sou · GLB344 · 1998-01-01 00:00:00 — Av 1 § första punkten anställnings- skyddslagen framgår nämligen att arbetstagare som med hänsyn till arbetsuppgifter och anställningsv illkor får anses ha företagsledande eller därmed jämförlig ställning helt är undantagna från lagens tillämp- ningsområde. Det är sannolikt att undantaget omfattar biskoparna. Undantaget i anställningsskyddslagen är väl förenligt med överlåtelse- direktivet. Enligt dess artikel 4 andra stycket får nämligen medlems- staterna föreskriva att uppsägningsförbudet inte skall gälla sådana kate- gorier av arbetstagare som inte omfattas av medlemsstaternas lag eller praxis i fråga om uppsägningss kydd (se även SOU 1994:83 s. 84 och a. prop. s. 41). Det är således långt ifrån givet att biskoparnas anställ- ningsavtal automatiskt går över, enligt bestämmelsen i anställnings- skyddslagen. I medbestämmandelagen finns inget motsvarande undantag. Man får alltså i och för sig räkna med att 28 § medbestämmandelagen kan få effekt även för biskoparnas del, när det gäller villkor i kollektivavtal. Här kan inskjutas att det helt övervägande antalet bisko- par står utanför de fackliga organisationerna. Präster och biskopar 137 4.2.2Rättigheter och skyldigheter övergår Innebörden av bestämmelsen i 6 b § första stycket anställningsskydds- lagen är att anställningsavtalen vid en verksamhetsövergång skall fort- sätta att tillämpas som om ingen överlåtelse har ägt rum över huvud taget. Förutom åtaganden rörande ålders-, invaliditets- och efterlevan- deförmåner skall samtliga de rättigheter och skyldigheter som överlåta- ren har på grund av anställningsavtalen eller anställningsförhållandena gå över på förvärvaren. Den nya arbetsgivaren träder alltså automatiskt in i den tidigare arbetsgivarens ställe. Detta innebär (a. prop. s. 81) att den nya arbetsgivaren sedan kan ändra arbetsvillkoren och utöva arbetsledningsrätten på samma sätt som den tidigare arbetsgivaren hade kunnat. Anställningsavtalen och anställningsförhållandena ser olika ut för olika personalkategorier inom . De hämtar i olika grad sitt innehåll från lagstiftning, kollektivavtal, tjänstereglementen och personliga avtalsbestämmelser. I avsnitt 4.2.5 nedan redogör jag närmare för relationsändringens konsekvenser när det gäller kollektiv- avtalen. bortser jag från dem och beskriver följderna när det gäller övriga delar av anställningsavtalen. Prästernas anställningsförhållanden är i avsevärd utsträckning regle- rade i lagar, förordningar och kyrkliga kungörelser. De allmänna arbets- rättsliga lagar som styr såväl prästernas som andra kyrkliga arbets- tagares anställningsförhållanden kvarstår och kommer även efter rela- tionsändringen att omfatta den kyrkliga personalen. Kyrkolagen kommer emellertid att upphävas. Av samma skäl bör enligt min mening också förordningen om biskops- och prästtjänster samt förordningen om tjänstebostäder för biskopar och präster upphävas. Att v illkoren i anställningsavtalen övergår automatiskt måste enligt min mening inne- bära att det materiella innehållet i reglerna i kyrkolagen och de båda förordningarna kvarstår som delar av de enskilda anställningsavtalen i tillämpliga delar. Detsamma torde gälla innehållet i de kyrkliga kungö- relser som rör anställningsförhållanden för präster, för de fall dessa kungörelser upphävs i och med relationsändringen. Kommer de att fort- sätta gälla kvarstår de givetvis också som delar av prästernas anställ- ningsavtal, då i form av tjänstereglementen. Större delen av innehållet i de författningar som upphävs kommer det att bli mö jligt att träffa kollektivavtal om. De tvingande reglerna i anställningsskyddslagen anger den yttersta gränsen för vad som är möjligt i den vägen. Det ligger ett stort ansvar på de framtida arbetsgivarna och parterna på arbets- tagarsidan att klargöra vilka villkor som skall gälla. För prästernas del gäller tjänstereglementen i form av s.k. tjänstgöringsföreskrifter, 138 Präster och biskopar som har utfärdats av respektive domkapitel. Även innehållen i dessa kommer att kvarstå över tidpunkten för förändringen, antingen på så sätt att tjänstereglementena genom inomkyrkliga beslut ges fortsatt giltighet eller enbart därigenom att de utgör delar av anställningsavtalen. Even- tuella personliga överenskommelser, exempelvis om tjänstebostäder, kvarstår på liknande sätt. Biskoparna har som ovan redovisats knappast någon rätt till auto- matisk övergång av anställningsavtalen. 4.2.3Uppsägningar får inte göras Min bedömning är att prästerna inte får sägas upp med direkt anledning av verksamhetsövergången. Förbudet mot uppsägningar med direkt anledning av verksamhetsövergång följer av 7 § tredje stycket anställ- ningsskyddslagen. Innan denna regel infördes i svensk rätt gällde att det ansågs bli arbetsbrist hos överlåtaren när en verksamhet skulle överlåtas. På grund av arbetsbristen kunde överlåtaren då med giltig verkan säga upp de arbetstagare som var sysselsatta i verksamheten. gäller alltså i stället att verksamhetsövergång i sig inte kan betraktas som ett fall av arbetsbrist. En annan sak är att det efter en verksamhetsövergång kan uppstå arbetsbrist hos förvärvaren. Denne är då oförhindrad att göra de uppsägningar som krävs. Jag återkommer t ill detta i ett senare avsnitt (4.2.8). Eftersom prästerna således inte får sägas upp med anledning av för- ändringen skall det inte heller skrivas några nya anställningsavtal för dem (se a. prop. s. 41 och SOU 1994:83 s. 83). För biskoparna anser jag däremot att nya anställningsavtal bör slutas. Det ankommer på regeringen att avsluta de löpande avtalen. Eftersom biskoparna är anställda med fullmakt kan så ej ske utan att överenskommelse därom träffas med varje enskild biskop. Uppgiften att förhandla om sådana överenskommelser kan lämpligen lämnas till . Ett alternativ kan vara att lämna uppgiften till Kammarkollegiet, vilket jag återkommer till nedan i avsnitt 4.2.7. I samband med förhandlingarna måste samråd naturligtvis äga rum med företrädare för de nya arbetsgivarna. När detta skrivs är det ännu oklart vilket eller vilka organ inom som kommer att ges rollen som arbetsgivare åt biskoparna. Vilka åtgärder som bör vidtas om - mot all förmodan - överenskommelse i något fall ej kan nås behandlas i avsnitt 4.3.6. Präster och biskopar 139 I det föregående har jag redogjort för att prästerna kommer att få sina anställningsavtal och anställningsförhållanden automatiskt överförda till arbetsgivare inom . Som framgår av 6 b § fjärde stycket anställningsskyddslagen har arbetstagaren i en sådan situation rätt att motsätta sig övergång. Följden av detta blir att anställningsförhållandet med överlåtaren består. Det kommer i ett sådant fall an på arbetstagaren att klargöra för överlåtaren att han motsätter sig övergång. Lagbestämmelsen innehåller ingen tidsfrist för den åtgärden. I förarbetena (a. prop. s. 81) anges dock att arbetstagaren inom skälig tid från det att han blivit underrättad om övergången skall uppge om han v ill utnyttja sin rättighet att stanna kvar. En arbetstagare som blivit underrättad om övergången och därefter inte inom skälig tid motsatt sig densamma får med automatik sitt anställningsavtal överfört till förvärvaren. En arbetstagare som inte har underrättats om övergången torde kunna göra anspråk på fortsatt anställning hos överlåtaren även efter det att övergången ägt rum. Det är därför angeläget att alla verkligen nås av underrättelserna och att detta sker i så god tid som möjligt. Om det efter en övergång uppstår arbetsbrist hos överlåtaren utgör detta i vanlig ordning saklig grund för uppsägning av arbetstagare som är anställda tills vidare hos överlåtaren. När det gäller prästerna bör domkapitlen ta ansvar för informationen om övergången. De präster som inom skälig tid efter att de underrättats om förändringen förklarar att de motsätter sig övergång behåller i princip sina anställningar. Eftersom staten över huvud taget inte kommer att driva sådan verksamhet som prästerna är sysselsatta i kan det på goda grunder hävdas att arbetsbrist kommer att uppstå för de präster som väljer att stanna. Domkapitlen bör då med stöd av bestämmelserna i kyrkolagen säga upp dem, under förutsättning att de inte har fullmaktsanställningar. De uppsagda kommer inte att ha före- trädesrätt till återanställning hos den nya kyrkliga arbetsgivaren. Vad som gäller för de präster som är anställda med fullmakt och som motsätter sig övergång behandlas i avsnitt 4.3.6. Domkapitlen bör se som sin uppgift att utreda om nå gon av de präster som eventuellt motsätter sig övergång har fullmakt. Därvid måste uppmärksammas att fullmakten kan ha getts i en anställning som prästen nu är tjänstledig från. 140 Präster och biskopar Relationsändringens karaktär av verksamhetsövergång medför konsek- venser rörande de kollektivavtal som omfattar präster och biskopar, liksom för övrigt rörande de kollektivavtal som omfattar övrig personal inom med statliga anställningar (jfr kapitel 5 nedan). Enligt 28 § medbestämmandelagen gäller att en förvärvare av verk- samhet som övergått blir bunden i tillämpliga delar av de kollektivavtal som överlåtaren har ingått. Detta gäller dock bara under förutsättning att förvärvaren inte själv redan har kollektivavtal som kan tillämpas för arbetstagarna i den verksamhet som förvärvats. Vidare finns särskilda regler som ger möjlighet att säga upp ett kollektivavtal vid verk- samhetsövergång. Arbetstagarsidan får säga upp kollektivavtalet från det att den har underrättats om den förestående övergången. Avtalet upphör då att gälla vid övergången eller vid den senare tidpunkt då uppsägningen görs. Överlåtaren har också mö jlighet att säga upp avtalet . Detta skall ske före övergången. Om det sker senare än före övergången gäller avtalet för förvärvaren till dess att har förflutit från uppsägningen. Sker det tidigare än så blir förvärvaren över huvud taget inte bunden. Förvärvaren har ingen möjlighet att själv säga upp avtalet på grund av verksamhetsövergången. När medbestämmandelagen anpassades till överlåtelsedirektivet infördes ytterligare regler i 28 §. stadgas således att förvärvaren är skyldig att under i det kollektivavtal som då gällde för överlåtaren. Har förvärvaren något annat avtal som skulle kunna tillämpas även för dem som övergår så får förvärvaren alltså inte göra Skyldigheten att tillämpa överlåtarens avtal upphör endast om detta avtals giltighetstid löper ut tidigare eller om ett nytt avtal, exempelvis ett inrangeringsavtal, sluts med och börjar gälla för de arbetstagare som övergått. I förarbetena till lagändringen klargörs (a. prop. s. 57) att denna regel medför att förvärvaren blir skyldig att tillämpa villkoren i överlåtarens kollektivavtal även om överlåtarens avtal sägs upp vid övergången. En sådan förtida uppsägning anses alltså i detta sam- manhang inte medföra att giltighetstiden för avtalet löper ut. Skyldig- heten att tillämpa villkoren i överlåtarens kollektivavtal kvarstår räknat från övergången om inte ett nytt avtal sluts och börjar gälla för de övertagna arbetstagarna. De statliga kollektivavtal som gäller för prästerna har slutits av med stöd av 32 kap. 11 § kyrkolagen och förord- ningen (1994:272) med instruktion för . Präster och biskopar 141 följd av relationsförändringen måste enligt min mening vara att avtalen avvecklas. bör anställningsvillkoren för prästerna inte vara statligt reglerade. Det bör noteras att de statliga avtalen inte rör enbart prästerna, utan även gäller anställda vid myndigheter under regeringen. I avsnitt 4.1.4 ovan finns en närmare redogörelse för vilka avtalen är. Frågan är hur övergången från statliga avtal till andra bör lösas på ett smidigt sätt. nya arbetsgivare kommer att pekas ut först i den kyrkoordning som antas av kyrkomötet . De bör ges frihet att tillsammans med berörda fackliga organisationer forma de nya avtalen. måste det eftersträvas att anställningsförhållandena för prästerna förblir stabila under den förändringsprocess som rela- tionsändringen innebär. Enligt min mening bör det till att börja med undvikas att de nya arbetsgivarna blir bundna av de statliga avtalen. Detta kan som framgått undvikas på två sätt. Antingen genom att de statliga avtal som gäller när relationsändringen närmar sig bringas att upphöra för prästernas del i samband med förändringen. Eller genom att de nya arbetsgivarna ser till att då ha egna kollektivavtal för andra arbetstagare, nämligen anställda med kyrkokommunala villkor, som kan tillämpas också för prästerna. Den senare modellen rår inte staten över. Vidare innehåller den ett osäkerhetsmoment. Det kan tänkas råda delade meningar mellan förvärvaren och prästernas organisationer om ifall de avtal förvärvaren har med andra också skulle kunna tillämpas för prästerna. Jag förespråkar därför att regeringen uppdrar åt att ombesörja att de statliga avtalen för prästernas del avvecklas i samband med relationsändringen. Det kan ske antingen genom att de sista avtalen för prästernas del ges en löptid som går ut i samband med relations- ändringen eller genom att avtalen för prästernas del sägs upp när relationsändringen närmar sig. Av skäl som jag skall återkomma till ser jag fördelar med att avtalen ges en löptid som, även för prästernas del, sträcker sig över tidpunkten för relationsändringen och att de sedan sägs upp . Även om de statliga avtalen sägs upp och sålunda inte blir bindande för de nya arbetsgivarna är utgångspunkten alltså att dessa är skyldiga att tillämpa anställningsvillkoren i de gamla avtalen. Den skyldigheten innebär visserligen en viss inskränkning i de nya arbetsgivarnas frihet, men medför å andra sidan trygghet för prästerna och bidrar till stabili- teten på arbetsplatserna. Skyldigheten att tillämpa de gamla anställningsvillkoren kvarstår till dess att någondera av följande har inträffat: a) de nya arbetsgivarna och prästernas fackliga organisationer har träffat ett nytt kollektivavtal som har börjat gälla, 142 Präster och biskopar b)de gamla avtalens ordinarie löptid har gått ut eller c)har gått sedan relationsändringen. Jag anser att den situationen måste undvikas att det är oklart vilka villkor som gäller efter relationsändringen. Det bör därför eftersträvas att de nya arbetsgivarna sluter nya kollektivavtal innan rela- tionsändringen eller att de i vart fall sluter avtal innan deras skyldighet att tillämpa de gamla villkoren upphör. Eftersom skyldigheten att tillämpa de gamla villkoren upphör när löptiden för dem går ut, kan det vara en fördel att låta löptiderna sträcka sig över tidpunkten för relationsändringen. Man måste räkna med att det tar tid att sluta nya avtal. har regeringen ensamrätt till uppgiften att sluta kollektivavtal med präster avseende löneförmåner. Detta framgår av kyrkolagen 32 kap. 11 §, som också ger regeringen möjlighet att delegera uppgiften till någon myndighet. Genom en sådan delegation, i instruktionsform, har utsetts att sluta avtalen. Så länge det nämnda lag- rummet gäller kan ingen annan än regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer sluta prästavtal. eller någon annan arbetsgivarorganisation kan alltså inte sluta ett sådant avtal med prästerna. Detta gäller även om avtalet bara avser tid efter relationsänd- ringen. Så länge nuvarande lag gäller kan inte heller kyrkomötet eller sluta något prästavtal. Vad kyrkomötet och centralstyrelsen får besluta om är noga specificerat (se övergångs- bestämmelserna till regeringsformen punkten 10 samt kyrkolagen 29 kap. 12 och 13 §§) och uppgiften att sluta prästavtal ingår inte i vad som där nämns. Det finns två vägar att gå. Antingen får man räkna med att nya kollektivavtal hinner tecknas av de nya arbetsgivarna och deras mot- parter som går från tidpunkten för relationsändringen tills de gamla avtalens löptid går ut. Eller också får något kyrkligt organ ges möjlighet att i stället för företräda de blivande arbetsgivarna vid förtida förhandlingar om och ingående av kollektiv- avtal för tiden efter relationsförändringen. Med det förstnämnda vägvalet skulle scenariot få följande förlopp. Nuvarande statliga avtal löper på eller förnyas fram till tidpunkten för relationsändringen. De sista avtal som sluts före relationsändringen får löptider som sträcker sig in på tid efter relationsändringen. I samband med relationsändringen upphör regeringens mandat att sluta avtal. Regeringen återtar bemyndigandet till , som för prästernas del säger upp de gällande avtalen . Först efter relationsändringen kan de nya arbetsgivarna sluta nya avtal. efter relationsändringen är de nya arbetsgivarna visserligen inte bundna av de gamla avtalen, men skyldiga att tillämpa anställningsvillkoren i Präster och biskopar 143 Denna skyldighet upphör när de nya avtalen börjar gälla. Skulle de gamla avtalens ordinarie löptid gå ut, upphör skyldig- heten redan då. I vart fall upphör skyldigheten att tillämpa de gamla villkoren när har gått efter relationsförändringen. Det andra vägvalet innebär att de nya avtalen kan slutas redan före relationsändringen, så att de ligger klara och kan träda ikraft efter densamma. För att detta skall vara möjligt måste lagstift- ningsåtgärder vidtas före tidpunkten för relationsändringen. Regeringens ensamrätt till att sluta prästavtal måste inskränkas och något kyrkligt organ måste ges mandat att i förväg sluta avtal med avseende efter relationsändringen. För stabilitetens skull måste det dessutom ses till att regeringens ensamrätt kvarstår till dess att det finns en faktisk möjlighet för det organ som företräder de nya arbetsgivarna att sluta avtal. Följande ordning är möjlig. Genom införandelagen som väntas bli stiftad kan förordnas att kyrkomöte med avseende på tid efter relationsändringen och utan hinder av vad som stadgas i kyrkolagen ges den behörighet som framgår av den nya lagen om . Det betyder att kyrkomötet kommer att fungera som ett slags interimstyrelse för det nya rättssubjektet . Sedan nämnda lagstiftningsåtgärd vidtagits kan kyrkomöte, som sannolikt kommer att hållas , utse exempelvis att sluta kollektivavtal med prästerna. Förutsatt att avtalsförhandlingarna leder till resultat kan kollektivavtal för tiden efter relationsändringen sedan slutas . bör som ovan nämnts säga upp de löpande statliga avtalen inför relationsändringen. Om de nya avtalen ligger färdiga för relationsändringen kommer dessa nya avtal att börja gälla och bli tillämpliga . De nya arbetsgivarna blir då inte skyldiga att tillämpa anställningsvillkoren i de statliga kollektivavtalen. Skulle de nya avtalen inte ha hunnit bli klara kommer de gamla villkoren att bli tillämpliga, precis som vid det tidigare redovisade vägvalet. Själv anser jag att båda vägvalen är möjliga. Det förstnämnda väg- valet kommer sannolikt att innebära att de nya arbetsgivarna efter rela- tionsändringen har några månader på sig för att tillsammans med präs- ternas arbetstagarorganisationer nå fram till nya kollektivavtal. Även om till följd av kyrkolagens bestämmelse nya avtal inte kan slutas innan relationsändringen faktiskt har genomförts, kan de förberedas tidigare. kyrkomöte kommer det att stå klart vilka arbetsgivare prästerna får efter relationsändringen. Sannolikt kommer det också att vara avgjort hur arbetsgivarorganisationen kommer att se ut. Redan då kan de nya kollektivavtalen förberedas. Det andra vägvalet innebär att ytterligare utrymme skapas för de nya kollektivavtalsparternas arbete med de nya avtalen. En sådan ordning ser jag fördelar med. 144 Präster och biskopar Anledningen till att jag har den uppfattningen är att det då kommer att stå klart i förväg vad som gäller om nya kollektivavtal inte hinner slutas innan relationsändringen. Jag tror att det är bra för stabili- teten på arbetsplatserna. Jag tror också att det underlättar vid prästernas ställningstagande till om de skall motsätta sig övergång. Men avtalens löptid är förstås något som parterna disponerar över och jag kan därför inte lägga något förslag till beslut om den saken. Skulle kollektivavtals- parterna i de statliga avtalen komma att bestämma löptider som för prästernas del går ut i direkt samband med relationsändringen kan de nya avtalsparterna, om nya kollektivavtal inte har hunnit slutas, snabbt och enkelt ingå avtal om att villkoren i de statliga avtalen skall gälla tills annat avtalats. Även för biskoparna gäller statliga kollektivavtal. bör så inte vara fallet. Övergången från statliga till nya kollektivavtal bör kunna lösas ungefär som när det gäller prästavtalen. Enligt min mening bör regeringen uppdra åt att avveckla de statliga avtalen med biskoparna i samband med relationsändringen. Jag utgår från att det kyrkomöte kommer att stå klart hur arbetsgivarskapet för biskoparna skall ordnas . Då kan också de nya kollektivavtalen börja förberedas. I sammanhanget måste kollektivavtalsparterna uppmärksamma att det finns lokala kollektivavtal som har slutits med stöd av de statliga avtalen. Inför en verksamhetsövergång har överlåtaren i regel primär förhand- lingsskyldighet. Arbetsgivaren måste alltså före beslut ta initiativ till och genomföra medbestämmandeförhandlingar med samtliga kollektiv- avtalsbärande arbetstagarorganisationer. Detta framgår av 11 § medbe- stämmandelagen. Förändringen av relationerna mellan staten och innebär så mycket mer än att pästerna utsätts för en verksamhetsöver- gång. Medbestämmandelagen gäller endast förhållandet mellan arbets- givare och arbetstagare. Det framgår av lagens 1 §. Frågan kan därför ställas om relationsändringen i sig verkligen omfattas av någon för- handlingsskyldighet. Arbetsdomstolen har gjort följande principiella uttalande i domen AD 1980 nr 150. Präster och biskopar 145 "Slutsatsen av det anförda blir att det på den offentliga sektorn fattas beslut som inte kan anses röra förhållandet arbetsgivare - arbetstagare även om beslutet som sådant kan få återverkningar för statsanställdas arbets- och anställningsförhållanden. Någon förhandlingsrätt finns inte i fråga om sådana beslut./.../i varje särskilt fall gäller att avgöra om ett beslut fattas av det offentliga organet såsom arbetsgivare eller om det fattas av det offentliga organet i någon annan egenskap. Är det senare fallet föreligger alltså inte någon förhandlingsrätt i fråga om själva beslutet eftersom beslutet ligger utanför förhållandet arbetsgivare - arbetstagare. - Därmed uppkommer naturligtvis svårigheten att avgöra efter vilka kriterier man skall bestämma om ett beslut är hänförligt till den ena eller den andra kategorien. I princip måste man därvid förfara så att man granskar vilka överväganden som ligger bakom beslutet och om dessa objektivt sett är sådana att de direkt tar sikte på statsanställda i denna deras egenskap. Av intresse är också att avgöra vem som är beslutets adressat d v s vilken kategori beslutet direkt tar sikte på./.../det förekommer att en proposition innehåller serier av beslut av vilka vissa direkt tar sikte på de statsanställda i denna deras egenskap. Dessa senare beslut omfattas alltså av förhandlingsrätten." Primär förhandlingsskyldighet skulle således knappast föreligga rörande beslutet att förändra relationen mellan staten och Svenska kyr- kan. Men i fråga om de förslag till beslut som övervägandena i detta betänkande kan leda till föreligger primär förhandlingsskyldighet. Dock finns ett kollektivavtal (MBA-R) som rör formerna för sam- verkan mellan arbetsgivaren och de centrala arbetstagarorganisationerna i regeringsärenden (se prop. 1986/87:147 s. 4 ff.) Det avtalet innebär att förhandling enligt medbestämmandelagen inte skall äga rum i sådana frågor som handläggs av regeringen och som rör förhållandet mellan staten som arbetsgivare och arbetstagare med statligt reglerade anställningar. Vidare innebär det att staten som arbetsgivare tar på sig att enligt eget bestämmande samverka med de statsanställdas huvud- organisationer genom information eller överläggningar. Parterna har alltså avtalat om avvikelse från 11 § medbestämman- delagen.