sou · GLB3192d3 · 1998-01-01 00:00:00 — Sålunda upplever den äldre generationen kelderashtalande att den uppväxande generationen uppvisar en mer begränsad språkbehärskning än de själva. Beräkningar av den romska populationens storlek och antalet talare av Av flera skäl är det mycket svårt för att inte säga omöjligt att göra till - förlitliga beräkningar av antalet talare av de olika dialekterna av . Redan beräkningar av den totala romska populationen är mycket osäkra, och att sedan bedöma hur stor del av populationen som talar språke t innebär ytterligare svårigheter. Beträffande beräkningar av populationens storlek kan vi för det första konstatera att svensk befolkningsstatistik inte omfattar uppgifter om etnisk tillhörighet. Den statistik som ändå tagits fram i vissa sammanhang har byggt på beräkningsmetoder som endast gett en ofullständig bild av gruppen. Som exempel kan nämnas Iverstam (1987), där antalet zigenare i beräknas till 1.664, fördelat på 360 svenska, 830 finska och 474 utomnordiska. Dessa utgör dock endast de zigenare som var kända av och/eller vid zigenarsektionen (ibid.: 4), och Iverstam betonar att det naturligtvis finns zigenare som inte kommer med i denna statistik. För det andra bör det påpekas att det generellt är svårt at t avgöra storleken på minoritetsgrupper helt enkelt av det skälet at t det inte existerar metoder för beräkning av etnisk tillhörighet som är både etiskt acceptabla och vetenskapligt säkra - i synnerhet när det gäller stark t stigmatiserade grupper. Också när det gäller språktillhörighet saknas uppgifter i sve nsk officiell statistik. Att klart definiera vad som menas med talare av ett språk är inte heller okomplicerat. T ex måste sådana definitioner klart ange vilken grad av språkbehärskning och vilken typ av språkanvändning som avses . Nedanstående uppgifter bör därför tolkas med försiktighet. Tabell 1 innehåller en sammanställning av tillgängliga uppgifter o m antalet romer i . Som synes varierar upp- gifterna starkt. Detta avspeglar ibland verkliga skillnader, som att antalet romer har ökat från de tidigaste uppgifterna till de senaste. Variatio n mellan siffror för närliggande tidpunkter kan också bero på att man räkna t med vidare eller snävare kategorier. Dessutom är skattningarna mer eller mindre välunderbyggda. Tabell 1: Beräkningar av antalet zigenare/romer i . (i Iverstam Lind- blom, 1988) , 1988/89 (i skolor, 1990) Folkeryd & , 1995: 22 Liégeois, 1987: 23 , 1993 (i Folkeryd & , 1995: 23) Zigenarforskningscentret i , 1994 (i Liégeois & , 1995: 7) Samma begränsning som nämndes ovan för Stockholmsundersökningen gäller även den beräkning för hela 1984 som presenteras i Iverstam (1988). Beräkningen från 1988/8 9 (skolor 1990) bygger på Iverstams siffror, och har tagit hänsyn till nyanlända romer från , , och . Folkeryd & (1995) anger inte sin källa men kan antas ha utgått från beräkning. Liégeois (1987) ange r heller ingen källa, och ger en mycket approximativ uppskattning av mini- mumantalet romer. Han påpekar att uppgifter om resandegrupper saknas i de flesta länder varför många siffror inte inkluderar dessa. Liégeio s framhåller också att en stark befolkningstillväxt bland romer snabbt gör sifforna inaktuella. De siffror som också återges av Fol keryd & (1995) är hämtade ur ett utkast till en Europarådsrapport a v Gémeri & OBrian. Uppgifterna i Liégeios & (1995) anger minimum- och maximumantal. Liégeois karakteriserar dessa siffor som stabila i den bemärkelsen att de inte inkluderar de romer som anlänt till landet, vilket skulle ha ökat antalet betydligt. Den färskast e uppgiften är från SIV-NZR (1996), där antalet romer i uppskattas till minst 15-20.000. Vad gäller storleken på de olika romska grupperna i har de sparsamt förekommande uppgifterna samma slags begränsningar so m totaluppskattningarna. Iverstam (1988) siffror för år 198 4 fördel as mellan finska zigenare (2.546), svenska zigenare (1.102) och utomnordiska zigenare (1.506). Folkeryd & (1995) räknar i sina siffror med 3.000 finska, 1.400 svenska och 2.000 utomnordis- ka zigenare. I SIV-NZR (1996) beräknas antalet kelderasha eller svenska zigenare15 till 2.500, kaléromer till 3.000 samt lovara, sinti, xoraxane (muslimska romer) m fl16 till uppskattningsvis minst 10.000. För d e resande blir alla försök till kvantifiering ar ännu mer osäkra, vilket har att göra med att begreppet resande inte är entydigt och över huvud taget me d komplexiteten i gruppens sammansättning, ursprung och romska identifikation. Mot bakgrund av de svårigheter som vi pekat på står det klart att d e tidigaste siffrorna i sammanställningen är alltför låga. Det är troligt att de senare uppgifterna kommer närmare verkligheten, men det är uppenbart att även dessa av ovan nämnda skäl är mycket osäkra. Dessutom bör det understrykas att ingen av de ovanstående uppskattningarna visar hur stor andel av gruppen eller grupperna som är talare av . Det är troligt att andelen personer som talar språket varierar betydligt mellan olika dialektgrupper. I en undersökning med syfte att beräkna antalet talare av finsk som utförts av Finska Delegationen för Romaniärenden , beräknades av kalébefolkningen behärska väl. Beräkningen är gjord på den totala populationen om 10.000 personer i och , i vilken summa alltså de 3.200 som stadigvarande uppges vara bosatta i ingår (, muntlig kommunikation). När det gäller de romer som kommit till är uppgifterna mycket fragmentariska. En mycket grov uppskattning kan göras på basis av statistik från Invand rarverket över uppgivet modersmål för personer som beviljats förstagångsuppehålls-tillstånd fö r vistelse eller bosättning i åren 1993-95.17 Sammanlagt 851 av dessa - varav 839 kommer från f d och övriga från andra östeuropeisk a länder - har uppgett eller som sitt modersmål. Dessa siffror är med säkerhet underskattningar, eftersom man måste räkna med ett mycket stort mörkertal; inte alla romer anger att de är romanitaland e vid en första förfrågan av svenska myndigheter18. Man bör därför beakta att det kan finnas många romanitalare också bland personer från f d eller andra, särskilt östeuropeiska, länder som uppgett något av följande språk som modersmål: albanska, bosniska, makedonska , rumänska, ryska, serbiska, serbokroatiska, slovakiska, slovenska, spanska, tjeckiska och ungerska, liksom i de fall där uppgift om språk saknas. 15Här inräknas också några familjer som inte är kelderasha. 16De flesta från , , , . 17Vi tackar på som tagit fram denna statistik åt oss. 18 Svårigheterna att få fram uppgifter av detta slag belyses också av följande: I var 1981 t ex antalet personer som själva uppgav sig vara romer 168.000, varav 140.000 uppgav som modersmål, medan det uppskattade antalet romer var 600.000 (Kovac&ek, 1991-1992: 22; Bugarski, 1993, citerade i , Muskens & , 1993). Undervisning i och behov av språkbeskrivningar Inom ramen för den allmänna svenska minoritets- eller invandrarpolitiken har invandringen av romer bidragit till att har kommit att användas i undervisning och andra mer formella sammanhang både i talad och skriven form. Hemspråksundervisning i har funnits och utbildning av hemspråkslärare har genom - förts i begränsad omfattning. Bestämmelserna om hemspråksundervisnin g för zigenska elever, liksom för samiska och tornedalsfinska elever, ä r mer generösa än för andra grupper; det finns t ex ingen nedre gräns fö r antalet elever i en undervisningsgrupp, och det krävs inte att språket är et t dagligt umgängesspråk i hemmet. Speciellt för romska elever frå n utlandet är att de om det finns särskilda skäl har rätt till hemspråksun- dervisning i mer än ett språk (Lpo 94). I samband med materialframställning för hemspråksundervisningen i , i första hand kelderash och lovari, inleddes en diskussio n rörande romsk ortografi (, 1977). har läseböcke r och annat undervisningsmaterial, samt sagoböcker, översättningar a v svenska barnböcker m m tagits fram på flera romanidialekter, fr a kelde- rash, men också lovari och finsk (, 1985; skolor, 1990; SIV-NZR, 1996). I detta sammanhang bör framhållas att det finns stora behov av bes kriv- ningar av skilda romanidialekter så som de talas i . För vissa dialekter, som t ex kelderash, lovari och sinto, har - som redovisas i bibliografin nedan - mer eller mindre utförliga beskrivningar publicerats om dialekterna så som de talas i andra länder. Den kelderashdialekt som (se ovan s 22) talade har utförligt beskrivits a v Gjerdman & (1963). Denna ordbok och grammatik, som har blivit ett internationellt standardverk i litteraturen om , utgö r fortfarande den enda mer omfattande systematiska beskrivningen av en romanidialekt i . För finsk saknas framför allt beskrivning - ar av dialektens aktuella form. Vissa aspekter på språket som det tala s beskrivs dock i Vuorela & (1994). Också när det gäller svens k finns det behov av mer systematiska studier. Det kan i detta sammanhang förtjäna att framhållas att kunskaper o m romer och romska förhållanden, liksom om de beteckningar oc h perspektiv som är romernas egna, ännu inte är särskilt spridda i de t svenska samhället utanför den grupp personer som själva är romer elle r har direkt kontakt med romer. Detta speglas t o m i de erkända källor till kunskap som uppslagsverken utgör. (1970: 7ff) ger exempel p å direkt fördomsfulla framställningar i 1950- och 1960-talens mest använda uppslagsböcker. I den helt nyutgivna är det fr a bristen på specialistkunskap som är anmärkningsvärd. Utöver uppslagsor - det - där en delvis diskutabel beskrivning ges19 - saknas helt som uppslagsord romernas egenbeteckningar för såväl grupper som dialekter. Följakt ligen finns det också ett stort behov av information riktad till majoritetsbefolkningen. har talats i , då de först a romerna anlände från via . Mycket snart och särskilt infördes bestämmelser som syftade till att fördriva romerna ur landet, men det står klart att många romer blev kvar. inriktades politiken alltmer på assimilationsåtgärder med bl a lösdriverila - gar för de romer som befunnit sig i landet. En rörlighet mellan den finska och svenska delen av riket förekom troligtvis kontinueligt, bl a genom att romer värvades till den svenska hären i . inledde s hårdare restriktioner på rörligheten såväl inom landet som mellan d e nordiska länderna. Den repressiva hållningen mot romer från samhällets sida har fortsatt . Sammanfattningsvis kan konstateras att det funnits romer i landet fram till . Svensk så som det talas har sina rötter i det språk som de första romerna i förde med sig. Exakt hur och när dagen s sammanflätade form uppstått och hur den utvecklats är oklart, men mot bakgrund av etablerad kunskap om liknande språkformer samt historiska och historiskt-demografiska fakta, finns det med största sannolikhet e n obruten kontinuitet mellan denna varietet och den tidigaste formen av i . Finsk har också sina rötter i denna tidigaste form. Vad gälle r frågan om varietetens kontinuitet i kan man konstatera att denna grupp romer befann sig inom rikets gränser, och att de också rörde sig mellan rikets delar. När den nordiska passfriheten införde s 1954, inleddes en ökad rörlighet mellan och Sve rige och framför allt etablerades finsk som en av de större romanidialekterna i . 19 T ex anges: I representeras dels av en äldre typ med tydlig nordisk språkgemenskap och viss tysk anknytning. , , ersattes [sic!] den av en delvis annan typ med östeuropeisk anknytning. och -talet invandrade valakiska romer från kontinenten. De som först etablerade sig i Sverig e utgjordes av ett mindre antal familjer, vilka främst tillhörde gruppe n kelderasha, men också grupperna lovara och tjurara var representerade. De dialekter av som talas av dessa grupper, kelderash, lovari och tjurari, har följaktligen en 100-årig historia i . Till skillnad frå n svensk och finsk talas dessa dialekter också av många romer i och i världen i övrigt, med vilka kommunikation upprätthålls bl a pga släktband. Dessa dialekter har också fått nya tillskott geno m invandring av kelderasha och lovara under . kom nya grupper av romer till , båd e valakiska och icke-valakiska. Förutom en ökning av det totala antale t romanitalande i landet har detta inneburit en vitalisering av redan existerande romanidialekter samt ett tillägg av flera nya dialekter som sinto, arli, bugurji, och gurbet. Exakta uppgifter om antalet talare av i är av flera ovan nämnda skäl inte möjligt att ge. Detta återspeglas även i de mes t aktuella uppskattningarna av antalet romer i landet - dvs potentiella talare av - där siffrorna varierar mellan femton och tjugo tusen. , , 1990. Sociolinguistics and Contemporary French. , , (red), 1993. Language Education for Intercultural Education. Clevedon, : Multilingual Matters. , , 1987. Language Contact and Bilingualism. , , 1974. Essä om en minoritet. : LTs förlag. Bakker, , 1991. languages: An overview and some speculations on their genesis. I: Bakker, (red), In the of . Gypsy languages in Contact, 16-44. Bakker, (red), 1991. In the of . Gypsy languages in Contact. Publikaties van het Instituut voor Algemene Taalwetenschap 1991, 58. , , 1964/1970. Slang och hemliga språk. Björckman, ., 1730. Dissertatio de cingaris. Boretzky, , 1994. : Grammatik des Kalderas-Dialekts mit Texten und Glossar. Boretzky, , 1994a. I: Bakker, (red), Mixed Languages. 15 Case Studies in Language Intertwining. : into Language and Language Use (IFOTT), 35-68. Boretzky, , 1994b. Wörterbuch Romani-Deutsch- Englisch für den südosteuropäischen Raum: mit einer . , , 1785. Collections on the Zingara or Gypsy language. Archaeologia: 387-394. , , 1945. Antropometry of tattare, a special group of vagabonds in . Upsala läkareförenings förhandlingar, N. F., 50. , , 1981. Language Death: The Life Cycle of a Scottish Gaelic Dialect. Etzler, , 1944., Zigenarna och deras avkomlingar i : historia och språk. Studies in Scandinavian Philology. : Alm- quist & . Folkeryd, , 1995. Gypsies () in the Post- Totalitarian . Fraser, ., 1992. Gjerde, , 1994. The of love and Other Stories: The Rom-Gypsy Language in . Instituttet for sammenlig nende kulturforskning Serie B Skrifter. Gjerdman, , 1945. Tattarna och deras språk. Svenska landsmål och svenskt folkliv 68: 1-55. Gjerdman, , 1963. The Language of the Swedish Coppersmith : Grammar, Texts, Vocabulary and English Word-Index. Acta Academiae Regiae . : Lundequistska bokhandeln. Hancock, , 1970. Is Angloromani a creole? 49,12: 41-4. Hancock, , 1980. Gypsies in : The fate of . Germanic Studies 6, 2, fall: 247-264. Hancock, , 1984. I: Trudgill, (red), Languages in the British Isles. : , 367-383. Hancock, , 1988. The development of linguistics. I: M. A. Jazayery & W. (red), Languages and Cultures. Gruyter, 183-223. Hancock, , 1991. Vlax phonological divergence from common : Implications for standardization and orthography. I: Boltz, Willi- am G. & (red), Studies in the Historical Phonology of Asian Languages, 102-118. Hancock, , 1992. The social and linguistic development of Scandoromani. I: (red), Language Contact: Theoretical and Empirical Studies. : Mouton de Gruyter, 37-52. Hancock, , 1993. The emergence of a union dialect of North American Vlax , and its implications for an international standard. 99: 91-104. Hancock, , 1995. A Handbook of Vlax . Hasselmo, , 1974. Heinschink, , 1994. E c&hib - . I: (red), : das unbekannte , Schicksal und Kultur. : ,110-128. , , 1969. Swedish Travellers and their Ancestry: a Social Isolate or an Ethnic Minority? , , 1987. Resande eller tattare. En gammal minoritet på väg att försvinna. I: , (red), I samhällets utkanter. Om tattare i . Multiethnic Papers 11. : , , 13-21. Holzinger, , 1993. : des Instituts für Sprachwissenschaft der . Holzinger, , 1995. (Sinte). Languages of the World Materials 105. & : LINCOM . Hourani, , 1992. De arabiska folkens historia . Hyltenstam, , 1996a. Svenskan, ett minoritetsspråk i - och i världen? I: , , , , (red), Svenskans beskrivning 21, Förhandlingar vid Tjugoförsta sammankomsten för svenskans beskrivning, . : , 9-33. Hyltenstam, , 1996b. Diskussion av begreppen språk och dialekt - med resonemang om meänkielis status som eget språk. Rapport för JO 1995:03. Hyltenstam, , 1991. Språkbyte och språkbevarande. Om samiskan och andra minoritetsspråk. : Student- litteratur. , , 1944. Secret languages in . Part I: in . Skrifter utgitt av i . 1944, No. Iverstam, , 1987. Zigenare i - . Zigenarsektionern, Socialdistrikt 18, i . Iverstam , , 1988. Zigenare: en skrift om möten med zigenare i . , , 1977. Svensk rommani, upptecknad av , med etymologiska och grammatiska kommentarer av och samt förord av . Acta Academiae Regiae . , , 1993. , , 1979. Review of W. R. Rishis Multilingual dictionary, . 19: 131-144. , , 1984. Explorations in Proto-Gypsy phonology and classification. Paper presented at the 6th South Asian Languages Analysis Round-table in , , 25-26 1984. , , 1979. 19: 11-120. , Puxon, 1972. The of Europe's Gypsies. Kovacèec, , 1991-92. Languages of national minorities and ethnic groups in the countries of what once was (With special reference to idioms). Studia Romanica et Anglica Zagrabiensia 1991-1992, 36-37: 15-27. , , 1992. The worlds languages in crisis. 68: 4-10. Liégeois, , 1987. Gypsies and Travellers. Liégeois, , 1995. /Gypsies: a Europe an minority. , , 1995. Book review: , 1993. Bortom all ära och redlighet: Tattarnas spel med rättvisan. serie 5, 5, 1: 51-54. , , 1992. I: Hjord, (red), Migration: Utvandrare och invandrare i gångna tider. släkt- forskarförbunds årsbok 1992. : , 71-104. , ., 1995. De resande och deras livsvärld. , , 1988. Skinheads, hackers & lama ankor. Engelskan i 80- talets svenska. , , 1977. Inledning. I: , , Svensk rommani, upptecknad av , med etymologiska och grammatiska kommentarer av och samt förord av Acta Academiae Regiae , 11-12. , , 1977. Contribution à la discussion sur lorthographe de la langue tsigane. läroplan för det obligatoriska skolväsendet. Marsden, , 1785. Observations on the language of the people commonly called Gypsies. Archaeologia 7: 382-386. Masica, ., 1991. Matras, , 1994. Untersuchungen zu Grammatik und Diskurs des : /Lovari. Balkanologische Veröffent- lichungen. Miklosich, von, 1872-1881. Über die Mundarten und 1-12. Kaiserliche senschaften, Phil.-Hist. 21-23, Bd. 25-27, Bd. Muratori, ., 1752-54. Myers-Scotton, , 1993. : Clarendon Press. , Mangesh V., 1975. Bilingualism and syntactic change in Konkani. Language 51: 314-347. : Bra Böcker. , , 1982. Okely, , 1983. The Traveller Gypsies. Poplack, , 1980. Sometimes Ill start a sentence in Spanich Y TERMINO EN ESPAÑOL: Toward a typology of code-switching. Linguistics 18: 581-618. Price, Glanville, 1984. The Languages of . Puxton, Grattan, 1980. Planet 49/50. (Även publ i: , (red), . Puxton, Grattan & , 1990. Översättning till av (1972), reviderad och uppdaterad. Rabenius, ., 1791. Observationes historiam zigueunorum illustrantes. C., 1782-1793. Neuster Zuwachs der teutschen fremden und allgemeinen Sprachkunde in eigenen Aufsätzen, Bücheranzeigen und Nachrichten 1-5. Sampson, , 1926/1968. The Dialect of the Gypsies of , Being the Older Form of British in the Speech of the Clan of . : Clarendon Press. , , 1981. Svenska för utomnordiska zigenare. I: Hyltenstam, (red), Språkmöte: Svenska som främmande språk, hemspråk, tolkning. : Liber Läromedel. , , 1993. De reisende: en norsk minoritets historie og kultur. : Ad Notam Gyldendal. , , 1985. An Example of Language Death from . SIL, 1992. (red), R. S. Pittman & J. E. Grimes (konsult red). Languages of the World (12:e utg). , : []. SIV-NZR, 1996. Romer i : Situationsbeskrivning. Arbetsgruppen SIV-Nordiska , . Statens invand- rarverk & Nordiska . En förteckning av litteratur och musik av och om zigenare. skolor, 1990. Zigenska elevers skolsituation. Historik, lägesbeskrivning och utvecklingsbehov. Rapporter från skolor 1990:2. : Skolavdelning 2, skolor. Strand, , 1973. Notes on the Nuristani and Dardic languages. 93: 297-305. Stroud, , 1992. The problem of intention and meaning in code-switching. Text 12: 127-155. , , 1850/1852. Beretning om Fante eller landstrygerfolk i . Bidrag till kunskab om de laveste samfundsforholde. , , 1987. Inledning. I: , (red), I samhällets utkanter. Om tattare i . Multiethnic Papers 11. Uppsa- la: , , 7-12. , , 1993. Bortom all ära och redlighet. Tattarnas spel med rättvisan. , , 1970. , , 1976. The Gypsies in . , , 1899. : Finsk tidskrift. , , 1904. , , 1911. Report on the Gypsy problem. [serie] 5, 2: 81-269. Tillhagen, , 1949. Gypsy clans in . , serie 3, 28: 1-17, 119-134, 29: 23-39. Tillhagen, , 1965. : Natur och kultur. , , 1926. , serie 3, 5, 4: 145-189. Vaagland, P. , 1982. Målrørsla og reformarbeidet i trettiåra. : Det Norske Samlaget. , , 1969. , 48, 3-4: 124-127. Vekerdi, , 1993. Word Formation in Gypsy Languages. I: Brogyanyi, (red), Comparative Historical Linguistics: Indo- European and Finno-Ugric. : , 233-243. , , 1983. The Gypsy language. Languages of and . (Övers fr ryska av S. S. Gitman). : Nauka Publis- hing House. Vuorela, , 1994. The Finnish Gypsies and Finnish (manus, under utgivning i: A. OCorrain & S. MacMathúna (red), Linguistic minorities in and the British Isles. Acta Upsaliensis Universitatis. Studia Upsaliensia 2. Yoors, , 1967. Bibiografin omfattar: (1) en så vitt möjligt fullständig förteckning öve r existerande språkvetenskaplig litteratur om i och de övrig a nordiska länderna, (2) ett begränsat urval av andra arbeten om romer i och samt (3-4) ett urval av relevant internationell språkvetenskaplig litteratur om samt någon övrig litteratur om romer. Vid urvalet a v internationell språkvetenskaplig litteratur har tonvikten lagts på milstolpar i romanilingvistikens historia samt diskussioner kring standardiseringsfrågor, men framför allt på grammatikor och andra språkbeskrivningar. För aktuell a språkbeskrivningar anges där sådana uppgifter varit tillgängliga om arbete t innefattar ordlista (O), grammatik (G) och/eller textsamling (T), följt av uppgift om varietet/dialektgrupp av samt sidantal. Bakker, (red.). In the of . Gypsy languages in Contact. Publikaties van het Instituut voor Algemene Taal- wetenschap 1991, 58. , , 1964/1970. Slang och hemliga språk. [O: resanderomani] Björckman, ., 1730. Dissertatio de cingaris. , , 1857. vergleichenden Sprachforschung, Vol. , N. V., 1837. De judske Zigeunere og en rotvelsk Ordbog. Etzler, , 1944. Zigenarna och deras avkomlingar i : historia och språk. studies in Scandinavian philology. [O, T: resanderomani] Etzler, , 1959. Svenska landsmål och svenskt folkliv 82: 130-151. [O: resanderomani] , Christfrid, 1780. Undersökning om de så kallade tattare eller zigeuner. Manuskript i Kgl. Vitterhets-, historie- och antikvitetsakademiens , , 1967. Finnish Gypsy texts. 46, 82-97. [T: finsk ] Gjerde, , 1994. The of and Other Stories: the Rom-Gypsy Language in . Instituttet for sammenlignende kulturforskning Serie B Skrifter. [T: valakisk , 305 s.] Gjerdman, , 1945. Tattarna och deras språk. Svenska landsmål och svenskt folkliv 68: 1-55. Gjerdman, 1963. The Language of the Swedish Coppersmith : Grammar, Texts, Vocabulary and Acta Academiae Regiae . : Lundequistska bokh. [O, G, T: kelderash, 455 s.] Hancock, , 1992. The social and linguistic development of Scandoromani. I: , (red. ), Language Contact: Theoretical and Empirical Studies. : Mouton de Gruyter, 37-52. P., 1917. Troldesagn og dunkel . , , 1949. A note on the language. for Sprogvidenskap 15: 388-391. , , 1975. Language and Society: A Sociolinguistic Profile of . Michigan-Germanic-Studies 1, 1: 9-41. , , 1944. Secret languages in . Part I: in . Skrifter utgitt av i . 1944, No. : [G, O, (T): (norsk) resanderomani] , , 1947. Et og annet om og rodi i . Maal og minne 1947: 76-84. , , 1977. Svensk rommani, upptecknad av , med etymologiska och grammatiska kommentarer av och samt förord av . Acta Academiae Regia e . [(G), O: resanderomani, 90 s.] , , 1993. [O: (norsk) resanderomani)] , , 1977. Contribution à la discussion sur lorthographe de la langue tsigane. Miskow, , 1904. Danske 1904: 129-140. Miskow, , 1909.