sou · GLB3116d5 · 1998-01-01 00:00:00 — – – – ... en lag, som är avsedd att utgöra ett skydd för barn och ungdomar, aldrig får bygga på förutsättningen att den unge skall ha varit utsatt för en redan konstaterad skada för att lagen skall vara tillämplig.8 I uttrycket påtaglig risk för skada ligger att det inte kan vara fråga om någon ringa risk för skada. Övergående eller mindre betydande risk för skada är inte tillräckligt för ett ingripande enligt lagen. Det skall gå att konstatera att risken för skada har en sådan inverkan på barnets hälsa eller utveckling att barnet har ett tydligt vårdbehov. Konkreta omständigheter måste alltså föreligga som talar för en risk för skada. Uttrycket hälsa eller utveckling ... kan vara fråga om att den unge på grund av brister i hemmiljön riskerar att få sin fysiska hälsa skadad. Men begreppet inrymmer även psykiska lidanden som barnet kan utsättas för genom föräldrarnas beteende, t.ex. genom ständigt återkommande uppträden i hemmet till följd av missbruk av alkohol eller narkotika eller på grund av föräldrarnas psykiska särart eller psykiska tillstånd. Också den unges utveckling i socialt hänseende kan skadas genom brister i hemmiljön. – – – Lagen omfattar till att börja med alla situationer när ett barn utsätts för misshandel i hemmet. Med misshandel menas både fysisk och psykisk misshandel. Redan en ringa grad av misshandel kan utgöra en påtaglig risk för den unges hälsa eller utveckling, om det inte är fråga om en enstaka överilad handling. Om misshandeln är av allvarligare slag, bör den unge regelmässigt beredas vård utanför det egna hemmet, i varje fall för . Naturligtvis måste en bedömning ske från fall till fall men det torde, åtminstone i fråga om yngre barn, i de flesta fall vara oundvikligt att barnet skiljs från hemmet. – Med psykisk misshandel menas exempelvis att den unge utsätts för psykiskt lidande genom systematiska kränkningar, nedvärdering eller terrorisering. – – – Med begreppet otillbörligt utnyttjande avses i första hand att någon av föräldrarna utnyttjar barnet sexuellt. Men det kan också vara fråga om att barnet utnyttjas av en förälder eller med föräldrarnas goda minne i pornografiskt syfte. 1989/90:28 s. 57, 58, 59 och 61 Barn i behov av särskilt skydd vidare utnyttjas otillbörligt på så sätt att det tvingas utföra ett alltför ansträngande kroppsarbete eller att en förälder lägger på barnet så stort självständigt ansvar för förälder eller syskon att det medför en påtaglig risk för skada på barnets hälsa eller utveckling. – – – Under uttrycket brister i omsorgen faller situationer då barnet utsätts för vanvård. Det kan vara fråga om att barnet allvarligt misskötts i fråga om hygien, kläder eller mat. En annan situation som faller under begreppet brister i omsorgen är att föräldrarna utsätter barnets hälsa för en påtaglig risk att skadas genom att inte se till att barnet får lämplig sjukvård. – – – Brister i omsorgen föreligger också om barnets behov av känslomässig trygghet och stimulans eftersätts t.ex. på grund av missbruk eller psykiska störningar hos föräldrarna. Det kan också vara djupgående konflikter mellan föräldrarna, där barnet får sitta emellan på ett sådant sätt att dess hälsa eller utveckling riskerar att skadas. Även fall där föräldrarna placerar barnet i en miljö som innebär en påtaglig risk för att dess hälsa eller utveckling skadas omfattas. Begreppet brister i omsorgen täcker också situationer då föräldrarna överlåter ansvaret för barnet på andra personer som inte kan tillförsäkra barnet en trygg uppväxtmiljö. – – – Det bör understrykas att problem hos föräldrarna i sig inte skall föranleda ett omhändertagande för samhällsvård. Det väsentliga är de följder som dessa problem för med sig för barnet. – Med uttrycket något annat förhållande i hemmet avses bl.a. fall då missförhållanden i hemmet inte i första hand beror på vårdnadshavaren själv utan på t.ex. en sambo till denne. Det kan vidare vara fråga om förhållanden där en förälder inte alls knyter an till sitt barn eller där föräldern lever i sjuklig symbios med barnet. – Med hemmet menas både föräldrahemmet och annat hem där den unge stadigvarande vistas. – – – Begreppet hemmet har också en abstrakt betydelse. Det kan sålunda avse inte bara bostaden utan alla de situationer då barnet direkt eller indirekt står under vårdnadshavarens eller annan fostrares inflytande.9 Praxisgenomgång av LVU-domar – Regeringsrättens praxis Regeringsrätten har meddelat ett antal domar, där förutsättningarna för vård enligt LVU har prövats och bedömts. Att det kom så många avgöranden är intressant i sig, eftersom Regeringsrätten är prejudikatinstans och följaktligen bara prövar mål som har intresse för rättsutvecklingen. 1989/90:28 s. Barn i behov av särskilt skydd frågan om vad som utgör påtaglig risk för att den unges hälsa eller utveckling skadas. Först redovisas dock en dom . RÅ 1992 ref 6 handlade om en liten flicka , som bodde tillsammans med sin mor. Föräldrarna hade gemensam vårdnad, men fadern hade inga möjligheter att handha den faktiska vården. Det gjordes gällande att modern brast i omvårdnaden av flickan bl.a. vad gäller hygien, klädvanor, mathållning och sängtider. Flera personer i flickans omgivning, bl.a. hennes mormor, hennes far, dagmamman, , chefen för barnomsorgen och flera handläggande socialsek- reterare hade uttryckt en stark oro för att flickans behov av omvård- nad och skydd inte kunde tillgodoses av modern. Flickan hade visat tecken på att hon utsatts för skada, vilket tog sig uttryck i form av distanslöshet och överdrivet kontaktsökande. Det gjordes också gällande att modern var aggressiv till sin läggning och ofta kom i konflikt med personer i sin omgivning. Förhållandet till flickans far präglades av spänningar som utlöst aggresiva och dramatiska handlingar från moderns sida. Hon prioriterade sina egna önskemål och behov och lät flickans behov av omvårdnad och trygghet komma i andra hand. I kammarrätten hördes ett flertal personer, som uttalade sig om att de inte sett några tecken på brister i den fysiska omvårdnaden av barnet, utan tvärtom lagt märke till att modern haft god hand om sin dotter. Kammarätten anförde att dessa personer huvudsakligen hade träffat flickan och hennes mor endast vid något eller några enstaka tillfällen, varför vittnesmålen inte kunde tillmätas någon avgörande betydelse. Regeringsrätten, som avgjorde målet på handlingarna, lade till grund för sin bedömning dels att det inte fanns några uppgifter om fysiska skador, dels att det förelåg olika uppgifter om moderns omvårdnad av flickan och om riskerna för flickans hälsa och utveckling. Även beträffande förekomsten av brister i den fysiska omsorgen förelåg, enligt Regeringsrätten olika uppgifter. Regeringsrätten menade att för att brister i omsorgen skall leda till att barn bereds vård enligt LVU får krävas att det är fråga om att barnet missköts så allvarligt i fråga om hygien, kläder eller mat att det har utsatts för vanvård. De av socialnämnden påtalade bristerna ansågs inte vara av den karaktären. Tillräckliga skäl för att bereda flickan vård enligt LVU förelåg därför inte. RÅ 1995 ref 64 handlar om en ensamstående kvinna med två små barn, , som på grund av att hon har ett visst handikapp, en hjärnskada, erhåller omfattande stöd och hjälp från från socialtjän- stens sida, dels i hemmet och dels genom en kontaktfamilj. Regeringsrätten inhämtade yttrande från , som i sin tur inhämtade ett yttrande från leg. psykolog och terapeut I, medlem Barn i behov av särskilt skydd av vetenskapliga råd. I, som av rätten var kallad som sakkunnig till den muntliga förhandlingen, anförde att för barn med en situation som de aktuella barnen levde under finns en stor risk att de kommer till skada även om de inte nu visar särskilda tecken på skada. ansåg med hänvisning till I:s utlåtande och de barnpsykiatriska utlåtanden i övrigt som förelåg i ärendet, att barnens behov inte kunde tillgodoses i hemmet med det nuvarande arrangemanget. De personalresurser som krävs motverkar syftet med insatsen då barnen inte ges möjlighet att knyta an till endast en vuxen. Regeringsrätten gjorde följande bedömning: Den form för hjälp och stöd med vården av barnen som S fått kan således inte ha medfört någon skada på barnen. Såväl I som i tidigare instanserna överläkare och leg. psykolog , har emellertid framhållit risker med det nuvarande arrangemanget med de omfattande stödinsatserna i hemmet. Den risk som enligt I:s mening föreligger ... är inte baserad på en direktupplevd inblick i S och hennes barns hemförhållanden utan är främst en på allmänna erfarenhetssatser grundad bedömning om en framtida risk för skada på barnens hälsa och utveckling. För att en risk i nuvarande sammanhang skall bedömas vara påtaglig får det inte röra sig om någon oklar eller avlägsen risk. Det måste finnas konkreta skaderisker och det skall kunna konstateras att riskfaktorerna har sådan allvarlig inverkan på barnets hälsa och utveckling att barnet har ett tydligt vårdbehov. Den bevisning som nämnden åberopat kan inte anses klart utvisa att det nu föreligger en påtaglig risk för att barnen skall skadas på grund av sina hemförhållanden. Den kan inte heller anses ha visat att det föreligger en sådan risk för att skador senare skall uppkomma hos barnen. Regeringsrätten fann att vad nämnden åberopat och vad som i övrgit förekommit inte utvisar att det föreligger sådana brister i omsorgen om barnen som medför påtaglig risk för att deras hälsa eller utveckling skadas. – Regeringsrätten var inte enig. Två regeringsråd var skiljaktiga och uttalade att det får anses ligga i sakens natur att visshet inte råder om skadornas omfattning och den tidpunkt de kan väntas inträda och att detta förhållande inte utgör skäl mot ingripande. I tre domar som gavs gällde frågan om brister i omsorgen var sådana att det förelåg en påtaglig risk för att barnets hälsa eller utveckling skulle skadas. Mål 5552-1994 avsåg en femårig flicka, vars mor led av en allvarlig psykisk störning i form av paranoid schizofreni med av- saknad av sjukdomsinsikt och vanföreställningar. Modern hade bl.a. varit föremål för tvångsvård enligt LPT. Det anfördes att modern hade brustit i omsorgen vad gäller mathållning, behandling av dotterns Barn i behov av särskilt skydd tänder och ordningen i bostaden. Vidare att flickans dygnsrytm hade förskjutits och att hon hade lämnats ensam. Barnet uppvisade inga skador utan frågan i målet var risken för hennes hälsa och utveckling. Psykiatrisk och barnpsykiatrisk expertis åberopades och hördes vid den muntliga förhandlingen i Regeringsrätten. Den barnspykiatriska expertisen framhöll att barn som lever ensamma med en psykiskt sjuk förälder löper stor risk för psykisk ohälsa och att utveckla psykos. Detta speciellt om föräldern saknar sjukdomsinsikt. Flickans offentliga biträde ansåg med hänsyn till den påtagliga, om än avlägsna risk som förelåg, att kammarrättens dom skulle fastställas. Regeringsrätten anförde att handlingarna i målet utvisade att modern lider av en psykisk störning av allvarlig art och att denna omständighet uppenbarligen innebar en risk för flickan om hon skulle växa upp ensam med modern. Till grund för sin bedömning lade rätten följande. Barnet har inte skadats på grund av bristande omsorg från moderns sida. Vid en bedömning av om det föreligger en påtaglig risk för skada får särskilt vägas in de uttalanden som gjorts av barnpsykiatriska experter. Därvid har framhållits den allmänt större risk för skada som finns för barn till föräldrar med psykiska störningar och sjukdomar. För att en risk i nu förevarande sammanhang skall bedömas som påtaglig bör det krävas att det inte är fråga om enbart en ringa risk, det måste finnas konkreta skaderisker. Av de barnpsykiatriska uttalandena framgår dock att betydande osäkerhet föreligger beträffande såväl sannolikheten för skador hos barnet som eventuella skador kan väntas uppkomma. För den händelse skador skulle uppstå går det inte heller att säga något bestämt om hur allvarliga de kommer att bli. Regeringsrätten konstaterade att sådana brister i omsorgen om barnet som medför en påtaglig risk för att hennes hälsa eller utveckling skall skadas inte hade visats föreligga. Förutsättningar saknades därför för vård enligt LVU. Mål 5164-1994 avsåg två barn, ett och . Föräldrarnas bristande förmåga avsåg deras oförmåga att uppmärksamma och tillgodose barnens behov av stimulans och känslomässig kontakt. Familjen hade varit föremål för ett flertal stödåtgärder på frivillig väg efter anmälningar från läkare och annan personal inom barnhäl- sovården. Föräldrarna hade vidare haft problem i äktenskapet. De stödåtgärder som satts in hade avbrutits av föräldrarna. Barnen var för förhandlingen i såväl kammarrätten som i Regeringsrätten placerade på ett utredningshem. Barnpsykiatriskt utlåtande förelåg, vari uttalade att båda barnen företedde skador som tydde på att det hade funnits brister i samspelet och den nära kon- Barn i behov av särskilt skydd Kammarrätten konstaterade i sin dom att "utredningen inte bara utvisar att det föreligger påtaglig risk för att barnens hälsa och utveckling skadas utan även att skador redan uppkommit. Utred- ningen ger inte stöd för antagandet att skadorna beror på annat än föräldrarnas bristande förmåga att tillgodose barnens behov av stimulans och känslomässig kontakt". Regeringsrätten konstaterade att utredningen visade att det förelåg svårigheter för föräldrarna att själva klara olika uppgifter som följde med vården av barnen. De behövde hjälp och stöd med rent praktiska uppgifter i samband med barnens skötsel. Vidare fanns brister avseende förmågan att förstå och tillgodose barnens stimulans- och kontaktbehov. Vissa tecken tydde på hälso- och utvecklingsproblem hos barnen. Regeringsrätten anförde vidare att barnens utveckling nu beskrivs som positiv och att det inte finns något som talar för att något av barnen skulle ha beteendestörningar som ställer speciella krav på deras vård. Den förbättrade situationen innebär naturligtvis inte att bristerna i för- äldrarnas omsorgsförmåga skulle ha eliminerats. Det kan dock ifrågasättas om bristerna är så allvarliga att långtidsvård i familjehem är ofrånkomlig och om de inte skulle kunna väsentligen kompenseras genom frivilliga stödinsatser. Visserligen har föräldrarna inte oreserverat tidigare godtagit vad har förordat, utan istället fört fram egna synpunkter på ett sådant sätt att en konstruktiv diskussion försvårats. Kontakterna med socialförvaltningen har komplicerats av missförstånd som gett upphov till friktioner. Ingen av föräldrarna framstår emellertid till sin personliga läggning som markant avvikande. Föräldrarna har förklarat sig införstådda med att betydande stöd- och hjälpåtgäder behövs och är villiga att medverka och de har också uttryckt förståelse för att en återflyttning av barnen till hemmet bör föregås av en övergångsvistelse i lämplig form för i vart fall mor och barn. Med utgångspunkt i att det skall vara möjligt att träffa en hållbar överenskommelse om fortlöpande stöd och hjälp, kan det inte anses att förhållandena i hemmiljön är sådana att barnen löper påtaglig risk för att skadas till sin hälsa eller utveckling. Mål 4292-1994 handlade om beredande av vård av en ett och ett halvtårig flicka, vars föräldrar brast i omsorgen om henne. Vid tiden för ansökan om vård i länsrätten företedde flickan förseningar i sin utveckling och en hörselskada. Föräldrarnas bristande omsorgsför- måga berodde på psykisk instabilitet. Modern hade två barn av vilka det ena var placerat i familjehem på frivillig väg och det andra hos sin pappa.Vid tidpunkten för kammarrättens avgörande hade föräldrarna separerat och fadern var den som förde talan. Såväl brister i omsorgen som vårdbehov konstaterades i kammarrätten. Barn i behov av särskilt skydd Regeringsrätten konstaterade att en förändring beträffande barnets hälsa och utveckling hade skett, främst såtillvida att den tidigare noterade utvecklingsförseningen inte längre var särskilt framträdande. Kvar stod dock att flickan hade stort behov av stöd och stimulans för att den fortsatta utvecklingen inte skulle riskeras och att detta reser speciella krav på den eller dem som handhar vården av henne. Faderns möjligheter att för egen del göra insatser för barnet bedömdes ha förbättrats efter separationen från modern och hennes avstående från anspråk att vårda flickan. Utredningen utvisade dock att fadern inte hade tillräcklig förmåga att ensam eller med hjälp av kompletterade stödinsater från på ett godtagbart sätt svara för flickans behov av tillsyn och omsorg. Därför torde ingen annan lösning för att tillgodose hennes behov än fortsatt vistelse i familjehem stå till buds. Regeringsrätten uttalade vidare att möjligheten för fadern att i ett senare skede av flickans uppväxt ta väsentligt större del i vården av henne inte kunde uteslutas. Frågan gällde sedan om det samtycke till vårdplanen som lämnats i Regeringsrätten var allvarligt menat. Regeringsrätten konstaterade därvidlag att det inte hade framkommit några konkreta hållpunkter för att anta att vårdnadshavarna skall vidta sådana åtgärder som är menliga för vården av flickan. Det fanns därför inte tillräckliga skäl att anta att behövlig vård inte kunde ges med samtycke, varför kraven för vård enligt LVU inte var uppfyllda. I en dom från , mål nr 6763-1995 behandlades också frågan om det dels förelåg påtaglig risk för skada, dels om erforderligt samtycke hade lämnats. Målet avsåg två barn . Föräldrarna var skilda och det var fadern som hade det huvudsakliga ansvaret för vårdnaden om barnen. Modern var psykiskt sjuk, och vid tillfället för målets avgörande inskriven på behandlingshem. Hon medgav vård enligt LVU. hade arbetat med familjen. Fadern hade alkoholproblem, var vräkt från sin lägenhet och bodde tillbaka tillsammans med en ny fru i en av tillhandahållen krislägenhet. Barnen uppvisade allvarliga störningar i sina beteenden. vistades barnen i familjehem och bilden hade förbättrats till det bättre. Fadern anförde vid den muntliga förhandlingen i Regeringsrätten att han – för det fall rätten skulle finna att vård bör beredas i familjehem – samtyckte till vården. Regeringsrätten konstaterade att barnens uppväxttid har präglats av föräldrarnas separation och en fortgående störning i relationen mellan föräldrarna. Barnens förhållanden har uppenbarligen också i hög grad påverkats av att modern lider av psykiska besvär och att fadern av olika skäl inte deltagit i Barn i behov av särskilt skydd Detta har inneburit instabilitet i barnens liv med många separationer från föräldrarna och flyttningar till olika bostäder. Det är tydligt att dessa förhållanden i sig har bidragit till att barnen blivit ängsliga och otrygga. Denna utveckling har till stor del orsakats av bristande omsorg från föräldrarna. "Det måste mot denna bakgrund antas att barnens beteenden har sin grund i de brister i omsorgen som förekommit. Med hänsyn till vad som har upplysts om barnens beteenden är det vidare ... klart att det förelegat en påtaglig risk för att barnens hälsa eller utveckling skulle skadas". Regeringsrätten fann att den behövliga vården endast kunde åstadkommas genom att barnen placeras i familjehem. När det gäller frågan om samtycke till vården, uttalade Regeringsrätten att det förhållandet att faderns samtycke lämnats på ett sent stadium av förfarandet i sig inte kunde tas till intäkt för att det inte är allvarligt menat eller för att befara att detta skall återtas eller att han skall gripa in i vården på ett störande sätt. Däremot skall beaktas att faderns förstahandsinställning är att det inte föreligger behov av vård utanför hemmet. Vidare har barnen ett starkt behov av att känna trygghet för att fadern inte kommer att ingripa störande i vården. Utredningen i målet ger inte stöd för antagandet att det går att åstadkomma sådan trygghet så länge vårdansvaret ligger kvar hos föräldrarna. Regeringsrätten biföll således socialnämndens ansökan. Mål nr 4201-1995 handlade om två barn, en tioårig pojke och en nyfödd baby, där socialnämnden gjorde gällande att barnen hade misshandlats av sina föräldrar och att de därigenom löpte risk att skadas till sin hälsa och utveckling. Bakgrunden var följande: En tio-dagars baby införs till sjukhus på grund av kräkningar. Undersökningar visar att han bl.a. har blödningar i hjärnhinnorna och hjärnan men ingen skallfraktur. Skadorna hade enligt läkaruppgift av allt att döma orsakats av någon form av yttre våld mot huvudet. Barnet återgår hem. Samma barn inkommer cirka på grund av kräkningar, gnällighet och dålig aptit. Fick då återvända hem men återkom med i stort sett samma symptom. Enligt läkare hade han bl.a. hörnfrakturer på båda skenbenen samt ej helt färska blödningar under skenbenets yttre benhinnor. Den äldre pojken uppvisade oförklarliga blåmärken. Det anfördes också att han blivit utsatt för psykisk misshandel såsom ett slagträ i en dragkamp mellan pappan och morföräldrarna. Pojkens biologiska mor var död. Han hade under hela processen visat tecken på att inte må bra. Pojken hade själv uttalat att han ville bo hos sina morföräldrar på grund av att föräldrarna slog honom. Barn i behov av särskilt skydd Regeringsrättens dom behandlar till största delen uttalanden från olika läkare rörande skadorna på det lilla barnet. Regeringsrätten konstaterar att det är klarlagt att barnets skador måste ha inträffat i hemmet. Ett betydande våld mot huvudet hade behövts för att åstadkomma skadorna vid första sjuktillfället, men att utredningen inte ger något klart besked om vad som orsakat skadorna. När det gäller det andra skadetillfället finner Regeringsrätten att det troligen rör sig om s.k. shaken baby syndrome, dvs. någon person har kraftigt skakat barnet. De förklaringar som lämnats av föräldrarna framstår som osannolika, men det kan inte uteslutas att händelser av detta slag medfört skadorna. Regeringsrätten säger vidare att skadorna orsakats av ganska stort våld. Bedömningen blir att det förhållandet att barnet har kunnat utsättas för våld utan att föräldrarna har kunnat lämna en godtagbar förklaring till det inträffade anses innebära att det förelegat brister i omsorgen om barnet som medfört påtaglig risk för hans hälsa. Det fanns alltså fog för socialnämndens ingripande. Men, fortsätter Regeringsrätten, barnet är nu gammalt. Det innebär att de omsorger han numera behöver är av annat slag än då LVU-ingripandet aktualiserades. Risksituationen har också förändrats på grund av åldersförändringen. Dessutom finns ett nytt spädbarn i familjen som föräldrarna har skött utan anmärkning. Regeringsrätten finner att det inte numera på grund av brister i omsorgen finns en påtaglig risk för att barnets hälsa eller utveckling skadas. När det gäller den äldre pojken håller Regeringsrätten med om att han har psykiska problem och att han behöver hjälp för att klara av dessa. Regeringsrätten finner emellertid inte att det genom ut- redningen visats att han inte kommer att få erforderlig hjälp genom föräldrarnas försorg. Regeringsrätten beslutade därför att upphäva kammarrättens beslut om vård. studie – domar i länsrätt och kammarrätt har inom ramen för det s.k. Barn i fokus-projektet10 gjort en undersökning av domar i LVU-mål, avseende barn där socialnämnden ansökt om vård på grund av brister i hemmiljön (2§ LVU)– Barnet i rättsprocessen, SoS rapport 1995:21. Undersökningen omfattade samtliga LVU-domar vid fyra läns- rätter och vid de fyra kammarrätterna . Länsrättsmaterialet innehåller 172 domar och kammarrättsmaterialet 238 domar. 10 Ett regeringsuppdrag i syfte att upprätta ett åtgärdspaket för att höja kompeten- sen och utveckla ett barnperspektiv i arbetet med utsatta barn Barn i behov av särskilt skydd Sammantaget biföll de fyra länsrätterna av socialnämndernas ansökningar. Av de ansökningar som inte bifölls, överklagade socialnämnderna endast i sex fall (). Av de ansökningar som bifölls, överklagade vårdnadshavaren i nästan hälften av fallen.