sou · GLB368 · 1998-01-01 00:00:00 — Liksom i övriga förbereder sig de danska kabel-TV-företagen för att bredda och utvidga sin verksamhet till nya områden. Försök pågår bl.a. med interaktiv TV, där telefonen mestadels utgör returvägen. Tele har deklarerat avsikten att expandera inom hela medieområdet, även på produktionssidan. I linje med detta köpte man tre fjärde- delar av den danska mediedel. Resterande för- värvades av den norska mediekoncernen . Stofa har bl.a. inlett ett omfattande försök med Internet-uppkoppling i . Båda de stora före- tagen förbereder också en övergång till digital distribution. SOU 1997: 68 Antalet kabel-TV-hushåll uppgick i /96 till cirka 830 000, vilket motsvarar av alla hushåll. var 670 000 hus- håll anslutna. har ökningstakten minskat; tillkom bara 19 000 hushåll. Kabel-TV-sändningar med mer än 200 anslutna hushåll kräver tillstånd av re- geringen. Tillståndshavarna måste vidaresända alla nationella (YLE:s och Mainos TV3:s) program och upplåta en kanal för lokala program. av det totala programutbudet måste vara inhemskt. För övrigt finns inga speciella regler om vilka TV-program som bör eller skall ingå i kabelnäten. Kabel- operatörerna bestämmer helt på egen hand utbudets sammansättning. Det finns inget stadgat konsumentinflytande. Kabel-TV-distributionsföretagen i består mestadels av lokala företag, verksamma inom geografiskt avgränsade marknader. Det största företaget är (), ägt av Sanoma-gruppen med 184 600 abon- nenter i Helsingforsområdet, motsvarande av alla kabel-TV-anslut- ningar i . Därnäst kommer Cable TV, helägt av stat- liga . Detta företag skiljer sig från de övriga genom att man etablerat sig på 69 orter runtom i landet. Cable TV har 130 300 abonnenter (av marknaden). Därnäst följer Tampereen Tieto- verkko i med 60 400 abonnenter och de lokala kabel-TV- distributionsföretagen i , 50 100 abonnenter, Åbo 44 600, 33 300, 26 700. Den ledande programleverantören inom kabel-TV-området är PTV, som ägs av och kabel-TV-bolaget . PTV förmedlar program till 20 kabelnät och hade 1995 638 000 anslutningar (av alla hushåll i ). Kabel-TV-branschens omsättning uppgick till 335 miljoner (finska mark), betal-TV omsatte 101 miljoner och reklamintäkterna i ka- bel-TV uppgick till 37 miljoner (varav 35 miljoner i PTV-programmen). Drygt 30 satellitkanaler förmedlas. De mest spridda gratiskanalerna, som ingår i de största företagens grundutbud (utöver must carry-kanalerna) är Eurosport, MTV Europe, franska , , vilka sprids till mellan 806 000 och 439 000 hushåll. Avgiftsbelagda programpaket når cirka 28 000 hushåll. De vanligaste ka- nalerna i dessa paket är , BBC Prime, , 3 sat, TV, , , Children´s Channel, och . Betal-TV-kanalen har 44 000 prenumeranter. Dessutom finns ett antal abonnenter på Filmnet i satellithushåll. Förberedelser pågår och försök görs för att använda kabel-TV-näten till andra tjänster. utgav en rapport som beskriver utvecklings- möjligheterna, såsom bl.a. dataöverföring, interaktiva tjänster och en effekti- visering av Internet-användningen. I publicerar en detaljerad statistik över hur många hushåll som har tillgång till kabel-TV. fanns 677 186 anslutningar, de flesta i Østlandet (med omnejd) 487 000. I Vestlandet (Bergen, med omnejd) hade 90 000 bostä- der kabel-TV, i Trøndelag 49 000, i 33 000 och i Sørlandet 19 000. Statistiken innehåller också en förteckning över vilka kanaler som ingår i samtliga landets kabelnät, stora som små. De knappt 700 000 kabelhushållen motsvarar av hela norska be- folkningen. Utöver dessa är utrustade med privata parabolantenner och anslutna till någon centralantennanläggning. Av hela befolkningen har tillgång till satellit-TV. Liksom i övriga finns en regel om förmedlingsplikt för kabelopera- törer, innebärande att program från NRK, norska och – under vissa förutsättningar – lokala TV-kanaler måste erbjudas. SOU 1997: 68 Kringkastingsloven har ett särskilt kapitel om vidaresändningar i kabelnät. Denna gäller nät med minst 25 fastigheter eller 100 hushåll. I denna sägs att abonnenterna kan fastställa vilka TV-kanaler som skall vidaresändas i kabelnätet utöver must carry-kanalerna. Statens medieforvaltning kan för- bjuda vidaresändning av TV-kanaler som sänder reklam i strid med norsk lag, sänder program med pornografi eller våld i strid med norsk lag eller program som kan vara skadliga för barn och ungdom, när sändningen sker då barn och ungdom är en dominerande tittargrupp. Kringkastingsloven ger abonnenterna en hög grad av inflytande över pro- gramsammansättningen. Reglerna och tillämpningen av dessa beskrivs när- mare i avsnitt 7.5. De två största kabel-TV-företagen i är Avidi med cirka 220 000 abonnenter och med cirka 160 000. Avidi ingår i den statliga (det statliga telefonbolaget) och har en spridning över hela landet, från i söder till i nord. Företaget hette tidigare TBK . etablerades för att vida- resprida svenska TV-program i . Företaget är finskägt, av Media. har alltjämt sitt kundnät koncentrerat till och är där större än Avidi. Båda företagen har redovisat överskott. resultat var enligt senaste bokslutet 9,3 miljoner finska mark (). Avidi uppgav i ett brev till sina abon- nenter 1993 nedanstående ungefärliga uppgifter om kostnadernas fördelning på olika poster: Service och underhåll , administration , moms och avgift till Statens teleförvaltning och programkostnader . De två ledande företagen har olika marknadsstrategier, som för Jancos del kan sammanfattas: mest möjligt av programmen på dekoder och för Avidis del: mest möjlig bredd, något högre pris. De olika koncepten har lett till ganska stora skillnader i utbudssammansättningen, dock inte när det gäller de svenska kanalerna SVT1 och SVT2, som funnits med från första början. har t.o.m. kontrakt med alla sina abonnenter om att tillhandahålla kanaler i sitt basutbud. SVT1 och SVT2 ingår för övrigt i så gott som alla kabelnät. Däremot leder Jancos och Avidis olika system till markant skilda förutsättningar för tillgängligheten av t.ex. dansk TV. Det är sedan i decem- ber 1995 tekniskt möjligt att ta emot och danska program i de norska kabelnäten efter ett direkt agerande av de båda ländernas statsministrar, och . Stats- ministrarna anmodade sina kulturdepartement att undersöka möj- ligheterna till en bilateral lösning för att undanröja de hinder som förelåg för en distribution av de danska programmen till de norska kabelnäten. Det lycka- des; programmen överförs via marksändare från till och sprids sedan till berörda kabelnät via det statliga distributionsföretaget nor. Distributionen sker helt och hållet på kommersiell grund. Inga offentliga medel utgår. Det är också upp till varje kabel-TV-företag eller kabelnätföre- ning att avgöra om man vill lägga in de danska programmen i utbudet. Det system som tillämpar har lett till att bara någon procent av företagets kunder abonnerar på dansk TV, medan ungefär hälften – eller över 100 000 – av Avidis hushåll har tillgång till de danska programmen. Jancos basutbud består av 13 kanaler, som alla abonnenter får. finns alltså SVT1 och SVT2. För övrigt består basutbudet av gratiskanaler, dvs. kanaler som inte behöver betala upphovsrätt för. Grundutbudet kostar , beroende på om abonnenterna bor i villa eller hyreshus. Av denna summa går (/kanal och år) till svenska upphovsrättshavare. I Jancos tilläggsutbud – som kräver en dekoder till en månatlig hyreskost- nad av – finns ett standardpaket med 14 kanaler för . I detta ingår bl.a. svensk TV4, som man alltså måste betala extra för. Vill man dessutom ha dansk TV kostar detta i ett paketpris för och . Dekoderhyra tillkommer för dem som för övrigt inte abonnerar på tilläggsbudet. Den som vill titta på dansk TV i Janco-systemet får därmed betala plus eventuell dekoder- avgift. Av denna summa utgör upphovsrätten (kanal och år), (/kanal) en distributionsavgift till för den tekniska överföringen av signalen från , medan tar ut för den egna distributionen. Denna konstruktion har lett till att bara ett mycket begränsat antal av Jancos abonnenter – cirka 1 300 – valt att abonnera på det danska programpaketet. Jancos s.k. tilläggsutbud, med bl.a. svensk TV4, har 8 200 abonnenter. Avidi har ett annat system. Avidis cirka 220 000 abon- nenter röstar regelbundet fram det basutbud man vill ha. Alla abonnenter ombeds fylla i ett skriftligt frågeschema (se bilaga 2). De olika kanal- alternativen är även försedda med prislappar, så att kunderna kan väga in de ekonomiska konsekvenserna av sina ställningstaganden.Varje kabelnäts- område – som ibland består av några hundra hushåll, ibland av tiotusentals – är ett valdistrikt; det är i detta område valet får genomslag. Alla kanaler som får av rösterna läggs ut i områdets basutbud. I genomsnitt omfattar basutbudet 17–18 kanaler. SOU 1997: 68 Individuella kunder betalar 80–för detta basutbud, kollektivt anslutna via bostadsrättsföreningar etc. . Av månadskostnaden utgör cirka hälften en teknisk avgift, som går till Tele- nor Avidi. Programkostnaden (inklusive upphovsrättsersättningarna) utgör ungefär lika mycket (30–). Abonnenterna väljer sitt programutbud , senaste gången var . Då fanns även dansk TV med som alternativ, trots att de danska programmen vid det laget ännu inte var tillgängliga. 105 000 av Avidis 220 000 kunder valde dock redan då dansk TV. Månadspriset i de nät där dansk TV kom att ingå höjdes med . Avidi marknadsförde planmässigt de danska programmen genom att hänvisa till populära serier som Matador, handbollsmatcher m.m. De svenska programmen (SVT1, SVT2, TV4) ingår i nästan alla Avidis nät. av dem som deltog i Avidis kanalval 1995 markerade också att de ville se och var beredda att betala (per kanal och år) för de tre svenska huvudkanalerna. De svenska kanalerna var de särklassigt populäraste bland de erbjudna betal-TV-kanalerna. Sport- kanalen Eurosport kom därnäst , nyhetskanalen och fick vardera , Childrens Channel . De svenska programmen fick särskilt höga siffror i östra , inklusive , medan de brittiska programmen var särskilt uppskattade i västra . I bilaga 3.2 redovisas det kompletta resultatet av kanalvalet på landsbasis. De krypterade filmkanalerna, främst TV1000 och Filmnet (som kräver dekoder för att kunna tas emot) har ungefär lika stor spridning i som i grannländerna. hade 1995 tillgång till sådana betal-TV-kanaler. Många utvecklingsprojekt pågår. startade t.ex. Avidi ett försök med höghastighet-Internet i , liksom ett försök med tvåvägskommunikation i olika kabelnät. Kabel-TV-utvecklingen i , och har varit ganska lik- artad. Skillnaderna kan delvis härledas till ländernas geografiska läge och struktur. I och är en dryg tredjedel av alla hushåll anslutna till kabel-TV, i mer tättbefolkade något fler. Både den danska och norska lagstiftningen har som mål att ge de enskilda konsumenterna en reell möjlighet att påverka programutbudet. Individuella lösningar är dock tekniskt svåra att åstadkomma, varför man försökt garan- tera konsumentinflytandet på andra sätt, främst genom att föreskriva olika omröstningsförfaranden. Företagsstrukturen påminner om den svenska; ett fåtal större företag dominerar marknaden i varje land. Företagens olika marknadsstrategier styr också i hög grad utbudets sammansättning. De företag, som är inriktade på att maximera dekoderutbudet och bygga basutbudet på upphovsrättsfria satellit- kanaler (som norska och svenska ) har färre – och dyra- re – grannlandskanaler. De företag, som har ett bredare, dekoderfritt fast något dyrare basutbud (som Avidi och Tele ) kan erbjuda ett större utbud av grannlandskanaler till ett mer överkomligt pris. Traditionen spelar också in. I har svenska och tyska kanaler kunnat ses via vanliga antenner. När de danska kabelnäten byggdes ut var det därför naturligt att från början distribuera svenska och tyska kana- ler. I och i gränstrakterna mellan och fanns en liknande tradition vad gäller båda kanaler. I alla tre länderna, liksom i , har utbyggnaden avstannat. För den egentliga kabel-TV-verksamheten är marknaden mättad, företagen hoppas på andra användningsområden för de investeringar i teknologisk infrastruktur som skett. SOU 1997: 68 4 Norska TV-sändningar i hade i genomsnitt 102 267 svenska kabel-TV- hushåll möjlighet att se Norsk Rikskringkastings huvudkanal, NRK 1, enligt statistik från upphovsrättsorganisationen . Till detta kommer kommer gräns- och paraboltittandet. Totalt har, som framgår av tabell 2:2, av den svenska befolkningen möjlighet att se Norska kan ses av . De okodade satellitkanalerna, den norska varianten av Kinneviksägda , kan tas emot i av de svenska hushållen och amerikanskägda TV i . NRK:s nya kanal, NRK 2, som inledde sändningarna , är kodad och kan inte tas NRK har förvarnat om att även NRK 1 kan komma att kodas, men hade detta ännu inte skett. NRK 1 kan bara tas emot i vissa av Kabel-TV:s och on Lines kabelnät samt i några mindre lokala nät. Däremot har varken StjärnTV:s eller Kabelvisions abonnenter möjlighet att se norsk TV, inte ens i tilläggsut- Den bästa täckningen har NRK 1 i gränslandskapen och Fyra orter, , , och , står till- sammans för cirka hälften av de drygt 100 000 kabel-TV-hushåll som har tillgång till NRK 1. På dessa platser ingår NRK 1 i Kabel-TV:s grund- utbud till en merkostnad av och i upphovs- Denna är oftast inbakad i den avgift fastighetsägarna tar ut av hyresgästerna för distributionskostnaden av Kabel-TV:s grundutbud. fanns NRK 1 även i Telias grundutbud i och i , där 14 000 resp. 12 000 bostäder därmed hade tillgång till Kanalen togs bort – enligt i samråd med fastighetsägarna – och finns nu enbart som tilläggsutbud mot en månadsavgift på och en dekoderhyra på /månad (för dem som inte redan abonnerar på Kabel-TV:s tilläggsutbud Basutbudet till samma belopp – se avsnitt 2.3.1). Efter denna omläggning behöll 165 av Kabels-TV:s 14 000 abonnenter i NRK 1 och i 65 av 12 000. I SOL:s (on Lines) tilläggsutbud återfinns NRK 1 på ett flertal platser i södra och västra . SOL:s tilläggsutbud är, som framgår av avsnitt 2.3.4, upplagt på ett annat sätt än t.ex. Kabel-TV:s. kodrar behövs, utbudet består av 15–20 kanaler och kostar i Utbudets sammansättning bestäms ibland av särskilda programråd. Ett flertal av dessa har valt att ta med NRK i sina paket, varför relativt många SOU 1997: 68 SOL-abonnenter kan se norsk TV i t.ex. , , och . De orter, där mer än 500 hushåll hade tillgång till NRK 1 i Kabel-TV- och SOL-näten framgår av kartan på nästa sida. Siffrorna bygger på intern statistik från de båda företagen. Orter, där mer än 500 hushåll har tillgång till NRK 1 i Kabel-TV:s och on Lines kabelnät. finns endast i den tryckta versionen 4.2 Intresset hos publiken Företrädare för organisationer, myndigheter och företag, liksom många en- skilda har i olika sammanhang uttryckt önskemål om en ökad tillgång till nor- ska TV-program i . En bättre balans i det norsk-svenska TV-utbytet var en av de punkter som framfördes av den norske statsministern i samband med sitt besök som nyutnämnd statsminister i . har på både det centrala och lokala planet agerat vid upprepade tillfällen, bl.a. genom att ordna en konferens med kabelföretag och TV-bolag . Vid fullmäktigemöte i deklarerade föreningens ordförande, , att kabel- och satellitföretagen helt nonchalerat de nordiska ländernas intresse av att se varandras program ... är det inte tekniken som hindrar oss i att följa grannländernas TV-program. Det saknas vilja hos kabel- och satellit- kanalerna. Om möjligheterna togs tillvara fullt ut skulle mer än hälften av alla svenska hushåll nu kunna se de norska och danska motsvarigheterna till SVT1, SVT2 och TV4. i har också varit mycket aktiv i frågan. Föreningen uppmanade 1995 statsministrarna i de båda länderna att ta initiativ till överläggningar mellan NRK och svenska kabel-TV-företag för att öka spridningen av norska TV-program i de svenska kabelnäten. Inget me- del kan vara mer verksamt än möjligheten att se grannlandets TV-program, när det gäller att ge samarbetet mellan och ett bredare folkligt underlag, hävdade föreningen i ett uttalande, där man underströk att reci- procitet i TV-utbytet är särskilt angeläget, sedan de båda länderna valt olika alternativ för sitt europeiska ekonomiska samarbete. Intresset för grannlandsprogram i Ett mått på det potentiella intresset för grannlandsprogram i kan vara det faktiska tittandet på svenska program i grannländerna. När det gäller och finns aktuella sifferserier . Genomgående är naturligtvis intresset störst för de norska och norsksprå- kiga programmen i och de danska och danskspråkiga programmen i . Mest relevant är därför frågan hur svensk TV hävdar sig i jämfö- relse med andra utländska program. Enligt Norsk mediebarometer 1995 ser i genomsnitt av den norska be- folkningen på svensk TV. Som ovan framgått (avsnitt 2.2) har av den norska befolkningen tillgång till svenska program. Ungefär var tionde norsk tittare med tillgång till svenska TV-kanaler ser alltså på SVT1, SVT2 eller TV4. De svenska programmen står för en tredjedel av det totala tittandet på utländska program i . Det starka intresset för svensk TV i framgår också av de publik- undersökningar de norska kabelföretagen regelbun- det genomför. De svenska kanalerna är de klart populäraste bland de utländ- ska kanalerna i båda företagens senaste mätningar. Avidis senaste undersökning refereras i stycke 3:3 och redovisas i bilaga 3, medan Jancos mätning av vilka frie resp. betal-TV-kanaler abonnenterna prioriterar fram- går av nedanstående diagram. Denna undersökning genomfördes av Norsk Gallup Institutt A/S. Janco-abonnenternas prioritering av frie kanaler . SOU 1997: 68 Janco-abonnenternas prioritering av BTV (betal-TV)-kanaler. Enligt danska Gallups TV-undersökning 1995 såg den danska TV-publi- ken i genomsnitt på svensk minuter (på TV4, vardera på Kanal och ). Det motsvarar av det totala TV-tittandet. De tre populäraste tyska kanalerna noterades också för sammanlagt . De svenska programmen stod för av det totala tittandet på utländska kanaler. Tittartiden och tittarandelen för de svenska programmen har varit ganska . De svenska programmen hävdar sig alltså gott i den internationella konkur- rensen i både och . Det material som står till buds för att bedöma efterfrågan av norska TV-pro- gram i är mycket begränsat. Det hänger delvis samman med att nor- ska TV-program är så lite spridda i . Tittandet på norska TV-program kommer med i de undersökningar som görs av svenskarnas TV-vanor, eftersom underlaget är så litet. Därför har utredningen initierat två enkät- undersökningar. Dessa har –genomförts vid i inom ramen för en C-uppsats i medie- och kommunikationsvetenskap. Tittandet på satellitprogram har undersökts, dels i i on Lines kabelnät, dels i i radhusområdet . Båda dessa orter ligger så långt från att något speciellt intresse för norska program knappast kan förväntas. Undersökningen genomfördes genom telefonintervjuer i och ge- nom en brevenkät i . Urvalet i bestod av 200 slumpvis valda abonnenter bland Varberg Kabel-AB:s abonnenter. Urvalet gjordes av så att hyresgäster i olika boendeformer (hos kommunala bostadsbolag, privata fastighetsägare, HSB, , villaägare) blev proportionellt representerade. Av de 200 abonnenterna nåddes 160 under un- dersökningsveckorna. Till de boende i radhusområdet i utlämnades 99 brevenkäter. Av dessa kom 53 ifyllda i retur. I enkäterna ombads de svarande bl.a. att uppge vilka TV-kanaler de sett på och vilka de betraktade som de viktigaste kana- lerna. Ungefär en femtedel () av de svarande i både och uppgav att de sett på NRK under . De populäraste kanalerna var de svenskspråkiga TV3, kanal fem, TV6 samt några av de engelsksprå- kiga kanalerna som Eurosport, MTV, Discovery, CNN och BBC. NRK:s program hamnade i mellanskiktet i (på 10:e plats av 19 kanaler och på 13:e plats av 17) i Rörskäret som framgår av tabellerna 4:1 och 4:2. I ställdes några följdfrågor till dem som svarade att de tittat på NRK:s program. Svaren visar att det framför allt är sportprogrammen som intresserar, därnäst fakta/dokumentärprogram, nyheter och underhållning. De som tittar på NRK är genomsnittligt något äldre än urvalet i övrigt. En slutsats som kan dras av Varbergs- och är att det finns ett relativt stort intresse för norska program även på orter som inte har någon direkt anknytning till . SOU 1997: 68 Tittandet på kabel-TV-program i on Lines nät i . Har tittat på följande Angivelser som en av de fem viktigaste kanalerna. Källa: , ., Varför så mycket svensk TV i och så lite norsk i , C-uppsats i medie- och kommunikationsvetenskap, Hög- skolan för lärarutbildning och kommunikation, 1996. Tittandet på kabel-TV-program i Rörskärets radhusområde, Har tittat på följande Angivelser som en av de fem viktigaste kanalerna. Källa: Se tabell 4:1. 4.3 Intresset hos kabelbolagen Bara två av de fyra största kabelföretagen, och on , tillhandahåller någon av de norska allmän-TV-kanalerna NRK 1 eller norska i sina nät. I Kabel-TV:s fall finns NRK i cirka 70 000 av företagets totalt 1,3 miljoner hushåll. I on Lines olika nät finns NRK 1 i cirka 25 000 hushåll av totalt 180 000. Antalet kabelhushåll med norsk TV har minskat. Det beror på att tagit bort NRK 1 från basutbudet och ersatt den norska kanalen med andra kanaler, för vilka kabelföretagen inte behövt erlägga upp- hovsrättsersättning. Så har skett i och , där det samman- lagda antalet hushåll med tillgång till NRK:s program därmed reducerats med sammanlagt 26 000 abonnenter, motsvarande en fjärdedel av Kabel- TV:s abonnenter i hela landet med NRK-anslutning. Kabelföretagens ljumma intresse för de norska programmen har främst ekonomiska skäl. Varje kanalplats är av kommersiell betydelse, hävdar före- tagen. En kanal som betingar en upphovsrättskostnad ses därför ofta som en SOU 1997: 68 Det har exempelvis från on framhållits att det på grund av upphovsrättsersättningens storlek inte går att tjäna pengar på norsk TV till skillnad från andra kanaler, där förmånligare avtal förhandlats fram. Det största on Line-nätet finns i . Där ingår inte det norska programmet, däremot i och . Malmönätet är, enligt samme företrädare, fullt. Att lägga in norsk TV i Malmönätet skulle medföra en marginell kostnad, men det anses inte finnas någon efterfrågan. Kabelvision och StjärnTV har inga norska program alls. Båda företagen uppger att de regelbundet gör marknadsundersökningar, där de försöker ut- röna intresset för grannlandsprogram. StjärnTV gör årliga frekvens- och upp- skattningsmätningar i sin kundkrets och frågar därvid om abonnenterna ön- skar ytterligare någon kanal. Dessa undersökningar visar, enligt StjärnTV:s ledning, inte på något intresse för norsk TV. Däremot har framkommit önskemål om speciella invandrarkanaler som polska, turkiska m.fl. kanaler. Kabelvision har gjort ett försök, där man tagit bort en spansk kanal och istället lagt in NRK. Det föranledde dock ingen permanent ändring i programtablån. Kabelvision lät företaget nadsindikator göra en undersökning, enligt vilken av de tillfrågade ansåg att grannlandskanaler inte behöver finnas med i utbudet, 22–att grannlandskanaler bör finnas med och 7–att grannlandskanaler måste finnas med. Frågan som ställdes gällde alltså grannlandskanaler, dvs. man mätte inte intresset för specifika norska eller danska kanaler. Samtliga företrädare för kabelföretagen hänvisar till den kommande digi- tala utvecklingen. menar att avkastningskraven på de enskilda kanalerna kommer att vara lägre i det digitala systemet. Detta ger bl.a. ökat ut- rymme för nordiska kanaler. Enligt StjärnTV medför den begränsade fre- kvenstillgången (i StjärnTV:s fall 30 kanaler) att man inte har plats för norsk TV i dagens utbud. Företrädarna för kabelbolagen anser också att upphovsrättskostnaden är för hög för nordiska kanaler; det har dessutom en konstruktion, som för- svårar för kabelföretagen att föra in nordiska program i sina basutbud. Sammanfattningsvis finns bland de fyra största kabelbolagen ett mycket litet intresse för norska program och nordiska grannlandsprogram.