sou · GLB3169 · 1998-01-01 00:00:00 — Man "släp- per" patienterna tidigare nu än förr, antingen helt och hållet eller från specialistkliniker till primärvården. De medicinska rehabiliteringsklinikerna har i många fall nedpriori- terat rehabiliteringen av "kassornas" patienter och tvingats koncentrera sig på personer med svåra skador, neurologiska handikapp m.m. En viktig aspekt lyftes fram. Landstingen har sitt mål för rehabili- tering av patienter, socialförsäkringen har sitt och dessa mål korrespon- derar inte alltid med varandra. 66 3JUKF¶RS¤KRINGENS BEHOV AV UTREDNINGAR OCH En kassa redovisade att intresset hos har ökat för reha- bilitering på grund av de rehabiliteringspengar som tillfördes i samband med handikappreformen. Överlag ansåg kassorna att diagnostiska centra som b yggs upp av landsting (eller andra) är en bra lösning på en stor del av kassornas ut- redningsbehov. Tills vidare finansieras sådana via Dagmar-medel och ersättning betalas antingen ut per individ eller per tidsperiod. Många deltagare i seminarierna ansåg att den enhet inom lands- tingen som utfärdar utlåtanden/genomför utredningar borde få betalt direkt till sig. Detta skulle skapa förutsättningar för bättre kvalitet och minskad väntetid. Merparten av de deltagande kassorna såg positivt på tanken att försäkringskassorna skulle få upphandla utrednings- (och från vissa kassor även behandlings-) insatser via socialförsäkringsan- slaget. Bland kassorna rådde stor enighet om att Dagmar-pengarna är oerhört viktiga för försäkringskassorna när det gäller att påverka inrikt- ningen av sjukvården.Man ser stora bekymmer framför sig om Dagmar- pengarna försvinner. Kassorna har, tillsammans med respektive sjukvårdshuvudman rik- tat Dagmar-medlen lite olika. Många har satsat på paramedicinsk kom- petens i primärvården, andra på den specialiserade ortopedin och psy- kiatrin och åter andra på diagnostiska centra eller motsvarande enheter för att tillgodose kassans utredningsbehov. En kassa använder en re- hab-enhet i dit man skickar fler patienter än till . Där finns heller inga väntetider. Utredningarna och bedömningarna håller samma standard som vid RFV-sjukhusen, enligt kassan. En kassa redo- visade svårigheter att få sjukvården att använda Dagmar-medel på av kassan önskat sätt. har tidigare haft ett ettårsperspektiv vilket gjort det svårt för sjukvården att bygga upp långsiktiga verksamheter av typ diagnostiska centra m.m. har – för att ta ett exempel – avsatt av Dagmar-pengarna avseende 1997 för konsultbedömningar. Dessa be- dömningar tar fasta på propositionen om förändrade sjukpenningregler . Normalt krävs minst en timmes läkartid för varje patient (specialistläkare). I av fallen krävs minst tre "undersökare" för att få en helhetsbedömning. Undersökning och utlåtande kostar . Behovet bedöms vara ungefär 300 patienter . Om Dagmar-pengarna försvinner ökar behoven av RFV-sjukhusen. Detta var kassorna eniga om. 3JUKF¶RS¤KRINGENS BEHOV AV UTREDNINGAR OCH 67 Nedan redovisas några övriga kommentarer från seminarierna. "Förekomsten av RFV-sjukhusen kan kanske vara ett skäl till att sjukvården inte själva bygger ut motsvarande resurser." "Initiativ till remisser kommer inte sällan från behandlande läkare". "Socialförsäkringen borde ha det finansiella ansvaret för all kart- läggning/utredning. I gengäld skulle sjukvården ansvara all vård, be- handling och rehabilitering av medicinsk natur." ") DEN B¤STA AV ALLA V¤RLDAR SKAFFAR VI OSS ERFORDERLIGA UTREDNINGS RESURSER I L¤NEN ) AVVAKTAN P¥ DETTA BEH¶VS 2&6 S SJUKHUS " Det sista citatet speglar i stort kassornas uppfattning om hur man vill lösa sina utredningsbehov . Så långt möjligt vill man ha lo- kala/regionala lösningar men man är medvetna om sjukvårdens knappa resurser. har genomfört en rund- ringning till ca hälften av sjukvårdshuvudmännen i syfte att få deras syn på sina möjligheter att tillgodose försäkringskassornas behov. Ut- redningen har därutöver – tillsammans med – träf- fat representanter för landstingen i , , och samt . De inbjudna sjukvårdshuvudmännen har representerats av företrä- dare för den medicinska rehabiliteringen, ortopedin, primärvården samt administrationen. I det följande beskrivs hur dessa besvarat de fråge- ställningar som togs upp. Dessa svar bekräftar de uppfattningar som framkommit vid den genomförda rundringningen. De frågor som utgjorde ramen för diskussionerna var följande: -I vilken utsträckning kan sjukvården tillgodose försäkringskassornas behov av medicinska utredningar och utlåtanden för den grupp för- säkrade som har sammansatta och svårbedömda sjukdomssymptom. -I vilken utsträckning kan sjukvården tillgodose kassornas behov av utredningar/arbetsförmågebedömningar som grund för den arbetslivsinriktade rehabiliteringen. -I vilken utsträckning kan sjukvården tillgodose försäkringens behov av medicinsk rehabilitering, t.ex. hjärtrehabilitering och övervikts- rehabilitering. 68 3JUKF¶RS¤KRINGENS BEHOV AV UTREDNINGAR OCH -Vilken betydelse har en strängare prioritering och minskade resurser inom sjukvården för möjligheterna att tillgodose dessa behov. I samtliga frågeställningar önskade utredningen veta, dels sjukvårdens möjligheter att tillgodose behoven , dels på lång sikt. Samtliga företrädare för sjukvårdshuvudmännen var överens om att den allmänna hälso- och sjukvården inte kan tillgodose försäkrings- kassornas behov av utredningar avseende arbetsförmåga, funktions- nedsättning eller rehabiliteringsbehov. Enighet rådde om att detta primärt beror på resursbrist inom sjuk- vården i kombination med att dessa utredningar prioriteras ned bl.a. med hänsyn till konsekvenserna av prioriteringsutredningens förslag. Någon i gruppen var också tveksam till om sjukvården lokalt kan bygga upp den speciella kompetens som behövs för att utreda och be- döma mer komplicerade fall. Dock klarar sjukvården många utredningar som försäk- ringskassorna behöver. De något mindre komplicerade fallen finns god kompetens för att hantera. När det gäller resurserna för dessa "lätta och normalsvåra" utredningar är det dock mer bekymmersamt. En stor del av dessa får kassorna genom att Dagmarmedel eller medel för ar- betslivsinriktade rehabiliteringstjänster används eller, som i något fall, att ett Finsamförsök pågår. I något fall rapporterades om svårigheter att ens med hjälp av Dag- marmedel bygga upp en utredningsenhet. Orsaken till detta har varit att Dagmarmedel tidigare endast beviljats i taget. De medicinska rehabiliteringsklinikerna prioriterar i sin verksamhet de ur medicinsk synpunkt mer allvarliga tillstånden och saknar resurser att ägna sig åt den grupp som har sammansatta och svårbedömda pro- blem. Framtiden ser inte gynnsammare ut. Om Dagmarsystemet upphör och om kassorna får mindre medel för att upphandla arbetslivsinriktad rehabilitering kommer sannolikt en hel del av de bedömningsresurser i form av olika teamkonstellationer som finns att försvinna. Vissa resurser kan kanske inlemmas i den ordinarie vården. Totalt förväntas dock en minskning av resurserna, såväl inom primärvården som läns- sjukvården när det gäller teambaserade helhetsbedömningar/utred - ningar. 3JUKF¶RS¤KRINGENS BEHOV AV UTREDNINGAR OCH 69 Vid seminariet tillfrågades deltagarna om den allmänna sjukvården kla- rar hjärt- och överviktsrehabiliteringen. När det gäller hjärtrehabiliteringen blev svaret att den ganska bra, dock inte fullt ut. Risk finns för övrigt även här för nedprioriteringar när det gäller den del av hjärtrehabiliteringen som behövs efter det att man skrivits ut från en sjukhusklinik, dvs. då rehabiliteringen inte längre har enbart medicinska skäl. Överviktsrehabilitering är däremot något som sjukvårdshuvudmän- nen i stort sett nedprioriterat. Ingenting indikerar att en förändring skul- le vara förestående . Även vid detta seminarium ifrågasattes värdet av överviktsrehabi- litering. "lyckade fall" vid treårsuppföljning var siffror som nämndes. Detta kan vara ett viktigt skäl till varför landstingen normalt inte satsar på denna rehabiliteringsform. Gruppen poängterade värdet av teamarbete vid kart- läggnings-/utredningsverksamhet. Teamen kan inte alltid bestå av fast bemanning men de är ändå viktiga. En fortsatt utveckling av samverkan mellan sjukvården och försäk- ringskassan ansågs också som viktig. Man redovisade vissa farhågor att denna kan komma i riskzonen vid krympande resurser. "Det kostar" att samverka, åtminstone i ett kortsiktigt perspektiv. 3.3.4Sammanfattning av försäkringskassornas och landstingens bedömningar av landstingens möjligheter att tillgodose kassornas behov Utredningen konstaterar att försäkringskassornas och sjukvårdshuvud- männens representanter vid seminarierna varit samstämmiga i sin be- dömning av sjukvårdens förutsättningar att klara kassornas behov. När det gäller utredningar av funktionsnedsättning, arbetsförmåga och rehabiliteringsbehov saknas resurser för "de svåra fallen". Övriga fall klarar man, delvis med stöd av finansiering från (här menas även Dagmar- och Finsammedel). kan dock även denna verksamhet dras ned. 70 3JUKF¶RS¤KRINGENS BEHOV AV UTREDNINGAR OCH Från några kassor och representanter från landstingen framfördes också tveksamheter om erforderlig kompetens kan byggas upp för att utreda de svåra fallen om sådana utredningar skall "splittras upp" på många ställen. Beträffande rehabiliteringsverksamheten menar båda parter att den- na måste vara landstingens ansvar. Att man inte ägnar sig åt övervikts- rehabilitering är dock klart, bland annat till följd av att värdet av denna ifrågasätts. Arbetsmarknadsinstituten (), vilka är en del av Arbetsmarknads- verket, och regionalt underställda länsarbetsnämnderna har en viktig funktion när det gäller den yrkesinriktade rehabiliteringen av personer som är arbetslösa. Deras utrednings- och rehabiliteringsverksamhet kan dock inte sägas likna den som bedrivs vid sjuk- hus. Vid de senare läggs fokus på medicinska utredningar och arbets- förmågebedömningar medan verksamheten vid har en betydligt mer yrkesinriktad prägel. I princip bör ett fullgott medicinskt underlag finnas när någon blir aktuell på ett . Sjukhusens och utredningsverksamhet ligger i olika faser av rehabiliteringsprocessen, dock utan att man kan finna en klar skiljelinje mellan verksamheterna. Vid de genomförda seminarierna framkom att försäkringskassornas representanter med stor samstämmighet konstaterade att inte är något alternativ till RFV:s sjukhus. gör, enligt kassornas represen- tanter, inte medicinska bedömningar. Deras verksamhet är inriktad på utredning och funktionsbedömning, vägledning, arbetsprövning m.m. Inte heller i den av RFV genomförda enkäten uppges vara ett alternativ till sjukhusen. roll i förhållande till RFV:s sjukhus bedöms i första hand vara att delta i det fortsatta rehabiliteringsarbetet i den försäkrades närmiljö efter avslutad utredning/medicinsk rehabilitering vid RFV:s sjukhus. Vid seminarierna framförde kassorna att företagshälsovården (FHV) inte heller är ett alternativ till RFV:s sjukhus. FHV har arbetsplatsen som utgångspunkt i sin förebyggande och rehabiliterande verksamhet. 3JUKF¶RS¤KRINGENS BEHOV AV UTREDNINGAR OCH 71 Företagshälsovården har dessutom omstrukturerats . Många företag, framför allt de små företagen, är heller inte anslutna till någon företagshälsovård. En försäkringskassa har dock i samverkan med utvecklat ett samarbete med FHV-centraler vilka även tar sig an utredningar för arbetslösa personer. Enkätsvaren pekade i några fall på FHV som en tänkbar leverantör av utredningar. Därtill kan FHV också ha ingått som tänkbar aktör i de fall kassorna angivit "säljare av arbetslivsinriktad rehabilitering" som framtida utredningsleverantörer. Det finns FHV-enheter som säljer utredningar till kassorna inom ramen för kassornas medel för köp av arbetslivsinriktade rehabilite- ringstjänster. Det har inte varit möjligt att utreda den exakta skillnaden mellan dessa arbetslivsinriktade utredningar och de som utförs vid sjukhus och som definieras som medicinska utredningar. En viktig fråga är om den grupp svårutredda personer med mång- facetterade besvär som i stor utsträckning utgör patientunderlaget vid RFV:s sjukhus skulle kunna utredas vid en företagshälsovårdsenhet i stället. Flertalet kassor såg inte detta som ett alternativ till sjukhusens verksamhet. FHV:s uppgift är också att arbeta mot arbetsplatsen. Å andra sidan ville kassorna peka på vikten att nyttja FHV som en viktig resurs i kassornas utredningsverksamhet. Fall som inte ställer de speciella krav som motiverar den kompetens som finns vid RFV:s sjuk- hus kan med fördel utredas av (en kvalitetssäkrad) företagshälsovård. FHV kan därutöver för personer med anställning – i likhet med för arbetslösa – vara en utomordentlig resurs i det rehabiliteringsarbete som inte sällan blir följden av en utredning vid RFV:s sjukhus. Privata aktörer finns såväl inom det medicinska området som det ar- betslivsinriktade. I vissa fall säljer privata aktörer med "medicinsk bas- verksamhet" arbetslivsinriktade rehabiliteringstjänster till kassorna, så- väl bedömningar som aktivitetsprogram och dylikt. Många kassor använder pengar för köp av arbetslivsinriktade reha- biliteringstjänster för att upphandla medicinska utredningar från privata producenter. hälsohem har exempelvis anpassat sig till försäk- ringskassornas krav och övergått från medicinsk till arbetslivsinriktad rehabilitering. Det är tveksamt hur stor andel av deras verksamhet som verkligen är arbetslivsinriktad, enligt kassornas uppfattning. 72 3JUKF¶RS¤KRINGENS BEHOV AV UTREDNINGAR OCH När det gäller kassornas syn på de privata aktörernas roll framfördes vid några av seminarierna att privata institutioner inte upplevdes som tillräckligt uthålliga, många har redan gått i konkurs. Försäkringskas- sornas egen beställarkompetens kan dock härvidlag spela en roll. Det finns heller inte någon enhetlig bedömning mellan de olika institutio- nerna. Ett viktigt skäl till att RFV-sjukhusen bör behållas är att männi- skor kan bedömas lika oavsett var i landet de bor. Man utreds med en standardiserad metodik som ger förutsättningar för en likvärdig bedöm- ning. Några kassarepresentanter menade dock att en del privata produ- center upplevs som mer eller mindre oersättliga. En försäkringskassa rapporterade att man remitterar mellan 50-100 personer till RFV:s sjukhus för utredning och till privata produ- center ungefär lika många. De senare kostar för en endags- utredning och ersättningen betalas ut med stöd av RFV:s föreskrifter om ersättning för vissa läkarutlåtanden m.m. (RFFS 1977:27). visade att många kassor ansåg att säljare av arbets- livsinriktade rehabiliteringstjänster även kommer att få till- godose en mindre del av kassornas behov av den typ av utredningar som det här är frågan om. 4 Erfarenheter från tre andra länder Rehabilitering är ett samlingsbegrepp för alla åtgärder av medicinsk, social och arbetslivsinriktad art och har som mål att hjälpa sjuka och personer med funktionshinder att återvinna bästa möjliga funktions- förmåga och förutsättningar för ett normalt liv. I vårt land har arbetsgivaren ett stort ansvar för den arbetslivsinrik- tade rehabiliteringen på arbetsplatsen medan hälso- och sjukvården an- svarar för den medicinska rehabiliteringen och kommunerna för social rehabilitering. uppgift är att samordna dessa insat- ser och se till att de rehabiliteringsåtgärder vidtas som behövs för en effektiv rehabilitering. Utredningen anser att det är av intresse att översiktligt beskriva hur ansvaret för rehabiliteringen är fördelat och hur rehabiliteringen är or- ganiserad i några andra europeiska länder. Beskrivningen är till stor del hämtad från ett forskningsarbete som utförts av fil.kand. vid i Öster- sund. I det tyska försäkringssystemet är rehabiliteringsansvaret uppdelat på flera olika organ och i stort kan sägas att det organ som bär kostna- derna för försäkringen också svarar för rehabiliteringen. Sjukkassorna har i första hand ansvar för den akuta medicinska vården och i vissa fall för medicinsk rehabilitering. Olycksfallsförsäkringen ansvarar för sådana som skadats genom olycksfall och ansvarar för den yrkesinriktade rehabiliteringen när ingen annan har ansvaret (t.ex. då man inte uppfyller de formella kraven inom pensionsförsäkringen). Pensionsorganen är de mest betydande rehabiliteringsansvariga och svarar för den övervägande delen av den medicinska rehabiliteringen vid egna kliniker och nästan hälften av den yrkesinriktade rehabiliteringen. Ansvaret är alltså uppdelat på flera olika organ, men det finns sam- arbetsföreskrifter samt skyldigheter att initiera rehabilitering oavsett huvudman. Den som bedöms vara i behov av rehabiliteringsåtgärder 74 %RFARENHETER FR¥N TRE ANDRA L¤NDER skall anmodas att senast ansöka om rehabilitering hos pensionsorganen. Pensionsorganen är sammanslutna i "Verband Deutscher Rentenversicherungsträger" (VDR), som bl.a. ger ut tillämp- ningsföreskrifter och handböcker samt har ett övergripande ansvar för rehabiliteringen. Det är ofta den behandlande läkaren som tar initiativ till rehabilitering och under hela processen har man en anknytning till den medicinska sakkunskapen genom försäkringsläkare, men också genom egna undersökningsställen. I finns en tonvikt på medicinsk rehabilitering och den föregår ofta en yrkesinriktad rehabilitering. Det är ganska vanligt att man ansöker om en 4 veckors vistelse vid rehabiliteringsklinik även om man inte är sjukskriven och många ser det som en avkoppling. Dessa s.k. kurvistelser har gamla anor i det tyska systemet. Det finns också s.k. "Anschlussheilbehandlung", vilket innebär att t.ex. en hjärtsjuk patient får komma till ett träningsställe i tidsmässig direkt anslutning till den akuta medicinska vården. Det är en snabb och mycket använd rehabiliteringsåtgärd som visat bra resultat. Den yrkesinriktade rehabiliteringen kan bestå av en 2-3-årig utbildning vid speciella s.k. "" för det mesta långt från hemorten. Det finns också företagsutbildningar och yrkesskolor. I genomfördes en lagändring från och ansvarar "trygdekontoren" (försäkringskassorna) för den medicinska rehabiliteringen och arbetskontoren (arbetsförmedlingen) för den yr- kesinriktade. Efter 8 veckors sjukskrivning skall den behandlande lä- karen skriva ett speciellt läkarutlåtande med bedömning av bl.a. arbets- förmåga och rehabilitering. Trygdekontoren har också en särskild pröv- ning efter 12 veckors sjukskrivning och kontaktar då arbetsgivare, behandlande läkare, arbetskontoret och eventuellt . För- troendeläkaren är också med vid bedömningen. Om yrkesinriktad reha- bilitering är indicerad förs ärendet över till arbetskontoren. I , liksom i , ligger tonvikten inom socialförsäkrings- systemen mer på yrkesinriktad än på medicinsk rehabilitering. finns i systemet med att köpa rehabiliteringstjänster. Det är ett flexibelt system med många möjligheter, men det ger också mycket utrymme för den enskilde tjänstemannens bedömningar och val av tjänster. Formellt är utbildningstiden begränsad till i medan det i kan röra sig om kurser och utbildningar av olika längd. genomförs kurser på något "attföringsinstitut" (rehabilite- %RFARENHETER FR¥N TRE ANDRA L¤NDER 75 ringsinstitut) men det kan också handla om vanliga kurser och utbild- ningar. Det finns en hjälpmedelscentral i varje län. Aktuella hjälpmedel är t.ex. bil, ledarhund, läs- och skrivhjälp för blinda och synskadade, tolk- hjälp för hörselskadade, tolk- och ledsagarhjälp för dövblinda. Arbets- kontoret kan täcka kostnader för skolmateriel, resekostnader, bostads- kostnader, flyttning i samband med rehabilitering eller utgifter som arbetsgivare har i samband med arbetsträning. I sker rehabilitering både vid Folkpensionsanstalten, som också har hand om sjukpenning och pensioner, och Arbetspensionskassorna som har hand om vissa pensioner. För det mesta sker rehabiliteringen genom folkpensionsanstaltens försorg och det är där den den sjuk- skrivne kan fångas upp på ett tidigt stadium – senast efter 60 dagars sjukskrivning. fick man en ny lag om rehabilitering samt en särskild lag om rehabiliteringspenning. Enligt den nya lagen åläggs Folkpen- sionsanstalten att anordna rehabilitering i de fall där de lagstadgade villkoren är uppfyllda. Förtroendeläkare hörs alltid innan man fattar be- slut om rehabilitering och de flesta rehabiliteringshandläggarna på lokalbyråerna är sjuksköterskor. Folkpensionsanstalten har en egen re- habiliteringsklinik i Åbo. I liksom i och ligger tonvikten inom social- försäkringen mer på yrkesinriktad än på medicinsk rehabilitering. I genomförs oftast utbildningar som varar 2 till . Förutom utbildning kan åtgärderna bestå av arbetsprövning/arbetsträning, ändra- de arbetsuppgifter/omplacering, anpassning av arbetsplatsen, ändrade arbetstider och arbetshjälpmedel m.m. I krävs också en an- sökan om rehabilitering och en förutsättning för att få förtidspension är att rehabiliteringsmöjligheterna har utretts. I betonas frivillig- heten inom rehabiliteringen och det ses som en förutsättning att lyckas med åtgärderna. Det svenska systemet är – i jämförelse med de andra länderna – flexi- belt och mångfassetterat, men lämnar också mycket utrymme för en- skilda handläggares olika bedömningar. Arbetsgivarens ansvar för re- habilitering av anställda är också unikt. 76 %RFARENHETER FR¥N TRE ANDRA L¤NDER I medverkar försäkringsläkare vid alla beslut om rehabili- tering och vid behov kopplar man även in egna speciella undersök- ningsställen i bedömningen. I de nordiska länderna har förtroendelä- karna en rådgivande funktion i försäkringen. I kan utredning och bedömning av försäkrades behov av arbetslivsinriktad rehabilite- ring göras av flera olika institutioner, dels av sjukvården via sina medi- cinska rehabiliteringskliniker, dels av privata vårdgivare och dels av sjukhus. I de nordiska länderna betonas den yrkesinriktade rehabiliteringen i socialförsäkringen medan det i finns en tonvikt på medicinsk rehabilitering på kliniker som ägs av pensionsorganen. Incitament för den enskilde att medverka i rehabilitering är i alla länder att inte bli socialt utslagen och mista förankringen i arbetslivet. 5 Forskning och utveckling Socialförsäkringens omfattning har stor betydelse såväl för samhälls- ekonomin som för de enskilda hushållens ekonomiska välfärd. beräknas utgifterna inom socialförsäkringssystemet bli . I relation till socialförsäkringens omfattning är de medel som avsätts till forskning och utveckling mycket små. I regeringens propo- sition "Forskning och samhälle" (1996/97:5) uppges att de medel som () och RFV avsätter för forskning inom allmän socialpolitik och socialförsäkring utgör av socialförsäkringens totala omslutning. I propositionen uppges vidare att SFR låtit göra en översikt över svensk forskning om välfärd som visar att viktiga delar av social- försäkringsforskningen är av hög kvalitet men att det behövs mer och bättre forskning om effekter av offentliga åtgärder och av andra struk- turella villkor. Även Sjuk- och arbetsskadekommittén konstaterar i sitt betänkande "En allmän och aktiv försäkring vid sjukdom och rehabili- tering" (SOU 1996:113) att det finns behov av utökad forskning på socialförsäkringsområdet. Regeringen har därför uppdragit åt Social- vetenskapliga forskningsrådet och att fördjupa analysen kring vilka forskningsbehov som är särskilt angelägna att prio- ritera ur samhällets och socialförsäkringsadministrationens perspektiv. Regeringen har därutöver uppdragit åt RFV att undersöka möjligheten att inom RFV:s verksamhetsområde finna utrymme för en flerårig sats- ning för att initiera forskning av relevans för socialförsäkringsområdet. Inom socialförsäkringsområdet bedrivs och initieras forskning och ut- vecklingsarbete som rör områdena ekonomisk tr ygghet för familjer och barn, ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp samt ekonomisk trygghet vid ålderdom. Området för sjukdom och handikapp stod 1996 för av kostnaderna inom socialförsäkringen men för av forskningen inom socialförsäkringsområdet (RFV Redo-