sou · GLB353d2 · 1998-01-01 00:00:00 — Om ett program som inte är en annons helt eller delvis ha r bekostats av någon annan än den som bedriver sändningsverksam- heten eller som framställer audiovisuellt verk (sponsrat program), skall det på lämpligt sätt i början och sl utet av programmet eller vid ettdera tillfället anges vem eller vilka bidragsgivarna är. Et t program som huvudsakligen handlar om nyheter eller nyhetskom- mentarer får inte sponsras. Vidare får ett program inte sponsras av någon vars huvudsakliga verksamhet gäller tillverkning elle r försäljning av alkoholdrycker eller tobaksvaror. Ett lokalt kabelsändarföretag får inte sända reklam såvida de t inte är fråga om sponsringsm eddelande. Inte heller får en närradio- förening, dvs. en sammanslutning av flera tillståndshavare fö r Reklam i radio och närradio i ett sändningsom råde för gemensamma närradioändamål, sända reklam. Tillsyn, straff och avgift Förutom Justitiekanslerns övervakning i vissa avseenden är de t och TV som övervakar att till - ståndsvillkoren följs och att de lagbestämmelser efterlevs so m riktar sig till programföretagen. De bestämmelser om reklam som syftar till att skydda konsumenter, t.ex. förbuden mot barnreklam, övervakas av inom ramen för d e marknadsrättsliga reglerna. Radio och utövar tillsyn av sådana bestämmelser som inte har med sändningarnas innehåll att göra. Den som bryter mot vissa bestämmelser i radio- och TV-lagen kan ådömas böter och även i visst fall fängelse. Exempelvi s sanktioneras skyldigheten att anmä la sig för registrering med böter. Den som i stället åsidosätter vissa andra angivna bestämmelser och villkor får åläggas att betala en särskild avgift. Detta gäller t.ex. bestämmelsen om villkor för sändningstillstånd vad avser förbu d mot att sända reklam eller andra annonser. Den särskilda avgiften fastställs till lägst fem t usen kronor och högst . De bestämmelser i lagen som är av marknadsrättslig karaktär , t.ex. förbuden mot barnreklam, sanktioneras enligt marknadsfö - ringslagen. En handling som strider mot de marknadsrättslig a reglerna kan medföra marknadsstörning savgift. Såväl programföre- taget som annonsören kan åläggas sådan avgift. Avgiften fastställs till lägst och högst . Lokalradiolagen innehåller föreskrifter om lokala rundradio - sändningar av radioprogram i ljudradio (lokalradio). Lokalradio är den nya formen av privat radio som infördes . För att sända lokalradio krävs tillstånd från Radio- och . Verket fastställer vilka sändningsområden som skall finnas. Efter hand som frekvenser för sändningsområden blir klara kungör s sändningstillstånd för dessa via annonsering i dagspress. Om de t finns två eller fler intressenter arrangeras en offentlig auktion . Varje sändningstillstånd gäller för ett visst sändningsområde. Et t sändningstillstånd innebär en rätt att sända l okalradio per 70 Reklam i radio och TV dygn inom ett bestämt geog rafiskt område. Tillstånd kan ges till en fysisk eller juridisk person. Ti llståndshavaren skall utse en utgivare som ansvarar för programverksamheten och anmäla denne til l Radio- och . fanns 85 meddelade sänd - ningstillstånd. Den som får tillstånd skall betala en årlig avgift till staten. Reglerna beträffande reklam och annan annonsering motsvaras av dem som finns i radio- och TV-lagen. Utredningen och närr adiokommittén föreslår i betänkan- det Den lokala radion (SOU 1996:176) att auktionerna av tillstånd skall ersättas med ett urvalsförfarande varigenom bl.a. ägarförhål- landen och programverksamhetens inriktning ges betydelse . Tillståndsgivningen skall handhas av en nämnd knuten till Radio- och . Utredningen föreslår inte några ändringar a v reglerna om reklam och annan annonsering. Lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens områd e kom till sedan beslut fattats om att öppna det tredje marknätet för reklamfinansierade sändningar. Lagen kan endast gälla för et t reklamfinansierat programföretag i sänd er, för TV4. Om regeringen meddelar ytterligare ett tillstånd att bedriv a reklamfinansierade sändningar över hela landet upphör lagen at t gälla. Koncessionsavgiften består i en fast och en rörlig del. De n rörliga delen tas ut med en viss procent av annonsintäkterna . Intäkterna skall bestämmas efter bokföringsmässiga grunder. TV4 har att lämna Radio- och de uppgifter som behövs för att fastställa den rörliga delen. 8.3Var finns TV-reklamen? I sänds tre rikstäckande kanaler via marknätet, nämlige n SVT1, SVT2 och TV4. Av dessa programföret ag är det endast TV4 som får sända reklam. TV4 hyr ut del av sitt sändningsutrymme till lokala produktionsbolag i 16 lokal-TV-områden. Programföretaget har, enligt företagets sändningstillstånd, rätt att under vissa villkor sända sponsrade program. Reklam i radio och Satellitsändningar tas emot med parabolantenn. Vanligtvis vidare- befordras sändningarna i kabelnät till hushållen. Ett relativt stor t antal svenska hushåll (ca 600 000) har dock paraboler för direkt - mottagning. Cirka 170 satellitbaserade TV-programtjänster sänds ut öve r , varav ett 100-tal kan tas emot i . Ett antal av dessa riktar sig särskilt till svensk publik: , TV4, Kanal , ZTV , TVG och TV6, filmkanalerna TV1000, TV1000 Cinema, FilmNet 1, FilmNet 2 och Hallmark, samt SuperSport och . Kanalerna är finansierade genom reklamintäkter eller geno m abonnemangsavgifter. De flesta satellitsändningar utgör doc k vidaresändningar av utländska satellitkanaler. är en reklamfinansierad programkanal. Den distribuera s i samtliga svenska kabelnät som en s.k. gratiskanal i basutbudet. I ett beslut den 18 oktobe r 1995 fann och TV att det engelska bolaget roadcasting . fick anses vara programbolag för . noterade i beslutet bl.a. att bolaget svarade för sändningsverksamheten , sammansättningen av programtablåerna och inköp av huvuddelen av de färdiga programmen samt hade den slutliga kontrollen a v programverksamheten. Bolaget, som ingår i Kinnevikskoncernen, har sitt säte i . Större delen av sändningarna i länkas upp till satellit från en satellitstation nära . Viss a egenproducerade program länkas emellertid upp i . Reklamförsäljningen till kanalen sköts av ett svenskt bolag. Fö r kundkontakter och ansvaret för l okalt producerade program har ett svenskt dotterbolag, , med säte i . TV4 är en reklamfinanserad programkanal. TV4 är det svenska bolaget . Kanalen sänds huvudsakligen via marknätet. Även Kanal är en reklamfinansierad programkanal. för radio och TV fann i ett beslut att ett medieföretag i , Scandinavian Broadcastin g System S.A. (SBS), fick anses utgöra programföretag för kanalen. Enligt beslutet svarade SBS för avtal med produktionsbolag oc h programleverantörer. En anställd vid SBS hade ansvaret fö r programmix, tablåläggning och programinköp. SBS hade utset t ansvarig utgivare. SBS hade avtal med Nordiska Satellitbolaget om upplåtelse av satellitkapacitet på och upplänkning av sändningarna på satellit. Den teknis ka utsändningen av program- 72 Reklam i radio och TV men ombesörjdes av Utbildningsradion enligt avtal med SBS. Det alternativa programföretaget och SBS svenska dotterbolag , , svarade för annonsförsäljning, viss programproduk- tion och kunde även fungera som kommissionär åt moderbolaget. skötte också de fysiska leveranserna av programkas- setter till Utbildningsradion. sänds Kanal från . ZTV har varit en reklam finansierad kanal, men har /97 ombildats till en betalkana l. Hos Radio- och TV- verket registrerat programföretag för kanalen är det svenska bolaget . för kanalerna TVG och TV6 är det svenska bolaget . TVG är en renodlad försäljningskanal och TV6 en reklamfinansierad kanal. för betalkanalerna TV1000 oc h TV1000 Cinema är det svenska bolaget . Bakom FilmNet-kanalerna, som också är betalkanaler, stå r enligt Radio- och TV -verkets register det svenska bolaget Detta bolag står även bakom kanalerna SuperSport och Hallmark som också är en betalkanaler. Kanalen är en försäljningskanal. Registrera t programföretag för kanalen är det svenska bolaget Wii Av de nämnda TV-kanalerna ingår, f örutom TV3, även följande kanaler i Kinnevikskoncernen: TV4, ZTV, TV6, TV G, TV1000 och Selektiv TV-reklam är ett relativt nytt sätt att köpa reklamtid i Det är som erbjuder annonsörer att annonsera lokalt i de rikstäckande kanalerna Eurosport och MTV. Till en början finns selektiv TV-reklam endast i storstäderna s kabel-TV-nät, men systemet är under utbyggnad. Kända programbolag med egensändningar i kabelnät uppgår fö r närvarande till ett 100-tal. Av de kommersie lla kabelkanalerna intar ett par en särställning genom att de sänder på ett stort antal orter , har långa sändningstider samt en professionell programutformning. Reklam i radio och 8.4Var finns radioreklamen? Programföretagen får inte, enligt företagens sänd - ningstillstånd, sända reklam mot vederlag eller program mo t betalning. Båda programföretagen får sända sponsrade progra m under vissa vilkor som anges i resp. sändningstillstånd. Som tidigare nämnts får reklam förekomma i både lokalradion och närradion. För närradion gäller dock en speciell regel. Radio- och kan nämligen på ansökan medge befrielse frå n skyldigheten att betala sändningsavgift om en närradiosändand e sammanslutning inte sänt reklam eller progra m mot betalning under ett kvartal. av sammanslutningarna har utnyttjat denna möjlighet och är således avgiftsbefriade. Lokal- oc h närradiokommittén föreslår dock att avgifterna för att sänd a närradio skall avskaffas. Vidare förekommer att den svenska publiken kan lyssna til l reklamfinansierade radioprogram som sänds ut från andra länder. 8.5Beskattning av reklam i svenska För att uppnå målet med en konkurrensneutral reklambeskattning har en utgångspunkt för utredningens arbete varit att en utvidga d reklamskatt bör vara utformad så att den i allt väsentligt överens- stämmer med den gällande beskattningsordningen. Det värde som skall beskattas bör av den orsaken huvudsakligen bestämmas p å motsvarande sätt som gäller för annonser och offentliggöran- de av reklam. Som huvudregel bör således beskattningsvärde t utgöras av vederlaget för annonse n eller det upplåtna reklamutrym- met. Beskattningen skall vidare v ara enkel att tillämpa. Häri ligger, förutom att de materiella reglerna skall vara lätta att förstå oc h tillämpa, även att beskattningen utan svårigheter skall var a kontrollerbar. Kravet på enke lhet måste självfallet beaktas när man skall bestämma i vilket led skatten skall tas ut, dvs. vem som skall vara skattskyldig. Mot denna bakgrund har utredningen funnit at t utgångspunkten för en eventuell beskattning av reklam i TV bö r vara att skattskyldigheten åvilar den som u ppbär ersättningen för att 74 Reklam i radio och TV sända reklamen, dvs. i normalfallet programföretaget. Dett a harmonierar även med gällande regler om skattskyldighet. Med svenska sändningar menar utredningen sändningar a v fysiska personer bosatta i eller av svenska juridisk a personer. En eventuell beskattning skall naturlig tvis vara oberoende av det sätt på vilket sändningen sker. Vidare anser utredningen att skatten enbart bör träffa reklam i TV-sändningarna som riktar sig til l publik främst i . Skattskyldiga för reklam i svenska sändninga r skulle vara TV4, de programföretag som sänder reklamfinansierad e satellitkanaler och de kommersiella programbolag som sänder via kabel. TV4 betalar en koncessionsavgift till staten. Avgiften har motiverats bl.a. med den gynnande ställning som TV-företaget har genom att ensamt sända annonser i marksändningar. Enligt TV4:s nuvarande tillståndsvillkor skall nya överläggningar under de n löpande tillståndsperioden inledas om staten fattar beslut o m införande av skatt på reklam eller förändring av koncessionsavgif- ten. De nu gällande tillståndsvillkoren trädde i kraft 1997 och gäller till och med . Innan radio- och TV-lagen trädde i kraft v ar registreringen av de kommersiella programbolagen omöjlig att kontrollera. Bolage n byttes ständigt ut, varför registret oupphörligen ändrades. Enlig t radio- och TV-lagen är regist reringsskyldigheten sanktionerad med böter. är det för tidigt att avgöra om den ny a sanktionsmöjligheten medger bättre kontroll över de kommersiella programbolagen. I annat fall bedömer utredningen att de svårighe- ter som föreligger att kontr ollera att de skattskyldiga till reklamskatt registrerar sig ytterligare kommer att förvärras o m skatten utvidgas. Andra svårigheter som utredningen funnit skulle uppstå vid en beskattning av TV-reklam äger mer generell giltighet och hänge r samman med bestämmandet av beskattningsvärdet. Om en svensk satellitkanal riktar sina sändningar mot publik utom kan det inte anses befogat att beskatta den reklam som riktar sig till de n utländska publiken. Vidare kan det förekomma att ett svensk t programföretag sänder på svenska över hela utan att ma n kan säga att sändningarna riktar sig mot något speciellt land . Reklam i radio och Programföretagen torde visserligen kunna få fram mätningar över i vad mån TV-publiken i de nordiska länderna följt programmen i de svenska kanalerna. Däremot torde det knappast vara möjligt att få fram erforderliga mätningar över i vilken utsträckning TV - publiken i övriga tittat på program i svenska kanaler. Et t beskattningsförfarande som gör det nödvändigt att beakta publik - sammansättningar i olika länder skulle vara mycket svårtillämpat för såväl de skattskyldiga som beskattningsmyndigheten och enligt utredningens mening i hög grad strida mot kravet på enkelhet i beskattningen. Svårigheter att bestämma beskattningsvärdet föreligger även i de fall när programbolagen sänder egenreklam, dvs. då vederla g inte utgår. För att erhålla en generell reklambeskattning krävs at t även sådan reklam beskattas. För de skattskyldiga ligger svårig - heterna i själva uppskattningen av beskattningsvärdet. För beskatt- ningsmyndigheten är problemen snarare att kunna utöva kontrol l över att all egenreklam upptas till beskattning. En del av TV-signalens överföringsmöjligheter kan användas för att sända särskild text-information, text-TV. har huvud - sakligen två användningsområden. Den används dels för program- textning och dels för att sä nda textade informationssidor som fyller hela TV-rutan. Informationssidorna är samlade i grupper efte r ämnesområden och TV-tittarna kan bläddra fr am den information som önskas. Det senare fenomenet brukar kallas sökbar text-TV. För att sända de textade informationssidorna används som rege l outnyttjat utrymme i TV-signalen, det s.k. bildsläckningsintervallet. Bildsläckningsintervallet utnyttjas av programföretaget eller a v någon som detta upplåtit intervallet till. Även en hel kanal elle r delar av en kanal kan tas i ansprå k för sändningarna. Informationen hämtas från en dator och förmedlas genom radio- eller trådsänd - ning. Överföringssättet innebär inte att användaren har kontak t direkt med en dator utan användaren väljer bland det antal sido r som sänds ut. Informationssidorna sänds cykliskt; när den sist a sidan har sänts upprepas sändningarna från början. Det krävs e n speciellt utrustad mottagare med minnesenhet och avkodare för att kunna ta emot sökbar text-TV. Reklamen i text-TV sänds blandat med annan information i t.ex. en nyhetssida eller som en egen sökbar sida. Reklamsändningar i text-TV förekommer även på ytterligare ett sätt. En person ka n 76 Reklam i radio och TV nämligen via sin knapptelefon annonsera i text-TV. Kostnadern a för detta debiteras av , som i sin tur vidarebetalar viss del till programföretaget. Den ersättning progr amföretaget uppbär i sådana fall är givetvis att jämställa med övriga vederlag för reklamsänd- ningar. Vad som ovan sagts om en beskattning av reklam i traditionella TV-sändningar menar utredningen i stort sett gälla även e n motsvarande beskattning i text-TV. Med försäljningsprogram menas TV-program med direktförsälj - ning, dvs. program där olika produkter demonstreras varefter de t anges att publiken kan ringa ett visst telefonnummer och beställ a varan (TV-shopping). Försäljningsprogrammen sänds ut unde r annonstid eller i en egen kanal. Försäljningsprogram kan sändas i egen regi eller som annonser i reklam-TV-kanalerna. I det senare faller erlä gger försäljningsföre- taget ersättning till programföretaget. Försäljningsprogrammen bör i reklamskattehäns eende jämställas med övrig reklam i TV. uppbär vederlag för att sända andras annonser eller erlägger vederlag till et t programföretag för att detta skall sända TV-shopping-företaget s annonser bör således en eventuell reklamskatt utgå på nämnd a vederlag. Mer svårtillämpad skulle en beskattning bli i de fall när ett TV-shopping-företag sänder annonser med egna produkter , egenreklam. Här uppkommer på n ytt problemen med att bestämma beskattningsvärdet samt, för beskattningsmyndighetens del, at t kontrollera i vilken utsträckning TV-shopping-företaget redovisat reklamskatt för annonser med egna produkter. 8.6Beskattning av reklam i utländska TV-sändningar En stor del av den rekla m som når de svenska TV-tittarna sänds av programbolag med hemvist i andra l änder än . Endast några av dessa programbolag riktar sina sändningar särskilt till publik i Reklam i radio och För att kunna uppnå målet med en generell och konkur - rensneutral beskattning bör en eventuell skatt på TV-reklam me d nödvändighet vara möjlig att påföra även utländska programbolag. Några allmängiltiga regler hur gränserna för ett lands beskattnings- makt skall fastställas existerar i princip inte utan varje stat ka n utforma sina regler efter egen önskan. Praktiska hänsyn har spelat en stor roll vid utformningen av reglerna. Det har t.ex. knappas t ansetts vara någon mening för en s tat att utsträcka sin beskattnings- rätt så långt att den även omfattar fall där möjligheterna at t genomdriva skatteanspråken är obefintliga. Även om det således inte finns några allmängiltiga regle r beträffande gränserna för ett lands beskattningsmakt, kan doc k några om än vaga principer sägas ha utbildats. I allmänhet tord e man bl.a. kräva att skattesubjektet skall ha någon anknytning til l den stat som utöver beskattningsrätten. En sådan anknytning anser man ofta föreligga då den skattskyldige har sitt hemvist i staten. När de allmänna gränse rna för den svenska beskattningsmakten i inkomstskattehänseende fastställts utåt, har man inte ansett de t skäligt att endast beskatta de fysiska och juridiska personer som har en sådan anknytning till att de skall anses ha sitt hemvist i De fysiska personer som är bosatta här, resp. de juridiska personer som är svenska rättssubjekt, skall visserligen enligt d e svenska reglerna erlägga inkomstskatt för all inkomst. Men de t finns dock vissa inkomster som har en sådan nära anknytning til l att det rättssubjekt som uppbär inkomsten bör erlägg a svensk skatt, även om rättssubjektet som sådant saknar såda n anknytning till att skall betraktas som hemvistland. När det gäller att fastställa i vilken utsträckning personer me d hemvist utanför riket skall erlägga svensk ska tt har gränsdragningen mellan olika typer av inkomster i någon mån skett så att den som kan antas utnyttja den offentliga verksamheten också skall erlägga skatt här. I vissa fall har ekonomiska hänsyn varit utslagsgivande. Möjligheterna att genomdriva skatteanspråken har även påverka t utformningen av bestämmelserna. Vad gäller den svenska beskattning srätten i inkomstskattehänse- ende kan rent allmänt sägas att fysiska personer bosatta utomlands och utländska juridiska personer är skattskyldiga här endast fö r inkomster som anses ha en st ark anknytning till . Utländska juridiska personer är t.ex. skattskyldiga i för inkomst a v 78 Reklam i radio och TV näringsverksamhet om personen bedriver sådan verksamhet frå n fast driftsställe i eller har fastighet här. Fysiska personer bosatta utomlands och utländska juridisk a personer är även skattskyldiga för förmögenhet de har här i riket. För svenska aktier eller andelar i svensk aktiefond gäller doc k särskilda regler. Här fordras för att skattskyldighet skall föreligga att de är nedlagda i rörelse som bedrivits från fast driftsställe här i riket. Om skyldighet föreligger för utländsk företagare att betal a mervärdesskatt i skall företagaren företrädas av en a v skattemyndigheten godkänd representant. Representanten skal l enligt fullmakt av den utländske företagaren som ombud för denne svara för redovisning av skatten och i övrigt företräda företagaren i frågor som gäller mervärdesskatt. Vidare skall underlag fö r kontroll av skatteredovisningen finnas tillgängligt hos representan- ten. Skattskyldigheten åvilar den utländske företagaren och int e representanten. I andra länder förekommer dock att skattskyldighe- ten åvilar representanten. Europeiska kommissionen har i e n rapport till och Europapar- lamentet skrivit om de svårigh eter som uppstår för personer som är skyldiga att betala skatt i andra medlemss tater och därvid påtalat att representanternas roll och skyldigheter variera r från en medlemsstat till en annan. Kommissionen anser att systemet skulle underlättas om skattskyldigheten i möjligaste mån åvilade den person so m utfört de transaktioner som utlöst skattskyldigheten och o m medlemsstaterna utnyttjade existerande EG-bestämmelser o m administrativt samarbete och ömsesidig handräckning så effektivt som möjligt. Kontrollverksamheten på det internationella området omfattar i första hand utbyte av information för skatteutredningar sam t indrivning av skatt i annat land. Förutsättningarna för at t begära handräckning anges dels i lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden och i förordningen (1990:320) me d samma namn, dels i dubbelbeskattningsavtal eller handräck - ningsavtal med den berörda staten. Enligt nämnda lag får RS V begära biträde med handräckning i främmande stater i den må n överenskommelse härom föreligger mellan och resp. stat. har slutit avtal med en mängd olika länder. Vidare har undertecknat Europaråds- och o m Reklam i radio och ömsesidig handräckning i skatteärenden. Konventionen återfinns i lagen (1990:313) om Europaråds- och o m ömsesidig handräckning i skatteärenden, vilken trädde i kraft . Konventio nen har dock inte fått någon större betydel- se, främst beroende på att den har ratificerats av endast ett fåta l stater. har även sluti t ett handräckningsavtal med de övriga nordiska länderna, SFS 1990:226. På EG-rättens område kan nämnas rådets direktiv /799/EEG av om ömsesidigt b istånd av medlemsstater- nas behöriga myndigheter på direktbeskattningens område oc h rådets direktiv /308/EEG av om ömsesidig t bistånd för indrivning av fordringar uppkomna till följd av verk - samhet som utgör en del av finansieringssystemet för Europeisk a utvecklings- och garantifonden för jordbruket och av jordbruksav- gifter och tullar samt med avseende på mervärdesskatt. Det första direktivet, som handlar om informationsutbyte medlemsstate r emellan, har genom en ändring 1992 blivit tillämpligt även på d e inom gemenskapen harmoniserade punktskatterna, dvs. skattern a på mineraloljor, alkohol och tobak. De allra flesta avtal innehåller bestämmelser som reglera r handräckningen mellan skatteförvaltningarna. St aterna förbinder sig att lämna varandra handräckning beträffande de skatter so m omfattas av avtalen. Generellt kan sägas att i de fall där handräck- ningsbestämmelserna finns intagna i dubbelbeskattningsavtal ka n handräckning bara begäras beträffande statlig och kommuna l inkomstskatt och i vissa fall statlig förmögenhetsskatt. Europaråds- och omfattar ett flertal skatter och avgifte r men inte reklamskatten. Även det nordiska handräckningsavtalet är direkt tillämpligt på ett flertal skatter och avgifter, dock inte p å reklamskatten. De utomnordiska avtalen ger vanligtvis inte några möjligheter att i en stat begära indrivning mot den statens egn a medborgare eller där hemmahörande juridiska personer. Avseende de avtal som träffats efter reklamskattens tillkomst har i princip inte några möjligheter att förhandla fram att dessa avta l