sou · GLB3113 · 1998-01-01 00:00:00 — – elva historiska essäer om kvinnors strategier och mäns motstånd Utredningen om fördelningen av ekonomisk makt och ekonomiska resurser mellan kvinnor och män 1997 SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar , Offentliga Publikationer, på uppdrag av . Beställningsadress: kundtjänst 106 47 Svara på remiss. Hur och Varför. Statsrådsberedningen, 1993. – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren kan beställas hos: Fax: Telefon: Tryck: Gotab, 1997 Till statsrådet och chefen för marknadsdepartementet Genom direktiv 1994:102 beslutades att tillsätta en särskild utredare för att kartlägga och analysera för- delningen av ekonomisk makt och ekonomiska resurser mellan kvinnor och män. utsågs landshövding , , till utredare. Utredningen har antagit namnet tillkallades såsom vetenskapliga experter , professor i sociologi vid , . , FD och universitetslektor vid , , professor i nationalekonomi vid , , docent i företagsekonomi och bi- trädande professor vid tema Teknik och social förändring vid samt , professor i arbets- marknadspolitik vid . Sekreterare i utred- ningen har varit , universitetslektor i nationalekonomi och docent vid tema Teknik och social förändring vid , och biträdande sekreterare . Inom ramen för publiceras ett antal monografier och antologier. Experterna har i egenskap av redaktö- rer och monografiförfattare svarat för urval och utformning av de olika skrifterna, medan de enskilda artikelförfattarna ansvarar för innehållet i sina egna bidrag. Experter och artikelförfattare har arbetat under vetenskaplig självständighet. Utredningsarbetet skall vara klart före . Skrifter publiceras dock successivt. Föreliggande skrift, Mot halva makten – elva historiska essäer om kvinnors strategier och mäns motstånd , visar några utsnitt ur kvinnors historia. Ekonomisk makt och ekonomiskt ansvar – två skilda storheter Den aktive mannen och den passiva kvinnan – föreställningar kring kön och makt i historien Med eller utan fäder och bröder? – kvinnor politiska liv Konsten att överleva – kvinnors liv och hälsa Vad bör kvinnor kunna? – Utbildning som kulturellt kapital och symboliskt våld I gruva och på kontor – genusstämpling av arbete Kvinna med eget företag – Hemmet är vårt kall! – en kyrklig kvinnokongress 1920 Prostitutionens vålnad – om sexualitet och ekonomisk ojämlikhet Vad konstituerar maktlöshet? – läsövning i textilens text Denna bok är en del av och handlar om hur kvinnor under århundraden krävt och erövrat allt större del av den ekonomiska och politiska makten. Men för att förstå kvinnors agerande i det offentliga behöver vi också veta hur deras liv tedde sig i övrigt: boendet, hälsan, sexualiteten, utbildningen, föreningslivet Ty de olika sidorna av är beroende av varandra och formar tillsammans en vindlande historia om möda, elände och tunga bakslag – liksom om envishet, uppfinningsrikedom och befriande genombrott. Skribenterna är forskare från vitt skilda discipliner och här bryts följaktligen många perspektiv. Vår förhoppning är att dessa olika nedslag i historien ska fascinera läsare också långt utanför den akademiska världen. – två skilda storheter Ekonomisk makt och ekonomiskt ansvar – två skilda storheter gick nära 4 000 kvinnor i en nykterhetsdemon- stration i . De tågade till och togs emot av landhövding- en. Deras ärende var att till honom framföra krav på lokalt förbud mot försäljning och utskänkning av alkohol. Kampen för nykterhet var en fråga som engagerade kvinnorna och fick dem att gå ut i politiskt arbete. hade fler kvinnliga medlemmar än män. Det bildades också speciella nykter- hetsföreningar med enbart kvinnor, till exempel Vita Bandet, som hade aktiva företrädare i . Frågan var så viktig att den fick kvinnor att överskrida sociala och politiska tabugränser. Det gjorde de demonstrerande kvinnorna i när de både bildligt och bokstavligt i stora skaror gav sig ut i offentligheten, tågade genom staden och krävde svar av landshövdingen, offentlighetens högsta representant på orten. Nykterhetsvänner, kvinnliga som manliga, såg männens supande som en av de främsta anledningarna till den fattigdom och det elände många familjer levde i. Men det gjorde inte landshövdingen i län. Han förklarade i sitt svarstal till kvinnorna att skulden till fattigdom och nöd stod att finna i kvinnornas egen ekonomiska oförmåga: Genom att en kvinna förskaffat sig insikt i ett hems skötande, kan man med ringa medel få det att räcka, som i en vårdslös husmoders hand är otillräckligt, menade han. Männens eventuella dryckesvanor hade uppenbarligen ingenting med den saken att göra. Ytterligare vinster i hushållsekonomin skulle kunna göras genom besparingar på klädkontot, sade landshövdingen, om inte kvinnor i så hög grad vore slavar under modet. Landshövdingen ställde kvinnorna till ansvar för deras familjers fattigdom, och förnekade därmed att mäns alkoholmissbruk skulle kunna tillfoga ekonomisk och annan skada. Detta gjorde han trots att männen enligt lagstiftningen var familjeförsörjare; de hade därmed ett formellt, juridiskt ansvar för sina hustrurs och barns försörjning. I praktiken arbetade dock det stora flertalet kvinnor i arbetarklass och lägre inkomstskikt också utanför hemmet, eller i familjeföretag som jordbruk, för familjens försörjning. Det egendomliga i landshövdingens uttalande understryks ytterli- gare av att gifta kvinnor var omyndiga och att både de och barnen alltså var formellt underordnade männen. Deras möjligheter att i praktiken hävda någon rätt till mannens inkomst, för sin egen och sina barns försörjning, var därmed i verkligheten ofta begränsade. Landshövdingen ställde därmed i sitt tal i realiteten kvinnorna till ansvar för omständigheter de inte hade någon makt över och kunde drabbas hårt av. De som hade makten, männen, ställdes däremot inte till ansvar. Den vikt kvinnorna tillmätte nykterhetsfrågan kom med överväldi- gande tydlighet fram i folkomröstningen om totalförbud mot alkohol . Trots att de svenska kvinnorna fått politisk röst- och representationsrätt först året innan och trots en allmänt rådande uppfattning, att kvinnor nog skulle komma att rösta precis som sina män, lade inte av kvinnorna sina röster för totalförbud mot alkohol, medan motsvarande siffra för männen bara var . Det innebar att många kvinnor i själva verket röstade tvärtemot sina egna män i en fråga som de uppenbarligen menade hade allvarliga konsekvenser för dem själva och deras familjer, inte minst just för männen. Förbud att försörja sig och sina barn? Landshövdingen i län var inte ensam om sitt sätt att resonera om kvinnors och mäns makt och ansvar i ekonomiskt hänseende. utfärdades en ny arbetarskyddslag. En paragraf i lagen avsåg nyblivna mödrar: Med arbete i industriellt yrke må kvinna, som fött barn, icke sys- selsättas efter barnsbörden, därest icke med läkarintyg styrkes, att hon tidigare kan utan men börja arbetet. Fabriksanställda kvinnor förbjöds alltså att arbeta efter en förlossning. Lagparagrafen var tillkommen med hänsyn till kvinnans och barnets behov av vila, och särskilt för att modern skulle kunna amma barnet. Men någon ekonomisk ersättning skulle inte utgå under den tvångsmässiga ledigheten, som i stället blev ett slag mot kvinnans och barnets försörjning. Eller för att tala med första kvinnliga läkare, , som kommenterade lagen vid en kongress om fattigvård och folkförsäkring: Har månne den – två skilda storheter människa, som jag berövar brödet, gagn utav de föreskrifter jag ger henne till hennes hälsas bevarande? Långt ifrån att förbättra moderns och barnets förhållanden blev lagen i stället något av ett hot mot deras existens. Här borde staten och arbetsgivarna ta sitt ansvar, menade : Staten och enskilda arbetsgivare bete sig rätt underligt mot kvin- nans arbete utom hemmet. Man kan tänka sig att staten direkt ordnar en allmän och obligatorisk sådan (moderskapsförsäkring). Medlen till denna borde vinnas genom beskattning där männen finge betala lika väl som kvinnorna, de rika mest och även de barnlösa – rimligt och riktigt. var också liberal politiker. , då kvinnor fått representationsrätt, satt hon som frisinnad ledamot i och arbetade där aktivt för att förbättra barns och kvinnors förhållanden. Hon var inte ensam om att peka på behovet av en moderskapsförsäkring. Behovet av en sådan försäkring togs till exempel upp nationella socialdemo- kratiska kvinnokonferens. Var kvinnan familjeförsörjaren? Men hade ju svenska kvinnor varken rösträtt till eller representationsrätt i . När den riksdagsmannen tog upp frågan i , bör han därför ha givit röst också åt kvinnliga politiker. Wavrinsky krävde i en motion skapandet av en moderskapsförsäkring. I riksdagsbeslutet hänvisades uttryckligen till att arbetarskyddslag inte kunde vara till någon nytta för mödrar och barn, så länge inte någon ekonomisk kompensation gavs för moderns påtvungna frånvaro från arbetet efter förlossningen. I riksdagsskrivel- sen föreslogs också att staten borde ställa en ekonomisk garanti för försäkringen. Ett utredningsförslag om moderskapsförsäkring kom . Industrins arbetsgivare skulle enligt förslaget försäkra varje anställd kvinna . Två tredjedelar av kostnaden skulle tas från kvinnornas löner. I det slutliga förslag som gick igenom i fördelades kostnaderna på staten, som förutsattes betala hälften, kvinnorna och arbetsgivarna som var och en förutsattes betala en fjärdedel. Kvinnor som ammade sina barn i skulle erhålla en särskild ampenning. Tvärtemot förslag förutsattes inte männen– fäderna lämna något bidrag till moderskapsförsäkringen. hade männen i regel högre löner än kvinnorna under motiveringen, att de till skillnad från kvinnorna var familjeförsörjare. Men i fråga om moderskapsförsäkringen antogs männen tvärtom inte ha något ekonomiskt ansvar för sina barn, eller barn överhuvudtaget. Det säregna i resonemanget blir kanske särskilt uppenbart i fråga om ensamma mödrar. Men den beslutade moderskapsförsäkringen underkändes av lag- rådet 1912 och kom därför aldrig till verkställighet. Däremot för- längdes den påtvungna bortavaron från arbetet för kvinnor i industri- arbete vid barnsbörd ; detta utan att någon ersättning utgick. Situationen förvärrades alltså för kvinnorna. De förväntades i praktiken kunna ta hand om sina nyfödda barn utan att ha någon försörjning för dem. , efter det att kvinnor fått röst- och representationsrätt i kom en moderskapsförsäkring till stånd. Vad berodde spädbarnsdödligheten på? Intresset för barnsbörd, amning och också moderskaps- försäkring hade att göra med att spädbarnsdödligheten i uppmärksammades . Grunderna till detta var i stor utsträckning befolkningspolitiska. Det var olyckligt för den svenska befolkningsutvecklingen att spädbarnsdödligheten var så hög, när landet åderläts av hög emigration. framträdde en större omsorg om barn utifrån ett socialt perspektiv. Det var oetiskt att barn skulle lida nöd; bättre förhållanden för barn skulle dessutom gagna samhället i stort. De befolkningspolitiska, sociala och moraliska motiven samman- föll. Ett påtagligt resultat av detta intresse blev grundandet av så kallade Mjölkdroppeföreningar efter fransk förebild. Dessa skulle dels tillhandahålla bra mjölk för spädbarn, dels också ge deras mödrar råd om hur barnen skulle skötas. Dessutom skulle man verka för att barnen skulle ammas. Mödrarna, menade man, försummade ofta sin barn och gav dem inte den skötsel och vård de behövde. Den höga spädbarnsdödlighe- ten sågs därmed i stor utsträckning som mödrarnas fel. Någon kritik mot barnens fäder för motsvarande försumlighet framfördes inte. Det förutsattes inte heller att fäderna skulle komma med sina barn till Mjölkdroppeföreningarnas mottagningar och få råd om hur de skulle vårda sina barn. Fäder förutsattes överhuvudtaget inte ta del i eller ha ansvar för sina barns vård och skötsel; det finns till och med exempel på att ensamma fäder som ville ta vård om sina barn, hindrades från det. Faderns principiella roll var att vara familjeför- – två skilda storheter sörjare, men det var alltså ett ansvar som inte alltid verkar ha tillämpats i politisk praxis. Man tycktes alltså inte inse, att de flesta mödrar inom i stort sett alla befolkningsskikt måste arbeta utanför hemmet, eller i familjens jordbruk, hantverk eller handel för att kunna försörja sina barn. Det var också ett faktum som doldes i statistiken; arbetsstatistiken är långt fram i tiden otillfredsställande när det gäller kvinnor. Till exempel räknades inte så kallade medhjälpande hustrur i företag, bland annat i jordbruk, som arbetande i den svenska arbetsstatistiken . var en hemarbetande hustru, verkligheten som var en helt annan, höll de makthavande i praktiken ifrån sig – insikten om detta skulle ju de facto ha inneburit ett erkännande av att kvinnor i praktiken tog ett dubbelt samhällsansvar jämfört med mannens enkla. Kanske man skulle kunna använda ett annat ordbruk och tala om hela och halva samhällsansvaret. När mödrarna ställdes till ansvar för något som de inte hade makt över, accentuerades deras maktlöshet av att gifta kvinnor inte blev myndiga och alltså var underställda sina mäns förmyndarskap; detta gav dem också ett otillräckligt inflytande över familjens ekonomi, som det var de som skulle svara för att inte bara barnen utan hela familjen hade mat för dagen, rena kläder och ett beboeligt hem. Det kan i sammanhanget vara värt att erinra om att bostadsförhållanden och utrustning i hemmen var sådana, att långt fram var termerna bostadsfrågan och den sociala frågan synonyma i samhällsdebatten. Makt utan ansvar? I ett logiskt perspektiv kan det verka gåtfullt att de som inte hade makt ställdes till ansvar för det de inte hade makt över, som de dessutom i praktiken förväntades göra det omöjliga: både försörja familjen och ensamma ta den praktiska omvårdnaden om den. Lika gåtfullt kan det verka att männen, som hade en både ekono- miskt, juridiskt och politiskt starkare position än kvinnorna, också i arbetarklassen, förväntades ta ett i praktiken betydligt mindre ansvar än de och också stå för en mindre arbetsinsats. Naturligtvis får man inte generalisera detta faktum till överdrift. Det bör till exempel påpekas att en man av fattigvården, under hänvisning till hans försörjaransvar, kunde åläggas att sörja för sin hustru om hon inte kunde klara detta själv. samma ansvar inte hustrun – men i praktiken verkar det ändå ha utkrävts. gällde också nya regler för ensamstående mödrar; särskilda så kallade barnavårdsmän skulle hjälpa till bland annat med att kräva att fäderna betalade för sina barn. Här avkrävdes alltså fäderna sitt försörjningsansvar enligt lag. Men att få ut denna försörjning visade sig dock i praktiken ofta vara svårt. kom lagen om bidragsförskott, som innebar att staten gick in och förskotte- rade försumliga fäders ersättning till sina barn. Maktbegreppet i kvinno- och könshistorisk forskning Makt är ju ett centralt begrepp, ja kanske till och med det centrala begreppet i det mesta av de senaste decenniernas intensiva kvinno- forskning. Detta gäller också den utvecklingslinje av forskningen som i institutionaliserats under namnet genus- forskning, på det teoretiska planet ledsagad och belyst av genusteorin i olika varianter. Maktbegreppets centrala roll återkommer ständigt vare sig det handlar om studier av produktion och reproduktion av kvinnors underordning i olika samhällen och olika samhälleliga sammanhang, eller det rör sig om forskning kring mekanismer och strategier med vilka makten upprätthålls, eller om distinktioner mellan till exempel makt och inflytande, eller olika former av makt, som love power. I det föregående har jag med praktiska exempel från svensk kvin- nohistoria resonerat kring makt ur ett perspektiv som jag menar kunde tillföra fruktbara aspekter både i svensk genus- och kvinnoforskning och i en samhällelig förståelse av förhållandet mellan kvinnor och män. Men det kan, menar jag, också vara väsentligt att gå vidare från en analys av enbart makt ur olika aspekter till en analys av de samhälleliga konsekvenserna av maktförhållanden, till exempel obalans i makt. Kvinnoforskning och genusteori skiljer sig i detta avseende inte från annan samhällsteori och forskning – självfallet är maktbegreppet centralt. Kanske kan man ibland ändå undra varför det de facto tycks finnas så litet av forskning av det emanciperande slag som bland andra efterlyst: forskning kring frihet, kring frigörande faktorer i samhällena i stället för kring makten och dess förtrycksmekanismer. – två skilda storheter Ett empiriskt tillämpat aktörsperspektiv borde kunna bidra till detta. Också i detta empiriska aktörsperspektiv – att skilja från teoretiskt konstruerade aktörer (economic man, political man etc.) – som rekommenderats och tillämpats av flera forskare spelar givetvis maktbegreppet en viktig roll. Men i ett sådant perspektiv framträder också aktörernas potentiella makt eller i varje fall handlingsfrihet i ett studium av deras strategier för att nå eller handskas med makt. Bilden blir därmed mera nyanserad, kommer närmare verkligheten och borde kunna ge impulser också förutomvetenskapliga tillämpningar och handlingsalternativ. Brister i jämställdhet mellan kvinnor och män är ju i sig allvarliga företeelser. Dessutom får de allvarliga samhälleliga konsekvenser. Forskning kring indirekta samhälleliga konsekvenser av kvinnors historiskt underordnade ställning är dock fortfarande ovanlig. Till sådana konsekvenser hör att det samhälle som håller relativt maktlösa mödrar ensamma ansvariga för sina barns försörjning och överlevnad i och med detta sannolikt direkt bidrar till en ökning både av spädbarnsdödligheten och av hälsoriskerna för större barn. När kvinnor väl får politisk makt är ett av deras mest framträdande och oftast återkommande krav, oavsett partitillhörighet, förbättrade förhållanden för mödrar och barn. Det vill säga när kvinnor får makt använder de den, naturligt nog, att möjliggöra ett bättre ansvarstagan- de över det som de ensamma förutsätts ha ansvar över. Det dröjer flera decennier innan de faktiskt också – tillsammans med manliga politikerkolleger – ställer krav både på ett ökat ansvarstagande för barn från fäders sida och förbättrade möjligheter för fäder att ta just detta ansvar. Frågan om kvinnors omfattande faktiska insatser och verksam- hetsområden i historien kunde enligt min mening också med fördel ställas oftare, inte minst ur ett nationalekonomiskt perspektiv. Bortträngning och splittring som maktutövning I min egen historiska forskning om makt har jag bland annat sökt analysera och förstå maktens samhälleliga mekanismer med hjälp av psykoanalytiska begrepp som bortträngning, förnekande, projektion och splittring. Ett av mina konkreta exempel är just de förment försumliga möd- rarna . Man skulle också kunna säga att i deras fall förelåg en i grunden samhällelig konflikt mellan produktion och reproduktion som samhälleligt både förnekades och projicerades på kvinnorna. Detta kan tolkas som att man åstadkom en klassisk splittringsmekanism i det dubbla budskapet att kvinnor i sina egna liv skulle bära och lösa den icke erkända, på dem projicerade samhälleliga konflikten. Det resulterade inte bara i splittring och förtryck av kvinnor. Av allt att döma blir det reproduktionen, barnen, som fått sitta emellan – den höga spädbarnsdödligheten bör, som jag nämnde, åtminstone delvis ha haft med denna icke vidkända samhälleliga konflikt att göra. Genom att konflikten hålls dold blir männens delaktighet i den dold; det verkar som om de överhuvudtaget inte har med den att göra. Genom att konflikten hålls dold undandrar den sig rationellt samhälleligt handhavande. Verklighetsförlusten, bortträngningen av konflikten leder alltså inte bara till förtryck av kvinnor och barn, den framstår dessutom som samhälleligt självdestruktiv med förstörande inverkan på den samhälleliga framtiden ur olika aspekter. Makt, ansvar och samhälleliga konsekvenser En analys enligt enbart maktbegrepp tycks här inte vara tillfyllest. Det krävs något utöver att konstatera vem som har makt och hur den makten ser ut, det gäller att söka efter inte bara vem som utövar makt, vem som utsätts för maktutövningen utan också efter den som ställs till ansvar för missförhållanden som har med maktutövningen att göra. I det aktuella fallet, som bör kunna tillämpas generellt inom stora delar av kvinnornas historia, använder de makthavande metoden att hålla konflikten borta från det samhälleliga medvetandet. En viktig omständighet är att därmed förhindras inte bara mak- tutövningen från att upptäckas och synliggöras. Dessutom skulle man kunna säga att konfliktens lösning omöjliggörs genom att de som har makt över den på olika sätt faktiskt hindrar sig själva att ta sitt ansvar. Därmed – och det är väsentligt – avhänder de sig också sina egna möjligheter att söka samhälleliga eller individuella lösningar på problemet. De exempel jag tagit upp och vidgat till att gälla grundläggande förhållanden i kvinnors ekonomiska makt, eller snarare maktlöshet i historien kan alltså användas för en vidgad analys av makt, om också frågor om ansvar tas med, om vem som i praktiken avkrävs ansvar. Det vore fruktbart, menar jag, om begreppet ansvar oftare analysera- des och teoretiserades i forskning om makt, inte minst i kvinnoforsk- ning med inriktning på makt. Ansvar och makt: kriminalisering av offret Här har jag diskuterat förhållandet mellan makt och ansvar i termer av makt och ansvar över arbete och ekonomi. Det kan dock vara på – två skilda storheter sin plats att kort erinra om att man också i andra delar av historien möter förhållandet att kvinnor ställts till ansvar för det de inte har någon makt över. Särskilt tydligt blir detta i de fall där kvinnor som utsatts för våld, ofta sexuellt våld, betraktats som skyldiga till detta våld och ställts till rättsligt ansvar för det. Det mest flagranta exemplet torde vara att inte bara förövaren utan också offren för incest dömdes som skyldiga, om offret när brottet uppdagades hade hunnit fylla , detta oavsett om det kunde bevisas att våldet pågått sedan tidiga barnaår. Frågan om förhållandet mellan makt och ansvar har givetvis en vid samhällelig relevans. Denna omständighet kan, menar jag, kanske användas för att ytterligare belysa dess betydelse för en analys av makt i kvinnornas historia. I politiken ställs frågan om makt och ansvar ständigt, i den histo- riska verkligheten tydligt formulerad i parlamentarismens princip och framåt, en princip som i tillämpas . Enligt parlamentarismens princip är regeringen ansvarig inför , den representativa, valda församlingen – inte inför monarken eller någon annan styrande person. Parlamentarism är ju en ofta, om än inte genomgående, använd delförutsättning för att ett styrelseskick skall kunna betecknas som på demokrati. Motsatsen gäller också. När den/de härskande inte är ansvariga inför folket råder någon form av despoti eller diktatur. I de genomför- da totalitära diktaturerna är i själva verket åtskillnaden mellan makt och ansvar total – de makthavande utövar makt utan ansvar. Ansvaret utkrävs däremot ofta på något annat håll; via projektionsmekanismer ofta i form av utpekande av syndabockar, som alltså ställs till ansvar för det de inte har vare sig makt över eller kan förutsättas ha ett rimligt ansvar för. Tillåter man sig en analogi skulle förhållandet makt–ansvar på en diktatur–demokratiskala kunna överföras och tillämpas också i kvinnornas historia. Ju mer makt och ansvar går isär, ju mer kvinnor ställs till ansvar för det de inte har makt över, desto mer skulle de förhållanden de tvingas leva under kunna definieras i politiska termer av diktatur, alldeles oavsett vilka förhållanden som råder för den manliga befolkningen. Men det är också alldeles tydligt att den svenska 1900- talshistorien rymmer en utveckling av ökad demokratisering i denna bemärkelse också för kvinnorna.