sou · GLB384d1 · 1998-01-01 00:00:00 — Målformuleringarna är av en ny typ jämfört med tidigare miljömål. Det generella angreppssättet som vi tillämpar som metod för att fasa ut eller begränsa grupper av särskilt miljöfarliga ämnen, är nytt. Det generella angreppssättet innebär att ämnen som inte bevisats vara farliga ändå kan komma att omfattas av begränsningar eller avveckling. Den nya kemikaliepolitiken kräver ett förändrat arbetssätt av både företag och myndig- heter. Det kommer att ta tid att få genomslag för målen utanför . Ett första steg är att få Esbjergdeklarationens mål som styrande i EU:s internationella arbete. Våra mål ska vara vad vill uppnå . Vi bedömer att lång- siktiga mål i myndigheternas internationella arbete och i EU-arbetet är väsentliga för att nå framgång. Hur förhåller sig kommitténs mål till Esbjergdeklaratio- nens mål Våra mål är både mer och mindre omfattande i jämförelse med Esbjergdeklarationens mål. Våra mål är mindre omfattande då vi endast inriktar målen mot nya varor. Utsläpp från varor som redan är inbyggda i samhället och från befintliga deponier avses inte utan bör åtgärdas separat (se avsnitt 5.16). Våra mål är mer omfattande då Esbjergdeklarationen menar att alla tre egenskaperna långlivad, bioackumulerbar och giftig ska vara uppfyllda . Mål för kemikaliepolitiken 67 bedömt att två av egenskaperna, långlivad och bioackumu- lerbar kombinerat, räcker för beslut om begränsning eller avveckling (se avsnitt 2.3). Våra mål är mer omfattande då vi har bedömt att ämnen som inte är långlivade och bioackumulerbara, men som har egenskapen giftig, ska begränsas eller avvecklas (se avsnitt 2.4). Med giftig avser vi ämnen som är cancerframkallande, arvsmassepåverkande, hormonstörande inklusive fortplant- ningsstörande. Ämnen med dessa egenskaper ska inte användas i varor eller släppas ut från produktionsprocesser- na. Våra mål är mer omfattande då vi avser att användningen ska upphöra. Esbjergdeklarationen talar om att utsläppen ska reduceras till noll. Vi anser att all användning förr eller senare leder till utsläpp eller förluster, det gäller även system som brukar betecknas som helt slutna. Vi har därför gjort bedömningen att användningen måste avvecklas om utsläppen och förlusterna ska kunna upphöra. Våra mål för metaller (se avsnitt 2.7) är mindre omfattande än Esbjergdeklarationens mål för naturliga ämnen. Det är mindre omfattande därför att utsläppen bara begränsas och inte upphör, och därför att målen avser att begränsa utsläpp endast från nyvaruanvändning och nytt avfall. Utsläpp från utvinning och tillverkning omfattas inte. Våra mål omfattar heller inte utsläpp av övriga naturliga ämnen. Om och EU ska nå Esbjergdeklarationens slutliga mål om koncentrationer nära bakgrundsnivån, är det därför nödvän- digt att begränsa ytterligare tillförsel av metaller och andra naturliga ämnen. I avsnitt 5.19 föreslår vi en översyn av de kemikaliepolitiska målen . Översikten syftar bl.a. till att klargöra vilka ytterligare åtgärder som kan behöva vidtas för att uppnå målen i Esbjergdeklarationen. 68 Mål för kemikaliepolitiken mål för varor och produktion saknas Vi har inte funnit några generella mål för varor och produk- tion som liknar våra målförslag. Däremot behandlar regeringens proposition En god livsmiljö 1990/91:90 varor. Där förutsågs att varor relativt sett kommer att få större betydelse och att varornas hälso- och miljöpåverkan ska begränsas i alla led. Den dåvarande regeringen ansåg att tillverkarens ansvar för produkterna ska gälla under hela deras livstid. Propositionen behandlar även utsläppen från industriproces- serna. Man ansåg att utsläppen ska ha nått ned till ofarliga nivåer och att vi ska ha kommit till rätta med de problem som en gång var upp- rinnelsen till den moderna miljödebatten och miljöskydds- arbetet. 2.3 innehållsdeklarerar företagen varorna innehållsd e k larerar företagen sina varor så att konsumenterna kan göra medvetna val. In- formation från myndigheterna gör att fler och fler faktisk t gör dessa val. Vi gör bedömningen att kraven från konsumenter och inköpare kommer att utgöra en av de viktigaste drivkrafter- na i kemikaliearbetet framöver. Tillgång till information är Mål för kemikaliepolitiken 69 ett avgörande verktyg i detta arbete. Generellt sett gäller förutsättningen att alla aktörer på en marknad måste ha tillgång till information, så att de kan fatta rationella beslut, för att en marknaden ska fungera effektivt. Denna förut- sättning gäller inte minst det marknadsdrivna utbytet av varor innehållande skadliga kemiska ämnen. Utredningens riskpanorama har pekat på att mängden kemiska ämnen i varor ökat till följd av teknikutvecklingen för att ge varorna olika egenskaper exempelvis hållbarhet, mjukhet och flamskydd. Detta innebär att det i många varor, precis som i kemiska pro- dukter, finns ett stort antal kemiska ämnen. Kravet på information om kemikalieinnehåll är dock inte alls lika omfattande för varor som för kemiska produkter. För att fullt ut kunna utnyttja den viktiga drivkraft i miljö- och kemikaliearbetet som konsumenternas krav utgör, är det viktigt att informationen om kemikalieinnehåll utvecklas även för varor. För att konsumenter själva ska kunna jämföra varor och tillämpa utbytesprincipen är det viktigt att det går att ta reda på vad varorna innehåller. Sannolikt är det framför allt de yrkesmässiga konsumenternas val som kommer att ge effekt. Privata konsumenter kan fortfarande vara betjänta av miljömärkning t.ex. Svanen och Bra Miljöval. Vi anser att en utveckling av innehållsdeklaratio- ner för varor är ett viktigt komplement till miljömärkning och en förutsättning för ett effektivt marknadsdrivet miljöarbete. Vi föreslår därför att målet ska vara att företagen innehållsdeklarerar alla varor som säljs. Deklaration om innehåll ska finnas för både varor som tillverkas i och för varor som importeras. (Se avsnitt 5.17.) 70 Mål för kemikaliepolitiken För att utveckla förslag till innehållsdeklarationer på konsu- mentvaror kan en väg vara att myndigheterna, industrin och handeln inleder ett samarbete med målet att alla varor som säljs i ska vara innehållsdeklarerade. ska också arbeta för att kommissionen utarbetar ett lagförslag om innehållsdeklarationer på konsumentvaror som säljs på EU:s inre marknad. bör även driva krav på globala regler om innehållsdeklaration. För livsmedel har det funnits krav på informa- tion om innehållet. Enligt 16 § märkningskungörelsen för livsmedel ska det finnas förteckning av ingredienserna i livsmedlet. Likaså finns krav på innehållsdeklaration för kosmetiska och hygieniska produkter (LVFS 1996:7, 11 §). För andra varor har detta inte utvecklats i någon större omfattning. Ett exempel är dock en rekommendation som färgfabrikanters förening har tagit fram till sina medlemmar om att de ska ange innehållet i färger som säljs. I Kretsloppsdelegationens Strategi för kretsloppsanpassade material och varor (Rapport 1997:14) ingår innehållsdeklara- tion som en viktigt del i producentansvaret. Delegationen har för avsikt att utveckla detta ytterligare . Mål för kemikaliepolitiken 71 2.4 Användningen av organiska långlivade och bioackumulerbara ämnen som är framställda av människan avvecklas tillhandahåller företagen varor fria från innehåll av -stoppämnen eller ämnen som ger upphov till stoppämnen -ämnen framställda av människan som ger allvarli- ga eller kroniska effekter på hälsa eller miljö . har företagen utvecklat produktionspro- cesserna så att -de är fria från användning av stoppämnen -utsläppen är fria från ämnen framställda av människan som ger allvarliga eller kroniska effekter på hälsa eller miljö . Med stoppämnen avser vi -organiska långlivade och bioackumulerbara ämnen som är framställda av människan -kvicksilver, kadmium och bly. Detta avsnitt handlar om de förstnämnda. Vår bedömning är att det inte går att tillverka eller använda kemikalier utan att de läcker ut i miljön . Hur mycket som läcker ut beror på hur vi använder kemikalier- na. Vissa kemikalier sprids medvetet t.ex. bekämpningsme- del. I andra fall eftersträvas total inneslutning t.ex. i kärn- kraftverk. Emellertid visar erfarenheten att man aldrig helt kan undvika läckage, inte ens i system som definieras som helt slutna. Därför anser vi att användningen av vissa ämnen med särskilt allvarliga egenskaper ska upphöra. 72 Mål för kemikaliepolitiken Miljöns förmåga att bryta ner ett ämne till en ofarlig slutprodukt är en viktig egenskap för att bestämma hur miljövänlig en kemikalie är. Ett långlivat ämne bryts ned mycket långsamt i naturen. De flesta kemikalier trans- porteras efter utsläppet iväg från källan via luft och vatten. Det innebär att långlivade ämnen kan fördelas över stora geografiska områden. När samhället blir varse de miljöp- roblem som är förknippade med ämnet tar det oftast att lösa problemet eftersom vi inte kan fånga in det som släppts ut. Långlivade ämnen kan alltså orsaka problem som är storskaliga både och rum. Vi har därför funnit att lång livslängd är en särskilt allvarlig egenskap som föranleder stor uppmärksamhet. För att ett ämne ska orsaka direkta effekter i en organism måste det kunna tas upp av organismen, vara biotillgäng- ligt. Vissa ämnen har sådana egenskaper att de inte bara kommer in, utan också lagras i organismerna (bioackumule- ras), så att koncentrationerna i organismerna överstiger de i omgivningen. Några långlivade ämnen kan dessutom anrikas genom en näringskedja så att högre halter återfinns ju högre upp i kedjan organismen befinner sig. Dessa ämnen kan utgöra ett speciellt hot mot de arter som finns högst upp i näringskedjorna t.ex. havsörn, säl och människa. Det är svårt att förutse exakt vilka ämnen som kommer att bete sig på detta sätt, men hög tendens till bioackumulering ökar sannolikheten för inlagring i organismer och närings- kedjor. Kombinationen lång livslängd och bioackumulerbar ger således anledning att höja varningsflaggan. Vi anser att konsekvenserna av dessa två egenskaper är så allvarliga att dessa ämnen inte ska användas alls. I takt med industrialiseringen har industrin lärt sig fram- ställa ämnen som vanligtvis inte finns i naturen. I regel vet forskarna mycket lite om hur dessa ämnen och föreningar påverkar levande organismer. Det finns heller inga enkla metoder för att bestämma en kemikalies livslängd i miljön utan man är oftast hänvisad till tester som bara kan ge svar på frågan om ämnet är lättnedbrytbart eller inte. Mål för kemikaliepolitiken 73 metoder behöver utvecklas i syfte att få ett bra mått på hur långlivat ett ämnen är. Emellertid visar erfarenheten att används långlivade bioackumulerbara ämnen, så kan det förr eller senare byggas upp koncentrationer som är stora nog för att skada organismer. Vi måste därför undvika användning av sådana ämnen i så stor utsträckning som möjligt. Vi tycker att det räcker med att ett ämne har egenskaperna långlivad och bioackumulerbar, för att ämnet ska avvecklas. Egenskapen giftig är viktig för att prioritera insatser. Esbjergdeklarationen utgår från att ämnen ska vara lång- livade, bioackumulerbara och giftiga (toxiska) för att be- gränsas eller avvecklas. Vi menar att kravet på känd giftighet ytterst är en fråga om huruvida arbetet med långlivade ämnen ska vara förebyggande, eller om det ska ske ämne för ämne först när skadeverkan är känd. När ett långlivat och bioackumulerbart ämne visat sig ha skadliga effekter är skadan ofta redan skedd. Det långlivade ämnet finns redan i miljön och kommer att fortsätta att orsaka effekter eftersom det svårligen bryts ned och i regel inte går att samla in. Väljer man att fasa ut bara de ämnen som forskarna redan vet är giftiga, då kommer man alltid . Vi tycker att man istället ska arbeta förebyggande och fasa ut ämnen med egenskaper som vi erfarenhetsmässigt vet kan komma att orsaka långsiktiga skadeeffekter. Ett exempel som beskriver problemet med långlivade ämnen är användningen av PCB (polyklorerade bifenyler). När dessa kemikalier introducerades kände man inte till några negativa miljöeffekter av de ingående ämnena. blev man medveten om att en del av dem var mycket långlivade och bioackumulerades. Användningen av dessa kemikalier förbjöds i större delen av världen . Forskarna har lärt sig att PCB har ett antal kroniska effekter och fortfarande uppmäts PCB-halter i vår miljö som man tror kan förorsaka allvarliga skador på 74 Mål för kemikaliepolitiken Mycket kostsamma saneringsoperationer av PCB har genomförts i begränsade områden nära tidigare källor. Är ämnet dessutom använt i långlivade varor t.ex. byggnadsmaterial, kan det vara svårt att stoppa fortsatt utsläpp av ämnet i fråga. En sådan källa för PCB är de fogmassor som användes för att täta husfasader. Dessa diskuterar man nu att, till stora kostnader, ersätta. Vi föreslår därför att målet ska vara att användningen av organiska långlivade bioackumulerbara ämnen som är framställda av människan ska avvecklas. som sådan ska, , vara fri från innehåll av organiska långlivade bioackumulerbara ämnen som är framställda av människan och ämnen som ger upphov till sådana ämnen. Detta innebär att varan inte heller i avfallsle- det får ge upphov till bildning av sådana ämnen. Nästa etapp ska vara nådd och innebär att även produktionsprocessena ska vara fria från organiska lång- livade bioackumulerbara ämnen som är framställda av människan. Det innebär att ämnena inte får tillsättas produktionsprocessen. Dessa ämnen kan emellertid tillfälligt uppstå i produktionsprocessen som ett mellansteg. I de fall strängare mål redan finns för detta område, ska de strängare målen gälla. Med organiska ämnen avses ämnen som innehåller kol och väte. Mål för kemikaliepolitiken 75 Med framställda av människan avses ämnen som tillverkas eller uppkommer i industriella processer och ämnen som bildas i eller i samband med avfall eller utsläpp. Dessa ämnen kan också vara naturligt förekommande. För långlivade ämnen saknas ändamålsenliga testsys- tem, sådana bör utvecklas (se avsnitt 5.11). Tills vidare avser vi med långlivad att begränsa ämnen som inte bryts ned () i internationellt standardiserade och accepte- rade tester på lättnedbrytbarhet ("") eller i internationellt standardiserade och accepterade tester på potentiell nedbrytbarhet ("Inherent Biodegradabili- ty Tests"). Med bioackumulerbara avses normalt i vetenskapliga sam- manhang ämnen med en biokoncentrationsfaktor (BCF) på 100 och däröver, samt en fördelningskoefficient mellan n-oktanol och vatten (Kow) på 1000 (logKow>3). Här avser vi, som ett första steg, att begränsa ämnen som i internatio- nellt standardiserade och accepterade tester ger en biokon- centrationsfaktor (BCF) för fisk på över 10 000, eller som har en en fördelningskoefficient mellan n-oktanol och vatten (Kow) på mer än 100 000 (logKow>5). Vi har valt att inte redovisa definitioner och kriterier in i minsta detalj (t.ex. molekylstorlekens betydelse för att ämnet alls ska kunna passa cellmembran). Vi menar att detta arbete ska ske på internationell nivå och i samarbete med experter. Vi föreslår därför i kapitel 5.11 att Kemikaliein- spektionen ges i uppdrag att -allt eftersom teknikutveckligen fortskrider höja kriterie - gränserna för bioackumulerbara ämnen med syftet att närma sig de kriterier som används för denna egenskap i vetenskapliga sammanhang, -närmare precisera vilka tester som avses och hur resulta- ten ska uttolkas för kriterierna gällande långlivade och bioackumulerbara ämnen. 76 Mål för kemikaliepolitiken Lång livslängd för ett ämne är ett kriterium för potentiell miljöfarlighet som har diskuterats länge, t.ex. togs det upp 1983 av Naturresurs- och . Kommittén slog fast (SOU 1983:56, s. 361) att spridning av föroreningar som har okänd livslängd eller ger långvariga ekologiska stör- ningar bör avvecklas. Proposition 1992/93:180 (Om riktlinjer för en kretsloppsan- passad samhällsutveckling) tog också upp frågan. "Jag anser att den enda acceptabla halten av långlivade ämnen i miljön är noll. Detta mål bör inte gälla endast för utsläpp i konventionell mening, dvs. utsläpp av föroreningar med avloppsvatten och rökgaser från fabriker o dyl. Målet innebär även att användningen av sådana ämnen måste upphöra eftersom all material- hantering oundvikligen medför att det hanterade materia- let förr eller senare hamnar i avfallet eller sprids direkt i miljön." Likaså har Kretsloppsdelegationen i sin Strategi för krets- loppsanpassade material och varor (Rapport 1997:14) ett mål som på lång sikt berör långlivade ämnen. "Långlivade naturfrämmande kemiska föreningar an- vänds inte. De som har avvecklats är omhändertagna och destruerade." Målet ska uppfyllas på lång sikt (). Exempel på av antaget mål om långlivade (stabila) ämnen: Utsläppen av stabila organiska ämnen skall begränsas så att de nått en sådan nivå att miljön inte tar skada. Åtgärder för att minska utsläppen av klorerade organiska ämnen från skogsindustrin prioriteras. Stabila organiska och miljöskadliga ämnen skall inte få förekomma i miljön. 1990/91:90, sid. 41, JoU 30, rskr 338) Mål för kemikaliepolitiken 77 Vårt målförslag är utvidgat, jämfört med ovanstående proposition 1990/91:90 (En god livsmiljö), så till vida att kommittén anser att användningen av långlivade och bioackumulerbara ämnen enligt vissa kriterier ska av- vecklas, inte bara att utsläppen ska begränsas. Vidare är vårt målförslag begränsat med avseende på att ämnena ska vara både långlivade och bioackumulerbara, inte bara långlivade. En annan begränsning är att vi avser av människan framställda organiska ämnen, medan miljöpro- positionen endast talar om organiska ämnen. 2.5 Utsläpp av ämnen framställda av männi- skan med allvarliga eller kroniska effekter av- vecklas tillhandahåller företagen varor fria från innehåll av -stoppämnen eller ämnen som ger upphov till stopp -ämnen -ämnen framställda av människan som ger allvar- liga eller kroniska effekter på hälsa eller miljö. har företagen utvecklat produktionspro- cesserna så att -de är fria från användning av stoppämnen -utsläppen är fria från ämnen framställda av människan som ger allvarliga eller kroniska effekter på hälsa eller miljö. 78 Mål för kemikaliepolitiken Med ämnen framställda av människan som ger allvarliga eller kroniska effekter på hälsa eller miljö avser vi här cancerframkallande, arvsmassepåverkande, hormonstörande ämnen inklusive fortplantningsstörande ämnen . Människor och andra levande organismer kan ofta inte undvika exponering för kemiska ämnen. Ämnen sprids vid användning av varor och i samband med att varor produceras och blir till avfall. Myndigheter och näringsliv bedriver, delvis med hjälp av lagstiftningen, ett aktivt arbete för att minska riskerna med farliga ämnen t.ex. akutgiftiga ämnen. Detta arbete ska naturligtvis fortsätta. Risk är en kombination av hur farligt ett ämne är, dvs. dess inneboende egenskaper, och hur stor exponering individen är utsatt för. Ett mycket giftigt ämne kan sålunda vara farligt vid mycket låg dos, medan andra mindre giftiga ämnen kan bli farliga vid hög exponering. Vi tycker att egenskaperna cancerframkallande, arvsmassepåverkande och hormonstörande inklusive fortplantningsstörande, var för sig, är så allvarliga att ämnen med dessa egenskaper inte ska få orsaka ofrivillig exponering. Ett av skälen är att även en enstaka exponering vid låg dos kan orsaka skada. Ett annat är att man inte kan förutsäga hur stor dos individen eller miljön exponeras för sammanlagt. Vi föreslår därför att målet ska vara att cancerframkallande, arvsmassepåverkande, hormonstörande ämnen inklusive fortplantningsstörande ämnen, inte ska få finnas i varor eller i utsläpp från produktionsprocesser. som sådan ska, , vara fri från innehåll av cancerframkallande, arvsmassepåverkande, hormonstör- ande ämnen inklusive fortplantningsstörande ämnen. Mål för kemikaliepolitiken 79 ska också vara fri från ämnen som ger upphov till dessa ämnen. Detta innebär att varan inte heller i avfallsledet får ge upphov till bildning och utsläpp av dessa ämnen. Nästa etapp ska vara nådd och innebär att även utsläppen från produktionsprocesserna ska vara fria från cancerframkallande, arvsmassepåverkande, hormonstörande ämnen inklusive fortplantningsstörande ämnen. Eftersom ovanstående ämnen får förekomma i väl slutna processer, måste också vissa typer av varor få innehålla dessa ämnen. Därför accepterar vi kemiska ämnen eller be- redningar med dessa egenskaper som avses att användas yrkesmässigt i processer. En förutsättning är förstås att gällande lagstiftning följs, att dessa ämnen hanteras på säkrast tänkbara sätt och att hanteringen sköts på vanligt sätt i samförstånd med berörd myndighet. Skälet till att vi anser att cancerframkallande, arvsmassepå- verkande, hormonstörande ämnen inklusive fortplantnings- störande ämnen kan få finnas i produktionsprocessen är att de bryts ned snabbare i miljön än långlivade och bioacku- mulerbara ämnen. Effekterna blir därför inte lika omfattan- de och rum som de kan vara för långlivade och bioackumulerbara ämnen. De lokala effekterna, t.ex. i arbetsmiljön, av ovanstående giftiga ämnen kan emellertid vara så allvarliga att vi anser att kraftig begränsning är befogad. I de fall strängare mål redan finns för detta område, ska de strängare målen gälla. Företag och myndigheter som arbetar med ovanstående ämnen bör göra upp en plan för begränsningsarbetet (se avsnitt 5.18). Exempel på prioriteringar kan vara -ämnen med välkänt farliga effekter t.ex. giftiga, lång- livade och biockumulerbara -ämnen som är lätta att avveckla eller begränsa -ämnen med dåligt kända effekter -ämnen som förekommer i bred användning 80 Mål för kemikaliepolitiken -ämnen som människor eller miljö lätt exponeras för -ämnen som avges från varan under användning -ämnen som finns upptagna på Kemikalieinspektionens listor för cancerframkallande, mutagena (arvsmassepåver- kande) och reproduktionstoxiska ämnen (listorna finns i , 1997). För egenskaperna cancerframkallande, arvsmassepåverkan- de och fortplantningsstörande tycker vi att de internationellt vedertagna definitioner och kriterier ska användas som finns upptagna i Kemikalieinspektionens författnings- samling, KIFS 1996:5, ska gälla. Testmetoder finns beskrivna i bilaga 5 till direktiv /548/EEG. För hormonstörande ämnen finns ingen vedertagen defini- tion och inga kriterier. Vi föreslår därför att Kemikaliein- spektionen omgående utvecklar förslag till definition och kriterier för dessa (se avsnitt 8.2). I begreppet giftig (toxisk) inbegriper Esbjergdeklarationen ämnen som är cancerframkallande (cancerogena), arvsmas- sepåverkande (mutagena), missbildningsframkallande (teratogena), effekter som är ogynnsamma för hormonsyste- mets funktion samt andra allvarliga kroniska effekter. I vår målformulering inbegrips missbildningsframkallande i begreppet fortplantningsstörande. Däremot omfattar vårt mål inte "andra allvarliga kroniska effekter" som Esbjerg- deklarationen gör. Mål för kemikaliepolitiken 81 Vi har inte funnit några tidigare av antagna mål som direkt avser att begränsa eller avveckla cancerframkal- lande, arvsmassepåverkande, hormonstörande ämnen inklusive fortplantningsstörande ämnen. Däremot finns det generella hälso- och miljömål (nedan), och mål som refere- rar till en speciell grupp av ämnen eller speciella pro- blemområden t.ex. bekämpningsmedel, klorerade organiska lösningsmedel eller luftföroreningar. Flödena och användningen av hälso- och miljöfarliga kemikalier bör minska. De flöden som ändock innehåller skadliga kemikalier bör i möjligaste mån slutas. Använd- ningen av de mest skadliga ämnena bör avvecklas. 1992/93:180, sid. 46, JoU 14, rskr 344) Utsläppen från industrins processer skall minska till sådana nivåer att miljön ej tar skada och att hälsan inte påverkas. En sådan miljö bör vara möjlig att uppnå . 1990/91:90, sid. 212, JoU 30, rskr 338) Även Kretsloppsdelegationen har i sin Strategi för krets- loppsanpassade material och varor (Rapport 1997:14) mål som på lång sikt berör hälsa och miljö.