sou · GLB383d1 · 1998-01-01 00:00:00 — Utbildningsnivån är relativt låg för både män och kvinnor och de åldersspecifika födelsetalen visar att kvinnor föder barn vid unga år. Födelsetalen är dock ganska låga och andelen tonårsaborter är bland de högsta i landet. Giftermålsfrekvensen är låg men skilsmässorna är många. Bland de ensamstående föräldrarna är fäderna relativt vanliga. Relativt många av de äldre har hjälp av offentlig vård och det är få som vårdas av anhöriga. Barnomsorgen är relativt väl utbyggd, dock inte i samma utsträckning som i till exempel storstadsområden. –Skogs- och fjällbygder (/, inre exkl. , ). Dessa regioner har haft en stor och omfattande nettoutflyttning, vilket inneburit en minskande och åldrande befolkning. Traditionellt har jordbruk, skogsbruk och rennäring dominerat näringslivet med en tydlig uppdelning av arbetsuppgifter. Även transportsektorn är betydande för den manliga 29 Men i absoluta tal kan det naturligtvis vara många kvinnor som arbetar i industriarbete, vilket ofta glöms bort när man diskuterar kvinnorna i Bergslagen. Regionernas könskontrakt liknar bruksbygdernas när det gäller bristen på kvinnor i den lokala politiken, den manliga arbetslösheten, segregeringen på arbetsmarknaden, med få kvinnor i skogsnäringen och i industrin. Det finns en skillnad mellan de södra skogsbygderna (och ) och de norra fjällbygderna. I söder finns en stor dominans av kvinnor i den offentliga sektorn. I de norra delarna är även män i relativt stor utsträckning offentligt anställda. Samma skillnad finns när det gäller arbetstid och inkomster. I söder är lönegapet stort, med stor dominans av kvinnor i de låga lönenivåerna och en motsvarande dominans av män när det gäller högre nivåer. I den norra regionen är däremot lönefördelningen mindre ojämn än i landet i övrigt såväl när det gäller årslöner under 100.000 som när det gäller lönenivåer över 400.000. I hela regionen kan man se att kvinnor har högre utbildning än män, men när det gäller arbetad tid finns en påfallande skillnad med deltidsarbetande kvinnor i den södra delen och mer heltid i norr. En korrelerande skillnad kan vi se när det gäller barnomsorg. I de södra skogslänen är den offentliga barnomsorgen mycket sparsamt utbyggd medan de norra delarna har en väl utbyggd omsorg. De allmänna födelsetalen är låga i hela skogsregionen men de åldersspe- cifika födelsetalen visar att de unga kvinnorna och de medelålders har höga födelsetal, medan kvinnor i åldersgruppen 25–34 har låga födelsetal. Även antalet aborter är högt. Såväl giftermålsfrekvens som skilsmässofrekvens är låg men andelen ensamstående föräldrar är hög och här liksom i Bergslagen är ensamstående fäder förhållandevis vanliga. I hela skogsregionen finns ett överskott av ensamstående män. I hela regionen har äldre hjälp av anhörigvårdare i större utsträckning än i övriga landet, men många äldre, framförallt äldre män, har också hjälp av den offentliga sektorn i form av hemtjänst eller servicehem. – Religiösa bygder (t.ex inre , , ). De regioner som traditionellt har kännetecknats av stark religiositet, har vissa drag gemensamma med bruksbygder och skogsbygder genom att kvinnor i liten utsträckning har kommunala förtroendeupp- drag, att arbetsmarknaden är segregerad, att kvinnorna arbetar deltid samt att lönegapet mellan kvinnor och män är stort. När det gäller arbetsmarknaden deltar dock kvinnor i större utsträckning i jordbruk och industri i dessa regioner, medan män inte på motsvarande sätt deltar i den offentliga sektorns arbetsmarknad. Kvinnor har också påfallande mycket högre utbildningsnivå än män. Ändå är mansdomi- inom samtliga arbetsledande befattningar mycket stor. Utmärkande för religiösa bygder är därutöver det stora inslaget av traditionella familjemönster, hög giftermålsfrekvens, låg skilsmässo- frekvens, hög fertilitet och unga mödrar. De ensamstående föräldrar- na är nästan uteslutande kvinnor. Dessutom är inslaget av privata vårdlösningar stort, både när det gäller omsorgen om barn och om gamla. De äldre vårdas av anhörig och omsorgen om barnen sker inom familjen. De könskontrakt som jag vill beskriva som relativt jämställda, dvs. mer jämställda än riksgenomsnittet, b ygger på en funktionalistisk snarare än en patriarkal idé om ett effektivt samhälle. Det är det mogna industrisamhällets könskontrakt där kvinnodominansen inom den offentliga sektorn är en effekt av att de utgjorde den stora arbetskraftsreserven vid den tid då denna sektor expanderade. Detta är ett könskontrakt som är samtida med slit- och slängepoken, miljonprogrammet inom bostadsbyggandet och den moderna kvinno- rörelsen. Det är ett könskontrakt som visar att det finns ett samband mellan omflyttning och utjämning av relationen mellan kvinnor och män. Ju mer influenser genom inflyttning som en region har haft, desto större verkar jämställdheten vara. Den sociala infra- strukturen sker huvudsakligen i offentlig regi som ett komplement till familjens och släktens ansvar och på arbetsmarknaden och inom politiken är kvinnor och män relativt integrerade med varandra. I exempelvis följande regioner kan man beskriva de dominerande könskontrakten som modernistiska. – (huvudstadsregion), utmärks av en jämnare arbetsmarknad, lönestruktur och utbildningsnivå än de traditionella regionerna. Regionen utmärks av stor andel service- och tjänstenä- ringar och har haft en nettoinflyttning av unga människor , både från andra delar av landet och från andra länder. Atmosfären har därmed också kommit att bli mer mångkulturell. Olika levnadsformer tillåts. Generellt sätt kan man också säga att regionen är sekulariserad. En mindre andel av befolkningen är aktivt utövande religiösa. Kvinnorna är väl representerade inom olika näringslivsbranscher och inom den lokala politiken. Även arbetslös- heten är relativt jämt fördelad mellan könen. Likaså delar män och kvinnor mer rättvist på de låga och medelhöga förvärvsinkomsterna här än i de traditionella könskontraktsregionerna. De allra högsta lönerna erhålls dock här i högre utsträckning av män än av kvinnor, jämfört med andra regioner. Tjänstemän och tjänsteproducerande arbetare på mellannivå är män och kvinnor i ungefär lika utsträck- ning, men de lägsta tjänstemannanivåerna är kvinnornas och de högsta är männens. Likaså är det huvudsakligen män som äger Det finns ingen större skillnad när det gäller utbildningsni- våer, däremot är det fler kvinnor än män som arbetar deltid, även om deltidsarbetet är mindre vanligt här än vad som är genomsnittligt för landet. Äldre människor klarar sig förhållandevis bra utan hjälp, men när de behöver kommer hjälpen i stor utsträckning från den offentliga sektorn. Födelsetalen är höga och den offentliga barnomsorgen är relativt väl utbyggd. Utbildningsmöjligheterna är goda och de kvinnor som föder barn gör det relativt sent i livscykeln. Många kvinnor väljer att inte alls föda barn. är andelen aborter (speciellt tonårsaborter) liten. Giftermålsfrekvensen är låg och skilsmässofre- kvensen är hög. En stor andel av befolkningen är ensamboende och många är ensamstående föräldrar. – Storstadsregioner (och ) liknar , men deras spridningsområde är mycket mer begränsat och industri- sysselsättningen har en betydligt större omfattning. Även dessa regioner har ett positivt inflyttningsnetto. Liksom i utgör kvinnor en relativt stor del av de politiskt förtroendevalda och deras andel av sysselsättningen i olika branscher och yrken är större än genomsnittet för landet. Även förvärvsinkomsterna fördelas mer lika. – Residensstäder/utbildningsorter har, genom sin traditionella roll i det regionala nätverket, alltid varit avvikande från kringliggande kommuner. De har en nettoinflyttning och en nettoinpendling. De har också en situation som liknar storstäderna när det gäller politisk representation, integration i arbetslivet, familjestruktur och offentlig omsorg. Främst i kan vi finna dessa kommuner som avviker från det i övrigt homogent könssegregerade mönstret och istället liknar kommunerna i med en stor andel sysselsatta i offentlig sektor och en mer jämställd könsstruktur. Den speciella vård-, utbildnings- och förvaltningsstruktur som finns i dessa regioncentra är naturligtvis den huvudsakliga förklaringen till detta. Men identifieringen av dessa avvikare ger också en antydan om att det finns en struktur som ligger på en annan nivå än den rumsliga. som vi kan identifiera klart urskiljbara regioner, dvs. kommuner som liknar varandra och som ligger nära varandra, med till synes lika könsrelationer, kan vi också identifiera icke-rumsliga kommungrupper som liknar varandra i kraft av sin speciella roll i det regionala nätverket. Flera av dessa kommuner är utbildningsorter. Förhoppningsvis kan man tolka detta så att utbildning och kunskap leder till ett mer jämställt könskontrakt och att utbildningsinstitutio- ner i sig skapar en mer jämställd relation mellan kvinnor och män. Den tredje huvudgruppen av könskontrakt som jag kunnat identifiera har drag av båda de ovanstående. De utgörs av regioner med stort inslag av primärnäringar men de har en mer jämställd relation mellan kvinnor och män än de traditionella könskontrakten. Kvinnor och män är relativt integrerade på arbetsmarknaden och i det politiska livet. Den offentligt finansierade sociala infrastrukturen är relativt väl utbyggd, även om det också finns ett stort inslag av privat och ideell organisering. Detta är regioner som på ett påtagligt sätt avviker från sin rumsliga omgivning på olika sätt, till exempel när det gäller näringsliv och historia. De kan också beskrivas som regioner som alltid haft omfattande utbyte med andra länder/regioner och haft ett livligt internationellt handelsutbyte. I exempelvis följande regioner kan man, utifrån de indikatorer som redovisats i detta kapitel, beskriva de dominerande könskontrakten som otraditionella. –Autonoma regioner (t. ex. och ) är exempel på regioner med en tydlig regional identitet och som ofta markerar sin egen särart. På flera indikatorer avviker de från regionerna i sin närhet. De har under tidigare historiska perioder haft ett mycket omfattande kontaktnät utanför landet. har regionerna haft en viss inflyttning av familjer med barn. Utmärkande är att näringslivet är mycket traditionellt med stort inslag av jordbruksnä- ring. Segregeringen är dock relativt liten och kvinnor deltar i stor utsträckning såväl inom jordbruket som inom tillverkningsindustrin. Dessutom är män förhållandevis väl företrädda inom den offentliga sektorn. Även arbetsledningen, också på högre nivåer, fördelas mer lika här än i övriga landet. Inkomstmässigt liknar regionerna de modernistiska med ett mindre lönegap än i genomsnitt. Dock är lönenivån generellt sett låg. I har kvinnorna, liksom i skogslänen i övrigt en högre utbildningsnivå än män, medan utbild- ningssituationen på är lika mellan könen. Deltidsarbetet är inte så vanligt och kvinnor och män har därmed en mer likartad arbetssituation. Födelsetalen är medelhöga och speciellt i är de högre än i övriga för åldersgrupperna . Den offentliga omsorgen om barn och äldre är omfattande. Andelen par som gifter sig eller skiljer sig är liten och andelen män bland de ensamstående föräldrarna är relativt sett hög. , ostkusten och är sinsemellan olika men är var och en tydligt utskiljbar från sin omgivning. skiljer sig till exempel från eller och ostkusten skiljer sig från inre . Tydligast skiljer sig dock från inre . Arbetsmarknaden är mer jämställd men baseras på ett mer areellt näringsliv än storstadsområdena. Speciellt utmärker sig kustkommu- ner som har en omfattande turistnäring. – Dynamiska landsbygder är områden där det pågår en omfattande förändring av näringsliv och befolkningsstruktur med befolkningstill- växt och -föryngring (se , 1994 och m.fl., 1995). Traditionellt domineras dessa regioner av de areella näringarna, men den tillväxt som sker återfinns inom service och tjänstenäringar. Hit här landsbygden i och i de övriga otraditionella regionerna. Till dessa hör också landsbygder med omfattande turism, främst kustregionerna. Genom att detaljstudera landsbygdens olika delar kan vi lätt konstatera att olika landsbygder blir alltmer olika varandra. Medan kvinnor är mycket aktiva i den lokala politiken och i olika utvecklingsgrupper, såsom byalag, vägföreningar, och andra påtryckningsgrupper i vissa landsbygder är de inte alls framträdande i andra landsbygder. På samma sätt kan man se att yrkessegregeringen varierar. I de dynamiska landsbygderna har en stor del av befolkning- en sitt arbete i någon tätort och när det gäller nya verksamheter på landsbygden är kvinnor framträdande som nystartande företagare. Den offentliga vården och omsorgen organiseras i stor utsträckning i form av kooperativa verksamheter i dessa typer av landsbygder, vilka också kännetecknas av en ökad inflyttning av barnfamiljer och pensionärer (, 1994). är det inte så att det i de regioner som jag beskrivit ovan endast finns ett sorts könskontrakt. Självklart finns det i en och samma region flera olika sorters könskontrakt bland individuella familjer och hushåll. Poängen är att det finns ett sorts könskontrakt som är dominant och som gör att det blir lättare att klara vardagslivet om det privata könskontraktet stämmer överens med det offentliga. En person som själv lever i ett jämställt könskontrakt kan uppleva bristen på barnomsorg mycket frustrerande, speciellt om omgivningen antyder att barnomsorg egentligen bäst ombesörjs inom familjens ram. Å andra sidan kan det vara lika frustrerande att leva i ett samhälle som förväntar sig att barnen skall vara på daghem för den som själv lever i ett mer traditionellt könskontrakt. Det är alltså inte helt enkelt att ha ett normativt förhållningssätt till de olika formerna av könskontrakt. Utifrån ett existentiellt perspektiv kan detta ges alternativa uttolkningar. Är den statistiska analysen ett mått på graden av jämställdhet? Kvinnors aktiva deltagande i lokalpolitiken kan exempelvis vara ett uttryck för en känsla av delaktighet och samhö- righet eller ett uttryck för en reaktion mot en rådande manlig maktstruktur. Eller har kvinnor blivit invalda för att männen har lämnat lokalpolitiken för andra maktområden? Jag vill kalla samtliga könskontrakt som jag beskrivit i denna artikel för genderiserade, dvs. de bygger på en könsm ässig sortering och värdering av arbetsuppgif- ter, fenomen och artefakter. Det som skiljer dem åt är graden av särskiljande mellan könen. Däremot är den grundläggande relationen mellan könen i samtliga könskontrakt en asymmetri där individernas biologiska kön avgör deras i position i arbetslivet, i politiken och i familjelivet. I denna artikel handlar det emellertid om möjligheterna till social mobilitet och jämlika könskontrakt. I den meningen är resultatet normativt på så vis att ju mer könsintegrerade arbetsuppgifterna på arbetsmarknaden, i politiken och inom familjen är desto mer jämställt antas könskontraktet vara. 30 Det leder över till en annan slutsats. Organiseringen av den sociala infrastrukturen, speciellt den offentliga sektorns organisering, har en avgörande betydelse för könskontrak- tens utformning och för regionens förutsättningar att vara rulltrappor för social mobilitet för kvinnor. 4 När förändringens vindar blåser Rulltrappemetaforen är poängrik genom att den påvisar det faktum att det rumsliga sammanhanget har betydelse för våra utvecklingsmöjlig- heter. De regioner som domineras av modernistiska könskontrakt kan alltså vara rulltrapperegioner för kvinnor. Förutom de (relativt) jäm- ställda könskontrakten, finns en väl organiserad och utbyggd offen tlig sektor, både som social infrastruktur och som arbetsmarknad. Om den sociala servicen fungerar dåligt är det inte lätt att konkurrera på den lokala arbetsmarknaden och det är inte lätt att vara jämbördig i makthänseende. Att flytta till en rulltrapperegion kan alltså för kvinnor inte bara vara en yrkesstrategi utan även en jämställdhets- strategi. När de utbildat sig och bildat familj väljer en del att flytta hem igen eller att lämna storstaden för en lugnare miljö. I det sammanhanget kan man se att de regioner som jag beskrivit som otraditionella är mer attraktiva än de mer traditionella. Där kan inflyttare omsätta sin erhållna kompetens och styrka genom socialt engagemang och inflyttade kvinnor är ofta mycket aktiva i lokala 30 Här kan det finnas anledning att diskutera huruvida olika former av könskontrakt, definierat som integration på den grova horisontella nivå som jag gjort, verkligen ger en rättvisande bild av det faktiska förhållandet mellan könen. En mer detaljerad statistisk analys och en kvalitativ studie av de olika könskontrakten kommer att ge en betydligt mer djuplodande förståelse för könskontraktens variation. Dock har jag ansett att det var viktigt att göra denna aggregerade analys för att göra den regionala variationen tydlig. utvecklingsprojekt på mindre orter (, 1997). Även dessa regioner kan alltså i viss utsträckning fungera som rulltrappor, men kanske inte för de unga kvinnorna på grund av att utbildningsmöjlig- heterna är små här. Däremot kan regionerna fungera som rulltrappor för de inflyttade och återflyttade som lämnat utbildningsorterna. Traditionell geografi har haft ett ganska oproblematiskt förhållan- de till rummet. Vi har framför allt studerat hur människan utnyttjar rummets resurser samt formar och omformar den fysiska karaktären av rummet. I mindre utsträckning har vi analyserat hur rummet påverkar människan. Men enligt (1994) är rummet just utdragna sociala processer som lever sina liv genom de människor som bor där. Hon menar med detta att vi ska förstå rummet som en social konstruktion, skapad genom det liv som levs där och att vi ska förstå det ömsesidiga sambandet mellan den individuella handlingen och den rumsliga kontexten. De sociala relationer som finns lagrade i rummet är just det som jag beskrivit som rumsligt formade könskontrakt. Med utgångspunkt i denna syn på platser och regionen som just utdragna sociala processer, dvs nedärvda könskon- trakt, skulle jag vilja avsluta med att diskutera frågan om hur könskontrakten i olika regioner kommer att påverkas av den offentli- ga sektorns förändring. För det första kan vi konstatera att det finns ett samband mellan näringsliv och könskontrakt, men detta samband samverkar också med andra icke-ekonomiska faktorer som bildar regionala drag. Det är till exempel skillnad mellan könskontrakten i den norra och i den södra glesbygden, eller vid kusten jämfört med inlandet. Vissa av de indikatorer som diskuterats i denna artikel tenderar att återskapas generation efter generation medan andra förändras i samband med att nya typer av verksamheter etableras och nya åldersgrupper inträder i arbetslivet. är den kulturella och sociala strukturen mycket segare än den ekonomiska. Bruksandan och bilden av den (inte minst romantiseringen av den) fortlever långt efter det att verksamheterna som var dess grund upphört att dominera vardagslivet. Enligt Massey är det just i tider av strukturell förändring som könskontrakten omprövas och omförhandlas. Enligt hennes tes omförhandlas könskontrakten vid varje strukturförändring. I denna antologi möter vi en mängd genomgripande förändringar av den offentliga sektorn, exemplifierad genom olika detaljerade beskriv- ningar från olika nivåer. Det är ingen tvekan om att dessa förändring- ar kommer att få mycket långtgående konsekvenser för de lokala och regionala könskontraktens utformning och påfrestningar. Såväl den kommunala som den regionala politiken bör ta i beaktande vad som gör en kommun eller region till en uppåtgående rulltrappa. ningen av den sociala infrastrukturen, välfärdssektorn, är naturligtvis utslagsgivande. Finns det barnomsorg och finns det utbildning? Om regionalpolitikens grundläggande idé är att skapa goda levnadsvillkor måste den ju passa för såväl män som kvinnor. Utb yggnaden av den sociala infrastrukturen har nog varit den mest effektiva regionalpoli- tiken för kvinnor, men den har uppenbarligen inte b yggts ut i samma omfattning i hela landet. De generella direktiven har omformulerats inom ramen för det rådande könskontraktet, kan man anta. Det betyder att även nu pågående och framtida förändringar kommer att bemötas och formuleras om på den lokala nivån, utifrån hur köns- kontraktet ser ur, men då detta är ömsesidiga relationer kommer naturligtvis också könskontrakten att påverkas av förändringen. Det finns en förändringsdynamik i det faktum att vi i olika regio- ner kan finna olika former av könskontrakt. Det hjälper oss att inse att de socialt konstruerade inslagen i relationerna mellan män och kvinnor skiljer sig mellan olika regioner. Det som man lätt kan uppfatta som naturligt och biologiskt betingat, blir inte så naturligt längre. Dessutom kan de regionala olikheterna medföra skilda lösningar på den pågående omstruktureringen av välfärdssektorn. De bästa lösningarna kanske uppstår där vi minst anar, där könskontrak- ten är otraditionella eller okonventionella till följd av pågående strukturförändringar. Slutligen skulle jag önska kommunala slogans som slog mynt av sin strävan att skapa jämställda förhållanden, dvs. att vara en rulltrapperegion för såväl män som kvinnor. Jag är naiv nog att tro att detta, trots vissa antydningar om motsatsen, är ett gott säljargument även för att locka företagsetableringar. Modern företagsamhet kräver kvalificerad och utbildad arbetskraft och bland dessa finner vi också de mest jämställda privata könskontrakten, mellan kvinnor och män som levt i jämställda regioner. Att de även fortsättningsvis helst vill vara bosatta i regioner där könskontrakten är jämställda torde vara en ganska enkel aritmetik. , , , , (1995) Inflyttning och nybyggnation i landsbygd. Arbetsrapporter nr 155, : , universitet , (1995) Invandrarnas rörlighet. Om mobilitet och integration i ett geografiskt perspektiv. Bidrag till idésymposium Etniska minoriteter i svensk planering, , (1995) Socio-Spatial Mobility, Gender and Ethnicity in . Paper presented at the international conference on Population Geography, Asheim, (1993) Industrielle distrikt og fleksibel spesialisering i ? – en komparativ analyse av industriregionene Jæren og . I :, (Red.) Specialiserte produktionsområder i . , (1995) Trotjänare och tusenkonstnärer – kultur, livsformer och omstrukturering i Samhällets geografi. (Red.) , (1987) Bergslagen i världen – mot en ny regional arbetsdelning. Det nya Bergslagen. Regionalpolitiken i stöpsleven. , , , , (1981) . ERU- Rapport nr 6, : ERU , , (1995) Välfärd – en social infrastruktur. I: Ditt . Om välfärd och levnadsförhållanden. , , (1987) Arbete och kultur i förändring. I: Kulturens roll i Bergslagen, Rapport nr 3, Styrelsen för Högskoleregi- on , (1996) Kvinnor i kommunpolitiken – en geografisk studie över den lokala variationen i . Bondi, (1992) Other figures in other places: on feminism, postmoderism and geography Environment and planning: Society and space vol 10, s 199–213 Cloke, , , , (1995) The new middle and the social constructs of rural living. I: , , (Red.) Social change and the middle , : UCL Press , (1993) Service production. Uneven development and local solutions in swedish child care. Geografiska regionstudier nr 26, : , (1996) women in a male Periphery – experiences from the Scandinavian North, Journal of rural studies, Vol 12, nr 3 , , , , , , Fred (1985) Housing states and localities, : Methuen , (1994) Theorising differences in patriarchy, Environment and planning A, vol 26, s 1177–1194 , (1995) Theorizing european gender systems, , nr 5(4), s 263-284 , (1990) Att studera och värdera välfärd. nr 2, s 3–10 , (Red.) (1996) Bortom bruksandan. Föreställningar om kultur, historia och utveckling i Bergslagen. Fielding, A.J. (1992) Migration and social mobility: South East as an escalator region. Regional studies, vol 26, nr 1, s. Fielding, , (1993) Geographies of opportunity: A regional analysis of gender-specific social and spatial mobilities in and 1971–81.