sou · GLB397 · 1998-01-01 00:00:00 — Även om det inte finns gemensamt fastställda bedöm- ningsgrunder eller former för redovisning så ger det en möjlighet att följa utvecklingen av vissa företeelser. När det gäller miljöstyrning så arbetar flera av företagen med EcoManagement Audit Scheme, EMAS och/eller ISO 14 001. Dessa standarder anger hur miljöarbetet skall bedrivas, men innehåller inget rörande nivån på hänsyn till t.ex. bevarandet av biologisk mångfald, utöver det generella kravet att inte gå under lagkraven. Det gör däremot t.ex. standarden för certifiering av skogsbruk enligt , FSC:s, principer. En partssammansatt arbets- grupp arbetar med att ta fram en operativ standard anpassad efter svenska förutsättningar. Praktiskt arbete ute i skogen pågår med att samla in beslutsunder- lag och genomföra en planering för att uppfylla de jämställda målen. Arbetet går vanligen under benämningen ekologisk landskapspla- nering, ELP. skogsinventering har främst gått ut på att ge underlag för planering av virkesproduktion, vilket gör att många parametrar för naturvårdsplanering saknas. Dessa kompletteras nu och tillsammans med tekniska hjälpmedel och ny ekologisk kunskap integreras naturvårds- och produktionsplanering. Det är ett tidskrävande arbete och företagen har inte hunnit gå över mer än 68 Kap 4 Politik, lagstiftning och aktörer delar av sina markinnehav. Enligt färska undersökning av bolagens frivilliga avsättningar kommer ELP att innebära att betydande arealer undantas från skogsbruk. Inom ramen för ELP särbehandlas t.ex. nyckelbio- toper i syfte att säkra naturvärdena där. Vid sidan om planering pågår utbildning av skogsarbetare och tjänstemän. Ett allt större ansvar för vardagshänsynen har lagts på skogsarbetarna (maskinförarna) och utbildning av dessa i naturvård torde ge stor effekt i skogen. Företrädare för skogsindustrin ser positivt på samarbete med i reservatsfrågor. Man säger sig vara beredd att avvakta med avverkningar i reservatsaktuella områden om man ser att tydligt avser att inrätta reservat där inom över- skådlig framtid. Exempel på samarbete finns i form av Snöbergs- modellen som beskriver i rapport 4707. En integre- ring av reservat i bolagens landskapsplanering kräver viss sam- ordning, men anses ge kostnadseffektiv naturvård. Med skogsägarrörelsen avses här de sju självständiga skogsägareför- eningarna och deras gemensamma organisation riks- förbund. Tillsammans representerar de 88 000 medlemmar över hela . Medelfastigheten i privatskogsbruket som helhet är ca 50 ha. Skillnaderna i fastighetsstorlek och även på övriga sätt är dock stora. Totalt äger skogsägarrörelsens medlemmar 5,6 miljoner ha skogsmark eller hälften av den privatägda skogen. Skogsägarrörelsens uppgift är att verka för ett fritt, aktivt och lönsamt privatskogsbruk och även att vara talesman för privatskogs- bruket i naturvårdsfrågor. Den enskilde skogsägaren är dock autonom i förhållande till föreningen. Skogsägarföreningarna har en om- fattande rådgivnings- och serviceverksamhet och utför i stor utsträckning avverknings- och skogsvårdsåtgärder på uppdrag av skogsägarna och kan i dessa avseenden tillämpa generella miljö- policies på motsvarande sätt som skogsbolagen. Flertalet skogsägar- föreningar har virkesförädlande industri, med uppgift att skapa värde Kap 4 Politik, lagstiftning och aktörer 69 på skogens produkter. Skogsägarrörelsen har varit engagerad i arbetet med att utarbeta referensmaterial för uthålligt skogsbruk att användas inom miljöledningssystem ISO 14001. Samtliga föreningar har beslutat om att introducera ISO 14001 alternativt EMAS i sin verksamhet. Därvid kommer att formuleras riktlinjer för de enskilda skogsbrukarna som virkesleverantörer. Skogsägarföreningarna är en plattform för frivilligt samarbete i naturvårdsfrågor och en källa till utbildning. I den gemensamma studiecirkeln Alla tiders skog utbildades medlemmarna i både produktion och miljö. I föreningarnas regi har arbete med att ta fram planeringsunderlag för uppfyllnad även av miljömål genomförts. SÖDRA t.ex., bistår sina medlemmar med gröna skogsbruksplaner och har iscensatt en kampanj kallad Liv i skogen som kan ses som en vidareutveckling av Alla tiders skog. Mellan/Mälarskog har arbetat med Gröna kontrakt som upprättats med skogsägare vilka tagit naturhänsyn en bit över lagens krav. Detta har premierats med extra betalning för virket. Exempel på samarbete mellan enskilda markägare och myndigheter finns t.ex. från eklandskap. Där skapades en nätverkslösning bestående av naturreservat, biotopskydd och miljöstöd. Detta kombineras med att markägaren i sin skogsbruksplan dokumenterar särskild hänsyn för vissa områden. Skogsägareför- eningen bistod markägaren vid förhandlingarna med berörda myndigheter. De föreningsanslutna skogsägarna ingår till största delen i kategorin småskogsbruket i färska undersökning (avsnitt 5.3). Även de icke föreningsanslutna privata skogsägarna fångas upp i undersökning. Dessa äger hälften av den privatägda marken eller ungefär 5,7 miljoner ha. Det är också en heterogen grupp, men torde ha mest gemensamt med skogsägarrörelsens medlemmar. Många icke föreningsanslutna skogsägare levererar virke till skogsägarföreningarna. Avverkning och skogsvård kan ske genom egen försorg, eller via någon inköpsorganisation t.ex. Sydved eller Industriskog. 70 Kap 4 Politik, lagstiftning och aktörer skapet spelar också en viktig roll som förvaltare av enskilda eller mindre offentliga innehav. Även vissa köpsågverk bistår med skogs- vårdstjänster. Dessa skogsägare är en viktig målgrupp för skogsvårds- styrelsernas information och rådgivning, då de inte har självklar tillgång till skogsägarrörelsens kompetens. är en sammanslutning av större lantbrukare och skogsägare. De 500 medlemmarna representerar en areal på ungefär 500 000 ha skogsmark företrädesvis i . Vissa med- lemmar är även medlemmar i en skogsägarförening. Förbundet fram- håller en stabil äganderätt och marknadsekonomi som medel för att nå både produktions- och miljömål. Ett ägande som är spritt på många olika personliga ägare, som har rätt att själva bestämma över användningen av sin mark, anses vara det effektivaste medlet att främja mångfalden i skogen. Allmänna skogsägare som stat, kommun, kyrka och landsting brukar räknas som övriga skogsägare. I undersökning finns de, undantaget , representerade i kategorin små- och mellanskogsbruket (avsnitt 5.3). Det är svårt att beskriva dessa som en homogen grupp men några exempel ges nedan. Staten äger fortfarande skogsmark genom i första hand och . förvaltar 100 000 ha skogsmark. På 70 000 av dessa bedrivs skogsbruk i varierande omfattning. Differensen utgörs av områden där skogen är dåligt lämpad för skogsbruk på grund av skjutningar, etc. Undantagsvis sker där avverkning för bränsleändamål. En rikstäckande naturvärdesinventering på försvarsfastigheterna kommer att genomföras . Arbete pågår med att ta fram specifika skötselplaner för varje övnings- eller skjutfält där skogsskötseln anpassas efter försvarets behov, naturvård och andra samhällsmål. Olika former av naturreservat, naturvårdsområden m.m. förekommer på försvarets marker. Kap 4 Politik, lagstiftning och aktörer 71 förvaltar ungefär en miljon ha skog belägen i norra företrädesvis i inlandet och den fjällnära regionen. Av detta betraktas ca 400 000 ha som brukningsbar med hänsyn till olika naturvårdsrestriktioner. Till detta kommer 15 000 ha kulturegendomar över hela landet. Enligt uppgifter är ca 135 000 ha av skogsinnehavet beläget i reservat. Ytterligare skyddad skogsmark som förvaltas av AssiDomän kommer att bli ansvar framöver. I sin skogsbrukspolicy skriver att åtgärderna skall anpassas så att den mångfald av arter och ekosystem som naturligt förekommer inom landskapet bibehålls. Urskogar skall bevaras och urskogsartade miljöer skall bibehållas. Landets kommuner och landsting äger i varierande utsträckning skog. Bland de kommuner som presenterat kommunala naturvårds- program har i allmänhet målen för naturvård på egen skogsmark satts högt. Som beslutsunderlag har särskilda naturvärdesinventeringar gjorts. Utifrån dessa kan sedan förslag på områdesskydd och särskild skötsel utarbetas. Ofta har hela kommunens yta beaktats och mål formulerats för all skogsmark. Medlen för att uppnå dessa är dock begränsade. De mest spridda grundprinciperna för ett certifierat skogsbruk kommer från den oberoende, internationella medlemsorganisationen (). Det rör sig om ett frivilligt, marknadsstyrt system med tredjepartscertifiering. Kraven för att bli certifierad utgår ifrån tio grundprinciper som antagits av FSC. De går ut på att skogen skall skötas så att markens produktionsförmåga, fundamentala ekologiska processer samt den biologiska mångfalden bevaras. Vidare skall såväl lokalbefolkning som samhället i stort erbjudas långsiktiga fördelar av skogsbruket. Skogsbruket skall uppvisa tillfredsställande lönsamhet utan att ekonomisk för den skull sker på bekostnad av skogsresurs- basen, ekosystemet eller berörda befolkningar. Genom sitt åtagande visar markägaren att han på vissa punkter är beredd att sköta sin skog 72 Kap 4 Politik, lagstiftning och aktörer med högre ambitioner än rena lagkrav. Virke som kommer från ett certifierat skogsbruk får förses med FSC:s logotype. finns ungefär tre miljoner ha certifierad skog bl.a. i , och . Man har då använts sig av regionsspecifika tolkningar av FSC:s grundprinciper och/eller den ackrediterade certifierarens s.k. generic standards. Man har alltså inte utvecklat några nationella standarder. I har en partssammansatt arbetsgrupp arbetat under med att ta fram en nationell standard. Representanter för såväl privatskogsbruk, skogsbolag, naturvårdsorganisationer, samer och fackföreningar har deltagit. meddelade arbetsgruppen att de inte nått konsensus på ett antal punkter. Privatskogsbrukets företrädare menade bl.a. att certifieringen blir för dyr och ifrågasatte möjligheterna till en internationell harmonisering av olika nationella standarder. De räknar med att av tillväxten skulle behöva avstås med föreliggande, ännu ej spridda, förslag. Arbetet kommer att fortgå i en ny arbetsgrupp där alla tidigare intressenter, förutom privatskogsbrukets företrädare, ingår. Utvecklingen av en svensk FSC-standard fortgår och ett remissförslag avses vara klart . Certifieringssystemet är öppet för alla markägare som är intresserade av att få sitt skogsbruk certifierat. har en skogsmarksareal på cirka 22 miljoner ha. Norra delen av landet, ca tre miljoner ha, är täckt av låga berg med fjällnära eller fjällvegetation. Tre fjärdedelar av skogsmarken är privatägd. Antalet småskogsägare uppgår till drygt 440 000. Nästan all skog utanför skyddade områden brukas för virkesproduktion. Konventionen om biologisk mångfald och en hotbild mot arter i paritet med den svenska är två utgångspunkter för bevarandearbetet. strategi för att bevara den biologiska mångfalden på Kap 4 Politik, lagstiftning och aktörer 73 skogsmark liknar också mycket den svenska. Ett skogsbruk med stort hänsynstagande skall kombineras med ett nätverk av skyddade områden. Diskussionen om behovet av skyddad mark förs på ungefär samma premisser som i . har i olika utredningar framställt behov av att skydda av skogs- marken, representativt fördelad över olika naturtyper. Dessa utred- ningar har till del använt sig av svenska forskningsresultat. Finska forskare arbetar också intensivt med dessa frågor. Någon nationellt beslutad långsiktig målsättning för skydd av skog finns inte. I brist på tillförlitliga analyser av erforderlig mängd skyddad skog är inriktningen från myndigheternas sida att skydda den skyddsvärda skogen där den finns. Speciell tonvikt läggs på urskogsliknande områden och örtrika skogar, då det är där merparten av de hotade arterna återfinns. I södra , där markanvändningshistorien är lång, diskuteras även behovet av att återskapa naturkvaliteter, t.ex. runt mindre områden av ursprunglig karaktär. Då det gäller uppgifter om den skyddade skogsmarken råder det i oenighet om vad som egentligen skall räknas in. Det finns något olika definitioner av vad som räknas som produktiv skogsmark. Enligt uppgifter från uppgår den skyddade produktiva arealen till 500 000 ha eller av skogsmarks- arealen. I nordligaste är av skogsmarken skyddad. I den södra halvan av landet minskar andelen till en halv procent. Detta beror delvis på att skogen i norr är billigare att skydda, samt att det statliga ägandet är större där. Uppgifter om markägares frivilliga avsättningar finns ej. Ett antal principbeslut är fattade av den finska regeringen för det fortsatta arbetet med att nå de uppsatta miljömålen. De sk. Natur- vårdsprogrammen omfattar nationalparker, naturreservat, myrskydds- planer, fågelskyddsområden, skydd av skogar samt genomförande av ett strandskydd. Allt som allt beräknas de olika naturvårdspro- grammen undanta 1,75 miljoner ha landareal. Hur mycket av detta som är produktiv skog finns det inte uppgifter om. beslutade finska parlamentet att anslå 3,3 miljarder mark (ca ) för att genomföra de olika naturvårds- programmen fram . Pengarna skall tas från statsbudgeten, 74 Kap 4 Politik, lagstiftning och aktörer men även genom markbyten med statligt ägd mark. Skyddet av urskogsliknande skogar kommer i första hand att genomföras på statligt ägd mark, men ungefär 10 000 ha skog på privat mark skall skyddas. Skogen täcker knappt hälften av yta eller 420 miljoner ha. av skogen anses möjlig att bruka kommersiellt, resten är improduktiv skog eller tekniska impediment. Ca 120 miljoner () ha utnyttjas för skogsproduktion. Federala eller provinsiella myndigheter äger av skogen. De resterande är fördelade på 425 000 enskilda markägare. Praktisk taget all avverkning bedrivs i urskog eller i skog som tidigare bara plockhuggits. Först kommer kultur- skogar att få någon större betydelse för virkesförsörjningen. Det kanadensiska skogsbruket har historiskt varit av exploaterande art utan krav på återväxtåtgärder. på federal nivå utan endast provinsiellt. Dock har centrala och provinsiella myndigheter utformat en överenskommelse med skogs- brukets aktörer om hur skogen skall brukas, vilken innefattar naturhänsyn och återbeskogning. har ratificerat konventionen om biologisk mångfald och har även en nationellt beslutad målsättning att bevara den biologiska mångfalden. Med anledning av detta har det beslutats på både central och provinsiell nivå att av landets yta skall ingå i ett nätverk av skyddade områden. Målet är inte direkt vetenskapligt motiverat utan mer en politiskt beslutad målsättning. De skall fördelas representativt över olika naturtyper, vilket med en välvillig tolkning även innebär att av den produktiva skogsmarken skall skyddas. Uppgifter visar att av landarealen i var skyddat på något legalt sätt. Den övervägande delen av den skyddade arealen låg då i . har arbetet med att nå den tolvprocentiga målsättningen fortgått. Inga dagsaktuella uppgifter finns om exakt hur långt man nått på nationell Kap 4 Politik, lagstiftning och aktörer 75 I , som är en provins med betydande kommersiella skogstillgångar, var av land- arealen skyddad. Uppgifter om markägares frivilliga avsättningar finns ej. redovisar under rubriken management expenditures en årlig kostnad på (2,) för skydd av skog i samtliga provinser. En tredjedel, ca 300 miljoner ha, av landareal täcks av skog och annan trädklädd mark. Skogen är till största delen privatägd. förvaltar ungefär 75 miljoner ha skog. Arbetet med att bevara den biologiska mångfalden har sin grund bl.a. i att har signerat konventionen om biologisk mångfald. Vidare finns en sträng nationell lagstiftning i form av Endangered Species Act, vilken bl.a. åberopades i fallet med den fläckiga ugglan (se nedan). samarbetar olika myndigheter inom ramen för Task Force. Målet för samarbetet är att återupprätta och bibehålla funktion, uthållighet och biologisk mångfald i ekosystemen, då det är en förutsättning för samhället och dess ekonomiska bas. Ett stort antal skyddade områden täcker tillsammans av landareal. Staten äger huvuddelen men en femtedel av denna areal ägs av delstaterna, indianstammar, eller privata organisationer som the Nature Conservancy. Uppgifter om mark- ägares frivilliga avsättningar finns ej. Minst åtta departement och mer än ett dussin myndigheter har utgifter för skydd och skötsel av ekosystem, varför det är svårt att uppskatta hur mycket pengar som satsas nationellt. Förutom federal finansiering satsas det pengar på delstatsnivå och genom privata organisationer. Som ett par exempel kan nämnas att the har en årlig budget på (9,). anslog regeringen (4,) för initiativ rörande skötsel av ekosystem. I huvudsak gick dessa pengar 76 Kap 4 Politik, lagstiftning och aktörer till tre pilotprojekt av vilka skogarna i nordvästra var ett (se vidare nedan). I the Pacific Northwest bedrevs första hälft en kampanj för att rädda den fläckiga ugglan. Totalt sträcker sig dess utbredningsområde över 24 miljoner ha över tre delstater. Ugglan, som lever i urskogsliknande skogar, var utrotningshotad till stor del på grund av avverkningar på federal mark. Då ugglan angavs i lagen om hotade arter drev miljöorganisationer frågan till domstol. Lagen påbjuder att alla myndigheter skall se till att deras aktiviteter inte ökar trycket mot hotade arter eller deras habitat. Domstolens utslag ledde till att avverkningar i ett stort antal områden stoppades. Frågan fördes upp på högsta nivå och presidenten tillsatte en kommitté för att finna en lösning på frågan. Resultatet blev ett mycket ambitiöst program för skyddade områden kombinerat med planer för hur skogen skulle kunna brukas uthålligt på den övriga marken. En del i analysen var att beräkna hur mycket urskog ugglan be- hövde för att klara sig. Inom ett kärnområde, där ugglan skulle kunna klara sig, sattes ett vetenskapligt grundat krav på att skulle bestå av urskog. Dessa kärnområden valdes sedan så att ugglan skulle kunna flyga mellan dem, vilket innebär ett avstånd . Bl.a. bidrog kommitténs arbete i att eller 1,5 miljoner ha av det som betraktas som land (ungefär detsamma som produktiv skogsmark) på federal mark i delstaten undantogs från skogsbruk. försvann över 10 000 skogsrelaterade arbetstillfällen från delstaten, delvis på grund av inskränkningar i utnyttjandet. har trots välutbyggd infrastruktur och hög befolkningstäthet fortfarande kvar ca elva miljoner ha skogsmark. av skogen är i privat ägo. av skogen betraktas som naturnära och resten som kulturskog. ratificerade konventionen om biologisk mångfald . I samband med detta tillsattes bl.a. en arbetsgrupp för Naturskydd och skog under ledning av det tyska . Kap 4 Politik, lagstiftning och aktörer 77 Arbetsgruppen föreslår i en rapport att målet att bevara biologisk mångfald även skrivs in i den tyska naturvårdslagen. Vidare konstaterar gruppen att dagen situation avseende be- varandet av biologisk mångfald inte är tillfredsställande. Såväl antal, storlek som representativitet hos de skyddade områdena anses ha stora brister. Andelen skog som på något sätt skyddas från avverkning och skötsel uppgår till av den totala skogsarealen. Uppgifter om markägares frivilliga avsättningar finns ej. Om miljömålen skall förverkligas bedömer arbetsgruppen att totalt av landarealen måste ställas till naturskyddets förfogande. Skogens betydelse i sammanhanget understryks. Man föreslår ett nätverk av skyddade områden omfattande av skogsarealen. Det viktigaste kriteriet vid urval av dessa områden skall vara representativiteten. Med hänvisningar till vetenskapliga undersökningar, interna- utblickar och egna erfarenheter påstår man också att minst en tredjedel av den skyddade arealen skall vara i form av stora vildmarksområden på 1 000 ha och däröver. Slutligen understryks att behovet av att undanröja bristerna är trängande. bedömde den statliga och landskapsekologi att samtlig kvarvarande naturnära skog bör särbehandlas för naturvårdsändamål om livskraftiga eko- system och biologisk mångfald skall bevaras. Denna areal skulle skyddas med olika intensitet och i olika stora områden med hänsyn till befintlig förekomst av skyddsvärd skog och aktuella ekosystems naturliga funktion. Hälften av de naturnära skog bedömdes behöva ha fullständigt skydd. Dessutom tillkom av arealen i ett nätverk som förbinder de skyddade områdena. Ett samarbetsorgan för förbundsländerna () har också utrett vad som krävs för att bevara den biologiska mångfalden. De skattade bl.a. att det långsiktiga resursbehovet för att införskaffa mark och vid behov vårda eller restaurera densamma till omkring två miljarder /år (ca ). Det finns ingen nationellt beslutad långsiktig dimensionering av skogsskyddet. Genomförandet av naturskyddet är i första hand en fråga för förbundsländerna, vilka har egna målsättningar. 78 Kap 4 Politik, lagstiftning och aktörer mellan förbundsländerna på nationell nivå görs i bl.a. Naturvårds- verkets regi. Ansvaret för finansiering ligger likaledes på förbundslandsnivå. hade dessa tillsammans ungefär 500 miljoner (2,) att disponera för naturskydd, vilket i första hand innebär vård och inköp av mark. Till detta kom 37 miljoner () från statsbudgeten. 1990 bildades die Deutsche Bundesstiftung Umwelt med en stiftelseförmögenhet på 2,5 miljarder (). Dess uppgift är att främja miljön med särskild hänsyn till liten och medelstor företagsamhet, bl.a. genom bidrag till att bibehålla det gamla kulturlandskapet. Kap 5 Dagens skydd och hänsyn i skogen 79 5DAGENS SKYDD OCH HÄNSYN I SKOGEN Sammanfattning (se tabell på nästa sida) ·I är (830 000 ha) av den produktiva skogs- marken skyddad i reservat, nationalpark, domänreservat eller inköpt av för bildande av reservat. Nedan gränsen för fjällnära skog är (173 000 ha) av den produktiva skogsmarken skyddad på detta sätt. Den dominerande skogstypen i reservaten nedan fjällnära gränsen är barrnaturskog. ·Det finns ca 500 biotopskyddsområden inrättade på skogsmark. Dessa är i genomsnitt ca två ha stora och utgör totalt ca 1000 ha. Huvuddelen är av typen barrnaturskog och nästan alla ligger på småskogsbrukets mark. ·Civilrättsliga naturvårdsavtal har tecknats mellan skogsvårds- organisationen och markägare i knappt 200 fall eller totalt för ca 1000 ha. Avtalen tecknas i regel . Barrnaturskog är den vanligaste skogstypen som omfattas av avtalen. ·På de cirka 200 000 ha som föryngringsavverkas lämnas i genomsnitt av arealen i form av hänsynsytor. Till detta kommer enstaka träd eller mindre grupper av träd av okänd omfattning. Två tredjedelar av denna areal lämnas enligt skogs- vårdslagens föreskrifter om hänsyn till natur- och kulturmiljön. Resterande tredjedel lämnas frivilligt av markägaren. ·Det är förbjudet att avverka mer än enstaka träd på skogliga impediment. Det finns 3,4 miljoner ha skogbärande impediment som på detta sätt åtnjuter visst lagligt skydd. 80 Kap 5 Dagens skydd och hänsyn i skogen ·Skogsbruket avsätter utan ersättning sammanlagt på produktiv skogsmark ca 300 000 ha, eller av arealen, nedanför gränsen för fjällnära skog, i form av hänsynsområden större än 0,5 ha. Områdena är till övervägande delen mindre än fem ha. Den tillgängliga informationen om vilka naturvärden de hyser är knapp. Avsättningens längd uppges av flertalet markägare vara tillsvidare eller så länge de råder över fastigheten. befinner sig samtliga större skogsbolag i en planerings- och inventerings- process. och bedömer att de frivilliga avsättningarna som redovisats här sannolikt kommer att ha fördubblats när bolagen gått igenom hela sina innehav (inom ). Sammanställning av skydd och hänsyn på produktiv skogsmark nedan den fjällnära gränsen i tusentals hektar (tha) och procent av skogsarealen (data från och 1997) Typ av skydd / hänsyn Årlig avverkningshänsyn (>100m 2) ca 0,05* (Prognos frivilliga avsättningar * detta motsvarar av den föryngringsavverkade arealen Kap 5 Dagens skydd och hänsyn i skogen 81