börjar löpa först från den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt (35 kap 4 § BrB). Genom en lagändring infördes rekvisitet "offrets låga ålder" som en omständighet att beaktas särskilt vid bedömandet om ett brott enligt 6 kap. 1, 2 eller 4 §§ är att anse som grovt. Ändringarna syftade till att stärka skyddet för barn som har utsatts för sexuella övergrepp. I propositionen anförs att avsikten med förslaget inte är att skapa någon bestämd åldersgräns under vilken brottet alltid skall vara att bedöma som grovt, då det knappast är möjligt att ange en fast gräns för de fall då offrets låga ålder skall utgöra en försvårande omständighet. Lagrådet framhöll i sitt yttrande att "låg ålder" är ett vagt begrepp och att det i 6 kap. redan fanns två åldersgränser, och . Dessa båda gränser avspeglas i brottsrubriceringarna såsom "underårig" respektive "barn". Enligt lagrådet kan ett införande av begreppet låg ålder skapa en osäkerhet om till vilken i kapitlet angiven åldersgräns offrets ålder skall relateras för att betraktas som låg. Barn i behov av särskilt skydd hon för sin del ville framhålla att avsikten med att särskilt nämna offrets låga ålder som exempel på en kvalificerande omständighet var att ge uttryck för det särskilda skydd som mindre barn bör ha mot sexuella övergrepp. Allmänt sett bör offrets ålder således vid bedömningen tillmätas större betydelse ju lägre den är. Detta utesluter självfallet inte att det, bl.a. med hänsyn till offrets personliga omständigheter, kan finnas anledning att bedöma även övergrepp mot äldre barn som grova. Det bör härvid beaktas, att de risker för bestående men som ett sexuellt övergrepp mot barn innebär inte är direkt relaterade till åldern utan att de också hänger samman med barnets personliga och sociala mognad.27 Utskottet delade i allt väsentligt justitieministerns uttalanden, men tillade att "det i fall som gäller ungdomar i övre delen av ålderssektorn (upp till ) självfallet kan förekomma inslag som gör att brottet bör bedömas som grovt".28 Frågan om svensk lagstiftning i förhållande till artikel 34 i har varit föremål för översyn i departements- promemorian Ökat skydd för barn - ytterligare åtgärder mot sexuella övergrepp m.m. – Ds 1993:80. Resultatet av den översynen blev i nu aktuellt avseende att dels ovan nämnd preskriptionsregel infördes, dels att rubriceringen sexuellt utnyttjande av barn fördes över från 6 kap. 5 § till 4 § och ändrades till sexuellt umgänge med underårig samt att bestämmelsen i 7 § om sexuellt ofredande utvidgades till att i viss utsträckning omfatta även unga mellan , med den lydelse som angivits ovan.29 Denna sistnämnda bestämmelse berörs närmare längre fram. "Att barn utnyttjas för prostitution eller annan olaglig sexuell verksamhet" Att köpa sexuella tjänster av den som är är förbjudet enligt en bestämmelse i (6 kap. 10 §). Brottet benämns förförelse av ungdom och föreskriver som straff böter eller fängelse upp . Bestämmelsen kompletteras med en regel i 1991/92:35 Sexuella övergrepp mot barn m.m. 1991/92:JuU7, Rskr 159 29Ds 1993:80, Prop. 1994/95:2, bet. Barn i behov av särskilt skydd 6 kap. 11 § där det stadgas att ansvar för en gärning som begås mot någon under en viss ålder skall ådömas även den som inte insåg men som hade anledning att anta att den andre inte hade uppnått sådan ålder. Om den prostituerade befinner sig i ett hjälplöst tillstånd och köparen har sexuellt umgänge genom att otillbörligt utnyttja detta kan även bestämmelsen om sexuellt utnyttjande i 6 kap. 3 § komma att tillämpas. Att främja eller ekonomiskt utnyttja någon annans prostitution är ett brott som benämns koppleri och som kan leda till högst fängelse. Om brottet är grovt, lyder straffskalan fängelse i lägst två och högst . För att brottet skall bedömas som grovt krävs att det skall ha varit fråga om större omfattning eller hänsynslöst utnyttjande. Någon åtskillnad mellan vuxen prostituerad och minderårig görs inte i lagen. Lagföring för koppleri där en ung person har utnyttjats är mycket sällsynt. Det har därför inte gått att utläsa av rättspraxis hur domstolarna bedömer en sådan gärning. Av tillgänglig statistik från Brottsförebyggande Rådet (BRÅ) kan utläsas att det anmäldes 12 brott mot 6 kap. 10 § och 34 sådana brott. Ingen anmälan ledde till åtal. har en skyldighet att ingripa när det kommer till dess kännedom att en ung pojke eller flicka prostituerar sig. Enligt 3 § LVU skall vård beslutas om den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller någon annat socialt nedbrytande beteende. Prostitution är att hänföra till socialt nedbrytande beteende. Den unge kan omhändertas med stöd av 6 § samma lag. Enligt 12 § polislagen (1984:387) får den som är och som påträffas under förhållanden som uppenbarligen innebär överhängande eller allvarlig risk för hans hälsa eller utveckling, tas om hand av polisman för att genom dennes försorg skyndsamt överlämnas till sina föräldrar eller någon annan vårdnadshavare eller till socialnämnden. I tidigare nämnd departementspromemoria, Ds 1993:80, behand- lades frågan om barnprostitution. Några särskilda lagstiftningsåt- gärder aktualiserades inte, utan det hänvisades till den då tillsatta och till att det i utredarens uppdrag ingick att bl.a. närmare belysa förekomsten av barnprostitution och att föreslå åtgärder däremot. har i sitt betänkande30 berört frågan om barnprostitution, men konstaterat att samhället har en ganska hög beredskap när det gäller ungdomar som öppet prostituerar sig. Barn i behov av särskilt skydd underårig uppmärksammas i prostitution leder det till omhändertagande och åtgärder för att bryta beteendet. Utredaren hänvisar till uppgifter från där av de prostituerade kvinnorna är och av dessa cirka en tredjedel under , där antalet underåriga i gatuprostitution är lågt och att det i observerats endast ett fåtal prostituerade kvinnor . Utredaren konstate- rar vidare att i den pornografiska industrin och i olika mellanformer mellan pornografi och prostitution är det de unga kvinnorna som efterfrågas. Hur många ungdomar som finns i dessa verksamheter har inte kunnat fastställas. När det gäller homosexuell prostitution konstateras att de prostituerade männens ålder generellt kan sägas vara lägre än de kvinnliga prostituerades. En undersökning från har konstaterat att säljaren där är och att han har gjort sin prostitutionsdebut i åldern mellan 12 och 20 år.31 Vidare hänvisas till en del kända fall i och av "sugar-daddy"-förhållanden, dvs. där unga pojkar erhåller medel till försörjning, presenter, kläder eller resor av äldre män samt en undersökning i där fem-sex unga pojkar sålde sig för droger och dyra kläder. Utredningen föreslår inga särskilda åtgärder när det gäller barn- och ungdomsprostitution, mer än att det i den föreslagna straffbestämmelsen för könshandel, där missbruk av någons ungdom skall utgöra ett av rekvisiten för när brottet är att bedöma som grovt. Brottet könshandel föreslås vidare omfatta såväl köpare som säljare. "Att barn utnyttjas i pornografiska föreställningar och i pornografiskt material" Barnpornografibrott är ett brott som regleras i 16 kap. 10a § BrB. "Den som skildrar barn i pornografisk bild med uppsåt att bilden sprids eller som sprider sådan bild av barn döms, om gärningen inte med hänsyn till omständigheterna är försvarlig, för barnporno- grafibrott till böter eller fängelse i högst ." Regeringen tillsatte en parlamentarisk kommitté med uppdrag att se över reglerna för hantering av barnpornografiskt material. Utredningens uppdrag var att utreda på vilket sätt och med vilka medel barnpornografi bäst kan bekämpas. Den har haft att 31 Pro-sentrets gutteprojekt: Rapport fra prosjekt, kommun 1993 Barn i behov av särskilt skydd undersöka på vilka områden det krävs insatser för att på ett effektivt sätt förebygga att det produceras och distribueras barnpornografiskt material. Med en sådan undersökning som utgångspunkt skulle kommittén närmare överväga vilka ändringar i lagstiftningen och vilka andra åtgärder som kan anses motiverade för att förhindra förekomst och spridning av barnpornografiskt material. Frågor om kriminalisering av innehav och annan befattning med barnpornografi skulle övervägas särskilt. Kommittén hade även att behandla frågan om en åldersgräns kan tas in i bestämmelsen om barnpornografibrott. Kommittén har lagt fram betänkandet "Barnpornogra- fifrågan – innehavskriminalisering m.m." (SOU 1997:29). I betänkandet föreslås att all befattning med barnpornografi skall kriminaliseras. Detta föreslås ske genom en ändring i 16 kap. 10 a §. Vidare föreslås förbud mot införsel och utförsel av barnpornografi. En särskild straffskala föreslås för grova brott. Även oaktsamma handlingar föreslås bestraffas, om de utförs i yrkesmässig verksamhet. En särskild preskriptionsregel föreslås för brottet sexuellt ofredande på samma sätt som gäller för andra sexualbrott mot barn. Barnpornografi skall vidare kunna förverkas närhelst det anträffas, och inte som enbart om det har anträffats vid förundersökning. Slutligen föreslås också en uttrycklig åldersgräns för vad som är att anse som barnpornografi. Enligt kommitténs majoritet, skall den lagtekniska lösning som har valts utgöra ett fullgott skydd för barn samt ett verksamt medel för polis och åklagare. Åtgärder mot "sex-turism" Sexuellt utnyttjande av barn förekommer i stor omfattning och på kommersiell basis i många länder. Sexturister och pedofiler reser från vårt land och från andra länder, framförallt till länder i , men även numera till våra grannländer på andra sidan , i syfte att sexuellt utnyttja barn. Det finns pedofilorganisationer över hela världen, som hävdar "barnens rätt till sexuell samvaro med vuxna och jämnåriga vänner". Antalet pedofiler kan enligt beräknas till cirka 500 000 i hela världen.