sou · GLB3107 · 1998-01-01 00:00:00 — Det är bl.a. för att möta dessa krav som yrkesut - bildningen i den nya gymnasieskolan har ett ökat inslag av kärnämnen och en fastställd andel av utbildningen i yrkesämnena i form av arbets- platsförlagd utbildning (APU). Det är enligt kommittén viktigt att undervisningen i kärnämnen stöder undervisningen i yrkesämnena. Bl.a. för att eleverna skall få en god bild av de aktuella kraven inom ett yrkesområde är APU ett viktigt inslag. De undersökningar kommitté n fått ta del av visar att APU:n fungerar i stort sett väl. En målbeskrivning för APU är under utarbetande vid . Kommittén har även studerat yrkesutbildningen vid gymnasieskolor i företagsregi, bl.a. industrigymnasierna, och funnit att dessa gym - nasieskolor har en hög kvalitet på sin utbildning. Utbildning för ett yrke 123 Kommittén framhåller vidare följande. 1.Det är positivt att det finns en klar tendens att allt fler skolor klarar minimigränsen för APU. 2.På sikt bör den nuvarande minimigränsen för APU kunna höjas. 3.En utläggning av APU över (hela veckor eller mer) är att föredr a framför . Under dessa perioder bör yrkeslärarna ges tillfälle att besöka eleverna på arbetsplatserna. Be - stämmelserna om läsåret bör förändras s å att en utläggning av APU även under ferietid kan ske. 4.Handledarutbildning är en viktig förutsättning för APU. Endas t skolor som genomfört handledarutbildning bör få statsbidrag. 5.Beträffande den lärlingsutbildning som föreslås i regeringens ut - vecklingsplan pekar kommittén på ett antal frågor som behöver lösas i samband med beredningen av förslaget (om och hur och när en elev skall söka lärlingsutbildning, om bra nschorganisationernas medverkan m.m.). 6.All yrkesutbildning – oavsett om den sker i skolan eller ute i arbets- livet – måste kvalitetssäkras. 7Kursutformning - varför och för vem? Kursutformningen i gymnasieskolan har varit i fokus för intresset båd e politiskt och massmedialt under vissa skeden av reformarbetet. Man kan fråga sig om ett enda av alla de nya inslagen i gymnasieskolan, som reformen innebar, förtjänat så stor uppmärksamhet. I detta kapitel skall kommitté n granska vilken betydelse kursutformningen har för eleverna och för styr - ningen av gymnasieskolan. Den grundläggande definitionen på en kursutformad skola är att ämnena är indelade i kurser. Detta är förutsättninge n för att man skall kunna genomföra flertalet andra åtgärder som brukar anges vara en kursutformad skola s kännetecken. Problemet är att kommunerna/skolorna själva skall bestäm- ma vilka åtgärder man vill genomföra. Därför kan det inte finnas någo n utförlig, allomfattande definition. Det blev inte lättare med definitionerna när begreppet en mer kursutformad gymnasieskola introducerades1. I en kommun i landet har man tagit beslutet att gymnasieskolan skall vara helt kursutformad. Vad menas med det ena och det andra? För all gymnasial utbildning gäller nu att ämnen är indelade i kurser. Varje kurs har en kursplan och betyg sätts på varje kurs. Godkänd kurs ger ett visst antal gymnasiepoäng. Dessa inslag i den nya gymnasieskolan kan ingen skola avstå från. Som kommittén redovisade i sitt första del - betänkande är den svenska gymnasieskolan kursutformad inom program- mens ram. Kommittén återkommer strax till övriga åtgä rder inom kursutformningen, som alla är frivilliga för skolan eller kommunen att ha. 126 Kursutformning - varför och för vem? 7.2Idén om kursutformning har svenska rötter Även om det finns andra länder (, och ) som har kursutformning som inslag i sin utbildning, så är den svenska gymnasiesko- lans kursutformning fallen efter vuxenutbildning och ÖGY - förs ökens moduler. I båda dessa utbildningsformer var ämnena indelade i kurser som hade en egen kursplan och där elevernas kunskaper bedömde s efter varje kurs/modul. I komvux fick eleverna betyg. I ÖGY-försöket fick eleverna en förteckning över godkända moduler fogad till slutbetyget. Redan i propositionen Växa med kunskaper – om gymnasieskolan och vuxenutbildningen anger den dåvarande skolministern i avsnittet Gymnasies- kolan att det skall ske en övergång till kursutformad gymnasies- kola. Han utvecklar också sina motiv för detta, i korthet att det är viktigt att skapa lösningar som ger förutsättningar för en fortgående utvecklingspro - cess. Han betonar elevernas individuella inflytande och ansvarstagande och anger också vissa utgångspunkter för kursplanearbetet. Två av meningarna förtj änar att citeras här. I en kursutformad gymnasieskola underlätta s samordningen genom att samma kurs kan beröra flera utbildningsvägar . Likaså skapas bättre förutsättningar för samverkan med vuxenutbildningen och uppdragsutbildningen. I bilaga 7 till propositionen finner man ett avsnitt om former för samverkan i en kursutformad gymnasial utbildning. 7.3Vad man kan göra i en kursutformad skola Som framgick i avsnittet om den grundläggande definitionen finns det några inslag som gör den svenska gymnasieskolan kursutformad inom programra- men och som är obligatoriska, nämligen att ämnena är indelade i kurser, att varje kurs har en kursplan och att betyg sätts på kurs och att godkänd kurs ger ett visst antal gymnasiepoäng. Rubriken till detta avsnitt avser betona att man kan – men inte måste – utnyttja kursutformningen för att vidta ytterligare ett antal åtgärder ino m gymnasieskolan. *koncentrationsläsa kurser, vilket underlättas av om *läsåret är periodindelat. Man kan låta eleverna Kursutformning - varför och för vem? *ha olika studietakt, vilket möjliggörs genom systemet med gym - nasiepoäng och en timplan med riktvärden per ämne; *läsa kurser i olika ordningsföljd – såvida inte vissa kurser bygger på andra. *specialutformade program, antingen sådana som kommunen erbjuder eleverna att söka eller sådana som eleverna själva sätter samman. *samordna schemaläggningen inom skolan, med andra skolor i kommunen eller i samverkansområdet. En form av samordnad schema- läggning är *blockläggning av individuella val. Genom samordnad schemaläggning kan elevernas valmöjligheter öka och skolans kostnader begränsas . Detsamma inträffar om man *samverkar med komvux. En extrem form av samordnad schemaläggning är koncentration av kärnämnen till årskurs 1, vilket är en åtgärd kommittén tar avstånd ifrån , eftersom den försvårar samverkan mellan kärnämnen och yrkesämnen . Dessutom leder den till att utrymmet för karaktärsämnena, som locka t eleverna att söka just det programmet, blir mindre. det som har kommit med kursutformningen men lika väl kan finnas i en linjebaserad skola, nämligen * mentorer (handledare) för en grupp elever (oftast 10–15 elever) i stället för klassföreståndare. Några av de övriga åtgärderna skulle också ha kunnat tillämpas i linjegymnasiet men det har inte gjorts. har inom ramen för ett särskilt projekt genom enkäter till alla gymnasieskolor i landet undersökt förekomsten av den ena och den andra av de här angivna åtgärderna. När man läse r sammanställningen skall man vara medveten om att respektive åtgärd som sådan förekommer p å en viss andel av skolorna men att detta inte innbär att den förekommer på hela skolan. Om olika studietakt förekommer vid e n skola kan det vara i några kurser men inte i resten. Koncentrationsläsning kan förekomma i några kurser men inte i resten. Samverkan med komvu x kan innebära att ett par lärare undervisar i båda skolformerna. Med dess a varningar för förhastade s lutsatser redovisas nedan resultatet av de tre årens enkäter. 128 Kursutformning - varför och för vem? Andel av gymnasieskolorna som använder olika inslag av kursutformning i hela eller delar av sin utbildning Resultatet är mycket intressant både ur elevsynvinkel och styrnings - synvinkel, i synnerhet som de motiv för kursutformning som nämnts i d e politiska grunddokumenten har just dessa båda perspektiv. 7.4Kursutformning ur ett styrningsperspektiv Man skulle kunna säga att den gamla gymnasieskolan utmärktes av stabilitet. När arbetslivets förändring ställde nya krav på gymnasial utbildning infördes en ny specialkurs. De gamla linjerna och specialkurserna fanns kvar parallellt – ibland endast på pappret. Kursutformningen av den nya gymnasieskolan gör att nya krav frå n arbetslivet snabbt kan mötas genom att en eller flera kurser byts ut. Moder- nisering kan också komma till stånd genom att en kurs får en ny kursplan , som ersätter den gamla. Staten har således två möjligheter att snabbt oc h smidigt göra kontinuerliga moderniseringar i gymnasieskolan. De allra flesta kursplaner som gäller fastställdes efter att ha publicerats som preliminära kursplaner. Enligt uppgift från har det skett vissa förändringar av kurser som en följd av krav inom EU eller . Det kommer också till signaler från skolor som önskar förändringar, oftast uppdelning av kurser i mindre delar. Efter sådana signaler har t.ex. en 220-poängskurs i fysik delats. Det kommer också önskemål om översyn av kurs och/eller kursplan, nä r omfattningen av kursen och ambitionerna i kursplanen anses misstämma. Kursutformning - varför och för vem? Kommittén konstaterar emellertid att möjligheterna att modernisera och byta ut kurser och kursplaner inte har utnyttjats i särskilt hög grad seda n 1994. Det finns självfallet kvar samma möjligheter som tidigare att lägga ned en utbildning och skapa nya, dvs. ändra programmen (motsvarande linjerna i den gamla gymnasieskolan), ändra grenarna och ändra timplanen. För dessa tre åtgärder fordras riksdagsbeslut. Kommittén vill hänvisa till att regeringen i utvecklingsplanen har aviserat en modernisering av utbudet av gymnasies- kolans program samt översyn av studievägsstrukturen inom programmen. 7.4.2Hänsyn till lokala behov Kursutformningen ger också kommunerna möjlighet att påverka utformning- en av sin gymnasieskola. De har inte tidigare kunnat lokalanpassa och fortlöpande modernisera sin gymnasieskola. Detta kan de nu göra genom att utforma lokala kurser, lokala grenar och specialutformade program. Det finns nu lokala grenar i 144 gymnasieskolor i 109 kommuner och specialutformade program i 145 skolor i 102 kommuner. Kommittén behandlade frågan om det snabbt ökande antalet lokala grenar i sitt första delbetänkande. har fattat beslut i enlighet med kommitténs förslag att lokal a grenar inte automatiskt skall vara riksrekryterande. Regeringen har genom ett tillägg till gymnasiefö- rordningen beslutat vilka lokala grenar som även i fortsättningen få r rekrytera elever från hela landet med skyldighet för hemkommunen att betala interkommunal ersättning till anordnarkommunen. Elever från andra kommuner kan gå i en annan kommuns lokala gren under förutsättning att hemkommunen och anordnarkommunen slutit avtal om detta. Kommunerna har i detta som i många andra fall allt att vinna på samplanering och samverkan med varandra. Härigenom kan kommunerna i en region gemensamt utveckla utbildningar som stöd för regionens näringsliv på ett sätt som varje enskild kommun knappast har ekonomiska förutsätt - ningar för. Detsamma skulle kunna gälla specialutformade program, som k- ommunen enligt bestämmelserna annars endast kan erbjuda elever inom den egna kommunen och samverkansområdet. Det finns också möjligheter fö r enskilda elever att själva sätta samman specialutformat program. Specialut- formade program är kvalitetsmässigt och behörighetsmässigt jämställda med nationella program men kan sättas samman så att de t.ex. anpassas till den profil som ortens arbetsliv har. Man kan kombinera kurser från flera nationella program, både program med yrkesämnen och övriga program . 130 Kursutformning - varför och för vem? Enligt uppgift från SAF har ett flertal specialutformade program kommit till stånd i samarbete mellan kommuner och företag. Ofta består de av e n kombination av några av de nationella programmen samt arbetsplatsförlagd utbildning och sommarpraktik. En fjärdedel av de specialutformade program- men har teknisk-naturvetenskaplig inriktning. Andra exempel på inriktningar är kost-miljö-hälsa-friskvård samt ekonomi-restaurang och storhushåll. De specialutformade programmen har ökat kraftigt . a v alla elever i gymnasieskolan går på sådana program /97, dvs . över 8 000 elever, varav ca 4 400 årskurs 1. I den gamla gymnasieskolans linjer och specialkurser fanns små möjligheter för kommuner och skolor att ändra utbildningens organisation. När eleverna väl hade börjat på en linje eller specialkurs följde utläggningen av ämnen och timmar samt elevernas fördelning på grupper av gällande bestämmelser. Det fanns t.ex. bestämmelser om att yrkesämnen undervisades i 16-grupp oc h teoretiska ämnen i 30-grupp, dvs. det fick inte vara flera än 16 respektive 30 elever i gruppen. Om elever från flera klasser, kanske från olika linjer, skulle undervisas i samma grupp i ett ämne fick ämnet läggas på samma schemapo- sition. Veckoschemat gällde ett läsår men ändrades inte så mycket mella n åren. I den nya gymnasieskolan finns det många inslag som ger kommunerna möjlighet att ha en flexibel – och därigenom en rationell – organisation. Det viktigaste är att timplanen anger (riktvärdet för) omfattningen av ämne n m.m. för hela gymnasieutbildningen och att det är kommunen eller skolan som själv beslutar om fö rdelningen av kurserna mellan åren. Timplanen och kommunernas beslutanderätt har i och för sig inte något samband me d kursutformningen. Att ämnen är indelade i kurser gör det dock möjligt att dela in året i perioder, att koncentrera undervisningen i de kurser som lämpar sig för det, att ge samma kurs eller . Förutsättningarna ökar för att undvika små, dyra grupper då elever från flera utbildningar eller från olika årskurser kan gå i samma kurs. Vidare kan det bildas grupper med elever från flera gymnasieskolor och/eller från både gymnasieskolan och komvux. Härigenom kan kommunen ha råd att ha ett större kursutbud än annars. Genom samverkan mellan skolor och skolformer kan ovanliga kurser komma till stånd som annars inte skulle ha kunnat anordnas på någonder a skolan. I ett följande avsnitt kommenterar kommittén läsårsregleringen s betydelse för en rationell organisation och elevernas valmöjligheter. Kursutformning - varför och för vem? Som framgår av sammanställningen av enkät ovan är det vanligt att skolorna lägger individuella valen på samma schemapositio- ner. Det förekommer i av alla skolor. 7.4.4På vilket sätt kurserna styr undervisningen Kursplanerna i den nya mål- och resultatstyrda skolan anger som bekant inte innehåll utan vilka kompetenser eleverna skall ha när de slutar kursen. Varje kurs har en kursplan och varje kurs skall betygssättas. Detta innebär at t elevernas slutbetyg innehåller ett 50-tal kursbetyg. Det förhåll andet att varje kurs skall betygssättas behöver inte betyda att undervisningen läggs upp kursvis. Det finns inte några principiella hinder för samverkan mellan kurser. Lärare kan tillsammans med andra lärare och eleverna lägga upp arbetet i teman eller dylikt där många kurser kan ingå. Enligt utvärderingar menar både lärare och elever att den nya gymnasies- kolan är mindre framgångsrik med att få lärarna i olika ämnen att samarbeta än som var fallet i den gamla gymnasieskolan. Eleverna på program med yrkesämnen är mer positiva än övriga elever. Vissa lärare uppger på förfrågan att de inte vet varför samverka n fö rekommer mindre nu än i den gamla gymnasieskolan. Formellt finns det inga hinder. Vissa nämner dock det förhållandet att varje kurs skall betygs- sättas för sig som ett hinder för samverkan. Den minsta omfattning en kurs får ha är 30 gymnasiepoäng. Utöver tre av kärnämneskurserna Naturkunskap A, Religionskunskap A och Estetis k verksamhet, finns det ett stort antal kurser om 30 gymnasiepoäng, i synnerhet yrkeskurser. En av anledningarna till detta är att kurserna dels skall kunna användas för flera program som har ämnet ifråga, dels skall vara påbyggbara. I kommitténs första betänkande redovisades denna princip – och avsikten med den – utförligt 2. Många lärare upplever att arbetet i kurser med liten omfattning ä r stressande. Vissa små kurser, t.ex. kärnämneskurserna i Religionskunskap och Naturkunskap, har också jämförelsevis ambitiösa kursplaner. Lärar e känner pressen att hinna med kursen och anser sig inte ha tid att låta eleverna få inflytande på hur den läggs upp. Vissa lärare anser sig inte ens ha tid att informera om kursplanen, betygskriterierna eller vad som fordras av eleverna för att nå olika betygsnivåer . I en kort kurs har läraren svårare att lära känna sina elever och behöver i högre grad ge eleverna ett prov för att kunn a 2 Den nya gymnasieskolan - hur går det? 132 Kursutformning - varför och för vem? bedöma deras kunskaper. Omfattningen av kurserna kan på detta sätt styra undervisningen i en icke önskvärd riktning. Av utvecklingsplanen framgår att regeringen avser låta utreda konsekven- serna av en sammanläggning av omfattningen av de tre minsta kärnämnes- kurserna till 90 gymnasiepoäng. Avsikten är att ge eleverna ett val mellan dessa tre ämnen och Historia, som då var och en kan ha större omfattning. Kommittén har berört denna fråga i kapitel 4. S tyrningen av gymnasieskolan. Problemen med små kurser inom yrkesämnena kvarstår. Yrkeslärarna få r genom mängden små kurser sätta betyg oftare än i den gamla gymnasiesko- lan. Då fick eleverna terminsbetyg och slutbetyg i yrkesämnet, och det framgick inte om eleverna hade olika gedigna kunskaper i olika delar av yrkesämnet. Kommittén anser att även yrkesämne na och övriga karaktärsäm- nen behöver ses över. 7.5.1Eleverna får ökade valmöjligheter Elevernas rätt att få information om alla program och grenar som finns , rätten att välja program och gren samt kommunernas skyldighet att planera sin gymnasieskola med hänsyn till elevernas val skapar goda förutsättningar för att eleverna skall få sina utbildningsval tillgodosedda. Förek omsten av specialutformade program utöver de 16 nationell a programmen innebär att elevernas valmöjligheter ökar. Specialutformad e program är dock endast möjliga att välja för eleverna i den kommun so m anordnar utbildningen samt eleverna i de kommuner som anordnarkommunen har samverkansavtal med. Genom särskilt beslut av regeringen kan eleverna från hela riket få rätt att söka och deras hemkommuner bli skyldiga att betala för ett visst specialutformat program. Som framgick anser kommittén att kommuner inom en region borde samverka mera i fråga om sitt utbild- ningsutbud. Det skulle i hög grad förbättra elevernas valmöjligheter. I den nya gymnasieskolan kan den enskilde eleven själv sätta samman ett program, dvs. ett eget specialutformat program. Sådana möjligheter fann s inte i den gamla skolan. Kursutformningen innebär också avsevärda möjligheter till ökad valfrihet för eleverna inom ett nationellt program. I vilken utsträckning detta blir verklighet avgörs dock av den enskilda kommunens ambitioner. Enlig t kommitténs uppfattning är det mera en fråga om beredskap att använda de till buds stående planeringsverktygen än kommunens ekonomi som ä r avgörande. har genom samverkan mellan skolor och Kursutformning - varför och för vem? skolformer samt blockläggning av individuella val kunnat erbjuda eleverna 100 kurser att välja från. Det finns inte någon regel om ett visst minimiantal elever för att en kurs skall starta. Sådana minimigränser förekommer i en del andra kommuner. Genom att utnyttja tiden för individuella val – och i vissa kommuner även tiden för lokalt tillägg – kan eleverna skaffa sig särskild behörighet till flera utbildningar än de genom de reguljära kurserna på det valda programme t annars skulle ha fått. Det finns också kommuner som bjuder eleverna på undervisning utöver programtiden för att de skall kunna få särskil d behörighet. Inom programmen finns också valbara karaktärsämneskurser, som rät t valda ger eleverna en utbildning som är profilerad mot ett visst yrkesområde. Som kommittén påpekade i sitt andra delbetä nkande skulle informationen till eleverna underlättas om det i program med många valbara kurser framgå r vilka kurser som avser en viss yrkesinriktning. Inför starten av kursutformningen framfördes i den allmänna debatte n farhågor för att eleverna skulle välja enkla kurser och därför få sämr e kunskaper. Så synes det inte ha blivit. Enligt Svenska kommmunförbundets enkät svarar nej på frågan o m eleverna fått sämre baskunskaper för att de valt en lätt kurs. svarar att de inte vet. Däremot anser merparten att det är svårt att se konsekvenserna av olika val. Kommittén vill också upprepa förslaget att det i skollagen införs e n bestämmelse att kommunerna skall sträva efter att tillgodose elevernas val av kurs. Detta skulle innebära ett stöd för elever som vill välja kurs so m finns i en annan kommun än hemkommunen. Den största betydelsen skulle sannolikt en sådan bestämmelse ha för kommuner där elever trots val a v kurser som leder till en viss yrkesinriktning blir placerade i andra kurser. Som kommittén påpekat ett antal gånger redan är samarbete mellan skolor och kommuner en metod som gör det möjligt att tillgodose höga krav p å både elevers valmöjligheter och god ekonomi. Kommittén konstaterar således att det går att öka utbudet av kurser – och möjlig heterna att genomföra dem – om kommunerna utnyttjar tillgänglig a planeringsverktyg. Det vore emellertid enligt kommitténs bedömnin g orimligt att ge eleverna en absolut rätt att få sina val tillgodosedda. En vanlig invändning mot samarbete mellan kommuner när det gälle r kursutbudet är att det av schematekniska skäl inte går att genomföra i praktiken. Kommittén har beskrivit vilka möjligheter som samordning- en av schema ger. Det finns dock ett hinder för mera kreativa lösningar , nämligen gymnasieförordningens reglering av läsåret (3 kap.). Enligt dessa bestämmelser skall läsåret omfatta och vara uppdelat på en hösttermin och en vårtermin. Läsåret skall ha minst och minst . får läggas ut som stud iedagar. 134 Kursutformning - varför och för vem? och sluta senast . Endast för omvårdnads- och naturbruksom- rådena får skolans styrelse bestämma annan tid. Regeringen kan också medge undantag. I bestämmelserna regleras också arbetsveckan. Elevernas skolarbete skall förläggas till måndag – fredag och skall vara så jämnt fördelat över dess a dagar som möjligt. Kommittén vill erinra om att elevernas rätt till undervisning också ä r reglerad genom timplanen och framför allt genom läroplanens, program - målens och kursplanernas krav på de kunskaper, som eleverna skall besitta när de lämnar gymnasieskolan, och kommunens ansvar för utbildningen. Enligt kommitténs uppfattning bör de t ske en betydande minskning av de bestämmelser som reglerar läsåret. Om detta sker skulle APU och eftertrak- tade kurser som anordnas av andra kommuner än hemkommunen kunna ges utanför den gängse terminstiden, t.ex. . 7.5.2Hänsyn till elevernas behov av inlärningstid Systemet med gymnasiepoäng, som anger omfattningen av en kurs, har tillkommit för att – som på universitet och högskolor – göra det möjligt för elever att använda olika för att nå kunskapsmålet i en kurs. De t viktiga är vad eleverna har för kunskaper när de lämnar en kurs, inte hur det tagit eller hur många timmars undervisning eleverna fått för at t inhämta kunskaperna. Enligt Svenska kommunförbundets enkät har användningen av olik a studietakt ö kat från av skolorna år 1996, vilke t kommittén betraktar som en blygsam ökning med tanke på att möjligheten funnits . Resultatet skall förstås så att det förekommer olika studietakt vid av skolorna. Detta säger emellertid inte något om hur stor del av gymnasies- kolans kurser som ges i olika studietakt vid en sådan skola. De flesta skolorna organiserar kurser med olika studietakt i några ämnen. De vanligaste ämnena som erbjuds i olika studietakt är Matematik och Engelska. Det finns exempel på två eller tre olika studietakter (t.ex. långsam, normal och snabb takt). Det finns också exempel på att elever erbjuds välja ett helt gymnasieprogram upplagt efter en långsammare studietakt för att därigenom gå igenom gymnasieskolan .