sou · GLB3116d3 · 1998-01-01 00:00:00 — 7 Barnets rätt till liv och utveckling Konventionsstaterna erkänner att varje barn har en inneboende rätt till livet. Konventionsstaterna skall till det yttersta av sin förmåga säkerställa barnets överlevnad och utveckling. Artikel 6 är en av grundläggande principer och skall därmed appliceras på alla sakartiklar. Det innebär att i tolk- ningen och förverkligandet av andra artiklar, t.ex. rätten till ut- bildning, hälso- och sjukvård, kultur och fritid samt till konventionens särskilda skyddsartiklar skall barnets rätt till liv och utveckling vara vägledande. I alla beslut som rör barn skall frågan ställas: Gynnar beslutet barnets utveckling eller hindras barnet i sin utveckling? Liksom de andra grundläggande principerna skall artikel 6 speglas i lagstiftningen. har vid ett flertal tillfällen betonat vikten av att alla konventionens grundläggande principer, artiklarna 2, 3, 6 och 12, återfinns i den nationella lagstiftningen. Den grundläggande rätten till liv är en allmän mänsklig rättig- hetsprincip som återfinns deklaration om mänskliga rättigheter och i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. för mänskliga rättigheter har i en av sina allmänna kommentarer (General ) betonat att "den inneboende rätten till liv" inte enbart får tolkas restriktivt, dvs. förbud mot dödsstraff är inte tillräckligt för att uppfylla stadgandet om rätten till liv. Det krävs också positiva åtgärder för att skydda liv och förhindra att människor dör i t.ex. undernäring och epidemier. Staterna skall också vidta åtgärder för att minska spädbarnsdödlig- Barnets rätt till liv och utveckling heten och andra åtgärder som ökar livsmöjligheterna för såväl barn som vuxna.1 artikel 6 ger barnet ett grundläggande skydd mot summariska eller godtyckliga avrättningar och artikeln skall också läsas tillsammans med artikel 37 som innehåller ett totalt förbud mot dödsstraff för brott som någon begått . har vid ett flertal tillfällen tagit upp frågan om dödsstraff och betonat att det måste finnas en lagstiftning som uttryckligen förbjuder dödsstraff. Det är inte tillräckligt med be- stämmelser som enbart förbjuder verkställighet av dödstraff för personer . För att förverkliga rätten till liv enligt artikel 6 ställs också krav på aktiva, positiva åtgärder. har betonat kopplingen mellan artikel 6 och artikel 24 som bl.a. kräver åtgärder för att minska spädbarns- och barnadödligheten, mödra- hälsovård, bekämpning av sjukdom och undernäring, tillhanda- hållandet av näringsrik mat, rent dricksvatten och att alla barn får nödvändig hälso- och sjukvård. Kommittén har också betonat kopplingen mellan artikel 6 och 38 som handlar om barn i väpnade konflikter. Väpnade konflikter är ett ökande hot mot barns och ungdomars liv och kommittén har särskilt framhållit vikten av att staterna vidtar alla tänkbara åtgärder för att skydda barn och ungdomar. Vidare har fokuserat på försvinnanden av barn som förekommer i vissa länder liksom barnamord och våld mot barn. I granskning av ländernas första rapporter uttryckte kommittén stor oro för att antalet självmord bland barn var högt och ökade i vissa länder. I de kommenterande slutsatserna till bl.a. , , , , och första rapporter gav kommittén uttryck för en sådan oro. I t.ex. kommentarerna till och rapporter skriver kommittén att den är oroad över den höga självmordsfrekvensen bland unga. 1 Human Rights Committee Gen Com 6, 1982, HRI/GEN/1/Rev.2 Barnets rätt till liv och utveckling har i sin granskning ofta ställt artikel 6 i relation till artikel 2 om icke-diskriminering. Kommittén har i detta sammanhang granskat huruvida det förekommer skillnader mellan olika grupper i landet. Till exempel kritiserades för att antalet självmord bland barn och ungdomar var proportionellt sett högre bland indianer jämfört med den totala populationen barn och kommittén föreslår satsning på forskning om orsakerna. Kommittén har vidare uttryckt oro för att antalet självmord, enligt en rapport från , är högre bland pojkar än bland flickor i många länder.2 Kommittén betonar vikten av att länderna har tillförlitlig registrering och rapportering rörande dödsfall bland barn samt dödsorsaker. I sina riktlinjer för de periodiska rapporterna begär kommittén särskilt information om antalet barn som begår självmord och vilka förebyggande insatser som vidtas för att förhindra självmord bland barn. Flera länder reserverade sig i anslutning till artikel 6 därför att de ansåg att artikelns stadgande stred mot den nationella abortlag- stiftningen. har konsekvent föreslagit att länderna skall dra tillbaka sina reservationer eftersom artikel 6 inte tar ställning för eller emot abort. Artikel 6 punkt 2 är nydanande i den meningen att tydligt markerar att det inte enbart handlar om rätten att skyddas från att bli dödad utan om en rätt att överleva och utvecklas. Staten skall "...säkerställa barnets överlevnad och utveckling". Ordet överlevnad är ovanligt i konventionstexter om mänskliga rättigheter, men desto vanligare i utvecklingssammanhang. Avsikten med att använda det i var att föra in en mer dynamisk aspekt på att barnets liv måste skyddas.3 har en helhetssyn på begreppet utveckling och har vid ett flertal tillfällen betonat att barnets rätt till utveckling skall genomsyra genomförandet av hela konventionen. Artikeln handlar inte bara om barnets fysiska hälsa utan barnets hela utveckling. 2The Progress of Nations, 1996, 3Hammarberg T i Respekt för barnet. Barnets rätt till liv och utveckling handlar om att skapa en miljö för barnet som garanterar det maximala möjligheter till överlevnad och utveckling. Med utveckling avses både fysisk, psykisk, andlig, moralisk, psykologisk och social ut- veckling på ett sådant sätt att barnet förbereds för ett självständigt liv i ett fritt samhälle. Barnets rätt till utveckling konkretiseras på ett flertal ställen i konventionen, framför allt i artiklarna som behandlar rätten till hälso- och sjukvård (artikel 24), utbildning (artiklarna 28 och 29), rätten till skälig levnadsstandard (artikel 27), social trygghet (artikel 26), fritid och kultur (artikel 31). I artikel 23 betonar konventionen särskilt det handikappade barnets rätt till "största möjliga integrering i samhället och individuella utveckling, innefattande dess kulturella och andliga utveckling". i ett vidare perspektiv innebär rätten till utveckling en rätt för barnet att få sina grundläggande behov tillgodosedda. Detta innebär att barnet har rätt till omvårdnad och skydd. Barnet har också rätt till kärlek och trygghet samt ett stabilt och varaktigt förhållande till föräldrarna. Barnet har vidare rätt att få utvecklas i en miljö som tillgodoser dess behov av stimulans och att få lära sig att sätta gränser för sitt handlande. Barnet har rätt att få ta ansvar och påverka sin situation i relation till ålder och mognad samt att efterhand få frigöra sig från beroende av föräldrarna. Barnet har också rätt att få behovet av samhörighet med båda föräldrarna tillgodosett även om dessa är i konflikt med varandra. Det är i första hand föräldrarnas ansvar att se till att barnet får sina grundläggande behov tillgodosedda. Artikel 5 och 18 pekar särskilt på föräldrarnas ansvar. I artikel 5 heter det att föräldrarna skall ge lämplig vägledning och råd då barnet utövar de rättigheter som erkänns i konventionen "på ett sätt som står i överensstämmelse med den fortlöpande utvecklingen av barnets förmåga". Artikel 18 ger uttryck för "principen att båda föräldrarna har gemensamt ansvar för barnets uppfostran och utveckling". Vidare stadgas att "föräldrarna eller, i förekommande fall, vårdnadshavare har huvudansvaret för barnets uppfostran och utveckling" samt att "barnets bästa skall för dem komma i främsta rummet". Detta innebär dock inte att samhället kan undandra sig sitt ansvar. Föräldrarna skall ges "lämpligt bistånd ... då de fullgör sitt ansvar för barnets uppfostran och skall säkerställa utvecklingen av institutioner, inrättningar och tjänster för vård av barn" (artikel 18.2). Vidare stadgar artikel 27 som handlar om barnets rätt till "den levnadsstandard som krävs för barnets fysiska, psykiska, andliga, Barnets rätt till liv och utveckling moraliska och sociala utveckling" att staten skall vidta lämpliga åtgärder för att bistå föräldrar att genomföra denna rätt (artikel 27.3). Staten skall säkerställa barnets överlevnad och utveckling till det yttersta av sin förmåga. Barnets rätt på denna punkt är således beroende av statens ekonomiska resurser. har dock varit mån om att den formuleringen inte skall uppfattas som en "bakdörr" bort från ett verkligt ansvar. En regering kan inte bara hävda att pengar saknas för att skydda barns överlevnad och utveckling. Den måste kunna visa att den verkligen satsat det yttersta av den förmåga som står till buds. Den måste med andra ord visa att barnets överlevnad och utveckling prioriterats, vilket bl.a. bör kunna avläsas i budgetbeslut. Detta är således en av de artiklar i konventionen som i praktiken ställer högre krav på rika än på fattiga länder. Man kan förledas att tro att artikel 6 framför allt tar sikte på utvecklingsländerna. Men artikeln är relevant för alla länder, oavsett levnadsstandard. Den erkänner inte bara barnets inneboende rätt till livet utan ger barnet en rätt att överleva och utvecklas. Det står också klart att artikeln inte bara handlar om fysisk överlevnad eller fysisk hälsa och utveckling. Rätten till utveckling inbegriper den mentala, emotionella, andliga och sociala utvecklingen. Begreppet utveckling konkretiseras i en rad sakartiklar och vi har i anslutning till behandlingen av dessa särskilt beaktat barnets rätt till utveckling. Skolan belyses i ett utvecklingsperspektiv liksom barnomsorgen samt hälso- och sjukvården. Utvecklingsperspektivet behandlas också bl.a. i avsnitten om barnarbete och barnets rätt till särskilt skydd. Den betoning som görs på begreppet utveckling får dock inte förstås som att barnets livsvärden endast består i utveck- lingen mot att bli vuxen. betonar barn- domens egenvärde. Barndomen är inte bara en träningsperiod inför det vuxna livet utan barn- och ungdomstiden har ett egenvärde, vilket vi också betonar i avsnittet om barnets rätt till lek, fritid och kultur. Barnets rätt till liv och utveckling I den svenska grundlagen finns ett förbud mot dödsstraff. Men förbud mot dödsstraff är, som nämnts, inte tillräckligt för att för- verkliga barnets rätt till liv. Konventionen kräver aktiva åtgärder som förhindrar att barn förolyckas eller drabbas av sjukdomar. I avsnittet om barnets rätt till hälsa behandlas särskilt denna aspekt. Spädbarnsdödligheten i är den lägsta i världen. Likaså ligger olycksfallsdödligheten bland barn på sin lägsta nivå . Den förebyggande barnhälsovårdens vaccinationsprogram och regelbundna hälsokontroller har vidare bidragit till att många sjukdomar nästan helt har utrotats i . Svenska barn har generellt sett god hälsa, även om det finns vissa oroande tendenser, se vidare avsnitt 13, Barnets rätt till hälso- och sjukvård. Våra grannländer kritiserades av kommittén för att antalet barn som begår självmord var anmärkningsvärt högt. Om den första svenska rapporten hade innehållit uppgifter om antalet barn och ungdomar som begått självmord hade sannolikt också kritiserats på den punkten, eftersom svenska uppgifter över antalet självmord bland barn ligger på ungefär samma nivå. Av den norska rapporten framgår att 27 pojkar mellan begick självmord . begick 27 pojkar och 13 flickor självmord i . De senaste siffrorna visar att 30 pojkar och 10 flickor begick självmord. Det skall dock tilläggas att jämförelser av självmordsfrekvens mellan olika länder generellt sett kan vara vansklig, beroende på olikheter i statistiken. I har arbetet för att förebygga självmord bland både barn och vuxna intensifierats . inrättades prevention, som är statens och landstings centrala expertenhet inom självmordforskning och prevention. Centret har både ett nationellt och ett regionalt ansvar för att arbeta med kunskapsinsamling och kunskapsförmedling samt för att initiera och bedriva forsknings- och utvecklingsprojekt som främjar självmordsförebyggande åtgärder. Det övergripande målet för verksamheten är att medverka till att antalet självmord och självmordsförsök minskar. Centrets verksamhet kan delas in i fyra huvudområden: Forskning och metodutveckling, epidemiologisk bevakning, information och undervisning. Undervisning anordnas bl.a. för hälso- och sjukvårdspersonal – särskilt personer verksamma inom den psykiatriska vården och allmänläkare – för personal inom , skolan, polisen etc. En av samhällets mest grundläggande skyldigheter är att till- försäkra varje barn en sådan uppväxt och miljö så att barnet vill leva. Att överhuvudtaget något barn i upplever en sådan förtvivlan Barnets rätt till liv och utveckling att det tar sitt liv ser vi som ytterst allvarligt. Statistiken över självmord bland barn är sannolikt bara toppen av ett . Undersökningar bland gymnasister visar att flera umgåtts med tanken på att ta sitt liv.4 Man kan bara spekulera över orsaken till vilka brister i barns och ungdomars liv som kan utlösa en så desperat handling som att ta sitt eget liv. Sannolikt handlar det inte om ekonomisk eller social välfärd när barn i begår självmord, utan orsakerna är snarare emotionella, mentala och andliga brister. Självmord kan bara före- byggas. De flesta självmord inträffar inte plötsligt utan har en lång "förhistoria". Självmordsprocessen kan försiggå . Den inleds med självmordstankar vilka ibland blir allvarliga och leder till självmordsförsök. Den långdragna processen gör att det är möjligt att finna åtgärder för att bryta den. Vi vill framhålla betydelsen av att den kunskap som finns på detta område omsätts till aktiva förebyggande insatser. En annan viktig aspekt av barnets rätt till liv, som vi vill framhålla, är barnets rätt att födas frisk. Här spelar den förebyggande mödrahälsovården en nyckelroll. En stor del av verksamheten i mödrahälsovården tar sikte på att identifiera förhållanden som innebär en ökad risk för komplikationer för mor eller barn. Sådana riskfaktorer kan vara av många olika slag. Det kan handla om förhållanden hos kvinnan som kan medföra risker för barnet, t.ex. för låg eller för hög ålder hos kvinnan, kortvuxenhet (som kan innebära en risk för alltför låg födelsevikt hos barnet) eller sjukdomar. Andra riskfaktorer är om kvinnan missbrukar alkohol eller narkotika. Man har beräknat att det i föddes mellan 100 och 150 barn med FAS (Fetal Alcohol Syndrom). Dessutom tillkom ca 300-400 barn med mindre skador på grund av moderns alkoholmissbruk. Säkra uppgifter från senare år saknas, men en enkät talade för en minskning. Minst ett hundratal barn vars mor missbrukar narkotika föds . Även rökning under graviditeten medför allvarliga hälsorisker för det blivande barnet med bl.a. för tidig födsel, låg födelsevikt och spädbarnsdöd. dör mellan 50 och 60 barn i i samband med förlossning på grund av moderns rökning under graviditeten.5 Ett omfattande arbete för att förebygga sådana skador görs inom ramen för den förebyggande mödrahälsovården. Vi vill betona vikten Fakta om Barn och Ungdomar i . Barnets rätt till liv och utveckling av ett sådant arbete utifrån artikel 6, som innefattar en rätt för barnet att födas frisk. 8 Barnets rätt att komma till tals Konventionsstaterna skall tillförsäkra det barn som är i stånd att bilda egna åsikter rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet, varvid barnets åsikter skall tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. För detta ändamål skall barnet särskilt beredas möjlighet att höras, antingen direkt eller genom företrädare eller ett lämpligt organ och på ett sätt som är förenligt med den nationella lagstift- ningens procedurregler, i alla domstols- och administrativa för- faranden som rör barnet. Rätten att fritt uttrycka sina åsikter och att bli hörd är en av Barn- konventionens grundläggande principer. Därmed har artikelns innehåll betydelse för tolkningen av andra sakartiklar och för förverkligandet av konventionen som helhet. Enligt bl.a. den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter har alla människor rätt att fritt uttrycka sina åsikter. Denna rättighet har dock i något internationellt dokument särskilt kopplats till barn. Inte någon av de tidigare deklarationerna om barnets rättigheter eller 1959 innehåller en rätt för barnet att fritt uttrycka sina åsikter. Att barnet skall ha rätt att delta i alla frågor som berör det är inte heller någon okontroversiell fråga. Under diskussionerna i arbets- gruppen som utarbetade uttryckte flera delegater farhågor om att barnets rätt i detta avseende kunde inkräkta på de rättigheter som tillkommer föräldrar. Några länder ratificerade kon- ventionen med reservation för artikel 12, något som har bekymrat FN- Barnets rätt att komma till tals kommittén som konsekvent har uppmanat länderna att dra tillbaka sina reservationer i den delen. Rätten att bilda en åsikt och uttrycka denna är en absolut rättighet, och har vid ett flertal tillfällen betonat att förverkligandet av konventionens grundläggande principer, bl.a. artikel 12, är absolut och "inte beroende av ekonomiska resurser". Artikel 12 är uppdelad i två punkter. I första punkten föreskrivs att barn har rätt att fritt uttrycka sina åsikter i alla frågor som berör dem. Enligt den andra punkten skall barnet beredas möjlighet att höras, att komma till tals i alla frågor som berör barnet på ett mer personligt plan. Innebörden i artikel 12 tillsammans med artikel 13 är att barnet skall ses som en samhällsmedborgare, en individ med rätt att själv uttrycka sina åsikter. har om och om igen betonat vikten av att barnet i lagstiftning, i praxis och i administrativa förfaranden skall ses som ett subjekt, en individ med rättigheter. I flera fall har rekommenderat länderna att vidta konkreta åtgärder för att tillförsäkra barnet rätten att fritt uttrycka sina åsikter. Barnets rätt att komma till tals betonas särskilt i vissa andra artiklar. I till exempel artikel 9, som handlar om de fall då ett barn skiljs från sina föräldrar, heter det i punkt 2 att "alla berörda parter (skall) beredas möjlighet att delta i förfarandet och att lägga fram sina synpunkter". I artikel 21, som handlar om adoption, står det att de personer som berörs skall ha "givit sitt fulla samtycke till adoptionen". Också i artikel 40, som reglerar förfarandet när ett barn misstänks, åtalas eller har befunnits skyldig att ha begått brott, ges också barnet en aktiv roll. "... i stånd att bilda egna åsikter..." Artikeln sätter ingen nedre åldersgräns för när barnet har rätt att delta och fritt uttrycka sina åsikter. Rätten skall tillförsäkras det barn som "är i stånd att bilda egna åsikter" även om barnet ännu inte har uppnått den mognad att det kan kommunicera sina åsikter. har betonat att även mycket små barn har åsikter och det ansvar som läggs på myndigheterna är att utveckla metoder för att också dessa barn hörs. Artikel 12 föreskriver inte bara att barnet skall ha rätt att uttrycka sina åsikter utan också att dessa skall tillmätas betydelse. Barnets rätt att komma till tals Barnets åsikter skall tillmätas betydelse i förhållande till ålder och mognad. Rätten att bilda åsikter, att uttrycka dessa och bli hörd tillfaller alla barn utan diskriminering. Ett barns språk eller funktionshinder får inte hindra barnet att få sin rätt erkänd. Ett tungt ansvar faller på staten att genom stöd, utbildning eller andra åtgärder se till att varje barn i realiteten har möjlighet att göra sin röst hörd. har i åtskilliga kommentarer betonat icke-diskrimineringsprincipen i förhållande till artikel 12. Kommittén har därvid bl.a. uttalat att ingen diskriminering får ske på grund av: I allmänhet uppmuntras pojkar mer än flickor att uttrycka sig. Kommittén har framhållit att flickor kan behöva stöd. Barn med funktionshinder som inte kan uttrycka sig verbalt skall bli hörda på något annat sätt, exempelvis genom olika medier, tekniska hjälpmedel eller genom konstnärligt skapande. –Språk och etnicitet. Alla barn har rätt att bli hörda oavsett vilket språk de talar. I artikel 40.2 (vi) föreskrivs uttryckligen att ett barn som misstänks, åtalas eller har befunnits skyldig att ha begått brott skall ha rätt att utan kostnad få hjälp av tolk, om barnet inte kan förstå eller tala det språk som används, se avsnitt 14.5.9. Artikel 12 skall också ses i relation till artikel 30 som föreskriver att barn som tillhör språkliga minoriteter eller som tillhör en urbefolkning inte får förvägras rätten att använda sitt eget språk. Det innebär, framhåller , att invandrarbarn skall ha tillgång till tolk om det behövs. Genom den negativa formulering som finns i artikel 30 (inte får förvägras rätten att använda sitt eget språk) stadgar konventionen ingen skyldighet för staten att tillhandahålla t.ex. utbildning på barnets eget språk. –Barn i behov av särskilt stöd. Barn som av olika anledningar har problem med att uttrycka sig skriftligt eller muntligt har rätt att få hjälp att utveckla sina möjligheter.1 1 Hodgkins R, P, 1997 Barnets rätt att komma till tals Rätten att fritt uttrycka sina åsikter Det finns en nära koppling mellan artikel 12 och 13 som stadgar att "barnet skall ha rätt till yttrandefrihet". Det faktum att båda dessa artiklar finns i konventionen och står oberoende i förhållande till varandra skall tolkas så att artikel 13 reglerar yttrandefrihet i mer generell mening medan artikel 12 ger barnet rätt att delta (12.1) och komma till tals (12.2) i alla frågor som rör barnet.2 Ytterligare en skillnad mellan de båda artiklarna är att artikel 13 innehåller en rätt att uttrycka sina åsikter medan artikel 12 stadgar att barnets åsikter också skall "tillmätas betydelse". Artikel 12 föreskriver en rätt för barnet att uttrycka sina åsikter, inte en skyldighet. Däremot åläggs staten en skyldighet att involvera barn i alla frågor som rör dem. Det innebär att beslutsprocesser på olika nivåer i samhället, både vad gäller större samhällsfrågor och avgöranden som berör enskilda barn, måste utformas så att de ger barnet en möjlighet att komma till tals. En förutsättning för att kunna delta och uttrycka sina åsikter är att barnet får tillräcklig och relevant information. Rätten till information föreskrivs i artikel 13 som i yttrandefriheten innefattar en frihet att "söka, motta och sprida information och tankar av alla slag. I detta sammanhang skall artikel 12 också ses i relation till artikel 17 som handlar om massmedia. har upprepade gånger betonat massmedias viktiga roll för att barn skall få tillgång till information. Dessutom har kommittén framhållit att barn inte bara skall vara konsumenter av mediainformation utan också själva kunna delta och förmedla sina synpunkter via media. "... i alla frågor som rör barnet ..." I det ursprungliga förslaget till konventionstext fanns en lista på områden inom vilka barnet skulle ges rätt att komma till tals, bl.a. i frågor som rörde val av yrke, utbildning, medicinsk behandling, rekreation och vårdnadsfrågor. Men denna lista togs bort därför att man i arbetsgruppen ansåg att den utgjorde en begränsning i barnets yttrandefrihet och slutligen enades man om att barnet skall ha rätt att uttrycka sina åsikter "i alla frågor som rör barnet". 2 Pais M, 1997 Barnets rätt att komma till tals Någon annan begränsning än att frågan skall beröra barnet finns således inte. I praktiken innebär det att det knappast finns någon begränsning över huvud taget. har framhållit vissa områden som särskilt viktiga för barn att få delta i beslutsfattandet. Barn måste t.ex. få möjlighet att delta i samhällsplanering, beslut som fattas på lokal nivå inom kommunerna, beslut och planering av skolan samt inom arbetslivet. "...beredas möjlighet att höras ..." I artikel 12.2 stadgas att barnet skall beredas möjlighet att höras i alla domstols- och administrativa förfaranden som berör barnet.