sou · GLB3102 · 1998-01-01 00:00:00 — Hårda krav bör ställas i denna fråga och EU bör även kunna villkora en nedtrappning av tullar med krav på bättre djurskydd i samtliga länder och världsdelar. 144 Reservationer och särskilda yttranden Enligt min mening bör EU:s gemensamma jordbrukspolitik, CAP, i första hand omfatta livsmedelspolitiken och ha följande mål: ·EU:s livsmedelsproduktion skall vara konkurrenskraftig på världs- marknaden. ·Ett brett och varierat utbud av livsmedel till rimliga priser skall stå till konsumenternas förfogade. Medlen för att nå dessa skall vara en avreglering kombinerat med kompensationsstöd till primärproduktionen. Detta stöd betalas under en övergångstid vars längd blir beroende av WTO-förhandlingarna och utvecklingen på världsmarknaden. Gränsskyddet/tullarna gentemot tredje land trappas också gradvis ner. Restriktioner som läggs på produktionen skall i största möjliga utsträckning vara gemensamma i hela EU. Det gäller t.ex. miljö- restriktioner och djurhållningsbestämmelser. Stöd till företagare och individer skall också vara gemensamma i hela EU. Det gäller t.ex. regionalpolitiskt stöd och ersättning för miljötjänster. Reglerna måste vara enkla. Stödet till tobaksodling bör utmönstras ur CAP. Nationella beslut om stöd skall bara kunna fattas efter centralt godkännande. Nationella beslut om skärpta regler eller ökade pålagor för de egna producenterna skall kunna tas utan central godkännande. Den enskilde medborgarens rätt förutsätter jag inte kränks därvidlag. Tas sådana beslut sker det dock i medvetande om att den egna produktionen riskerar minska. kommer mitt förslag att medföra att kostnaderna för CAP drastiskt minskar. I stället kommer regionalstödets andel av EU s budget att öka. Detta är enligt min mening en bra utveckling som bidrar till en förbättring av levnadsvillkoren i EU - inte minst efter en östutvidgning. Reservationer och särskilda yttranden 145 Särskilt yttrande av sakkunniga och Vi har deltagit som sakkunniga i och delar i stort utredningens slutbetänkande. Som särskilt yttrande till utred- ningen vill vi dock lyfta fram och betona sysselsättningens betydelse i den framtida jordbrukspolitiken. Utredningen anger två huvudmål för den framtida jordbruks- politiken. EU:s gemensamma jordbrukspolitik skall syfta till att möjlig- göra: ·ett brett och varierat utbud av säkra livsmedel till skäliga priser, ·ett långsiktigt hållbart jordbruk. Utöver dessa huvudmål finns sju sekundära mål. Dessa handlar framför allt om miljö- och djurskyddsfrågor i vid bemärkelse, något som vi anser vara viktiga frågor. De sekundära målen skall syfta till att produktion, förädling och distribution av livsmedel bedrivs på ett sådant sätt att ·den biologiska mångfalden bevaras och främjas, ·ett varierat odlingslandskap främjas, ·animalieproduktionen sker med högt ställda djurskyddskrav, ·en regional balans och en levande landsbygd främjas, ·ett internationellt konkurrenskraftigt jordbruk inom EU främjas. Till dessa sekundärmål anser vi att sysselsättningen i den framtida jordbrukspolitiken bör anges och behandlas som en särskild 8:e punkt. Endast i punkten om den regionala balansen kan man tolka in något om sysselsättningen i näringen. Det är dock enligt vår mening en skillnad på att främja regional balans och att främja sysselsättningen mer generellt. Den nya politiken måste därför också utöver de två huvudmålsättningarna ha som uppgift att främja sysselsättningen inom hela livsmedelskedjan. Vi anser att livsmedelsindustrin också har en viktig roll för sysselsättningen. 146 Reservationer och särskilda yttranden Även en reform av den gemensamma jordbrukspolitiken innebär att vi framöver kommer att överföra betydande belopp från skattebetalarna och konsumenterna till jordbruket, omfattar CAP drygt hälften av EU:s budget. Med den höga arbetslöshet som råder inom hela EU måste också dessa medel användas på ett sätt som främjar sysselsättningen. Statsministern uttryckte i sin regeringsförklaring : Livsmedelsproduktionen skall bidra till ett i balans, en uthållig tillväxt och ökad sysselsättning. Vi menar att man i den svenska hållningen till den gemensamma jordbrukspolitiken inte kan ha en lägre ambitionsnivå vad gäller syssel- sättningen. Det är olyckligt att utredningen enbart pratar om jordbruks- produktionen och helt glömmer bort förädlingsindustrin i regional- politiken. I spelar industrin nog så stor roll för syssel- sättningen som jordbruket. Utan förädlingsindustri kommer vi långsiktigt att få allt svårare att klara ett jordbruk i glesbygden. kan det genom regionalpolitiska åtgärder också växa fram mer förädling av produkter utanför de traditionella jordbrukspro- dukterna. Det kommer inte att vara försvarbart att stödja jordbruket i gles- bygden om man bara kommer att fungera som råvaruproducenter utan egen förädling. En ny och bättre regionalpolitik måste ta hänsyn till kopplingen mellan råvaruproduktion och förädling och genom detta nå en högre sysselsättning i glesbygden. Reservationer och särskilda yttranden 147 Särskilt yttrande av sakkunniga Jag har deltagit som sakkunnig i . Kommitténs sakkunniga och experter har dock ej givits möjlighet att deltaga vid alla möten, vilket jag finner vara en anmärkningsvärd ordning. Mitt yttrande avser den text som förelåg efter kommitténs slutmöte . Jag anser att KomiCAP:s slutbetänkande inte kan läggas till grund för ett svenskt ställningstagande till EU:s framtida jordbrukspolitik (CAP). Den viktigaste grunden för mitt ställningstagande ligger i att den föreslagna målstrukturen för CAP inte alls hänger samman med den politik, eller de styrmedel, som föreslås i nästa steg. I korthet kan man säga att skisserade mål och krav för jordbruket och livsmedelssektorn inte kan uppfyllas via en politik som går ut på att grundfundamenten i CAP avvecklas. I KomiCAP:s betänkande saknas således helt en analys kring hur målsättningarna och kraven rörande t.ex. miljön, djurhållningen och den regionala balansen går ihop med kraven på frihandel och avreglering som genomsyrar betänkandet i övrigt. Man borde diskutera hur man i ett avregleringsscenario klarar av att vidmakthålla höga ambitioner på ovan nämnda områden. På en öppen internationell marknad sätts priserna efter andra kriterier än t.ex. djurhållningsregler. Svenska erfarenheter visar att det är mycket svårt att på en öppen EU- marknad få ut ett merpris för hela den svenska produktionen. Finns det ett importalternativ till lägre pris kommer priserna på hela marknaden att pressas. Ökade insatser kring märkning av livsmedel och konsumentinformation är ett medel i detta sammanhang, men dock otillräckligt. KomiCAP:s talar alltså å ena sidan för renodlade marknadslösningar men föreslår i nästa moment även statliga regler om märkning, förbud mot skadliga produkter, regler för tillåten miljö- belastning, krav på regional balans etc. Det ställs i praktiken långtgående krav på jordbruket men KomiCAP vill inte tillerkänna jordbruket ett stöd för dessa krav via CAP-systemet. Det är enligt min mening verklighetsfrämmande att tro att det europeiska jordbruket kan svara upp mot dessa förväntningar utan en grundläggande samhällelig uppbackning. I betänkandet kritiseras de nuvarande målsättningarna inom CAP relativt hårt. Kritiken är delvis obefogad. Målsättningarna är förvisso inte av färskt datum, men det finns å andra sidan inte någon allmän 148 Reservationer och särskilda yttranden diskussion inom EU att ändra i Romtraktatet. Vidare bortses i betänkandet från att det ligger viktiga konsumentaspekter i dagens målformuleringar om stabila marknader, tryggad försörjning samt skäliga livsmedelspriser. Det finns naturligtvis även en koppling mellan formuleringarna i dagens CAP om producenternas inkomster och skrivningarna om tryggad försörjning av livsmedel på EU-marknaden. Det som inte konkret täcks i dagens målformuleringar är, som också berörs i betänkandet, miljö- och regionala aspekter. Den av KomiCAP föreslagna målstrukturen för CAP är relativt heltäckande. Det är dock nödvändigt att göra en komplettering i den övergripande målsättningen om jordbruket. För att balansera det andra övergripande målet om utbud av säkra livsmedel till rimliga priser måste skrivningen om jordbruket justeras enligt följande: EU:s gemensamma jordbrukspolitik ska syfta till att möjliggöra ett ekono- miskt och miljömässigt långsiktigt uthålligt jordbruk. Den allvarligaste bristen i betänkandet är således att den föreslagna politiken inte kommer att leda till att målen för CAP uppnås. KomiCAP föreslår alltså att nuvarande grundläggande marknads- ordningar som intervention, exportstöd och produktionsbegränsningar tas bort. Nuvarande direktersättnings-system behövs enligt KomiCAP endast . Politiskt skall dessutom beslutas att en produk- tionsgren behöver stöd och en annan inte. I likhet med svenska livsmedelspolitiska beslut föreslås att reformen av CAP skall ske under socialt acceptabla former och att tidsbegränsade direkta stöd skall utgå så att en omställning och omstrukturering av jordbruks- sektorn underlättas. Det KomiCAP förordar i praktiken är således att nuvarande CAP monteras ned, inte fullständigt men näst intill. Även om det i be- tänkandet diskuteras ökade satsningar på miljö- och landsbygdsområdet framstår det som klart att konsekvenserna av den föreslagna inrikt- ningen blir en tillbakagång för livsmedelsproduktionen inom EU. KomiCAP talar ju också om en omställning och omstrukturering av jordbrukssektorn som knappast kan tolkas som att EU:s jordbruk flyttar fram positionerna. I ett mycket kortfattat avsnitt om konsekvenser av KomiCAP:s förslag konstateras även att lönsamheten för produktion av mjölk, nötkött och socker kommer att minska inom EU. Min be- dömning är att KomiCAP:s förslag kommer att leda till en sammantagen minskning av EU:s livsmedelsproduktion, även i mindre gynnade områden där jordbruket spelar en central roll för bygdens Reservationer och särskilda yttranden 149 Det är naturligtvis anmärkningsvärt att KomiCAP inte presterat mer ingående analyser av konsekvenser av sitt förslag. Det är ansvarslöst att hantera en sektor på detta sätt och man kan fråga sig inom vilket annat näringspolitiskt område som man öppet skulle acceptera en politik som leder till minskad produktion och minskad sysselsättning. Kännetecknande för de analyser som görs i betänkandet är tyvärr att man ensidigt söker det negativa i CAP och att de som regel baseras på teoretiska resonemang. Avsnittet som handlar om effekter för bl a konsumenter och producenter utgår t ex från svåranalyserade PSE/CSE-beräkningar och inte, som hade varit mer relevant och intressant, faktisk prisutveckling, matens andel av privatekonomin, lönsamhetsutveckling etc. Vad som borde vara självklart är, om man vill ha en konkurrens- kraftig livsmedelssektor inom EU, att det europeiska jordbruket inte kan avregleras i annan takt än konkurrenterna på världsmarknaden och att man därtill beaktar att de naturliga förutsättningarna för jordbruk i EU är annorlunda jämfört med ledande exportländer som , och . Utan detta synsätt kommer det europeiska jordbruket ofelbart att tappa marknadsandelar på den internationella marknaden. Att tro något annat är dessvärre naivt. I betänkandet skrivs att världsmarknadspriserna kommer att höjas när CAP avregleras. Detta innebär att KomiCAP räknar med att EU:s volymer i den internationella handeln kommer att minska. KomiCAP tror vidare att vissa i ett sådant läge erhåller bättre förut- sättningar att öka sin egen försörjning. Detta kan stämma i vissa fall, men som regel torde effekten bli att EU:s konkurrenter på världs- marknaden, nämnda ovan, tacksamt tar över det marknadsutrymme som EU frivilligt skulle lämna. Man kan vidare faktiskt ifrågasätta om EU via en ensidig avreglering med minskad produktion som följd ger ett reellt bidrag till den globala livsmedelsförsörjningen och särskilt det stora antal människor som inte kan äta sig mätta. Enligt mitt synsätt bör CAP reformeras successivt med utgångs- punkt reform som innebär en stegvis anpassning till internationella, marknadsmässiga förhållanden och i enlighet med internationella handelsavtal (/WTO). Detta innebär generellt minskad vikt vid marknadsprisstöd och kompensation via direkta ersättningar i den mån den internationella prisnivån ej höjs. Produk- tionsbegränsningar och kvotsystem bör anpassas i enlighet med marknadsutvecklingen så att en ökad europeisk produktion möjliggörs. 150 Reservationer och särskilda yttranden Miljöersättningar och regionala ersättningar bör som komplettera CAP-systemet. Vid i antogs dokumentet LRFs EU-positioner. Positionerna omfattar ett avsnitt om Vision för lantbruket och ett annat benämnt Vägval i jordbrukspolitiken. I visionen för lantbruket är i sammandrag utgångspunkten att europeiska och svenska bönder har en förmåga att, på likvärdiga konkurrensvillkor, hävda sig och sin näring internationellt. I en allt friare handel kommer lyhördheten för konsumenternas krav att vara avgörande för framgång. Framtidsvisionen bygger på att gr undvalarna för samarbetet i EU blir bestående även när en utvidgning av unionen och därav motiverade reformer genomförs. Vidare konstateras att lantbruk är modernäring i alla länder och att det svarar för det mest basala av alla behov, dvs. När det gäller lantbrukets framtida uppgifter kan dessa samman- fattas enligt följande: ·Produktion av vad marknaden efterfrågar där livsmedelspro- duktionen utgör basen kompletterad med energi- och industri- råvaror, turism och kollektiva nyttigheter. ·Ett levande lantbruk i hela under goda ekonomiska villkor för bonden. ·En resurssnål och miljömedveten produktion med god djuromsorg ger produkter med hög kvalitet. ·Lantbrukets nyckelroll i kretsloppet tillvaratas. Som en del av synen på ett framtida ingår att LRF anser att en utvidgning av EU till att omfatta de central- och östeuropeiska län- derna är både önskvärd och nödvändig för stabilitet i . Vad avser synpunkter på EU:s framtida jordbrukspolitik sägs i EU- positionerna bl.a. att politiken även fortsatt skall vara gemensam och finansieras av medlemsländerna gemensamt. LRF motsätter sig en renationalisering av jordbrukspolitiken och därmed även ökad grad av nationell medfinansiering. Förbundet anser att de jordbrukspolitiska målsättningarna bör ses över och att aspekter som konkurrenskraft, miljö, uthållighet och regional utveckling vägs in i de nuvarande målen. Vad avser jordbrukspolitiska styrmedel sägs i EU-positionerna att priserna på jordbruksområdet i ökad grad bör styras av marknadens krav. Så länge renodlade marknadsvillkor ej ger godtagbara ekono- miska förutsättningar behövs dock en kombination av prisstöd och direktstöd, där betydelsen av prisstöd successivt minskar. Reservationer och särskilda yttranden 151 De generella CAP-stödens samband med sänkta priser gör en koppling till produktionen naturlig och nödvändig. Framtida föränd- ringar av direktstöden bör fokusera på förenkling och konkurrens- neutralitet. LRF anser att regionala stöd skall möjliggöra ett aktivt jordbruk och landsbygdsföretagande i hela landet. Miljöstöd bör an- vändas för att främja ett kvalitetsinriktat och resurshushållande jordbruk. Nationella särbestämmelser och skatter/avgifter på miljö- området måste utjämnas mellan olika länder. 152 Reservationer och särskilda yttranden Kommittédirektivet finns endast i den tryckta versionen.