sou · GLB376 · 1998-01-01 00:00:00 — Och sonen klagar inte själv. Under var sonen sjuk. Jag går till läkare här, går i , överallt. Läkaren här vägrade ge remiss till röntgen. Och sonen hade hjärntumör. Han hamna- de alltid hos psykvården. Hon var svensk, den där läkaren. Sen skrev jag till och klagade. Hon fick naturligtvis veta om det, det var en kvinnlig läkare. Så jag gick dit. Hon var hemskt sårad över att jag hade klagat. Då sa jag att vartenda ord jag skrivit är sant. Så att ursäkta bara. Men hon har slutat . Jag vet inte om hon fick nån anmärkning. Men hon slutade där, har privatmottagning. F: När du gjorde den där anmälan, visste du vart du skulle ta kontakt eller hjälpte nån dig? S: Det var en sjuksköterska, en finska, som sade till mig. Hon sa skriv till . Man kan även få ersättning. Jag gjorde som hon sade, grät och skrev. Men sen gick jag Redovisning av undersökningens resultat dit till invandrarbyrån där det finns dom som översätter. Jag gick dit. De sade att redan ett ord kostar. Jag sa vad det än kostar, så behöver jag det. Hör du, han skrev den hemma. Han sa att han inte skulle ha betalt. Jag vet inte om han var svensk./// Men sedan hände inget. Men då gick jag till en domare, för det fanns en finsk domare här. Så han frågade om de hade gjort si och så med min son. Han sa att det syns tydligt [i journalen] vilket fel de gjort./// Systern hade skrivit att sonen drog sitt vänstra ben, att det såg ut som om det var förlamat. Läkaren skrev ändå efter detta att hon inte märkte nånting. Ville inte erkänna det. (finsk kvinna, ) En polsk kvinna hade klagat , mest över personal som inte ville lyssna. Hon hade varit mycket engagerad i vården av sin avlidne man. Här berättar hon o m stelbent bemötande inom : F: Var du nöjd med ? Man måste be vårdpersonalen om att de skall göra det arbete man vill. F: Hur var deras bemötande? S: De var snälla. Kan man säga. min man fick hjälp hände det bara en gång att jag hade en konflikt med ett vårdbiträde. Min man skulle duschas . Men var han dålig. Så jag bad dem komma tillbaka och duscha honom. De kom men sa att de skulle städa. Jag bad dem i stället att duscha min man. De sa Nej. Vi har kommit hit för att städa och inte för att duscha. Jag sa: Tänk! Han kan inte vänta i på att bli du- schad. Hemhjälpen sa åter nej. Då ringde jag till hennes chef och begärde att hon inte skulle skicka det där vårdbiträdet till mig mera. Jag är trött på henne. Jag hade tillräckligt med problem själv och kunde inte stå och argumentera med en hemhjälp som ville bråka och diskutera om allting. De gick med på det och därefter skickades en äldre kvinna och det blev bra till slut. Vårdbiträdet hade principer. Men man kan inte ha principer när man är sjuk. Förresten kan man inte ha Redovisning av undersökningens resultat principer i livet heller. Man måste rätta sig efter vilken situation man befinner sig i. (polsk kvinna, ) De äldre som kommit från grannländerna har lärt sig hur d e kan få sin vilja igenom, både genom att överklaga och att f å personal som de inte uppskattar förflyttad. De äldre frå n är antagligen lika missnöjda, me n väljer andra strategier. En av dem är att söka vård hos lands- män, vilket få av de polska, ryska och ungerska intervjuade ville. Förmodligen kan man tolka resor till hemlandet för att få vård som ett dolt sätt att protestera mot problem med den svenska vården. Hur mycket av problemen som beror på brister i bemötande är svårt att avgöra, men det bör ha spelat en roll när diagnoser är felställda. En iransk kvinna berätta r om hur hon gör: Vi invandrare har just p.g.a. vår kulturella bakgrund ofta andra krav på läkarna och det kan vara viktigt att man tar hänsyn till det. När det gäller personalens bemötande är det viktigt att vi blir respekterade och får den hjälp vi verkligen behöver. Egentligen är det så att som patient behöver vi den bästa möjliga behandlingen på sjukhus. Vi iranier är vana vid att få mycket mediciner. Om läkarna i inte följer samma metod, då känns det som att behandlingen inte är riktig och att läkaren har inte gjort sitt eller tagit sjukdomen på allvar. Jag tror fortfarande att rätt behandling är att få mediciner. Jag kan inte acceptera den svenska modellen som ordinerar lite medicin till patienter. Jag tror orsaken till att jag inte är botad är just detta. Jag har inte fått rätt medicin . Jag var ett tag så orolig för min hälsa att jag sökte en iransk läkare och begärde att få medicin för min oro. Jag fick bl.a. lugnande medel som jag måste ta för att kunna sova . Annars brukar jag vakna mitt och då är det mycket svårt att somna om igen. (iransk kvinna, ) Redovisning av undersökningens resultat Somliga åker tillbaka till hemlandet. Efter många års miss - lyckade behandlingar, åkte en kvinna tillbaka till . Där fann läkarna det som den svenska sjukvården missat: Till slut åkte jag till . Där sökte jag upp läkare och fick betala mycket pengar för undersökningarna. Där undersökte de mig, gav mig mediciner och sprutor. Sen kom jag tillbaka till och visade läkaren alla de röntgenbilder de tagit i och de diagnoser och allt vad jag fick där. De tyckte att det var bra, men kunde inte rekommendera de mediciner som jag fick i eftersom de inte kände till sådana och rådde mig att inte använda dem. Den svenska läkaren gav mig svenska mediciner./// Tabletterna var bra och förstod läkaren vad som var fel på mig. Men jag sade till honom att läkarna hade gjort fel förut och borde ha gett mig den medicinen för länge sedan – . Jag hade haft ont i ryggen och min rygg har blivit böjd. Han sade då att det inte är utan som jag fick kalkbrist. Jag har varit här och varit på massor av undersökningar och röntgen. Varför har de inte gett mig den rätta medicinen tidigare? är det för sent för jag är gammal. (syrisk kvinna, ) Många av de gamla var helt ointresserade av att få veta hur de kunde klaga på eller få information om de krav de kunde ställa på vården eller omsorgen. De trodde inte att klagomåle n skulle leda till resultat, och de misstänkte att det skulle ök a svenskarnas fientlighet mot invandrare. På frågan om ha n visste hur man överklagar svarar en iransk man bestört: Det vet jag inte. Det finns en hel del som jag inte kan. Jag vet inte till vilket organ jag skall vända mig. , vi är invandrare och främlingar här. Vi kan inte bara gå till myndigheter och klaga på dem som har gett oss . Vad kommer de att tycka om oss? Hur mycket kan vi egentligen begära av ? Nej, jag tror inte att jag någonsin kommer att klaga över brister i vårdsystemet. Även om mina barn bestämmer sig för att jag skall Redovisning av undersökningens resultat Då vägrar jag. Detta kommer att skapa negativa inställningar hos svenskar gentemot invandrare. Nej, vi är nöjda och glada med det vi redan har här. Vi tycker att den svenska sjukvården behandlar oss precis som den behandlar en svensk. Vi hoppas att de är nöjda med oss också. (iransk man, ) Rädsla för att stöta sig med myndigheter förekommer framför - allt hos personer som tillhört minoritetsgrupper redan i sin a hemländer. De har lärt sig från tidig ålder att inte sticka up p och inte göra väsen av sig. Detta förhå llningssätt fortsätter de med i . En armenier som kom från berättade fö r vår intervjuare om hur bra allt var i och fick sedan frågan om huruvida han skulle acceptera vad som helst. Jag accepterar inte allt. Jag måste vara nöjd med det jag får. Men när det gäller servicen i det svenska vårdsystemet är vi faktiskt mycket nöjda. Vi är nöjda med personalens bemö- tande. Vi har inte upplevt något negativt. Jag tillhörde en etnisk minoritetsgrupp i . Av erfarenhet vet jag att om man inte trampar på myndigheternas tår, får man vara i fred. Jag tror att detta gäller även . Vi är inga rebeller. Vi var det inte i heller. Vi är vanliga människor som sköter sig själva och låter andra göra sitt. Nej vi är nöjda här i . (armenisk-iransk man, ) De som kom från de närmaste grannländerna tycktes finna si g tillrätta och kunde hävda sina krav inför myndigheterna. D e som kom från var däremot obenägn a att klaga. I stället sökte de vård på annat håll. Hypotese n stämde. Äldre invandrare kommer att känna in vårdmiljöer och tillfälligt anpassa sig till vad som erbjuds under de perio- der som de vistas i en svensk vård- eller omsorgsmiljö. Sedan återgår de till sina kulturella normer. Redovisning av undersökningens resultat svårt att ens komma ihåg vad som hände och litar på att det som hände var bra. Förmågan att känna in miljöer tycks vara all män, men det är svårt att endast utifrån intervjuerna avgöra hur det har gått till . Man kan bara se resultatet när någon säger att de lärt sig leva med något som först var problematiskt. Inställningen til l kvinnlig respektive manlig personal är en fråga om såda n tillvänjning. En syrisk man berättar, när han t illfrågas om han föredrar manliga läkare: Jag har en manlig . Men sjuksköterskorna var kvinnliga. Det spelar ingen roll för mig. De behandlar mig på samma sätt oavsett. Vi lever här i och det finns inga konstig- heter för dem. (syrisk man, ) Av detta framgår att han kanske hade tyckt annorlunda om han varit i . En polsk kvinna har också lärt sig acceptera det läge hon hamnar i. Hon tillfrågades om hon har haft något problem med bemötandet. Nej, ...Om man är utlänning så måste man förvänta sig att de ibland inte förstår en. Då är det bättre att man inte bråkar och accepterar läget som det är. (Hon skrattar) ...Så är det. (polsk kvinna, ) En iransk kvinna kommenterar miljön på det sjukhus där hon vistats: Miljön är det inget fel på. Det är ju ett sjukhus och inte ett frisk hus. Det ska se lite trist ut. Men det är inget problem för mig (skrattar). Men maten kunde vara bättre. (iransk kvinna, ) Det finns en del uttalanden som tyder på att äldre människor av utländsk härkomst accepterar den svenska vårdens behand- ling, utan att de egentligen är nöjda. Sådant markeras iblan d med ett skratt. Skrattet behöver inte betyda att de finne r situationen rolig, utan kan i stället markera blyghet eller en Redovisning av undersökningens resultat känsla av att tappa ansiktet. Hur omfattande detta är, kan vara svårbedömt. Uttryckssätten är indirekta och mångtydiga. Personer från avlägsna kulturer måste känna in och anpassa sig mera än de som kommer från grann- länder. Därför måste de förra i högre grad lära sig sätt att bemästra stress (coping strategies). De riskerar även att råka ut för kulturchock i början innan de lärt sig nya coping strategies. Äldre invandrare som varit här länge kommer att ha lättare att acceptera bemötandet än de som varit här . Här finns tämligen mycket material i intervjuerna. Bland de olika strategierna finns att betrakta sig själv som en gäst som inte kan ställa krav, att betrakta behandlingars resultat som en fråga om tur eller otur, att ikläda sig den stoiska rollen av europé och att överhuvudtaget v ägra erkänna en invandrar- identitet. Det finns många strategier, och de samverkar så att människorna tonar ned sina egna högsta önskningar. En 68-årig bosnier uttryckte att han hade ändrat identitet : har aborterat mig och har adopterat mig. I samband med detta hade han iklätt sig rollen som västeuropé och ett västeuropeiskt förhållningssätt: En riktig västeuropé vill inte klaga alls. En annan strategi är att ta på sig rollen som gäst. n väntar att en gäst ska göra sig obekväm. Tvärtom ingår en hö g grad av tacksamhet i rollen, och det gäller att erkänna värden s generositet. Man vill inte heller vara alltför nyfiken p å värdlandet. En iransk kvinna undertrycker sin egen personlig- het och sitt behov av ett oberoende liv. Jag har inga större kontakter med det svenska samhället. Jag är gäst här i och jag betraktar mig också som en gäst. Allt som rör svenskarnas kultur och tradition har inte med mig att göra. Jag är en främmande människa som bor i . Jag kan inte begära eller förvänta mig något annat. Dessutom har jag ingen utbildning och jag har aldrig haft något yrke. Som hemmafru är jag van vid att vara i hemmet Redovisning av undersökningens resultat och sköta hemmet. Jag brukade inte gå ut så ofta! (iransk kvinna, ) Många av de äldre som varit i framställer sig själva som icke-invandrare. Det innebär att de nekar till att de bemöts på ett särskilt sätt, eller att de tycke r att det är komiskt när de särbehandlas. En ungersk man ta r upp hur konstigt det känns när personalen nedlåtande behand - lar honom som en inkompetent åldring. Han tillfrågades o m han någonsin fått ett särskilt bemötande för at t han är invand- rare. S: Nej. F: På inget sätt? S: Nej. Kanske det är... på, vad ska jag säga, på vårdcentra- len. De tog i litegrann. Unga 25-30-åriga tjejer. "Kom nu farbror." Då ser jag rött. Då är jag äldre invandrare. "Kom, kom, farbror." F: Är det nånting som du skulle vilja bli särbehandlad för, för att du är ungrare. S: Nej. F: Ingenting? S: Nej. (ungersk man, ) Det finns andra som uppger att de aldrig upplevt sig bli behandlade som invandrare. Två av dem är en ryska och e n finska. De svarar ungefär likadant på ett sätt som a nknyter till normalitetsprincipen, dvs. strävan eller viljan att vara lik andra i omgivningen. Den ryska kvinnan svarar så här p å frågan om hon blivit särbehandlad på grund av sin bakgrund: Nej, Jag tror inte det. Jag tror inte att sjukhuspersonalen eller de på vårdcentralen märker att jag är ryska. Jag skulle inte uppskatta om personalen särbehandlar mig. Jag känner mig som en svenska och vill bli behandlad som en svensk. (rysk kvinna, ) Redovisning av undersökningens resultat Den finska kvinnan säger: Jag har aldrig. Jag har lyckats för att jag har aldrig blivit behandlad som en finska. Jag har blivit behandlad som vilken människa som helst. (finsk kvinna, ) En forskningsgrupp har studerat coping hos äldre invandra- re som upplevt svåra trauman. Det gäller äldre armenier som bor i men som upplevde förföljelser när de bodde i . De hade upplevt fysiska skador, förlust av anhöriga, plundring, flykt och förlust av status. De olika strategier som identifierades var religionsutövning , arbetsnarkomani, förnekelse och resignation (Kalayjia n 1966). Många beskriver olika strategier som hjälper dem att hantera sin situation när de möter vå rden och omsorgen. De vill helst inte särbehandlas. En del vill bli behandlade på samma sät t som landets infödda, en del säger sig vara gäster som in te kan kräva annat än det som de får, och andra har lärt sig att det är icke-västerländskt att klaga. Dessa uppfattningar bidrar till att de äldre intervjuade inte ville ställa krav på särbehandling. Alla äldre personer upplever vård och omsorg på samma sätt. Detta inkluderar även frågor om bemötande. Således kommer de äldre invandrarnas erfarenheter att likna svenskarnas erfarenheter. Båda grupper kommer att svara och reagera på samma sätt i en enkät eller en intervjusituation. Denna hypotes kunde egentligen inte testas i intervjumateria- let eftersom svenskar inte intervjuades. Emellertid verkar enkätsvaren ge ungefär likadana värden som bruka rundersök- ningar av den svenska befolkningen när det gäller hu r tillfredsställda de svarande är med servicen. Intervjuerna tar upp en hel del negativ kritik av vården och omsorgen. Mestadels var kritiken densamma som vanligen ges i undersökningar av vård och omsorg: brist på kontinuitet, Redovisning av undersökningens resultat stelbenta organisationsformer, felbehandlingar, personal som inte lyssnar, långa väntetider, stressiga miljöer och stressa d personal, nedskärningar. Den enda specifika invandrarfrågan här är bristen på information. Ett axplock av dessa klagomål är följande: Min egen läkare, som opererade mig, var bara där efter operationen. Sen var han ledig. Jag fick problem med benet. Det svällde upp och blev missfärgat. /// Och klagade jag att jag har så väldigt ont. Jag kunde inte sova. Ingen lyssnade på mig. Sjukgymnasten tittade på benet och såg missfärgningen och svullnaden. Så hon kallade på en läkare som gick rond. Men de kunde inte göra särskilt mycket, bara linda benet. Så jag upplevde att jag var liksom bortglömd. I och med att min läkare var borta. Jag anser att om min läkare är borta så ska de andra läkarna ha ansvar, efter en så pass stor operation som den här. Så då upplevde jag det lite grann att jag var liksom bortglömd, ingen lyssnade på mig att jag hade så ont och att det syntes att det var fel på benet. ///Men det har jag inte heller nån känsla av att det var, att det orsakats av att jag är finlandsfödd utan det var bara det, att systemet var bara så att var och en bara skötte sina patienter. Och när den läkaren inte fanns där så. Då är det liksom. Och det är ju det här just att stressen att, det är inte mitt bord. (finsk kvinna, ) Hon säger klart ifrån att hon inte tror att det har att göra med det faktum att hon är finsk. En ungersk man, som har behov av täta relationer med läkare, säger så här: F: Du har skrivit eller kryssat för att du inte riktigt tycker att personalen riktigt lyssnar på dina behov? S: Nej. Det är rätt. F: Kan du ge något exempel eller? S: Jo, det är heltäckande. Den där läkaren. När jag var hos husläkaren så bad jag om och jag sa honom. "Jag är inte sjuk , men jag vill inte bli sjuk. Jag kommer till dig så att jag ska lära känna dig och du ska lära känna mig. Redovisning av undersökningens resultat vara spindeln i nätet eller koordinator. Jag har hjärtspecialist som jag går på kontroll hos, jag har urolog som jag går till kontroll. Inte för att jag är sjuk utan för att jag inte vill bli överraskad med prostatacancer som är vanlig hos gubbar. Att han ska upptäcka det . Och, allt ska stråla ihop hos husläkaren." "Jaså, jaha, jag förstår." Punkt, slut. Det, det, det hjälpte inte. När jag sökte honom igen då kom jag bara till systern. "Ja, men doktorn är inte här". "Ja men doktorn är i ". "Ja men doktorn håller kurs". "Ja men doktorn, ja men vi har en bra vikarie". Då kan man kasta husläkarsystemet i sopkorgen. F: Mmm. Så här, själva bemötandet, hur dom pratar till dig och... pratar till dig och hur dom behandlar dig så tycker du att...? S: Det är mycket individuellt. Med min hjärtspecialist är jag mycket nöjd. Han känner mig, jag känner honom. Han vet vad jag vill ha. Han håller med mig, vi gjorde schema. Och, säger, okay, vi ses om . (ungersk man, ) Många svar tar upp både sämre organisation, längre vänte - tider, brist på specialister och utebliven förbättring i samm a uttalande. De som tycker att vården har försämrats ger svar av följande art: Det var bättre . brukade de remittera till specialist när det behövdes. är det mest allmänläkare eller AT- läkare som hjälper patienterna. Jag tycker inte att det blir samma behandling och vård som gamla behöver. Resultaten är inte desamma. F: På enkäten står att du har positiva åsikter om sjukvården i . Har du annars några kritiska synpunkter på sjukvården i ? Har det hänt någonting som du tycker är fel? S: Nej, har jag fått all hjälp jag behövde. Problemet är att jag inte blir bra. Förut brukade sjuksköterskorna kontrol- lera mitt sockervärde och blodtryck regelbundet. är det inte längre så. Vi måste kontakta dem om jag blir sämre och tycker att det är något fel. Det här med husläkarsystemet var Redovisning av undersökningens resultat bra eftersom patienterna kunde kontakta sin läkare så fort de mådde dåligt och fick hjälp genast, men måste man vänta innan man får tid hos läkare. (iransk kvinna, ) Det finns många fler klagomål av denna typ. I och med att de liknar klagomålen som den svenska befolkningen anför finns det ingen anledning att behandla dem som om de vore specifi- ka för just äldre invandrare. En osäkerhet här är frågan o m huruvida äldre invandrare upplever dessa problem som allvarligare än vad svenskar gör. Hypotesen att äldre invandrare och äldre svenskar upplever vård och omsorg på samma sätt verkar ha visst fog. Den ha r inte kunnat prövas här, men föga av den kritik som framförs i intervjuerna tycks härstamma från annorlunda kulturell a perspektiv eller särbehandling på grund av utländsk härkomst . Personalen gör mer eller mindre medvetet ett särskilt urval ur befolkningskategorin människor födda i utlan- det och . Endast de människor som uppfyl- ler kriterierna för konstruktionen äldre invandrare kommer att räknas. Personal inom vård och omsorg kommer att klassificera människor enligt vad de uppfattar som socialmedicinska problem. Denna hypotes har redan behandlats (se s. 54 f). Den sociala konstruktionen bygger i första hand på huruvida den äldr e personen har kommunikationsproblem. Om en person behöver tolkhjälp eller har med sig en anhörig som tolkar, tillhö r hon/han kategorin äldre invandrare. Vårdcentralerna gör en sortering av äldre med utländs k bakgrund. De som behöver extra hjälp och tolk be traktas som äldre invandrare. De som inte har kommunikationsproblem riskerar att inte identifieras som äldre invandrare. Den prak- tiska definitionen är således annorlunda och snävare än de n statistiska definitionen. Resultaten av enkät- och intervjuundersökni ngen samt genom- gången av forskningslitteraturen ger underlag för diskussioner om planering av vård och omsorg om äldre och om behovet av mer forskning. Ytterligare frågor som aktualiseras berör ut - veckling och utformning av utbildning för personal oc h utbildningsmaterial. Här behandlar vi först planeringen, eftersom det är angeläget att förändringar på det området inleds . Behovet av mer forskningsbaserad kunskap är givetvis mycket stort. Det vore dock missriktat att skjuta upp andra åtgärde r med hänvisning till behovet av mer forskning. 7.2Planering av insatser för äldre från andra länder 7.2.1Att upprätta planer – en del i bemötandet har kommunerna och landstingen uppmanats att upprätta planer för att tillgodose invandrarnas behov av vår d och omsorg. Sådana planer kan ingå som särskilda avsnitt inom ramen för de ordinarie övergripande kommunala planerna fö r vård och omsorg. De kan också utgöra separata d okument som enbart tar upp invandrarnas situation. Planer har upprättats på många håll i landet, men långt ifrån i alla kommuner. noteras att varje kommun i nu har äldre invandrare i sin befolkning. Att upprätta planer är ett tydligt formellt steg i processen at t anpassa det offentliga utbudet av vård och omsorg till befolk- ningens behov nu och . Majoriteten av dem som betecknas som äldre invandrare är svenska medborgare. Lika lite som skillnader i klass eller kön bör leda till olika tillgån g till service och vård, bör olika födelseländer ha betydelse . Genom att besluta om planer kan kommunerna markera att de har uppmärksammat pågående diskussioner om invandrarna s tillgång till den offentliga servicen. Det ger också tillfälle at t överväga om det finns behov av andra slags service och om sådana efterfrågas. Att upprätta formella planer är därmed et t självklart inslag i bemötandet av den åldrande invandrad e befolkningen. Det bör inte finnas utrymme för misstanken at t äldre personer som klart behöver vård eller omsorg avstår från hjälp bara för att insatserna utformats på sätt som är kulturellt motbjudande för dem, eller därför att de inte kan kommunicer a med personalen. 7.2.2Behov av uppsökande verksamhet som komplement till statistik Begreppet invandrare är diffust. Alternativen att t.ex. an- vända begreppet minoritet eller att urskilja invandrare från flyktingar har inte vunnit politiskt eller administrativt gen- svar. Kanske skulle dessa begrepp inte heller göra planeringen enklare. Ett huvudproblem är att inhämta och sammanställa relevan t befolkningsstatistik som kan tjäna som bas för prognoser. Vissa svårigheter med folkbokföringen har redan nämnts – oklarheter om adresser och anmälning av flyttning. Men problemen kan vara större än så. Det ä r vanligt att man utgår från information om antalet utländska medborgare i kommunen, eftersom dessa siffror är lättillgängliga. Det blir helt missvisande, eftersom en stor del av invandrarna hinner bli svenska medborgare innan de blir gamla. Sålunda finns det risk att kommunen får veta att det