sou · GLB391d4 · 1998-01-01 00:00:00 — 8Begreppet jaktvård utmönstras i lag- stiftningen När nuvarande jaktlag trädde i kraft byttes ordet jakt- vård ut mot begreppet viltvård. Utredningen har noterat att ordet jaktvård finns kvar i olika kombinationer i lagstiftningen. Viltvård och jaktvård är två ord med lika betydelse i lagstiftningssammanhang men som i det vardagliga livet har olika betydelse för många. Utredningen anser att det är angeläget att begreppet jaktvård ersätts för att undvika fortsatt be- greppsförvirring. Därför föreslås att begreppet jaktvård utmönstras i alla dessa kombinationer och ersätts med viltvård. Nedan anger utredningen var i lagstiftningen den funnit att begreppet jaktvård alltjämt finns kvar och där utredningen föreslår ett byte. Upp- räkningen nedan omfattar inte lagstiftning där ordet jaktvårdsområde skall bytas ut mot viltvårdsområde. –Orden jaktvårdsavgift och jaktvårdsfonden i 41§ jaktlagen (1987:259). –Ordet jaktvård i 32 § rennäringslagen (1971:437). –Orden jaktvårdsfond och jaktvårdsavgift i 36, 39, 49-52 och 52 e §§ jaktförordningen (1987:905). –Ordet jaktvårdsfond i 14 § indrivningsförordningen (1993:1229). 8Begreppet jaktvård utmönstras i lag- stiftningen När nuvarande jaktlag trädde i kraft byttes ordet jakt- vård ut mot begreppet viltvård. Utredningen har noterat att ordet jaktvård finns kvar i olika kombinationer i lagstiftningen. Viltvård och jaktvård är två ord med lika betydelse i lagstiftningssammanhang men som i det vardagliga livet har olika betydelse för många. Utredningen anser att det är angeläget att begreppet jaktvård ersätts för att undvika fortsatt be- greppsförvirring. Därför föreslås att begreppet jaktvård utmönstras i alla dessa kombinationer och ersätts med viltvård. Nedan anger utredningen var i lagstiftningen den funnit att begreppet jaktvård alltjämt finns kvar och där utredningen föreslår ett byte. Upp- räkningen nedan omfattar inte lagstiftning där ordet jaktvårdsområde skall bytas ut mot viltvårdsområde. –Orden jaktvårdsavgift och jaktvårdsfonden i 41§ jaktlagen (1987:259). –Ordet jaktvård i 32 § rennäringslagen (1971:437). –Orden jaktvårdsfond och jaktvårdsavgift i 36, 39, 49-52 och 52 e §§ jaktförordningen (1987:905). –Ordet jaktvårdsfond i 14 § indrivningsförordningen (1993:1229). 9 Administrationen av jakten 9.1Utredningens förslag i sammanfattning Utredningen anser att statlig verksamhet på jaktens och viltvårdens område bör bedrivas i myndighetsform. När det gäller förhållandet mellan myndig- heterna och jägarorganisationerna liksom mellan organisationerna anser utredningen att det inte får finnas risk att något särintresse får ett orimligt stort inflytande över verksamheten. Ideell verksamhet av likartat slag skall ges lika möjligheter att bedriva sin verksamhet. Fördelningsprinciper av bidrag mellan organisationer skall bygga på sakliga grunder. skall inte längre ha statsmakternas uppdrag att ensamt ansvara för ledningen av den praktiska viltvården och jakten. Det är utredningens uppfattning att det över huvud taget inte är lämpligt att ett sådant ansvar åläggs en intresseorganisation. Det bör i stället vara en gemensam uppgift för berörda myndigheter, markägare, jägare och andra intressenter att i sin verksamhet verka för att målen för jakten och vilt- vården uppnås. Olika intresseorganisationer skall inom sitt område och ut- ifrån de intressen de företräder stödja sina medlemmar i deras verksamhet. Utredningen anser att ett medlemsrelaterat bidrag skall utgå till jägarorga- nisationerna för deras oegennyttiga allmänna verksamhet i frågor om jakt och viltvård. Ett fortsatt aktivt engagemang från medlemmarna i de båda jägarorganisationerna är av allmänt intresse. Utredningen föreslår att en förordning om bidrag ur jaktvårdsfonden till jägarorganisationerna införs. I beslut om det allmänna medlemsbidraget skall preciseras de verksamheter jägarorganisationerna skall främja för att erhålla bidrag. För verksamheten bör fastställas mål och riktlinjer som fortlöpande kan utvärderas. Jägarorga- nisationerna skall i sin ansökan om bidrag redovisa hur verksamheten bedrivits. Utöver organisationsbidrag grundat på antal medlemmar skall det vara möjligt att ge bidrag ur jaktvårdsfonden till jägarorganisationerna för 386 Administrationen av jakten vissa specifika uppdrag. bör få möjlighet att genomföra effektivitetsrevision i anledning av bidragen. Av informations-, rättssäkerhets- och konkurrensskäl bör, enligt utred- ningen, en myndighet vara registeransvarig för jaktkortsregistret och jägar- examensregistret. Det är naturligt att (Naturvårds- verket), som statlig tillsynsmyndighet för faunavård innefattande jakt och viltvård, även ansvarar för dessa register. Båda registren skall bekostas av medel ur jaktvårdsfonden. Det skall vara möjligt att ta ut avgifter för ut- nyttjande av tjänster från de båda registren. När det gäller adressuppgifter till myndigheter och intresseorganisationer för information om jakt och viltvård bör dock kostnaderna kunna bäras av jaktvårdsfonden. Utredningen kommer fram till att det finns ett behov av opartisk in- formation på jaktens och viltvårdens område. Det finns vidare ett behov av att informationen sprids bredare. Förutsättningarna för att kunna ge sådan opartisk information ökar i och med att föreslås bli registeransvarig för jaktkortsregistret. Utredningen föreslår att medel ur jaktvårdsfonden skall ställas till verkets förfogande att enbart användas i informationssyfte i frågor om jakt och viltvård. Vidare föreslår utredningen att medel på samma sätt bör lämnas till för information om främst praktisk viltvård till markägarna. Slutligen anser utredningen att skogsvårdsorganisationens verksamhet regionalt och lokalt skall få medel ur jaktvårdsfonden för olika verksamheter med anknytning till information om praktisk viltvård. Utredningen föreslår endast den förändringen beträffande länsviltnämnderna att organisationsrepresentationen i nämnden kompletteras med en politisk företrädare. Denna ledamot skall vara ordförande i nämnden. Utredningen anser inte att det finns behov av en sådan nämnd, kallad riksviltnämnd, som föreslagit. är den centrala förvaltningsmyndigheten för ärenden om jakt och viltvård. är den regionalt ansvariga myndigheten. Till varje länsstyrelse är knuten en länsviltnämnd som är rådgivande organ i fråga om viltvården. Ledamöterna, som utses av läns- styrelsen, representerar de areella näringarna, frilufts- och naturvårds- intresset samt trafiksäkerheten. På det regionala planet är också polisen och engagerade i administrationen av jakten och viltvården. Utanför kretsen av olika myndigheter finns flera frivilligorganisationer som fullgör administrativa uppgifter, främst den praktiska viltvården. Dit hör de båda jägarorganisationerna och Jägarnas riksför- bund-Landsbygdens jägare () samt Naturskyddsföre- ningen och ornitologiska förening. De båda jägarorganisationerna och får bidrag från jaktvårdsfonden för sin verk- samhet. biträder centralt och regionalt genom sina läns- jaktvårdsföreningar myndigheterna med sakkunnigutlåtanden och samman- ställningar av uppgifter som underlag för myndigheternas beslut. Bak- grunden till Svenska jägareförbundets särställning i det hänseendet är att förbundet genom riksdagsbeslut anförtrotts ledningen av det praktiska jakt- och viltvårdsarbetet i landet. Till arbetsuppgifterna hör bl.a. att följa viltvårdens och viltstammarnas utveckling och sprida kännedom om denna utveckling genom upplysning och information. För- bundet skall ge jägarna, den vilt- och naturintresserade allmänheten och andra intresserade råd och upplysningar i jakt- och viltvårdsfrågor. har fyllt en viktig funktion i den regionala jakt- administrationen. Utredningen skall granska länsviltnämndens arbets- uppgifter och överväga om det kan finnas skäl att stärka nämndens ställ- ning eller låta dess arbetsuppgifter utföras av någon annan. I det samman- hanget bör utredaren överväga förslaget till riksviltnämnd. Jägarorganisationernas allmänna verksamhet bör tillmätas stort värde. Den har en folkrörelseprofil med ett aktivt engagemang från medlemmarnas sida. Det finns emellertid skäl att se över ansvarsfördelningen mellan myn- 388 Administrationen av jakten digheterna och jägarorganisationerna liksom mellan organisationerna. Inte minst gäller det skiljelinjen mellan medlemmarnas intressen och den mer myndighetsliknande uppgiften att leda det praktiska jakt- och viltvårds- arbetet. Utredaren skall därför göra en utvärdering av jägarorganisationer- nas arbete inom detta område och lämna förslag till hur verksamheten bör organiseras i fortsättningen. Förutsättningarna vad gäller viltvården och jaktens utövande varierar mellan olika delar av . Utredaren bör i alla avseenden därför analysera de problem som finns vad gäller in- formations- och upplysningsverksamheten. Det är angeläget att denna verk- samhet bedrivs så att tillfredsställande lösningar kan nås för alla inblandade intressen. Utredningens uppdrag i denna del kan sammanfattas i följande punkter. –Granska länsviltnämndens arbetsuppgifter och överväga om det finns skäl att stärka nämndens ställning eller låta dess arbetsuppgifter utföras av någon annan. –Överväga Jägarnas riksförbunds förslag till riksviltnämnd. –Se över ansvarsfördelningen mellan myndigheterna och jägarorgani- sationerna liksom mellan jägarorganisationerna. Inte minst gäller det skiljelinjen mellan medlemmarnas intressen och den mer myndig- hetsliknande uppgiften att leda det praktiska jakt- och viltvårdsarbetet i landet. Utredningen skall utvärdera jägarorganisationernas arbete inom detta område och lämna förslag till hur verksamheten bör organiseras –Analysera de problem som kan finnas vad gäller informations- och upplysningsverksamheten. I det följande finns ett utförligt bakgrundsmaterial redovisat som före- trädesvis bygger på en enkät till myndigheter och organisationer. Ut- redningen inleder i avsnitt 9.4 med ansvarsfördelningen mellan myndig- heterna och jägarorganisationerna liksom mellan jägarorganisationerna. I avsnitt 9.5 redovisar utredningen sin syn på hur jaktkortsregistret och jägarexamensregistret skall hanteras i fortsättningen. I avsnitt 9.6 beskriver utredningen informations- och upplysningsverksamheten med förslag på förändringar för att komma till rätta med de problem som finns. 9.7 ger utredningen sin syn på länsviltnämndens fortsatta verksamhet och slutligen i avsnitt 9.8 behandlas Jägarnas riksförbunds förslag till riks- viltnämnd. 9.4Ansvarsfördelningen mellan myndigheterna och jägarorganisationerna liksom mellan jägar- organisationerna Detta avsnitt är uppdelat på en del där myndigheterna och organisationerna beskriver sitt ansvar för och arbete med jaktfrågor och viltvårdsfrågor. Därefter redovisas uppdraget till att leda den praktiska viltvården och jakten sådant det beskrivits i utredningsbe- tänkanden, propositioner och utskottsbetänkanden. Utredningen beskriver därefter olika myndigheters och organisationers syn på att frivilligorganisa- tioner fullgör administrativa uppgifter inom jakt och viltvård. I det därpå följande avsnittet redovisas Statskontorets uppdrag att för utredningens räkning beskriva och följa upp hur använder det bidrag förbundet erhåller från staten. I det avslutande delavsnittet finns ut- redningens överväganden och förslag. 9.4.1Beskrivning av myndigheternas och organisationernas ansvar för och arbete med jaktfrågor och viltvårdsfrågor bad utredningen myndigheter och organisa- tioner att besvara en enkät om ansvarsområden och åtaganden vad gäller jaktfrågor och viltvårdsfrågor. Beskrivningen nedan bygger på uppgifter från denna enkät och är således organisationernas och myndigheternas egna uppgifter. Utöver nedan nämnda myndigheter och organisationer har och Världsnaturfonden beretts möjlighet att svara på enkäten men ej inkommit med svar. 390 Administrationen av jakten Vad gäller organisationerna redovisas dessa i bokstavsordning. Svaren nedan bygger på frågor från utredningens sida avseende följande –Myndighetens/organisationensarbetsuppgifterochansvarsområdeenligt lag, förordning och myndighetsinstruktion eller enligt uppdrag från regeringen m.m. (vad avser frågor om jakt och viltvård) –Myndighetens/organisationens organisation och resurser vad gäller frågor om jakt och viltvård –Beskrivning av det arbete som myndigheten/organisationen bedriver och som berör jakt och viltvård, såväl löpande som särskilda projekt är den statliga tillsynsmyndigheten för faunavård inklusive jakt och viltvård. På verkets naturresursavdelning finns en särskild enhet, enheten för viltförvaltning, som ansvarar för frågor rörande jakt och viltvård. Enheten bemannas av 9 personer av vilka 4 handlägger rena jaktfrågor. Verksamhet på denna enhet beskrivs särskilt nedan. Verket skall fortlöpande följa hur de lagar som rör jakt och viltvård fungerar i praktiken. Häri ingår att föreslå de ändringar och tillägg som anses erforderliga, utfärda föreskrifter och att genom information och utbildning sprida kunskap om gällande bestämmelser, syftet med dem samt hur de skall tillämpas och följas på bästa sätt. Verksamheten genererar ett stort antal ärenden av typ förfrågningar, tillstånd, överklaganden m.m. För att kunna utöva ålagd tillsyn krävs åtskillig projektverksamhet och omfattande kontakter med framför allt faunavårdsforskningen, andra berörda myndigheter och organisationer samt allmänheten. Den verksamhet som bedrivs vid enheten framgår mer detaljerat av verksamhetsplanen för enheten. Denna redovisas i tillämpliga delar nedan. fick en ny organisation . Vid omorganisa- tionen delades och Faunavård inom Naturresurs- avdelningen upp i två nya enheter; och . Den nya organisationen bygger på den tidigare enhetens två huvudverksamheter; skydd av hotade växt- och djurarter respektive förvaltning av vilt. På ligger ansvaret för verksamheter som i tidigare organisationer har haft de traditionella beteckningarna jakt och viltvård. Med en anpassning till de internationellt betydligt mer vanliga och användbara beteckningarna Wildlife eller har med ordet viltförvaltning velat markera verksam- hetens egentliga omfattning. Innebörden av begreppet viltförvaltning är ännu diffust, även för en tämligen initierad publik. valtning har i särskild promemoria klarlagt vad som ingår i begreppet viltförvaltning. Stora delar av denna promemoria redovisas sist i detta avsnitt. kännetecknas av alltmer knappa resurser med krav på ytterligare besparingar som pågående prioriterade verksam- heter är omfattande och kraven på nya arbetsinsatser till följd av över- gripande politiska beslut ökar. Internationaliseringen, främst som en följd av medlemskap i , medför också krav på ytterligare, resurskrävande insatser. För att möta prioriteringskraven och de krav som omvärlden erfaren- hetsmässigt ställer på och som exempelvis kan nödvändiggöra anpassning av befintlig lagstiftning måste verksamheten inom enheten vara mycket kostnadseffektiv. Den måste således inrikta sig på att förenkla arbetet, slopa vissa arbetsuppgifter och på olika sätt följa upp effekterna av vidtagna förvaltningsåtgärder. Verksamheten måste mera preciserat inriktas på att –arbeta mer övergripande, genom att prioritera bort arbetsuppgifter som enheten bedömer inte långsiktigt kan ge påtagliga effekter –öka insatserna när det gäller enhetens kompetensutveckling –fortsätta utbildningsinsatserna gentemot bland annat länsstyrelser, åklagare och polis –öka de internationella insatserna för att därmed bland annat nå bättre anpassning till internationella överenskommelser och regler med särskild inriktning på och EU –fortsätta informationsinsatser till viktigare grupper av personer eller organisationer och myndigheter som har inflytande på de politiska besluten –redan på idéstadiet, innan beslut fattas, eftersträva breda samför- ståndslösningar med berörda myndigheter och organisationer; huvud- sakligen inom ramen för upprättade policyn och strategier –arbeta för att viltforskningen mer orienteras mot rena förvaltningspro- blem. skall arbeta för en miljöanpassad samhällsutveckling i och omvärlden för att säkerställa en god miljö med stor biologisk mångfald för oss och kommande generationer. Naturresursavdelningen arbetar med att skydda, vårda, restaurera och hushålla med svensk natur och tillser att hänsyn tas till naturen åt oss och kommande generationer så att en god miljö och en biologisk mångfald bevaras och förbättras. 392 Administrationen av jakten skall verka för att våra viltstammar (alla vilda däggdjur och fåglar) bevaras och förbättras såväl kvalitativt som kvantita- tivt. Verksamhetens mål är att på bästa sätt hushålla med viltet. Hänsyn skall därvid tas till olika näringars intressen. Enheten skall även verka för att beskattningen av det jaktbara viltet sker på ett så etiskt och djurvänligt sätt som möjligt. Arbetet inom enheten skall också verka normgivande för såväl inhemsk som internationell verksamhet. Eftersom enheten har mångskiftande kontakter, inte minst med massmedia och allmänhet, skall enhetens verksamhet även vara serviceinriktad. Det övergripande, nationella målet för svenska miljöpolitiker är att åstad- komma ett miljöanpassat samhälle eller ett kretsloppssamhälle, dvs. ett samhälle där vi i tillräcklig grad kan skydda människors hälsa, bevara den biologiska mångfalden, hushålla med naturresurser (så att de kan nyttjas långsiktigt) samt skydda natur- och kulturlandskap. arbete med att bemästra olika miljöhot skall allmänt präglas av den inriktning mot internationalisering, sektorisering/sektorsintegrering och decentralisering som har angetts av och regeringen för det samlade miljöarbetet . Det nationella ansvaret är givetvis särskilt viktigt. När det gäller viltförvaltning ligger det övergripande nationella ansvaret på . Internationalisering – Miljöproblemen är gränsöverskridande och lös- ningarna måste sökas via internationellt samarbete. Detta gäller även viltförvaltningen, som bl.a. arbetar med flyttande fåglar, sälar och stora rovdjur. Sektorisering och sektorsintegrering – Varje sektor, exempelvis jord- och skogsbruk, skall ta sitt miljöansvar. arbetar dock över alla sektorsgränser (främst när det gäller areella näringar) och berör alla sektorer. Decentralisering – Det konkreta miljöarbetet skall ligga så nära de enskilda verksamheterna och människorna som möjligt. Arbetet skall så långt möjligt inriktas på förebyggande åtgärder. Generellt gäller vidare att arbete skall inriktas på att frigöra resurser för att kunna öka insatser av pådrivande samt förebyggande karaktär. skall inriktas mot långsiktig hushållning, således be- varande och nyttjande, och ske på sådant sätt att en rik variation av viltarter med goda stammar kan bibehållas, varav en del kan ge betydande ekonomiska värden. Hushållningen skall även ge möjlighet till ett rikt utbud av friluftsliv i form av jakttillfällen, viltstudier, exkursioner, foto- grafering, etc. Det kortsiktiga målet är att samtliga angivna aktiviteter skall av . Promemorian – , Vad är det och varför? I beskrivningen nedan används följande begrepp i följande inbördes hierarkiska ordning (fallande): Miljövård, Naturvård, Faunavård, Viltvård och Jakt. Det innebär exempelvis att jakten är en del av viltvården och att viltvården är en del av faunavården. I naturvårdssammanhang används begreppen fauna, djur och vilt, tyvärr utan att klargöra vad som menas med dem. Begreppen fauna och djur har samma innebörd; härmed avses alla djur, således allt från encelliga djur till stora däggdjur. Med begreppet vilt avses däremot endast vilda däggdjur och fåglar (2 § jaktlagen). Det senare begreppet är således inte förbehållet djur som får jagas. Sådant vilt betecknas jaktbart vilt. Med jakt avses att fånga eller döda vilt och att i sådant syfte söka efter, spåra eller förfölja vilt. Till jakt räknas också att göra ingrepp i viltets bon och att ta eller förstöra fåglars ägg (2 § jaktlagen). Begreppet jakt kan därmed definieras som alla åtgärder som vidtas med syftet att ockupera ett vilt, antingen genom att fånga det levande eller genom att döda det. Även begreppet viltvård är definierat i jaktlagen. Av 4 § framgår att "Viltet skall vårdas i syfte att bevara de viltarter som tillhör landets viltbestånd och att främja en med hänsyn till allmänna och enskilda intressen lämplig utveckling av viltstammarna. I viltvården ingår att genom särskilda åtgärder sörja för att viltet får skydd och stöd och att anpassa jakten efter tillgången på vilt." Ansvaret för viltvården ligger således på den enskilde markägaren eller jakträttshavararen. Begreppet viltförvaltning definieras som åtgärder som genomförs för att bevara och nyttja viltet med hänsyn till samhällets olika intressen och med kravet på att långsiktigt hålla art- och individrika viltbestånd. Ansvaret för viltförvaltningen i landet åvilar i första hand . är central tillsynsmyndighet för frågor om viltförvaltning. Huvuddelen av verkets arbetsuppgifter inom viltförvaltningsområdet har sin grund i bestämmelser (delegation eller bemyndigande) i jaktlagstiftningen [Jaktlagen (1987:259), Jaktförordningen (1987:905) och Jaktkungörelsen (SNFS 1994:3 NV:58)]. Arbetet styrs dock även i hög grad av annan lagstiftning, exempelvis av Lagen om jaktvårdsområden (1980:894), Vapenlagen (1996:67), Djurskyddslagen (1988:534), Lag om åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter (1994:1818) samt till förordningar och föreskrifter som är associerade till dessa lagar. Utöver lagstiftning styrs arbetet av ett antal direkta regeringsuppdrag. 394 Administrationen av jakten Naturvårdsarbetet har blivit alltmer internationaliserat, särskilt efter inträdet i EU. En lång rad konventioner, direktiv, överenskommelser och samarbets- avtal påverkar viltförvaltningen, bland annat Bonnkonventionen, Bernkon- ventionen, Ramsarkonventionen, Washingtonkonventionen (CITES), Helsingforskonventionen (HELCOM) samt EU:s fågel- och habitatdirektiv. Den viktigaste grunden för viltförvaltningen är utan tvekan Konventionen om Biologisk Mångfald och den därav föranledda pro- positionen om Biologisk Mångfald (1993/94:30). Genom konventionen fastslogs grundprincipen bevarande och varaktigt, hållbart nyttjande för miljövårdsarbetet. För viltförvaltningen i innebar konventionen en efterlängtad sanktion av en tillämpad princip. Erfarenheterna visar nämligen att de bästa resultaten i bevarandearbetet uppnås genom denna princip. Som begreppet viltförvaltning antyder är verksamheten inriktad på att förvalta den förnyelsebara naturresurs som viltet utgör. Principerna för viltförvaltningen kan konkretiseras i följande punkter. – Viltet skall både bevaras och nyttjas (förvaltas) I egenskap av förnyelsebar naturresurs är viltet jämställt med skog och gröda. Denna naturresurs skall både bevaras och nyttjas. Bevarandet har målet att förvalta de värden som viltet på olika sätt har, såväl biologiska, sociala som ekonomiska. Nyttjandet skall ske så att målen för bevarandet inte åsidosätts. Det betyder att förvaltningen av det jaktbara viltet måste ske med beaktande av faktorer som etik, geografisk spridning, genetisk variation, reproduktion och dödlighet. I detta perspektiv är arbete med jakttiderna av stor betydelse. Vid detta arbete skall även ekonomiska aspekter vägas in, såsom de enskildas och det allmännas kostnader för viltskador, rekreationsvärden och det reproducerande viltbeståndets storlek och tillväxt. I det samman- hanget beaktas även traditioner. Det innebär exempelvis att jakt inte införs efter viltarter som av tradition inte har bedrivits här i landet. På samma sätt kan traditionen vara ett skäl att slå vakt om jakt efter vissa viltarter under förutsättning att detta inte leder till något onödigt lidande för viltet. –Förvaltningen skall ske efter kravet att det vilt som förekommer i vårt land långsiktigt skall finnas kvar i livskraftiga bestånd har långsiktiga mål, vilket ställer höga krav på över- vakning och uppföljning.