sou · GLB3161 · 1998-01-01 00:00:00 — Studieförbunden har en viktig roll i att medverka till att föräldrar till barn med funktionshinder utvecklar kontaktnät med varandra t.ex. ge- nom föräldragrupper i studiecirkelform. Inför satsningar på föräld- rastödjande verksamheter för föräldrar till barn med funktionshinder finns behov av centralt utarbetat informationsmaterial att användas i studiecirklar som anordnas via studieförbund eller handikapporganisa- tioner. Sådant informationsmaterial kan omfatta såväl trycksaker som videofilmer och vara avsett för användning i grupp eller för individu- ella kontakter. Det skulle också behövas en handbok till föräldrar som ger information och kunskap men också råd om bemötande och för- hållningssätt i syfte att stärka och stödja föräldrar som har barn med funktionshinder. Personal inom kommuner och landsting som möter föräldrar till barn med funktionshinder behöver mer kunskap om olika former av funk- tionshinder liksom om hur man bemöter föräldrar i olika situationer, 210 &¶R¤LDRAR TILL BARN MED FUNKTIONSHINDER hur man kan arbeta i grupp, hur man kan arbeta individuellt med för- äldrarna och syskonens roll. Yrkesverksamma inom barnhälsovården, och den barnpsykiatriska verksamheten(PBU/BUP) har inte alltid så stor vana att arbeta med familjer där barn med funktionshinder ingår p.g.a. att dessa familjer ofta hänvisas vidare till landstingens habiliteringsavdel- ningar eller barnkliniker. Dessa personalgrupper skulle därför behöva lära sig mer om familjer med barn med funktionshinder och om sin roll i förhållande till dessa familjer. En viktig uppgift för dem skulle kunna vara att mobilisera familjens nätverk. Det gäller också att ha insikt och kunskap om det speciella i familjen p.g.a. funktionshindret och att kunna anpassa åtgärder efter familjens specifika situation. Vidare är personalen vid familjerådgivningen i kommunen inte alltid van att ar- beta med föräldrar som har barn med handikapp, trots att situationen för många av dessa familjer kan innebära behov av stöd i parrelationen och i samarbetet inom familjen. 5TREDNINGEN OM F¶R¤LDRAUTBILDNING anser det angeläget att personal som t.ex. barnsjuksköterskor, läkare, kuratorer, , fa- miljerådgivare, socialsekreterare och andra som arbetar med familjer som har barn med funktionshinder behöver särskild fortbildning. Denna fortbildning skulle med fördel kunna vara gemensam för flera olika yrkesgrupper. Vidare bör Högskolorna uppmärksammas på att utbildning till dist- riktssköterska, barnsjuksköterska, barnmorska, läkare, socionom, psy- kolog, familjerådgivare, lärare, förskollärare och fritidspedagoger även bör innehålla kursmoment som gäller kunskap i mötet med familjer med barn med funktionshinder. Barnomsorgen är till för alla barn. Allmänna råd från 1991:1. Barn och ungdomar med handikapp. Allmänna råd från 1985:7. Barn och ungdomar med behov av särskilt stöd. Underlag till Psykiatri- utredningen. Att få ett barn med handikapp. Den första informationen till föräldrar. , A. RBU. är det vår tur. Samhällets stöd till barn med MBD/DAMP. ·Behovet av stöd i föräldraskapet för adoptivföräldrar måste be- aktas och tillgodoses genom föräldragrupper i kommuners, adop- tionsorganisationers och studieförbunds regi. ·Det är angeläget att adoptivföräldrar har aktuell information om det föräldrastöd som finns att tillgå i kommunen. ·Kommunerna, de auktoriserade adoptionsorganisationerna och studieförbunden bör ha möjlighet till stöd för regional och lokal utbildning av ledare till föräldragrupper. ·Särskilda medel bör avsättas för denna form av cirkelledarutbild- ning. Omkring 900 utländska barn kommer till för adoption . För att få ta emot ett utländskt barn för adoption skall de blivande för- äldrarna först ha fått ett medgivande från socialnämnden i sin kommun. De skall också enligt en ny bestämmelse i socialtjänstlagen (§ 25) ha tillräckliga kunskaper för sin adoption. Ett sätt att förvärva sådana kunskaper är att föräldrarna deltar i de auktoriserade adoptionsorgani- sationernas föräldrautbildning. Vissa kommuner har förberedande gruppsamtal. Samhällets stöd till adoptivfamiljerna har successivt b yggts ut i takt med att adoptionsverksamheten ökat –talet. Kommunernas socialnämnder har fått ett särskilt ansvar för stöd och råd till föräldrar som önskar genomföra en internationell adoption. för internationella adoptionsfrågor, , som skall verka för att underlätta adoption i av utländska barn, är en cen- tral myndighet med ansvar för tillsyn, kontroll och information i frågor som rör internationella adoptioner. , som är egen myndighet, har –talet svarat för information om verksamhe- ten med internationell adoption, råd och stöd till myndigheter, organi- sationer och enskilda. skall lämna biträde åt myndigheter, organi- sationer och enskilda i dessa frågor. Myndigheten ansvarar också för frågor om auktorisation av organisationer som avser arbeta med inter- nationell adoptionsförmedling. medverkar bl.a. till samordning och uppföljning av social- nämndernas och socialkonsulenternas arbete med adoptionsfrågor och frågor om stödet till föräldrarna. Myndigheten producerar informa- tionsmaterial och anordnar kurser och konferenser för socialsekreterare som gör hemutredningar och handlägger adoptionsärenden. har bl.a. givit ut en handbok riktad till socialsekreterare och förtroende- valda om handläggning av internationella adoptionsärenden. har anordnat särskilda fördjupningskurser om hur socialsekreterarna kan ge stöd till adoptivfamiljerna. har nyli- gen avslutat ett projekt som resulterat i en bok där man ger röst åt vuxna som själva är adopterade. Målgrupper för denna bok är bl.a. ad- opterade och deras familjer samt socialsekreterare som gör hemutred- ningar. De auktoriserade adoptionsorganisationerna har en viktig roll i att in- formera och stödja adoptivföräldrar. Genom dem får de blivande adop- tivföräldrarna skriftlig information och möjlighet att tala med någon som har egna erfarenheter av internationell adoption direkt eller per telefon. De organisationer som har auktorisation för att arbeta med in- ternationell adoptionsförmedling är Förbundet (), Föreningen – Adoptioner (BFA), (), – (), Adoptionsgruppen (AGS) och (). Adoptionsorganisationerna ordnar utbildning och rådgivning för blivande eller nyblivna adoptivföräldrar genom studiecirklar och möten kring adoptionsfrågor. Studiecirklarna drivs ofta i samarbete med stu- dieförbund. De omfattar vanligen förberedande kurser inför föräldra- skapet, frågeställningar kring förskola, skola, tonåren eller olika kultu- rer som barnen kommer från. Studiecirklar som förbereder föräldrar inför en adoption är mycket välbesökta och av dem som adopterar deltar. Det är främst föräldrar som adopterar via organisationerna som deltar i sådana cirkelverksamheter. De auktoriserade adoptionsorganisationerna erbjuder även kontaktpersoner, ordnar möten, föreläsningar, utflykter, fester m.m. för att adoptivföräldrarna skall kunna träffas och få veta mer om adoption, barnens sociala och kulturella bakgrund. Den som vill ta emot ett utländskt barn för adoption måste ha ett beslut om medgivande från socialnämnden enligt § 25 socialtjänstlagen (1989:620). Inför ett sådant beslut skall socialnämnden göra en hemut- redning och i samband med denna skall förhållandena i det enskilda hemmet och förutsättningarna för vård i hemmet utredas. Familjer som önskar adoptera ett utländskt barn kan vända sig till få råd, stöd och annan vägledning även innan de har bestämt sig för att ansöka om medgivande om att få ta emot ett utländskt barn för ad- option. Från gäller en ny bestämmelse i socialtjänstlagen, § 25, som innebär att socialnämnden skall kontrollera att de tilltänkta adoptivföräldrarna har tillfredsställande kunskaper om barn och deras behov och har blivit informerade om den planerade adoptionens inne- börd ( Prop. 1996/97:91, SoU15). Detta skall ske som ett led i bedöm- ningen av föräldrarnas lämplighet för att ta emot ett utländskt barn. Den socialsekreterare som gör hemutredningen skall därvid kontrollera att de blivande föräldrarna har tillräckliga kunskaper inför sin adoption. Om de inte har det bör, enligt propositionen, deltagande i föräldraut- bildning före adoptionen vara en förutsättning för att adoptionen skall få genomföras. Propositionen anger att det får ankomma på att närmare beskriva vilka kunskaper som behövs. De auktoriserade adop- tionsorganisationerna, studieförbunden, vissa kommuner eller mödra- och barnhälsovården erbjuder föräldrautbildning och regeringen ser inga skäl för statliga initiativ på denna punkt. Blivande adoptivföräldrar har i vissa fall möjlighet att delta i sär- skilda gruppmöten, som leds av en socialsekreterare och ordnas genom individ- och familjeomsorgen i kommunerna. Föräldrar som deltar i sådana möten behöver inte ha gått igenom en hemutredning. Mötena är inte obligatoriska och inte heller någon förutsättning för att få en utred- ning gjord eller frågan om medgivande prövad. Avsikten är främst att adoptivföräldrarna ska få möjlighet, att tillsammans med andra i lik- nande situation och under sakkunnig ledning, diskutera frågor om barnlöshet, motiv för adoption, adoptivbarnens biologiska ursprung och förväntningar. skall vidare medverka till att barnet får god vård och fostran och i övrigt gynnsamma uppväxtförhållanden genom att lämna de blivande adoptivföräldrarna råd, stöd och annan hjälp de behöver (26 § SoL). bör därför genom personliga be- sök av särskilt utsedda representanter för nämnden och på annat sätt fortlöpande hålla sig väl förtrogen med förhållandena i hemmen (39 § socialtjänstförordningen). 214 !DOPTIVF¶R¤LDRAR SOU 1997:161 Enligt 12 § i socialtjänstlagen skall socialnämnden verka för att barn och ungdom växer upp under tr ygga och goda förhållanden, i nära samarbete med hemmen främja en allsidig personlighetsutveckling och en gynnsam fysisk och social utveckling hos barn och ungdom...... Kommunen har, genom en ändring i denna paragraf, att den också gäl- ler barn som har adopterats, ett särskilt ansvar att tillgodose det sär- skilda behov av stöd och hjälp som ett barn som är adopterat kan ha när barnet väl har kommit till . Tillägget tydliggör socialnämndens ansvar för adoptivbarnen och för en uppföljning av hur det faktiskt går för de adopterade barnen i svenska familjer. Adoptivfamiljer erbjuds liksom andra barnfamiljer möjligheter till stöd via barnhälsovården. De kan delta i förberedande föräldrautbildning, träffa psykologkonsulent, förskolepsykologer som är knutna till barn- omsorgen samt barnpsykiatriker, barnpsykologer och kuratorer som är knutna till barn- och ungdomspsykiatriska kliniker (i den psykiska barn- och ungdomsvården). Det finns vanligtvis också en möjlighet att anordna särskilda grupper för adoptivföräldrar. Alltefter de adopterade barnen med utländsk härkomst växer upp och närmar sig tonårstiden blir de mer medvetna om sin speciella bakgrund och börjar söka sitt ursprung och förklaringen till att just de kommit till . Allt fler ungdomar eller vuxna adopterade vänder sig till de auktoriserade adoptionsorganisationerna, socialnämnden eller med frågor om sitt ursprung eller vill ha hjälp med att kontakta sitt barnhem och eventuellt resa tillbaka. har utarbetat en särskild broschyr som riktar sig till de adopterade ungdomarna. Råd och stöd lämnas även från adoptionsorganisationerna bl a genom jourgruppsverksamhet och telefonjour. Adoptivföräldrarna behöver också råd och stöd . Ett sätt är att ha möjlighet till samtal med andra föräldrar i samma situation genom cirkelverksamhet, föräldraträffar i adoptionsorganisationernas regi eller särskild kontaktverksamhet. Genom studieförbunden och anordnas kurser över hela landet för blivande adoptivföräldrar inför barnets ankomst . 91 Enligt en enkät som har genomfört . kurser är tillgängliga även för föräldrar från andra organisationer. Det förekommer att gruppsammankomster som startats för blivande adop- tivföräldrar fortsätter även efter det att barnet har kommit till familjen. I vissa fall fortsätter dessa cirklar framåt. Inom fungerar de lokala avdelningarna som centra för lokala nätverk och gruppverksamhet för adoptivfamiljer. De lokala avdelningarna ordnar möten föreläsningar, utflykter och fester för adoptivfamiljer. På vissa håll ordnas öppna förskolor i samarbete med respektive kommun, som stöd till adoptivföräldrar och deras barn. Varje lokal avdelning har en eller ett par kontaktpersoner som blivande adoptivföräldrar kan ringa till för information och råd i samband med adoptionen. () har utvecklat en modell för distansutbildning av blivande adoptivföräldrar som an- vänds av många föräldrar som bor på orter där det är svårt att delta i föräldrautbildning för adoptivföräldrar i grupp. Många socialsekrete- rare har deltagit i denna distansutbildning. Det är inte ovanligt att par som börjat fundera på adoption erbjuds gruppsamtal i frågor kring adoption. Det kan vara förberedande gruppmöten enligt den s.k. Stockholmsmodellen som började praktise- ras inom i . Den innebär att en grupp bildas med fyra till fem par och två personer från . Grup- pen samlas och diskuterar barnlöshet, det adopterade barnet och de vuxnas förväntningar inför barnet. Grupperna ger enligt uppföljningar en bättre förberedelse för föräldrarna än de annars skulle ha fått. , och några andra kommuner har anammat en amerikansk modell benämnd som egentligen används för att rekrytera familjehem. Denna metod bygger på rollspel och syftet är att föräldrarna därigenom skall ställas inför olika frågor, få ökad självin- sikt och själva komma fram till om de vill adoptera ett utländskt barn. Inom ett projekt som stöds av används metoder för att utbilda utbildare i . !DOPTIONSR¥DGIVNINGEN i och i erbjuder adop- tivföräldrar enskild rådgivning, gruppsamtal och terapi samt handled- ning, information och utbildning i adoptionsfrågor för personal inom barnomsorgen, barnhälsovården, PBU, skola och socialtjänst. Denna verksamhet drivs privat och är avgiftsfinansierad. Liknande verksamhet finns i , men är där stödd av . 10.2Motiv för utredningens bedömning och förslag För alla föräldrar ställer föräldraskapet i sig krav på en mognad som vuxen och medvetenhet om barns utveckling och behov oavsett om det rör sig om ett biologiskt eller adopterat barn. Föräldrar som överväger att adoptera ett utländskt barn står inför många nya frågor som andra föräldrar inte har eller inte behöver ta ställning till innan de har fått ett barn. Föräldrar till adoptivbarn upplever också många specifika krav just för att de är adoptivförälder. För de flesta blivande adoptivföräldrar är det inte relevant att delta i den allmänna föräldrautbildningen i form av föräldragrupper inför barnets ankomst. De har andra frågor än biologiska föräldrar, nämligen att knyta an till en annan förälders barn och att ta emot ett barn som ser annorlunda ut och har annan kulturbakgrund än svenska barn. Föräldrar som överväger adoption av ett utländskt barn ställs inför många oförutsedda frågor. Före en eventuell adoption är det därför viktigt att de blivande adoptivföräldrarna har tänkt igenom och diskute- rat förutsebara komplikationer och konsekvenser som är förknippade med föräldraskap till ett utländskt barn och att de har beredskap att ta emot ett adoptivbarn som sitt eget. Adoptivföräldrar kan också ha känslor av skuld inför de svårigheter som deras adoptivbarn kan ha upplevt tidigare i sitt liv. De kan som blivande föräldrar ha genomgått så många undersökningar och diskussioner före adoptionen att de anser att de måste klara av sitt barn bättre än andra föräldrar. När föräldrarna funderar på att adoptera ett barn börjar de också in- tressera sig för hur barn utvecklas, barns behov och vad som krävs av föräldrar. beslutar om medgivande för föräldrarna att ta emot ett barn för adoption och skall förvissa sig om att föräldrarna får den förberedelse som de behöver som adoptivföräldrar. Föräldrarnas ökade kunskap om barn och adoption bidrar till större tr ygghet inför såväl mottagandet av barnet som när de har fått barnet. I samband med att makar överväger att adoptera ett utländskt barn kan de ha behov av särskilt stöd och hjälp såväl från samhällets sida som från adoptionsorganisationer i form av föräldrautbildning i grupp och annat föräldrastöd som andra blivande föräldrar får. Samhället har också ett behov av att medverka till att föräldrarna är väl förberedda inför sitt föräldraskap. Den nya lagstiftningen innebär också ett utökat ansvar från samhällets sida inför adoption av ett utländskt barn, liksom efter barnets ankomst. När barnet är adopterat och under barnets upp- växttid i har adoptivfamiljerna ett minst lika stort behov av för- äldrastöd och hjälp som andra familjer, men också utifrån sin specifika situation som adoptivfamilj med ett barn som är från ett annat land, en annan kultur, ibland okända familjeförhållanden och svåra upplevelser bakom sig. Utredningen om föräldrautbildning anser det angeläget att behovet av stöd i föräldraskapet till blivande adoptivföräldrar måste beaktas och tillgodoses. Kommunerna skall, genom den socialsekreterare som gör hemut- redningen, enligt den nya bestämmelsen i socialtjänstlagen, kontrollera om de blivande föräldrarna har tillräckliga kunskaper inför sin adop- tion. Socialsekreteraren kan därvid rekommendera föräldrarna att delta i organisationernas eller studieförbundens föräldrastöd/utbildning. Detta ställer ökade krav på tillgänglighet till grupper över hela landet och på resurser för att utbilda ledare. Landstingen kan erbjuda kurser för blivande adoptivföräldrar, men dessa kurser kan i allmänhet inte samordnas med kurser för biologiska föräldrar som väntar barn. Barnhälsovården kan genom att ordna sär- skilda grupper för adoptivföräldrar, efter barnets ankomst till , ge kunskap om barns utveckling och behov, barns hälsa och ett värde- fullt stöd i föräldraskapet. Studiecirklar och grupper för föräldrar genom de auktoriserade or- ganisationerna har stor betydelse för stödet i föräldraskapet till blivande adoptivföräldrar och för kontakterna mellan föräldrar som har adopterat barn. Gruppen föräldrar som adopterar utländska barn är dock spridd över hela landet och antalet barn som adopteras är förhållandevis få i varje kommun och landsting. Det finns därför inte anledning att organisera cirkelledarutbildningar i alla kommuner. I stället kan det vara mer angeläget utbildningen av cirkelledare samordnas och utvecklas genom samarbete mellan kommuner, landsting, studieförbund och de auktoriserade adoptionsorganisationerna. Utredningen om föräldrautbildning anser att detta samarbete kring ledarutbildningen bör uppmuntras och stödjas. Detta ligger också i linje med det stöd som förväntas av kommunerna enligt den nya lagbestäm- melsen i 12 § i socialtjänstlagen, där kommunerna "i sin omsorg om barn och ungdom (skall) tillgodose de särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas." Utredningen anser att särskilda medel bör avsättas för denna form av cirkelledarutbildning. Föräldrarna kan också alltefter barnet växer upp ha behov av att öka sina kunskaper om skolbarns och tonåringars situation. Barnen börjar då fundera över sin etniska bakgrund och sin identitet i det svenska samhället. Adoptivföräldrar med barn i 7–12–årsåldern och med ton- åringar har ofta specifika frågor och behov av stöd individuellt eller i grupp. Studiecirklar eller träffar mellan adoptivföräldrar genom adop- tionsorganisationerna kan då bidra till att b ygga upp och stärka famil- jernas nätverk. Utredningen vill också framhålla att det är angeläget att det finns aktuell information om det föräldrastöd/den föräldrautbildning som finns att tillgå för föräldrarna. Sådan information bör kunna spridas via kommunerna, landstingen, studieförbunden, adoptionsorganisationerna, biblioteken och även via internet. 11Stöd till vissa övriga grupper – riktad föräldrautbildning ·Stöd till föräldrar som sviktar i sitt föräldraskap bör vara nät- verksstärkande och visa praktiskt på barns utveckling och behov. ·Det är angeläget att tar initiativ till tvärfackliga konferenser för att utveckla samarbetet mellan dem som arbetar med barn och familjer i kommunen för att undvika ogynnsam ut- veckling hos barn. ·Alla familjehemsföräldrar bör erbjudas föräldrautbildning. Sådan föräldrautbildning bör vara en del av reguljära verksamhet. ·Verksamheter som syftar till stöd i föräldraskapet skall vara till- gängliga för föräldrar med fysiska funktionshinder. ·Att får i uppdrag att stimulera till utveckling, spridning och utvärdering av projekt för att förebygga och infor- mera om kvinnlig könsstympning och dess skadeverkningar i be- rörda invandrargrupper, samt för personal i verksamheter som möter föräldrar från länder där kvinnlig könsstympning praktise- ras. ·Att får i uppdrag att utveckla och sprida erfaren- heter av metoder för verksamheter som syftar till att stödja miss- handlade kvinnor i deras föräldraskap. ·Att BRÅ får i uppdrag att föreslå metoder till regeringen för att få fram en bättre statistisk redovisning över barn som växer upp i hem där modern utsätts för misshandel. ·Att får i uppdrag att utveckla metoder för stöd i föräldraskapet till fäder som har misshandlat sitt eller sina barn eller barnets mor och som har umgängesrätt med barnet eller barnen. ·Att får i uppdrag att utarbeta rutiner för att få fram vilka fångar inom kriminalvården som har barn. 220 3T¶D TILL VISSA ¶VRIGA GRUPPER RIKTAD F¶R¤LDRAUTBILDNING SOU 1997:161 · Att () får i uppdrag att föreslå hur ett system för statistik om antalet barn till män och kvinnor på anstalt kan utformas. ·Att får i uppdrag att utveckla metoder för hur so- cialtjänsten kan ge stöd i föräldraskapet till föräldrar med place- rade barn. Enligt utredningens direktiv skall utredaren ta fram modeller för föräld- rautbildning till föräldrar som sviktar i sin föräldraroll. Utredaren skall även belysa vilka grupper som inte nås av erbjudanden om den organi- serade föräldrautbildningen och föräldrastödet och vad som kan göras för att nå dessa föräldrar. I detta kapitel ger utredningen exempel på olika former av stöd för för- äldragrupper med behov av riktat stöd. Hänvisning görs till social- tjänstens individ- och familjeomsorg för ansvarsområdet dvs. den del av myndighetsutövande verksamhet som gäller ansvar för och handläggning av enskilda ärenden. Grupper som behandlas i detta kapitel är föräldrar som sviktar i sin föräldraroll av psykosociala skäl, invandrarföräldrar från länder där kvinnlig könsstympning praktiseras, misshandlade mödrar, fäder som har misshandlat, pappor och mammor i fängelse, föräldrar med place- rade barn, familjehemsföräldrar och föräldrar med fysiska funktions- hinder. I särskilda kapitel behandlas stöd i föräldraskap till adoptivför- äldrar, till föräldrar med barn med funktionshinder och till invandrar- och flyktingföräldrar. Föräldrar har speciella kunskapsbehov och behov av att diskutera med andra med liknande erfarenheter. En del föräldrar är svåra att nå med erbjudanden om stöd i föräldraskapet. Det gäller särskilt föräldrar vars livssituation skiljer sig från flertalets på grund av t.ex. akut kris, sociala problem, handikapp eller språkliga och kulturella skillnader. Dessa föräldrar kan vara så tyngda av sin situation att samhället inte kan utgå från att de har kraft att kräva eller söka rätt på verksamheter som gäller föräldrastöd t.ex. i föreningslivet eller hos studieförbunden. Samhället bör med tanke på barnens framtid ha ett särskilt ansvar att erbjuda stöd i föräldraskapet till dessa föräldrar. Enligt vad Utredningen om föräldrautbildning erfarit kommer i sitt betänkande /1998 att i sär- skild ordning behandla barns behov av stöd till följd av förälders miss- bruk, psykisk sjukdom, akut fysisk sjukdom och förståndshandikapp. Utredningen om föräldrautbildning väljer därför att inte närmare belysa 3T¶D TILL VISSA ¶VRIGA GRUPPER behovet av föräldrastödjande insatser till dessa grupper.