sou · GLB3167d1 · 1998-01-01 00:00:00 — Marknaden för nypon för industriell produktion uppgår inom EU till ca torkad rensad vara, vilket erfordrar en odling omfattande ca 5 000 ha. Den svenska marknaden av nypon för industriell produk- tion (saft, soppa, te m.m.) uppgår till ca . Utvecklingskostnaderna är betydande eftersom odling av nypon är domesticering av ett nytt växtslag. Anläggningskostnaden för nypon- odling är hög då den första skörden inträffar först 3–efter plante- ring, men nyponodlingen kan skördas i 15–eller så länge som buskarna lever. Rotsystemet är mycket välförgrenat och täcker efter 3–hela den odlade arealen. Läckaget av näringsämnen är därför minimalt. Någon bearbetning av jorden förekommer ej och mellan raderna anläggs gräsbana. Gödsling sker helst med naturlig gödsel un- der vår och försommar. Bekämpning av gräs, sjukdomar och skadedjur är mycket litet och kan oftast utföras med icke kemiska metoder. Både gödsling och bekämpning av skadegörare sker enligt IP-konceptet (Integrerad produktion, se avsnitt 5.2.5). När nyponbuskarna efter 5–blivit för stora och täta att skördas med maskin, klipps de ned och flisen kan användas som energiråvara. Odling av nypon är miljövänligt av följande skäl: Det ökar omfattningen av miljövänliga produktionsformer i jord- bruket till följd av lång växtperiod (15–) utan plöjning och med obetydlig tillförsel av växtnäring. Genom odlingssättet minskar växtnäringsläckaget från odlad mark. Det kombinerar kulturväxt och energigröda. Det fungerar som skydd för fåglar och däggdjur – viltrefug. Odling i ger bra kontrollmöjligheter över kvalitativa och andra faktorer. Andra positiva effekter av en inhemsk nyponodling vore bl.a. att den: bidrar till att nyttja jordbruksmark för ett ändamål som ger ökad sysselsättning, bidrar till att säkra ett fortsatt jordbruk i områden med sämre pro- duktionsförutsättningar, underlättar utveckling av en unik kunskap i om nyponodling vad avser bl.a. sorter, odlings- och skördeteknik m.m., skapar förutsättningar för att förse övriga EU-länder med nyponprodukter eftersom inte någon odling sker inom gemenskaper samt stimulerar till en produktion som leder till att den biologiska mång- falden och landskapsbilden bevaras och utökas med en ny kultur- Ett annat bär som inte odlats i kommersiell skala tidigare är havtorn. Havtorn har möjligheten att bli en ny livsmedelsråvara genom sin arom, höga vitaminhalt och andra egenskaper, som det är ett nytt växtslag som är bra för miljön och kan ge ökad sysselsättning på landsbygden. Då anläggningskostnaden är relativt hög och odlings- och skördetekniken inte är helt färdigutvecklad behövs stöd till anlägg- nings- och odlingsutveckling. Detsamma kan gälla andra kommersiellt intressanta bärodlingar. Marknaden för dessa bär är livsmedelsindustrin. Utan livsme- delsindustrin som marknad finns inte underlag för nya nischprodukter som nypon, havtorn och andra bär. Inom det svenska miljöprogrammet föreslås årligt stöd till ekologisk frukt- och bärodling och satsningar på utbildning och information. För att ge ett för livsmedelsindustrin säkert odlingsresultat kan emellertid inte odlingen av exempelvis nypon ske helt ekologiskt . Utan en viss kemisk bekämpning av ogräs och vissa skadeinsekter och växtsjukdomar finns risk för att skörden slås ut. Livsmedelsindustrin är beroende av en säker tillgång till råvara till en garanterad kvantitet och kvalitet för att ersätta importerade bär med svenskodlade. Regler utformas till s.k. resurshus- hållande konventionella jordbruk (reko). IP i kontraktsform är en sådan odlingsform, som ingår i ett resurshushållande konventionellt jordbruk. Den ekonomiska utvecklingen inom jordbrukssektorn som helhet följs bl.a. genom de s.k. sektorskalkyler som tar fram. I dessa kalkyler beräknas sektorns totala intäkter och kostnader samt det driftsöverskott som utgör skillnaden mellan dessa. Sektors- kalkylerna används t.ex. för att belysa produktionsutvecklingen i jord- bruket och som underlag för konjunkturbedömningar och andra ana- lyser. De används också som underlag för jordbrukssektorns del av na- tionalräkenskaperna. I sektorskalkylen ingår endast de intäkter som kommer från den egentliga jordbruksproduktionen och de kostnader som är förknippade med dessa. Jordbrukarnas intäkter från andra näringar som t.ex. skogs- bruk ingår inte. Detta innebär att sektorskalkylens driftsöverskott inte är något mått på lantbrukarnas totala inkomster. Enligt principen för detta slag av kalkyler redovisas inte värdet av de transaktioner som sker inom sektorn. Handels- och förädlingsmar- ginaler för varor som lämnar sektorn, men som sedan utgör insatsvaror i produktionen, redovisas däremot som en särskild kostnadspost. Eftersom resultatet av sektorskalkylerna påverkas av årsmånsvaria- tioner bör stor försiktighet iakttas vid jämförelser av resultaten mellan olika år. Jämförbarheten mellan åren begränsas också av att struktur- förändringar inte återspeglas i totalsiffrorna. upprättar också prognoser för sektorskalkyler baserade på antagande om normal årsmån. Se tabell 5.6. Som framgått av tidigare beskrivning har vissa förändringar i pro- duktionsinriktning skett i förhållande till tiden före EU-medlemskapet. En bakgrund till detta är den förbättrade lönsamheten inom vege- tabiliesektorn. Det bör vidare noteras att sektorresultatet påverkas av de återbetalningar av omställningsstöd som jordbruksföretagen gjorde dessa år (429 respektive 524 miljoner kro- nor). En närmare redovisning av direktbidragens omfattning lämnas i avsnitt 5.3.2. 4ABELL Driftsöverskott inom jordbruket åren 1994–1999, miljoner Intäkter för vegetabilieprod. Intäkter för animalieprod. och kostnader för eget kapital Kostnader för lejt arbete Källa: Statens jordbruksverks sektorskalkyl. Vad gäller animalieproduktionen speglar utvecklingen den prissänk- ning som EU-medlemskapet medfört för främst köttprodukter som nöt- kött och fläsk. Bland kostnadsposterna dominerar kapitalkostnaderna med ca medan kostnaderna för insatsvaror uppgår till . Bland förändringarna i kostnadsvoly- men före EU-medlemskapet kan noteras en ökning av kost- naderna för drivmedel och el med medan kostnadsvolymen för handelsgödsel har ökat med . Räntekostnaderna har minskat med . $IAGRAM Variation av driftsöverskott –1996. Av den totala prognostiserade kostnadsvolymen utgör energi- och handelsgödselkostnaderna och räntekostnaderna . Nor- malt sett har driftsöverskottet utgjort av omsättningen (sektorskalkylens intäkter) med en variation . Variationer över tiden framgår av diagram 5.1. Den relativt kraftiga ökningen av överskottet åren 1989–1991 förklaras bl.a. av de omställ- ningsstöd som utgick med anledning av livsmedelspolitiska reform. 5.3.2Direktstöd inom EU och i Jordbruksstödet inom EU utgörs dels av ett stöd av producentpriser genom i första hand inlösenåtaganden, exportbidrag och gränsskydd mot tredje land, dels direktbidrag i form av t.ex. djur- och arealersätt- ningar. Direktbidragens betydelse ökade i samband med reform av den gemensamma jordbrukspolitiken inom EU. Bl.a. ersattes produkt- prissänkningar med s.k. kompensationsbetalningar. Den gemensamma jordbrukspolitiken omfattar också stora möjligheter för medlemslän- derna att erhålla delfinansiering för miljöersättningar och regionala jordbruksstöd till områden som är mindre gynnade jämfört med andra delar av medlemslandet. Regelverket för den gemensamma jordbruks- politiken medger således inte regionala stöd baserade på jämförelser mellan jordbruk i olika medlemsländer. Däremot kan ekonomiska skill- nader mellan länderna utgöra grund för en högre medfinansieringsgrad från EU-budgeten. Utöver de av EU helt eller delvis finansierade stö- den kan nationella stöd utgå i medlemsländerna. Sådana stöd skall prö- vas av med hänsyn till gällande statsstödsregler. Generellt sett kan sägas att statsstöd inte får tillämpas om dessa påver- kar den prisbildning som marknadsordningarna för olika produkter syftar till att åstadkomma. Se tabell 5.7. 4ABELLDirektstöd till jordbruket åren 1994–1999, . Djurbidrag inkl. BSE och Stöd till ekologisk odling Stöd till unga jordbrukare 3UMMA SVENSKA ST¶D OCH Källa: Statens jordbruksverks sektorskalkyl. Tabell 5.7 belyser effekterna av EU-medlemskapet, där betydelsen av direkta ersättningar har ökat. De direkta ersättningarna har i vissa fall koppling till beslut om sänkta i samband med CAP- reform. Av tabellen framgår faktiska utbetalade belopp och prognoser över kommande utbetalningar till jordbruksföretagen. Bl.a. periodise- ringar medför att beloppen därför inte överensstämmer med i statsbud- geten anvisade belopp. De av anvisade anslagen för samt de av regeringen föreslagna anslagen för framgår av tabell 5.8. 4ABELLAnvisade och föreslagna anslag , Källa: Statsbudgeten. Liksom för kommer faktiska utbetalade belopp inte att uppgå till anvisad ram. Bl.a. har regeringen budgeterat för att hela den svenska basarealen och premierätterna skall utnyttjas. I förhållande kommer framför allt miljöersättningarna att öka väsentligt kommande år. Regeringen har, bl.a. mot bakgrund av det förslag till fullt utnyttjande av miljöersättningsramen som utredningen föreslog , föreslagit ytterligare höjningar av miljöersättningarna . En analys av hur intäkter, marknadsprisstöd och direktstöd fördelar sig på olika företag har redovisats av i rapporten (1997:3). Kalkylmodellen bygger på en kombination av verkliga uppgifter för företagen hämtade från lantbruksregistret och genomsnittstal för produktion och priser, samt statistiska bedömningar av varje företags stöd. Detta innebär att verklig produktion och verkligt stöd vid varje en- skilt företag kan vara annorlunda än vad som framräknats i modellen. Modellen torde dock för grupper av företag ge uppskattningar av pro- duktintäkter och stödbelopp som väl överensstämmer med de verkliga. Utifrån informationen i lantbruksregistret uppskattas för varje före- tag dess produktion av jordbruksprodukter . Genom att multiplicera de på detta sätt framräknade kvantiteterna med faktiskt genomsnittligt producentpris i landet för respektive produkt erhålls uppskattningar av produktionsvärden eller produktintäkter produktion. Genom att använda de s.k. referenspriserna på motsvarande sätt, kan marknadsprisstödet uppskattas för varje jordbruksföretag. Vid beräkning av marknadsprisstödets storlek har använts samma metod som använder vid beräkning av PSE-tal. Detta innebär att de medelpriser som det svenska jordbruket erhöll för sin produktion jämförs med s.k. referenspriser, som avses att represen- tera nivån på världsmarknaden . renspriser beräknas på olika sätt för de olika produkterna. Metodiken kan ha ett värde när stödnivåer jämförs mellan olika länder. När det gäller att mäta absoluta stödnivåer finns dock uppenbara nackdelar. För del får t.ex. valet av referenspris för mjölk stor betydelse. motsvarar ett nyzeeländskt pris för mjölkpulver exporterat till och ej ett sammanvägt pris för färskmjölk m.m. som kan hävdas vara mer relevant. För varje jordbruksföretag beräknas dess marknadsprisstöd för varje produkt som den uppskattade produktionskvantiteten multiplicerad med skillnaden mellan ett inhemskt medelpris och ett referenspris. De direktstöd som ingår i beräkningarna är arealersättning, djurbidrag, kompensationsbidrag, nationellt stöd samt miljöstöd för bevarande av öppet odlingslandskap. Övriga miljöstöd, som beloppsmässigt endast utgjorde av direktstöd , ingår inte i beräkningarna efter- som det inte är möjligt att utifrån endast strukturdata för enskilda jord- bruksföretag göra sannolika bedömningar huruvida något av dessa stöd utgick till det enskilda jordbruket eller inte. Baserat på denna modell har en analys gjorts av hur intäkter och stöd fördelar sig på företagsstorlek, geografisk region och produk- tionsinriktning. 4ABELLTotala intäkter och stöd , uppdelat på driftsinriktningar. Av tabell 5.9 framgår hur intäkter och stöd fördelar sig på företag med olika driftsinriktning. Noterbart är småbrukens (mindre än 400 stan- dardtimmar) stora andel av antalet företag och ringa andel av intäkter- na. Om en fördelning av intäkter och stöd görs efter företagsstorlek kan konstateras att för samtliga företagsstorlekar så motsvaras andelen av totalstödet andelen av totalintäkterna (tabell 5.10). Orsaken kan sägas vara att direktstöden här kompenserar de mindre företagen för den mindre andelen av marknadsstödet. 4ABELLTotala intäkter och stöd , uppdelat på olika storleks- intervall (efter standardtimmar). 800–1 599 600–2 399 400–3 199 200–3 999 5.3.3Resultatet för vissa företag och produktgrenar I rapporten inom jordbruket 1996 (rapport 1997:9) har redovisat struktur-, produktions- och resultatut- vecklingen inom svenskt jordbruk. Följande avsnitt är baserat på rapportens redovisning av resultat för vissa grupper av företag samt lönsamhetsutvecklingen för vissa pro- duktionsgrenar. EU-inträdet medförde för mjölkföretagen med ett arbetsbehov på 1 600–att den nedåtgående resultatutvecklingen för heltidsföretagen bröts . Det var främst företa- gen i norra och skogsbygder vilkas lönsamhet förbättrades. Anledningen till förbättringen var i första hand de ökade direktutbetalningarna. För att belysa resultatutvecklingen för vissa produktionsgrenar re- dovisas i rapporten förändringar i täckningsbidrag. I kalkylerna definieras täckningsbidrag som skillnaden mellan in- täkter och rörliga särkostnader, dvs. kostnader för utsäde, foder, göd- selmedel, tjänster och övrigt direkt hänförbart till produktionsgrenen. Det överskott som då uppstår skall täcka avskrivningar och under- håll, ränteanspråk på driftskapital samt arbetskostnader inom produk- tionsgrenen och företagets samkostnader. Produktionsvolymerna antas vara konstanta över hela perioden. För vegetabilier har normskördar använts (med regionala skillnader). På animaliesidan har genomsnittliga slaktvikter antagits liksom en fast mjölkavkastning. Dessa är desamma över hela landet. Lönsamhetsutvecklingen enligt dessa beräkningar återspeglar såle- des utvecklingen av produktpriser och priser på produktionsmedel samt direktbidrag. De direktbidrag som ingår i beräkningarna är: generella djur- och arealbidrag, nationellt stöd (t.ex. kr/liter mjölk) i norra , kompensationsbidrag (LFA-stöd) för djur och arealer samt miljöstöd (kr/ha) till den vallareal som enligt foderbalanserna er- fordras för respektive djurantal. Miljöstödet till betesmark ingår inte i beräkningarna, vilket innebär att stödet och därmed lönsamheten i stödområdena underskattas. Dess- utom har företagen framför allt i norra – ofta större vallarealer än vad som erfordras enligt foderbalanserna. Täckningsbidraget i höstveteproduktion (områdena 4, 5b och syd) ökade i hela landet för att sedan sjunka . Täckningsbi- draget per hektar är högre i – ca /ha – än i stö- dområdena där täckningsbidraget var /ha. Skillnaderna beror huvudsakligen på olika avkastning. Arealstödens storlek är dess- utom kopplad till avkastningsnivån. ökade täckningsbidraget i hela landet på grund av såväl ett ökat pris som ökat arealstöd. Täckningsbidraget i landets olika delar i mjölkproduktionen per mjölkko låg på 15 000–. utgjorde täck- ningsbidraget 15 000–i löpande priser. Täckningsbidra- get är högre i de norra stödområdena än i övriga landet. Skillnaderna i täckningsbidrag beror till mycket stor del på skillnader i direktstöd. Mjölkpriserna skiljer sig inte så mycket åt mellan olika regioner – i norra är de något högre än i resten av landet. Att täck- ningsbidraget i norra skulle vara lägre än i övriga landet om direktstöd inte utgått beror i stället på att foderkostnaden är högre ju längre norrut området ligger. Därtill är arbetskostnaderna, på grund av sämre struktur, högre i stödområdena. EU lämnar inga direktbidrag för grisköttproduktion. I före- kommer endast ett nationellt stöd till smågris- och slaktsvinproducenter i norra . Liksom när det gäller mjölkpro- duktion kan man säga att stödet för grisköttproduktion i norra till en del utgår som stöd till fodersädproduktion. direktstödet skulle täckningsbidraget i norra vara lägre än i övriga landet trots ett något högre pris på griskött. Liksom för mjölkkor beror detta på att kostnaden för foderspannmål är högre i norra . fram steg täckningsbidraget i grisköttspro- duktionen. Därefter har det sjunkit, huvudsakligen till följd av sjunkan- de priser. Priserna på griskött i före EU-inträdet låg betydligt högre än i de närmaste EU-länderna. började de svenska priserna sjunka. Prissänkningen mellan uppgick till . Den fortsatte då sänkningarna utgjorde . har priserna stigit. Lantbrukarna ekonomiska situation –1996 har också redovisats av LRF-Konsult i en särskild rapport baserad på eko- nomiska uppgifter från 25 000 lantbruksföretag. I en särskild bearbetning av materialet visas på en mycket stor varia- tion mellan gårdar med likartad produktion och storlek. Som ett exem- pel på detta redovisas skillnader i kostnader mellan mjölkföretag med 41–50 kor. Det konstateras därvid att för de av företagen med de högsta kostnaderna återstår av intäkterna för löner, räntor och investeringar. För de av företagen med de lägsta kostnaderna är motsvarande siffra . För att belysa skillnaden på intäktssidan har gjorts en analys av företag med mer än tio kor baserad bokslut. I detta fall visade det sig att intäkterna i den "bästa" gruppen var högre per ko än i den sämsta gruppen. Omräknat till kilo- gram såld mjölk per ko motsvarande detta . Enligt LRF-Konsult kan detta inte förklaras av geografiska eller ål- dersmässiga skillnader. LRF-Konsult hävdar att liksom inom andra fö- retagargrupper är den viktigaste förklaringen skillnader i företagarskap. Det handlar om hur skickliga företagare är på att utnyttja sina resurser, att förhandla om priser etc. 5.4Jämförelser mellan , och Ekonomiska uppgifter i detta avsnitt avser huvudsakligen . I de fall andra år avses, har uppgifter från och ändå räk- nats om till svenska kronor med de växelkurser som gällde 1996. , och är konkurrenter på livsmedelsområ- det. Den geografiska närheten mellan de tre länderna liksom produk- tionsinriktningen medför att de tre länderna konkurrerar såväl om resp- ektive lands hemmamarknad som på exportmarknaden. En jämförelse mellan jordbrukets förhållanden i de tre länderna är därför av särskild betydelse. De tre länderna har till sina ekonomiska och sociala uppb yggnader stora likheter. föreligger emellertid också avsevärda skillna- der mellan länderna av betydelse för deras jordbrukssektorer. Skillna- den i klimat, jordart, geografiska förhållanden och strukturutvecklingen inom jordbruket har avgörande betydelse för produktionens inriktning, avkastningsnivåer och produktionskostnader. De norra delarna av Sve- rige och är glest befolkade, medan sydligaste har med rätt likartade naturliga förutsättningar. De stora avstånden i och bidrar till högre kostnader för jordbrukets produk- tionsmedel, för uppsamling av produkterna samt för distributionen av de färdiga livsmedlen. Förhållandena inom jordbruket kan emellertid också skilja sig på grund av institutionella förhållanden såsom olika former av stöd, skat- ter och lagstiftning som påverkar produktionens bedrivande. Stor bety- delse har också prisbildningen på jordbrukets produkter och produk- tionsmedel. I de norra delarna av finns en stor del av världens jord- bruk norr om den 60:e breddgraden. Klimatets betydelse för jordbruket kan belysas med vegetationsperiodens längd. Den tid då dygnsme- deltemperaturen överstiger normalt är i hela samt . Södra och i övrigt liksom den sydligaste delen av har minst 180 dagars vegeta- tionsperiod. I större delen av är vegetationsperioden 160–medan den i norra och norra är 140–. Klimatet påverkar produktionskostnaderna i jordbruket genom låga avkastningar i växtodling men också genom betesperiodens längd. Des- sa förhållanden har stor betydelse för produktionsinriktningen. Spann- mål står för en stor del av växtodlingen i alla tre länderna, men förut- sättningarna är sämre i de norra delarna av och där växtperioden är kort och arronderingen ofta dålig. I sådana områden har i stället vallodling klara relativa fördelar. Därför domineras länder- nas norra delar liksom det sydsvenska höglandet av vallodling och mjölkproduktion. jämförelsevis milda klimat påverkar produktionskostna- derna på flera sätt. Byggnadskostnaderna i t.ex. mjölkpr oduktion kan sänkas både på grund av mindre behov av isolering m.m. och därför att – mot 110–i och 70–i norra – medför mindre behov av lagringsutrymmen för foder och gödsel. Med de angivna betesperioder- na blir stallperioden 20–längre i än i och i norra 30–längre. Det påverkar inte bara b yggnadskost- naderna utan även kostnaderna för arbetskraft och maskiner för såväl produktion av vinterfoder som spridning av stallgödsel. Främst som en följd av den kortare betesperioden har det i varit relativt van- ligt att mjölkkorna stått inne året om, vilket i princip är möjligt på grund av djurskyddslagens bestämmelser om betesgång. Det milda klimatet medför att man i hela kan odla vissa foderväxter som ger låga kostnader. har man där använt foderbetor till nötkreatur. har användningen av majs- och helsädsensilage ökat starkt. Det beror på att dessa grödor kan erhålla EU:s arealstöd, vilket gäller för ungefär en tredjedel av grovfo- derarealen i . Det svalare klimatet i och delar av innebär dock att kostnaderna för bekämpning av växtskadegörare och ogräs är lägre än i . 5.4.3Struktur, produktion och priser Företagsstrukturen i de tre länderna är präglad av de naturgeografiska förhållandena och av ländernas jordbrukspolitik. På grund av topografi och jordmån är företagen i de norra delarna av och genomsnittligt mindre än i slättbygderna i och i Dan- mark. Djurbesättningarna är större i än i och störst i . Åkerarealen och dess användning redovisas i tabell 5.11. Med "" avses här , , , , , och medan såle- des övriga 16 län har angivits som "". För del har till "" räknats , , Mellersta , , Norra och län. "" omfattar således landets övriga åtta län. Åkerareal och dess användning , 1 000 ha 1) 1)med minst 2 ha i , 5 ha i och 1 ha i . Endast brukad ingår. Källa: Bearbetning av ländernas officiella jordbruksstatistik. I och har åkerarealen minskat med , medan den har varit ungefär oförändrad i . Det sistnämnda är en följd av att jordbrukspolitik har starka regionalpolitiska inslag. I norra har åkerarealen minskat , dvs. dubbelt så mycket som i . I tabell 5.12 redovisas djurantal. Endast stamdjur ingår. 4ABELLDjurantal , 1 000-tal djur. a) Avser . Källa: Bearbetning av ländernas officiella jordbruksstatistik. Det framgår att norra och i ännu högre grad norra har en inriktning på mjölkproduktion. I norra finns av landets mjölkkor och av suggorna mot av åkerarealen. För norra är motsvarande andelar respektive . star- ka inriktning på animalieproduktion framgår av det stora antalet mjölk- kor och suggor i förhållande till åkerarealen. I tabell 5.13 redovisas produktionen av olika jordbruksprodukter. 4ABELLProduktion av vissa jordbruksprodukter , 1)Inkl. lantbrukarnas hemmakonsumtion samt mjölk till foder. 2)Storboskap och kalv. Källa: Bearbetning av ländernas officiella jordbruksstatistik. I tabell 5.14 redovisas totala intäkter och kostnader för de tre ländernas jordbruk. De svenska uppgifterna har hämtats från Statens jordbruks- verks s.k. sektorskalkyl, de danska från De Danske och de finska från Lantbruksekonomiska forskningsanstalten. Redovis- ningsprinciperna är i huvudsak desamma, men vissa skillnader finns. I de svenska och de finska uppgifterna men inte i de danska ingår träd- gårdsväxter på åker (1,respektive av bruttointäkterna). I de danska uppgifterna ingår pälsdjur (3,av bruttointäkterna). Den svenska sektorskalkylens principer innebär att bland intäkterna ingår endast försäljning till ändamål utanför jordbruket. I de officiella danska och finska kalkylerna ingår även viss intern omsättning av fo- dersäd. De har därför här justerats till jämförbarhet med den svenska sektorskalkylen.