sou · GLB391d4 · 1998-01-01 00:00:00 — Jägar- organisationerna skall således i fortsättningen ha ett gemensamt ansvar för att verka för att jägarna i sin verksamhet arbetar för de mål statsmakterna satt upp inom jaktens och viltvårdens område. Nedan ger utredningen sin syn på statsmakternas fortsatta förhållande till de båda jägarorganisationerna. Utredningen ger i avsnitt 9.5 sin syn på den framtida administrationen av jaktkorts- och jägarexamensregistren. 458 Administrationen av jakten Det fortsatta bidraget till jägarorganisationerna Utöver det allmänna bidraget ur jaktvårdsfonden till jägarorganisationerna erhåller främst länsjaktvårdsförbunden bidrag från olika länsstyrelser ur Bidragens användningsområde och storlek varierar. Exem- pelvis betalar i , exklusive utgifter för porto och telefon m.m., till för hjälp med älgadministration och i till för utgifter i samband med Utredningen har inte haft möjlighet att utreda denna länsvisa bidragsverksamhet närmare. En grundläggande utgångspunkt från utredningens sida är att jägarorganisa- tionernas verksamhet, liksom andra föreningars och organisationers verk- samheter, ska bygga på en egen särart och en egen förenings- eller organisationsidé. Ett självständigt och fritt föreningsliv är en omistlig del i vårt demokratiska system och i utvecklingen av välfärdssamhället. Den statliga bidragsgivningen bör enligt utredningen stimulera och säkerställa en sådan utveckling även på jaktens område. Det huvudsakliga syftet med bidragen bör dock vara att stödja sådan föreningsverksamhet som främjar de mål som uppsatts för jakten och viltvården. Som anges i utredningens direktiv bör jägarorganisationernas allmänna verksamhet tillmätas stort värde. Erkänsla bör ges för värdet av det stora och växande arbete som läggs ned både centralt, regionalt och lokalt. Som exempel på de båda organisationernas oegen- nyttiga arbete kan nämnas information, utbildning, inventering av viltföre- komst och skador av vilt samt betestrycksundersökningar och de lokala samråden som skall hållas med markägarintressena. Strävan måste vara att bevara och utveckla denna folkrörelseprofil så att organisationernas aktiva engagemang kan upprätthållas. Stöd för deras demokratiska verksamhet skall därför enligt utredningen utgå även fortsättningsvis. En uppdragsersättning utbetalas till verksamhet som staten önskar få utförd genom arbetsinsatser från organisationer och föreningar. Uppdragen bygger på att de berörda organisationerna genom sin uppbyggnad och sina kunskaper kring verksamheten av staten anses lämpad att genomföra arbets- De allmänna och de resultatinriktade bidragen har det gemen- samt att de utbetalas utifrån organisationernas villkor i stor utsträckning. De allmänna bidragen utgör generellt organisationsstöd utan krav på redo- visning av resultat eller arbetsinsatser. De karakteriseras av små eller inga krav på motprestation och är svåra att följa upp eller utvärdera eftersom ingen motprestation krävs. De resultatinriktade bidragen däremot kräver konkreta resultat eller arbetsinsatser för att bidragen skall betalas ut. Statskontoret har ifrågasatt nuvarande bidragsgivning till Svenska jägare- förbundet. Statskontoret konstaterar att det inte är möjligt att följa an- vändningen av bidraget mer än i grova termer, att tydliga krav på prestationer eller effekter inte har formulerats av statsmakterna vilket innebär att uppföljning och utvärdering i princip inte är möjlig, att det all- männa uppdraget till förbundet är vagt formulerat, att det bör vara möjligt att hos förbundet följa användningen av respektive källa på lägsta nivå och att om uppdraget inte preciseras, utan bidraget även i fortsättningen utgår som allmänt verksamhetsbidrag, bör en fördelningsnyckel som bygger på medlemsantal övervägas. Utredningen anser att ett medlemsrelaterat bidrag skall utgå till de båda jägarorganisationerna för deras oegennyttiga allmänna verksamhet i frågor om jakt och viltvård. Ett fortsatt aktivt engagemang från medlemmarna i de båda jägarorganisationerna är av allmänt intresse och leder till kost- nadsbesparingar för det allmänna. Ett sådant engagemang till det allmännas nytta förutsätter dock bidrag från statsmakterna. Bidragen bör företrädesvis finansiera de olika allmännyttiga aktiviteter och verksamheter som de regionala och lokala enheterna inom förbunden bedriver. Utredningen föreslår att en förordning om bidrag ur jaktvårdsfonden till jägarorganisationerna införs. Där skall de allmänna principerna för bidrags- givningen finnas. Ett grundbidrag skall enligt utredningen utgå till jägarorganisationerna. Storleken på detta bidrag liksom kriterierna för att vara bidragsberättigad bör regleras i en förordning. Utredningen anser att är ett rimligt grundbidrag. 460 Administrationen av jakten När det gäller det medlemsrelaterade bidragets storlek har Statskontoret föreslagit en fördelning efter den procentuella andelen medlemmar av samtliga jaktkortslösare. Det innebär att summan av den jaktvårdsavgift som medlemmar i jägarorganisationer betalar i jaktvårdsavgift fördelas på jägarorganisationerna. Jaktvårdsavgiften på skulle i så fall gå oav- kortat till den organisation jägaren är medlem i. Jaktvårdsavgiften är tänkt att finansiera verksamhet som främjar viltvården eller andra liknande ändamål som är förenliga med det i 4 § jaktlagen angivna syftet. Det är därvid inte fråga enbart om jägarorganisationsanknut- en verksamhet. Jaktvårdsavgiften finansierar därför även annan verk- samhet t.ex. forskning. Dessutom finansierar jaktvårdsavgiften admini- strationen av jaktvårdsavgiften. En fördelningsnyckel enligt Statskontorets modell innebär att de organiserade jägarna inte bidrar med medel till annat än jägarorganisationsanknuten verksamhet. Utredningen anser inte att detta Utredningen anser i stället att jaktvårdsavgiften bör utgöra norm för hur stort medlemsrelaterat bidrag som skall utgå till respektive organisation. Det absoluta taket för hur mycket som kan utgå i medlemsrelaterat bidrag är, enligt utredningen, . Enligt utredningens uppfattning är emellertid detta ett orimligt högt belopp eftersom även dessa jaktkortslösare bör vara med och betala övrig viltvårdsfrämjande verksamhet. Merparten av den jaktvårdsavgift som jägarorganisationernas medlemmar betalar bör dock gå till jägarorganisationsanknuten verksamhet. Utredningen är av den uppfattningen att beloppets storlek inte bör regleras i författning utan fastställas av regeringen. När det gäller hur stor del av jaktvårdsavgiften som bör gå till jägarorganisationerna anser utred- ningen att av jaktvårdsavgiften bör vara en rimlig fördelnings- grund. Med nu gällande jaktvårdsavgift skulle det innebära ett medlems- relaterat bidrag på per medlem. Bidraget till jägarorganisationerna skall alltså vara så stort att statsmakterna skall kunna ställa vissa krav på jägarorganisationerna. I beslutet om det allmänna medlemsbidraget skall därför preciseras de verksamheter jägar- organisationerna skall främja för att erhålla bidrag. fastställas mål och riktlinjer som fortlöpande kan utvärderas. Inför varje ansökningsperiod skall detta kunna omprövas. Vidare skall jägarorganisa- tionerna i sin ansökan om bidrag redovisa hur verksamheten bedrivits inom dessa verksamhetsområden. De båda jägarorganisationerna utför ett värdefullt arbete inom flera verksamhetsområden. utför detta arbete utan att ha ett uppdrag från det allmännas sida liknande det som har. Jägarorganisationernas arbete inom detta område bör i fortsättningen ske på samma villkor. Utredningen anser att bidraget skall säkerställa att jägarorganisationernas värdefulla verksamhet kan fortgå. I vart fall följande verksamhetsområden bör det medlemsrelaterade bidraget stödja. –Rådgivning i jaktfrågor och viltvårdsfrågor till myndigheter, organisa- tioner, jägare, markägare och övrig allmänhet. –Utbildning och information i jaktfrågor och viltvårdsfrågor till mynd- igheter, organisationer, jägare, markägare och övrig allmänhet. –Utredningar, sammanställningar av besluts- och arbetsunderlag till myndigheter, t.ex. till länsviltnämnderna. –Inventeringar av vilt. –Sammanställningar av inventeringar, t.ex. älgobs. Utredningen anser att det skall vara möjligt att, utöver detta organisations- bidrag grundat på antal medlemmar, ge bidrag ur jaktvårdsfonden till jägarorganisationerna för vissa särskilda uppdrag. En verksamhet som bedrivs och som kan fylla ett sådan allmänt intresse är den s.k. viltmästarutbildningen som administreras av . När det gäller jägarexamensverksamheten finansieras denna via avgifter från de som tar sådan examen. Detta ekonomiska bidrag till jägarorganisa- tionerna faller utanför det allmänna medlemsbidraget. 462 Administrationen av jakten Enligt direktiven skall utredningen överväga åtgärder för att nyblivna jägare skall komma bättre in i jaktgemenskapen och deras jaktintresse bättre fångas upp än som sker . Kvinnor och ungdomar nämns särskilt som nya grupper jägare vilkas natur- och miljöintresse bör tas tillvara. Den svenska jägarkåren är starkt mansdominerad. Av de drygt 309 000 jaktkortslösarna var 1997 endast drygt 11 000 kvinnor, vilket motsvarar . Utredningen anser att det främst ankommer på jägarorganisationerna att fånga upp och uppmuntra nya jägargrupper. Det bör också vara ett krav för bidrag från jaktvårdsfonden att de aktuella jägarorganisationerna aktivt verkar för jämställdhet. Vid ansökan om bidrag bör jägarorganisationerna ange andel kvinnor respektive män i sin medlemskår samt i sin centrala styrelse samt redovisa hur man arbetar för att fånga upp nya jägargrupper. Andelen av underrepresenterat kön i styrelsen bör åtminstone inte understiga medlemsandelen. Även på regional och lokal nivå måste jägar- organisationerna verka för jämställdhet inom jakten. Vid behov bör regeringen ta upp förhandlingar med berörda organisationer om hur köns- fördelningen skall bli bättre i beslutande organ och fler kvinnor nås av verksamheten samt överväga om andra åtgärder är påkallade. När det gäller den forskningsverksamhet inom jakt och viltvård som finansieras via jaktvårdsfonden anser utredningen att denna verksamhet skall styras av statsmakterna. fördelar medel ur fonden för sådan verksamhet. Nämnden bör ha ansvaret att fördela samtliga medel som skall utgå till forskningen med stöd av medel ur jaktvårdsfonden. Detta garanterar forskningens vetenskap- liga kvalitet samt garanterar att forskare konkurrerar om bidragsmedel på lika villkor. Utredningen anser att ytterligare medel, förslagsvis , bör lämnas ur jaktvårdsfonden till sådan verksamhet. Det motsvarar ungefär vad , enligt sin ekonomiska redovisning, använder av det allmänna bidraget för forskning. I betänkandet (SOU 1994:147) Former för statlig verksamhet anges att i större omfattning än bör genomföra effektivi- tetsrevision av privaträttsliga organ som får särskilda organisationsanslag. Utredningen anser att en sådan revision bör vara möjlig hos den organisa- tion som erhåller bidrag på detta sätt ur jaktvårdsfonden. Det torde dock förutsätta att jägarorganisation i avtal med staten skriver in att Riks- revisionsverket skall ha rätt att följa upp och utvärdera verksamheten med avseende på de mål som statsmakterna ställt upp för bidrag ur jaktvårds- fonden. Inledningsvis redovisar utredningen vilken reglering som ligger bakom behovet av jaktkortsregistret och jägarexamensregistret. Vidare redovisas vad som finns bestämt i lag, förordning och andra författningar om dessa register. Utredningen beskriver dessutom vilka ärenden som förekommit hos Datainspektionen i anledning av dessa register. För att främja viltvården eller andra liknande ändamål som är förenliga med syftet med jaktlagen (1987:259) får regeringen enligt 41 § jaktlagen meddela föreskrifter om skyldighet för den som jagar att betala en årlig avgift benämnd jaktvårdsavgift. I 49 § jaktförordningen (1987:905) har regeringen föreskrivit att den som jagar är skyldig att erlägga jaktvårdsav- gift. Avgiften är och gäller för ett jaktår (- ). Den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet bryter mot denna föreskrift döms till böter. fick i uppdrag att upprätta förteckningar över de som erlagt jaktvårdsavgift. Enligt 6 § kungörelsen (1951:297) om uppbörd av jaktvårdsavgift m.m. skulle Statskontoret bokföra jaktvårdsavgifter som tillfördes jaktvårdsfonden. Efter bokföringen skulle Statskontoret överlämna inbetalningskupongerna till Svenska jägare- förbundet. Av motiven (SOU 1950:40 s. 182) framgår att Svenska jägare- förbundet med ledning av kupongerna skulle upprätta länsvis förteckning som skulle översändas till vederbörande polismyndighet. 464 Administrationen av jakten gäller enligt 50 § jaktförordningen att jaktvårdsavgiften betalas in till ett postgirokonto som disponeras av Kammarkollegiet. Kammarkollegiet skall bokföra inkomna medel på jaktvårdsfonden. Efter bokföringen skall kollegiet lämna uppgift om vilka som betalat avgiften. beviljades tillstånd av Datainspektionen 85-74) att föra jaktkortsregistret. Av tillståndet framgår att ändamålet med registret är att redovisa vilka som erlagt jaktvårdsavgift, att underlätta uppbörden av kommande avgifter genom avisering, att kontrollera innehav av jaktkort samt att skicka ut meddelanden till jaktkortslösarna. Jaktkorts- registret får enligt detta tillstånd innehålla uppgifter om personnummer, namn, adress, län, betalningsmarkering för jaktvårdsavgift och utrymme för framtida notering om genomgången obligatorisk jägarexamen och skjut- prov. I enlighet med Svenska jägareförbundets begäran i ansökan får, såvitt gäller meddelanden till jaktkortslösarna, jaktkortsregistret endast användas för informationfrånmyndigheter,samt för enkäter för undersökning om jakt, jägare och viltvård. I övrigt får uppgift ur registret lämnas förutom till jägarna själva endast till myndighet eller tjänsteman som har till uppgift att kontrollera att obligatorisk jaktvårdsavgift erlagts. Utöver de av Datainspektionen meddelade föreskrifterna framgår av till- ståndet att meddelanden som skall sändas ut till jaktkortslösarna skall godkännas i förväg av . Adresseringen skall ske hos postens adressregister och beställaren får aldrig del av adressmaterialet. Av ansökan framgår att motivet för begränsningen är att registret utgör en sammanställning över personer som har tillstånd att inneha jaktvapen och att adressuppgifter ur registret inte skall bli åtkomliga utan att fått möjlighet att pröva lämpligheten av att begärt material ställs till förfogande. I en ansökan begärdes att jordbruksministern skulle medverka till att får tillstånd att mot skälig ersättning erhålla uppgifter ur jaktkortsregistret. Av regeringens beslut , dnr. 1453½/73, framgår att beslut om utlämnande av uppgift som ingår i det av handhavda jaktkortsregistret fattas av förbundet. Regeringen lämnade ansökningen utan åtgärd. Av minnesanteckningar från besök av Datainspektionen hos Närings- frihetsombudsmannen (NO) angående Svenska jägare- förbundets tillstånd att föra jaktkortsregistret framgår att NO gärna såg att föreskrifterna i förbundets tillstånd att ha ett jaktkortsregister ändras/tolkas så att information/reklam får skickas ut med hjälp av jaktkortsregistret från jakttidskrifter utan att förbundet måste pröva innehållet i I anslutning till det ärendet anförde bl.a. följande till stöd varför inga ändringar skulle ske av En oreglerad tillgång till jaktkortsregistret skulle medföra att jaktkortslösarna skulle tillsändas reklammaterial i en omfattning och av en sådan art som definitivt inte är i deras intresse. Sannolikt skulle reklamanvändningen få så stor omfattning att den skulle påverka registrets karaktär och kanske ha den effekten att jägarnas villighet att lämna personuppgifter till registret skulle minska. Detta skulle försvåra och fördyra uppbörden av jaktvårdsavgifterna. Ett totalt stopp för alla uttag ur jaktkortsregistret för andra ändamål än avisering av jaktvårdsavgifter respektive uttag för för vetenskapliga ändamål, skulle medföra att jägareförbundet skulle få stor svårighet att fullfölja sitt uppdrag. I uppdrag står bl.a. att jägareförbundet skall fullgöra sitt uppdrag på bredast möjliga bas, dvs. se till att man har så många medlemmar som möjligt. inte använda jaktkortsregistret för information till jägarna inklusive information från de lokala och regionala jaktvårdsor- ganisationerna minskar våra möjligheter att genomföra arbetet." Ärendet föranledde ingen ändring av Svenska jägareförbundets tillstånd. (Datainspektionen, Dnr 2004-86) har Svenska jägareförbundet slagit samman jaktkortsregistret, jägarexamensregistret och Svenska jägareförbundets medlemsregister till ett register. teras i logiskt skilda register i en gemensam databas och genom markering- ar utvisas i vilka register en person finns registrerad, s.k. flaggregister. 466 Administrationen av jakten utvidgades det tidigare meddelade registertillståndet med uppgifter om registrerads läns-, kommun-, och församlingskod (Dnr. Som skäl för utvidgningen angav att det var nödvändigt att komplettera databasen med uppgifter om kommun- och församlingskod. Dessa uppgifter uppgavs vara oundgängligen nödvändiga för att klara arbetet med älglicenstilldelning, avskjutningsredovisning, älgobservations- inventeringsbearbetning m.m. Fiskevatten med Svenska jägareförbundets godkännande fått tillstånd att inrätta och föra personregistret "jaktkortsregistret". Uppgifterna ur jaktkortsregistret kommer, enligt tillståndet från Datainspektionen (Dnr. 5938-90), från via magnetband. Tillståndet har gällt . Ändamålet med registret har varit ett tillfälligt personregister för framställning av direktadresserat material till en direkt- reklamkampanj för nämnda jakttidning. När det gäller verksamheten med att sälja uppgifter ur jaktkortsregistret har utredningen fått ta del av redovisningsmaterial beträffande . Av offerter från till för- bundet framgår att avgiften för att få adressuppgifter ur jaktkortsregistret exklusive mervärdeskatt är följande. För adressuppgifter med etiketter utgår en fast kostnad på , en rörlig kostnad på per adress samt därutöver en selekteringsavgift på . För adressering, som är obligatoriskt, utgår en fast kostnad på och en rörlig på per adress. Att informera landets samtliga jaktkortslösare, som vid ovan nämnda tidpunkt uppgick till 313 479, skulle, exklusive portokostnader men inklusive mervärdeskatt, kosta . Utslaget på jaktkortslösarna skulle kostnaden per försändelse bli . Utredningen har noterat att sänt medlemsvärvningsskrifter till icke medlemmar i samband med avisering av det statliga jaktkortet. torde huvudsakligen finansieras via jaktvårdsfonden genom det allmänna bidraget. Som Statskontoret påtalat i sin rapport går det dock inte av Svenska jägareförbundets redovisning att med säkerhet avgöra hur registren finansieras. skall den som dels vill ha tillstånd att inneha jaktvapen, dels vill ha tillstånd att inneha jaktvapen av annan typ än han eller hon redan innehar avlägga ett teoretiskt och praktiskt prov. Provet kallas jägarexamen. Jägarexamen får avläggas även av annan än den som är skyldig att göra sådant prov. Med stöd av 11 kap. 2 § vapenlagen (1996:67) och 2 kap. 4 § vapenförordningen (1996:70) har Naturvårdsver- ket utfärdat en kungörelse (SNFS 1985:2, NV:21) med föreskrifter om jägarexamen. Syftet med provet skall vara att skapa en grundläggande kunskap hos varje jägare eller innehavare av jaktvapen så att jakten blir mer ekologiskt anpassad och att större hänsyn visas viltet. En sådan kunskap bör också leda till att jakten bättre anpassas till samhällets krav och att större förutsättningar och motivation skapas för vidareutbildning 1977/78:141 s. 5). Av propositionen framgår också att båda jägar- organisationerna i samarbete bör svara för provens praktiska genomförande på fältet. De bör därvid på lika villkor erhålla bidrag ur jaktvårdsfonden för den verksamhet de utför i anledning av kompetensprovet. Av 2 kap. 4 § vapenförordningen framgår att jägarexamen skall avläggas inför provledare som förordnats av polismyndigheten efter förslag av Sven- ska jägareförbundet och . Närmare föreskrifter om provet och i övriga frågor som avses i nämnda paragraf meddelas av Natur- vårdsverket. Kostnaderna för provtagningen skall betalas av den som av- lägger provet enligt taxa som fastställts av . En fullständig jägarexamen består av tre praktiska prov och två teoretiska prov. De teoretiska proven är grundprov och högviltprov samt de praktiska proven hagelvapenprov, grundprov/kulvapen och högviltprov/kulvapen. I grundprovets teoretiska del får provtagaren visa färdigheter i ämnen såsom artkännedom, jaktlagstiftning, jaktetik, ekologi, naturens och djurens utveckling, viltvård och jaktmetoder. 468 Administrationen av jakten 1977/78:141 om kompetensprov för jägare (s. 20) föreslog rege- ringen att registrering av avlagt godkänt prov bör ske hos polisen i sam- band med ansökan om licens. Föreskrifter borde meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. 1977/78:28 s. 3) hade inte någon avvikande uppfattning i denna fråga. Några bestämmelser om registrering av de som utfört provet finns inte i lag eller förordning. Av 35 § andra stycket kungörelsen (SNFS 1985:2) med föreskrifter om jägarexamen framgår emellertid att avlagda prov skall regi- streras på sätt bestämmer. Några sådana bestämmelser har inte utfärdats. Även i jaktlagen finns bestämmelser om kunskapsprov. I 40 § jaktlagen sägs att regeringen får meddela föreskrifter om skyldighet att avlägga prov i fråga om kunskaper och skjutförmåga som villkor för att jaga. Regeringen får vidare meddela föreskrifter om skyldighet att betala avgift för provet. Slutligen får regeringen överlämna åt sammanslutning på jaktens och vilt- vårdens område att anordna prov, att utfärda bevis om avlagda prov samt att ta ut avgift för proven. I förarbetena (prop. 1986/87:58 s. 86) uttrycks att föreskrifter om skyldighet att avlägga jägarexamen har stöd i ett bemyndigande i vapenlagen och att det därför inte finns något behov av bestämmelser om kunskapsprov i jaktlagen men att de trots det bör finnas med i lagen. är inte ett eget register utan uppgifterna om jägar- examen ingår i jaktkortsregistret. är registeransva- rig. Det framgår dock att registeransvaret i ett skede var tänkt att vara gemensamt för de båda jägareorganisationerna. Av handlingar från Datainspektionen (Dnr. 165-83) framgår att ansökte om tillstånd att få föra jägar- examensregister. förelades att inge ansökan om tillstånd tillsammans med . Av skrift från till Datainspektionen framgår att förbundet saknade kännedom om Svenska jägareförbundets ansökan. Ansökan kompletterades av varvid jägarorganisa- tionerna, enligt anteckningar från Datainspektionen, skulle ha ett delat registeransvar. I skrift återkallade sin ansökan om tillstånd att föra jägarexamensregister. Anledningen uppgavs vara att det framkommit att i tillstånd att föra jaktkortsregistret har rätt att lagra bl.a. uppgifter om avlagda jägarexamens- kompetenser. I skrivelse från Datainspektionen till 1984 meddelade inspektionen att återkallat sin ansökan om tillstånd att föra jägarexamensregister. Av skrivelsen framgår att får licens att registrera endast de personer som genomgått prov av det egna förbundets provledare. Av Svenska jägareförbundets tillstånd eller senare tillstånd framgår inte, såvitt utredningen kunnat finna, vilka uppgifter om jägarexamen som får registreras i jaktkortsregistret. Av uppgifter från Svenska jägareförbun- det framgår att följande information lagras i den del av jaktkortsregistret som avser jägarexamen. –Löpnummer/Intygsnummer –Utfall (Godkänd alt. underkänd) –Provledare (/tillhörighet + löpnummer) –Provbana (Länsid/tillhörighet + löpnummer) finansieras via avgifter från provverksamheten. 470 Administrationen av jakten Från allmän synpunkt torde det främsta syftet med jaktkortsregistret vara att redovisa vilka som erlagt jaktvårdsavgift för att kunna kontrollera innehav av jaktkort.