sou · GLB3100 · 1998-01-01 00:00:00 — Framsynta chefer för den flygflottilj (ursprungligen flygkompani inom armén) som lokaliserats till Malmen började från mitten av 1920- talet att systematiskt samla och bevara framför allt flygplan och motormateriel. Det första museet som närmast hade status av förbandsmuseum öppnades i en av Malmens lägerhyddor 1953. När denna revs för- des samlingarna till en av stad uppförd förrådsb yggnad utanför Malmenområdet. Här kunde samlingarna nödtorftigt visas för allmänheten under namnet Flygvapnets Malmensamlingar. beslöt slutligen att ett Fl ygvapnets museum skulle inrättas samt att detta skulle förläggas till Malmen. En byggnadsplan för museets samlingar upprättades. Den omfattade tre etapper. Den första slutfördes då museet permanent kunde öppnas för allmänheten. var etapp två klar varigenom den sammanlagda utställningsytan steg till 5 700 kvm. Etapp nr tre är mot bakgrund av övrig byggnation inom myndigheten ännu inte aktualiserad. En modern konserveringsverkstad med motorförråd färdigställdes . Administration och magasin är belägna inom det militära området. Även Flygvapenmuseum befinner sig i nära geografisk anslutning till sitt ursprung och sin historia. Från beredskapssynpunkt kan det naturligtvis diskuteras att låta ett centralt museum befinna sig i ett tänkbart målområde i händelse av krig. För att ytterligare kunna levan- degöra verksamheten är det emellertid av stor betydelse att ha tillgång till ett flygfält. Marinens flygväsende, som 1925 förenades med arméns i det då nyorganiserade Flygvapnet, har haft en av sina mera betydelsefulla sta- tioner på i . Genom fortsatt samverkan mellan finns förutsättningar för att sär- skilt visa och levandegöra den delen av flygets historia. Historik och nuläge 25 har engagerats i traditionsfrågor främst rörande armén. Sålunda har frågor om fanor och standar, emblem m.m. behandlats med utgångspunkt i museets sakkunskap. Nämnden inrättades som ett rådgivande organ till styresmannen. ändrades namnet och ärendenas omfattning till . ändrades också inrikt- ningen av försvarets anskaffning av förnödenheter. Statens försvars- historiska museer övertog bl.a. från () anskaffningsansvaret för försvarsmaktens fanor, standar, kommando- tecken och liknande symbolföremål. Överintendenten är nämndens ordförande. Om sammansättningen i övrigt beslutar myndigheten. Normalt deltar endast de ledamöter som berörs av aktuellt sakområde i nämndens sammanträden. Det innebär att när enbart frågor som rör armén behandlas deltar vanligen inte representanter för marinen eller flygvapnet. I den mån frågor inte berör heraldik och därmed sammanhängande frågor deltar inte heller stats- heraldikern vid . t illsatte regeringen för att förbereda en stiftelse för , som förutsattes bli ekonomiskt självbärande och organisatoriskt helt skild från . Kommittén lade fram sitt betänkande med förslag om organisation och budget . Regeringen beslöt emellertid att och Vasa- museet även i fortsättningen skulle rymmas inom samma myndighet, (), som bildades . hade myndigheten emellertid beslutat om en interimistisk omorganisation, varvid alla gemensamma funktioner utom ledning och kansli hade delats upp. Denna organisation kom att ligga till grund för den som trädde i funktion 1990 och som i princip ännu gäller. Fr.o.m. har en särskild myndighetschef, överintendent, som inte tillika är chef för något av myndighetens museer. Fr.o.m. läggs samman med . Myndigheten består därefter av tre museer, nämligen , och Marin- museum. 26 Historik och nuläge bildades Föreningen i Stoc kholm för att arbeta på inrättandet av ett handelsmaritimt museum i . inleddes också samarbete med lingar, bl.a. för att söka lösa lokalfrågan. Det nybildade inhystes 1914 på 46. Det var stiftarnas mening att detta nya kulturhistoriska museum skulle bli hela . Samlingarna växte snabbt. Särskild vikt lade man vid segel- och maskinfartygens utveckling, varv och skepps- byggeri, rederirörelse, hamnväsende, sjömansliv, navigation och sjö- sport. Efter en flyttning till 1925 fick lokalfrågan sin lösning genom en donation från . En tomt vid Källhagen ställdes till förfogande, och arkitekten fick uppdraget att utforma b yggnaden i svensk nyklassicistisk stil. museets byggnad invigdes . en sjöfarts- och en örlogsavdelning med var sin föreståndare överinseende av en nämnd. Samlingarna överfördes till staten Fr.o.m. detta år kallades museet och fick en chef med benämningen museidirektör. Utställningarna har förändrats successivt. Spår av de ursprungliga intentionerna finns emellertid kvar, t.ex. i Minneshallens jättelika gal- jonsfigurer från örlogsflottan, Amphion med sin kajuta, Hoppets skans och en av masterna från fyrmastbarken . Föremålssamlingarna omfattar drygt 100 000 föremål. Bland dem märks ett 80-tal originalbåtar, allt kungliga paradbåtar som Galten och Delfinen, till ångslupar och välputsade campingbåtar. Båtarna restaureras i museets verkstad på och finns utställda i en särskild båthall vid Galärvarvet. Bland de senaste till- skotten kan nämnas räddningskryssaren , som ingår i samlingen av originalbåtar samt Galärvarvets s.k. D ykhus, som spelat stor roll för utvecklingen av svensk militär och civil dykeriteknik. äger en modellsamling med internationell ryktbarhet. Samlingen består av fartygsmodeller av varierande ålder, byggda av skeppsbyggmästare eller museets modellbyggare. Många modeller har också förvärvats via anslag från stödföreningen, eller har tillförts som gåvor från . blev modell- byggeriet en viktig metod att dokumentera och levandegöra stora fartyg. finns tre fast anställda modellbyggare som både vårdar och bygger Historik och nuläge 27 Fartygs- och båtmodellerna omfattar drygt 1 500 nummer varav den äldsta modellen stammar och de yngsta är under byggnad. Museet har från början varit aktivt verksamt i fältundersökningar och insamlingsaktioner bland sjöfartens och båtsportens folk längs hela . Marinarkeologin har utvecklats till ett universitetsämne med museet som bas. Svenskt marinarkeologiskt register utgör ett offentligt och konsulterat nationellt referensmaterial. Inom områdena maritim etnologi och marinekologisk forskning är myndig- heten ett nationellt center. Genom tilläggsdirektiv uppdrog regeringen åt att ta fram ett underlag inför regeringens ställningstagande att överlåta museets huvudbyggnad till av ett . I tilläggsdirektiven angavs bl.a. att kommittén i samband härmed skulle överväga en alternativ lokalisering av Sjöhisto- riska museet, t.ex. i anslutning till Galärvarvet vid . Även annan ort med anknytning till svensk sjöfart kunde övervägas. Kultur- utredningen föreslog i ett delbetänkande 1995 att nya lokaler för ett sammanhållet Sjöhistoriskt museum skulle anordnas i anslutning till vid Galärvarvet i . Frågan utreds nu vidare inom ramen för utredningen om etableringen av ett Nobelcenter i , vilken avser att avge sitt betänkade . lokaliserades örlogsskeppet , förlist i Stoc kholms hamn på sin jungfruresa . var redan från början engagerat i projektet att undersöka och bärga skeppet, även om marinen ansågs som dess ägare. Det var också tillsammans med bärgningsföretaget som skötte bärgningen åren 1959–1961. Maj:t ansvaret för till den nytillsatta . färdigställdes det provisoriska museet vid Alkärret på . byggdes en konserverings- anläggning på , också den inom ramen för . Wasavarvet öppnades för publik . upp- hörde , då verksamheten överfördes t ill Statens sjöhisto- riska museum. Inom dess organisation bildades en Vasasektion för skötseln av skeppet och driften av Wasavarvet. I fråga om bl.a. infor- mations- och undervisningsverksamheten integrerades de båda museer- nas organisation helt. 28 Historik och nuläge pågick planeringen för ett permanent . påbörjades b ygget och invigdes museet. har sedan öppnandet 1990 haft över 6 m iljoner besökare. Konserveringen av skeppet är avslutad och restaureringen befinner sig i slutfasen. Mer resurser kommer att läggas på det långsiktiga bevarandet av skeppet. har också ökat betoningen på att studera och skildra det tidiga , den period som skeppet representerar. Driften av de två museifartygen, isbrytaren och fyrskeppet , ingår också i verksamhet. 3Förutsättningar för att lokalisera ledningen av till Kommittén konstaterar att en lokalisering av ledning till är i linje med statsmakternas intentioner rörande den nya kulturpolitiken och det principiellt viktiga i att öka den geografiska spridningen av museala ansvarsfunktioner. Kommittén konstaterar vidare att det finns förutsättningar för att placera ledningen i både fysiskt och miljömässigt, i synnerhet vad avser arbetsmiljön. Kommittén anser att det finns skäl för att avvakta med ett ställ- ningstagande om var myndighetens ledning skall vara lokaliserad mot bakgrund av den översyn av strukturen på museiområdet som för när- varande pågår inom och som avses presenteras för senast . Kommittén kan konstatera att utarbetandet av den gemensamma målsättningen, ansvarsdelegeringen och fördelningen av resurser inom myndigheten samt den fördjupade samverkan mellan Statens försvars- historiska museer, och Försvarsmakten inledningsvis också kan påverka lokaliseringen. konstaterade i sitt betänkande ( 1996/97:KrU1) Kultur- politik att såväl kulturpolitiska som regionalpolitiska skäl talar för att myndigheten skall ha sitt säte i . Den organisationskommitté som har till uppgift att lägga samman med Statens sjö- historiska museer borde därför få ett tilläggs uppdrag att redovisa förut- sättningarna för en lokalisering av myndigheten till . 30 Lokalisering av ledningen av SSHM biföll hemställan och regeringen har beslutat om tilläggsdirektiv (Dir. 1997:22). Uppdraget lyder: Regeringen uppdrar åt organisationskom- mittén att redovisa förutsättningarna för att lokalisera ledningen av myndigheten till . Uppdraget skall redovisas . För att få underlag för redovisningen har kommittén anhållit om ytt- rande över förutsättningarna för en lokalisering av myndighetens ledning till från 22 myndigheter och institutioner. Dessa är förtecknade i bilaga 3. En sammanställning av svaren på remissen finns i bilaga 4. Kommittén redovisar i detta kapitel förutsättningarna för en lokali- sering med utgångspunkt från kulturpolitiska, regionalpolitiska, fysiska och miljömässiga överväganden. De statliga museer som är myndigheter leds av en överintendent, en museichef eller en museidirektör. De museimyndigheter som består av fler än ett museum leds av en överintendent som vanligen är tillika chef för ett av dessa museer. har det emellertid utsetts över- intendenter, som endast har till uppgift att vara myndighetschefer. Så är fallet med cheferna för och . I det dagliga arbetet leds centralmuseerna som regel av någon form av ledningsgrupp, i vilken ingår m yndighetschefen, museicheferna, den administrative chefen samt ofta ytterligare personer i ledande befatt- ningar. ledning/ledningsgrupp består av myndighetschefen, museicheferna samt kanslichefen, som är chef för myndighetens administrativa funktion. har ett för myndigheten gemensamt kansli som består av nio personer med i huvudsak allmänt administrativa, ekonomi- ochpersonaladministrativa uppgifter. De ekonomiadministrativa uppgifterna är inriktade på re dovisning, bokföring och fakturering medan ekonomistyrningen sker genom myn- dighetschefen eller på respektive museum. Lokalisering av ledningen av SSHM 31 De personaladministrativa uppgifterna är inriktade på löpande upp- gifter för samt löneadministration i ett för , - , och gemensamt lönekontor. Detta inrättades som ett resultat av utredning om museisamverkan kring administrativa och tekniska resurser m.m. vid de centrala museerna (DsU 1984:10) och har sin utgångspunkt i att varje museum inte skulle behöva ha en heltäckande löneadministrativ kompetens. Kommitténs definition av ledningsfunktionen Kommittén har i sin remiss definierat myndighetens ledning som myn- dighetschefen och kansliet. Denna definition används fortsättningsvis här. Av remissinstanserna anser de som finns i att myn- digheten skall behållas i och de som finns utanför stock- holmsområdet att myndigheten skall lokaliseras till . Några remissinstanser tar inte ställning i frågan. står fortfarande bakom den övergripande syn på den och verksamheten som bl.a. givit uttryck för i sitt remissyttrande över delbetänkande angående uppdraget att re dovisa alternativ lokalisering av . Genom att nu läggs samman med Statens sjö- historiska museer anser att det nationella ansvaret därmed är förtydligat. anser att det är utarbetandet av den gemen- samma målsättningen, ansvarsdelegeringen och resursfördelningen inom myndigheten som kommer att vara viktigast . Genom den öppenhet för samarbete som förutsätts finnas, blir en lokalisering till inte det avgörande. Däremot anser att en sådan lokalisering kan övervägas i ett senare skede, när museernas samspel klarnat ytterligare. har som ambition att med inom myndigheten verka för en förändring i attityderna om region kontra huvudstad med ett konstruktivt centralt och regionalt utbyte inom det egna museiområdet. Möjligheterna till påverkan i kulturpolitiska frågor och om förhållandet region/centrum är inte beroende av om 32 Lokalisering av ledningen av SSHM myndighetens chef och kansli placeras i , utan snarare av de mål man vill uppnå med sin verksamhet. De remissinstanser som anser att myndighetens ledning skall vara kvar i , bl.a. , , i , och framhåller att ledningen bör vara lokaliserad där den bäst kan leda hela myndigheten och upprätthålla de nationella och internationella kontakter som krävs. Erfarenheterna talar för att ledningen bör finnas där merparten av verksamheten finns, vilket i detta fallet är i , där av de anställda arbetar. En lokalisering till skulle motverka möjligheterna att effektivt leda myndigheten och göra rationaliseringar. Den fördjupade samverkan som kommer att krävas mellan , och Försvarsmakten får också sämre förutsättningar med en lokalisering av ledning till . De remissinstanser som anser att myndighetens ledning skall lokali- seras till , bl.a. i , kommun och , framhåller att det finns starka kul- turpolitiska och regionalpolitiska skäl som talar för detta. Med en pla- cering i kommer nationella ansvar att bli tydligare, förståelsen för de maritima kulturhistoriska villkoren och förutsättningarna i landet bli bättre och myndigheten syn- ligare än i . Möjligheter finns också till internationella kon- takter och internationellt utbyte. kommun pekar även på att tidigare lokaliseringar till medfört rationaliseringseffekter genom att verksamheter kunnat omprövas och nyorienteras. De remissinstanser som anser att myndighetens ledning skall vara kvar i anser inte att det kan innebära någon regionalpolitisk sys- selsättningseffekt av betydelse att tillföra ett tiotal arbetstillfällen i . De remissinstanser som anser att myndighetens ledning skall lokali- seras till anser att de tjänster som beräknas för ledningen och dess kansli blir ett mycket välkommet tillskott till den hårt drabbade blekingska arbetsmarknaden. Omstruktureringen i närings- liv har inneburit att arbetskraftstillgången är stor och att kompetent Lokalisering av ledningen av SSHM 33 personal finns i det fall nyrekrytering skall ske. Ett tillskott av arbeten innebär även ny sysselsättning utöver utflyttningen. framhåller att den samverkan avseende löneadministrationen som finns mellan myndigheten, - , och skulle upphöra vid en flyttning till , vilket skulle få till följd att de övriga museerna skulle behöva finna andra lösningar för sin löneadministration. Detta skulle innebära en minskad belastning på myndighetens kansli och medföra att färre än tio arbetstillfällen flyttas till . En flyttning till kommer också att innebära ett behov av utökade resurser i , eftersom de två museerna där behöver ha kvar vissa funktioner. 3.3.4Decentralisering av kulturen m.m. De remissinstanser som anser att myndighetens ledning skall lokaliseras till anser att placering av myndighetsfunktionen till helt är i linje med statsmakternas intentioner rörande den nya kulturpolitiken och ligger väl i linje med det principiellt viktiga i att öka den geografiska spridningen av museala ansvarsfunktioner. kommun pekar på att det ingenstans finns en så unik koppling mellan den verksamheten och den fysiska miljön som i . Kommunens vision är att levandegöra helheten och därmed inte bara bevara utan också kunna uppleva historien i en fortfarande levande marin miljö. /har profilerat sig mot området tillämpad IT och kan därför vara en viktig samverkanspart i utvecklingen av virtuella miljöer som ger helt nya förutsättningar för museerna att visa föremål som finns utställda på andra orter. framhåller bl.a. att även om kost- naderna blir högre och ledningsfunktionen mindre rationell finns det sannolikt en viss psykologisk effekt i att förlägga myndighetsfunktionen till . pekar på att huvuddelen av de verksamheter som kan tänkas flyttas till inte har någon koppling till de kulturpolitiska målen, varför några sådana mål inte kan påverkas genom en flyttning. anser att det kulturpolitiskt rätta är att myndighetens ledning får en ställning och lokalisering som ger de bästa arbetsinstrumenten. De regionalpolitiska fördelar som en förläggning till skulle kunna ge kan på intet sätt berättiga den försämring av ledningsfunktionen, samordning och kontaktmöjligheter som en sådan förläggning skulle medföra. 34 Lokalisering av ledningen av SSHM framhåller i sitt remissyttrande att staten har dis- ponibla lokaler i . Den pågående omstruktureringen av för- svaret innebär att det finns lediga lokaler i marin historisk miljö centralt placerade på Trossö. En lokalmässig samverkan med är också en tänkbar lösning. Några remissinstanser pekar på att kommunikationerna med är väl utbyggda bl.a. med dagliga flygförbindelser med och och dagliga tågförbindelser med , och . Resor som företas mellan och tar dock en halv arbetsdag i anspråk med flyg och huvuddelen av en arbetsdag med tåg. Några remissinstanser pekar på att en lokalisering av ledningen till skulle innebära en inte oväsentlig fördyring av arbetet, bl.a. beroende på anskaffning av nya lokaler och resekostnaderna. Det kan inte uteslutas att myndighetschefen vid en lokalisering till måste tillbringa så mycket tid i att det ställer krav på kon- torsutrymme både i och . pekar på att en flyttning av ledning och kansli skulle innebära att den nuvarande kost- nadseffektiva samverkan vad gäller lönehanteringen upphör med åtföl- jande kostnadsstegringar som följd. Kommittén kan konstatera att en lokalisering av ledning till är i linje med statsmakternas intentioner rörande den nya kulturpolitiken och ligger i linje med det principiellt viktiga i att öka den geografiska spridningen av museala led- ningsfunktioner. Även om någon av remissinstanserna pekar på att huvuddelen av de verksamheter som kan tänkas flyttas till inte har någon koppling till de kulturpolitiska målen finns det sannolikt SOU 1997:100 Lokalisering av ledningen av SSHM 35 en viss psykologisk effekt i att förlägga myndighetsfunktionen till . Den regionalpolitiska sysselsättningseffekten av en flyttning är san- nolikt av begränsad betydelse, även om varje tjänst givetvis är ett väl- kommet tillskott till den hårt drabbade blekingska arbetsmarknaden. Ett tillskott av arbeten innebär som regel även ny sysselsättning utöver utflyttningen. Omstruktureringen i näringsliv har också inneburit att arbetskraftstillgången är stor och att kompetent personal finns i det fall nyrekrytering skall ske. Kommittén konstaterar vidare att förutsättningar för en placering av ledningsfunktionen föreligger fysiskt och miljömässigt, i synnerhet vad avser arbetsmiljön. Den pågående omstruktureringen av försvaret inne- bär att det finns lediga lokaler centralt placerade på Trossö. En lokal- mässig samverkan med är också en tänkbar lösning. Kommunikationerna med är också väl utbyggda bl.a. med dagliga flyg- och tågförbindelser med . kommun framhåller att tidigare utlokaliseringar till bl.a. medfört rationaliseringseffekter genom att verksamheter kunnat omprövas och nyorienteras. Kommittén kan instämma i detta så länge det gäller utlokaliseringar av myndigheter eller institutioner i sin helhet, t.ex. flyttning till , medan utflyttning av delar av myndigheter eller institutioner inte alltid fått denna effekt. Kommittén anser att det finns skäl för att avvakta med ett ställ- myndighetens ledning skall vara lokaliserad strukturen på museiområdet som pågår inom och som tidigare aviserats i Kulturpropositionen. har i sitt betänkande (1996/97:KrU1) Kulturpolitik utgått från att regeringen återkommer till i frågan. Kommittén har också erfarit att översynen bedrivs med den målsättningen. Kommittén kan konstatera att utarbetandet av den gemensamma målsättningen, ansvarsdelegeringen och fördelningen av resurser är viktiga frågor för myndigheten . Ledningen bör därför lokaliseras där den har de bästa förutsättningarna för att leda hela myn- digheten och upprätthålla nationella och internationella kontakter. In- ledningsvis kommer också lokaliseringen att vara av betydelse för den fördjupade samverkan mellan , och Försvarsmakten. Genom att läggs samman med fr.o.m. och på så sätt kommer att ingå i samma myndighet som anser kommittén att det får ankomma på chefen för myndigheten att fatta beslut i frågor rörande fördelningen av samlingar, arbetsuppgifter och sakansvar inom myn- digheten. Kommittén får i sammanhanget framhålla betydelsen av att sådana beslut tillgodoser statsmakternas uttalanden om att kulturen skall vara en hela landets angelägenhet samt att de tillgodoser uppgift att inom myndigheten fullgöra de uppgifter som rör sjöförsvaret. Även i fortsättningen måste det finnas representativa samlingar både i och , bl.a. för att tillgodose För- svarsmaktens behov av utbildning om sjöförsvarets utveckling inom ramen för den officersutbildning som marinen bedriver på och i . behandlar i sitt särskilda delbetänkande om museets lokalisering även be hovet av ett förstärkt samarbete inom den museiverksamheten. I betänkandet förutsätts att en överenskommelse kan träffas om att i någon form överföra vissa föremål av betydelse för belysningen av som örlogsstation från till . I propositionen (1996/97:3) Kulturpolitik utgår regeringen från samma målsättning som , men förordar att Marin- museum läggs samman med . Regeringen anser att förutsättningarna för en rationell fördelning av samlingar, arbetsuppgifter och sakansvar avsevärt förbättras inom ramen för en mer samlad sjöhistorisk museiverksamhet. Särskild vikt bör därvid fästas vid vidareutvecklingen av , som tar i bruk nya lokaler och basutställningar. Museet bör inom myndig- heten ges största möjliga ansvar för insatserna inom sitt område. har beslutat i enlighet med förslaget. Mot bakgrund härav har kommittén i sitt förslag till ändringar i instruktionen för föreslagit att även i fortsättningen skall fullgöra de uppgifter inom myndigheten som rör det samlade området, med särskild inrikning mot handelssjöfarten och skeppsbyggeriet, medan Marin- museum skall fullgöra de uppgifter inom m yndigheten som rör sjöför- svaret. Då och fr.o.m. ingår i samma myndighet går kommittén inte närmare in på fördelningen av samlingar, arbetsuppgifter och sakansvar, utan anser att det får ankomma på chefen för myndigheten att besluta i sådana frågor. har det funnits fartygsmodeller i kungliga samlingar och i skeppsbyggares ägo. Några modeller som tillhört flottan är emel- lertid inte kända från tiden . Tanken på att b ygga upp en modellsamling i flottans ägo diskuterades i Amiralitetskollegiet och ett antal modeller byggdes under de följande decen- nierna. De var avsedda för utbildningsändamål och i några fall för att dokumentera skeppsbyggnadstekniska detaljer. Det var inte enbart fartyg som avbildades i modell utan även tekniska anordningar och vapenmateriel. Flottans modellbyggande ingick som del i den tidens modellbyggande i exakt skala som ett pedagogiskt hjälpmedel och dokumentationsbank.