sou · GLB3113 · 1998-01-01 00:00:00 — Flickors specifika utveckling under tidig barndom gör att deras driftskontroll och sublimeringsförmåga blir sämre än för pojkar, och överjaget kan inte utvecklas på samma sätt. Pojkar går ut ur det oidipala stadiet med en känsla av makt och ägande. Flickor blir istället passiva objekt och känner en önskan att bli ägda. Denna utveckling har en avgörande betydelse för den vuxna kvinnans karaktär; hos henne är fåfänga, avundsjuka och opålitlighet mer framträdande än hos mannen och han är socialt och moraliskt starkare än henne. Enligt formas kulturen av sublimerad sexuell energi och civilisationen är därför i första hand skapad av män. Liksom ser han mannen som norm för människan och kvinnan som en ofullständig man. anser dock inte att kvinnans moraliska underlägsenhet är medfödd, utan att den bottnar i ett kulturellt förtryck av kvinnans sexualitet och intellekt. Men detta innebär inte att han förespråkar kvinnans sexuella frigörelse; han menar istället att undertryckandet av kvinnans sexualitet är en samhällelig nödvändighet. Från sundhet till dekadens Kring sekelskiftets fanns en stark övertygelse om att det är möjligt att bygga ett land där lycka och endräkt råder. Kärnan i detta framtids- land ansågs vara ett friskt och starkt folk, med individer som är sunda till kropp och själ. Med detta mål satte staten igång ett gigantiskt folkhälsoprojekt. Gymnastik och idrott, friluftsliv, enkelhet, hygien och ett sunt leverne skulle besegra okunnighet, kaos, sjukdom och smuts och skapa en bättre värld att leva i. Men man skulle gå försiktigt fram. Kvinnans kropp var i första hand skapad för moder- skap och hon skulle inte i onödan utsättas för fysisk påfrestning som kunde äventyra hennes reproduktiva förmåga eller kvinnlighet. Därför skulle kvinnoidrott begränsas till sådana grenar där skicklighet, smidighet och elegans spelar en framträdande roll. Den form av fysisk fostran och rekreation som bäst motsvarar kvinnans förutsätt- ningar skulle hon för övrigt finna i friluftslivet. Idealet blev den käcka, sunda och lyckliga friluftsflickan, som gifter sig och därefter ägnar sitt liv åt man och barn. Ett centralt element i folkhälsoprojektet var sexualhygien och det publicerades en lång rad normativa populärmedicinska skrifter om hur sexuell lycka bäst uppnås. Flera av de tidiga sexualupplys- ningspionjärerna betonade sexualitetens centrala betydelse för äktenskapet och kvinnans rätt till erotisk njutning. Men fortfarande betraktades kvinnans sexualdrift som annorlunda än mannens. Den engelske sexologen menade att kvinnans drift är slumrande och för henne själv fördold, och att det är mannen uppgift att väcka hennes lust och visa henne vägen till tillfredsställelse. Ett visst mått av tvång kan då vara nödvändigt. I det sexuella mötet är kvinnan underordnad mannen, och maktförhållandet mellan män och kvinnor är biologiskt grundat. En viktig förutsättning för kvinnans sexuella lycka var möjligheten till barnbegränsning och bildades for Sex Reform, med målsättning att verka för preventivmedel och befrämja värdet av heterosexuellt samliv. Inom kvinnorörelsen rådde delade meningar om sexualreformligan. Vissa feminister ansåg att den fria sexualitet i grunden var en manlig önskan, medan andra kämpade för kvinnans rätt till sexuell njutning på samma villkor som mannen. Upplysning om preventivmedel var förbjuden i många länder, i fanns ett förbud 1910–1938. Preventivmedelsfrågan var kontroversiell. Att över- och medelklassen länge hade ägnat sig åt barnbegränsning var ett känt faktum. började även arbetarklassen begränsa sina barnkullar och skulle detta minska den stora pool av arbetskraft som behövdes för att hålla produktionen i gång och lönerna nere. Ett alarm utlöstes bland demografer, politiker och läkare. Man varnade för de sjunkande födelsetalen och hävdade att kvinnan inte längre uppfyllde sin samhälleliga och etiska plikt. Men alla kvinnor var inte självklart intresserade av att viga sitt liv åt man och barn. Under kriget hade behovet av kvinnlig arbetskraft ökat och många kvinnor hamnade på arbetsplatser som varit reserverade för män. De flesta sattes att utföra monotona och dåligt betalda arbeten, medan de män som var kvar fungerade som överva- – föreställningar kring kön och makt – kare och arbetsledare. Men detta att kunna försörja sig själv, bo på egen hand och stå på egna ben hade givit många kvinnor en känsla av frihet. slog en ny kvinnogestalt igenom, pojkflickan med kortklippt hår, knäkort kjol eller långbyxor, stark make-up och kanske till och med en cigarett i munstycke. var rouge, ögontusch och läppstift något som bara hört hemma i konstnärskret- sar eller på bordellerna, men tog kosmetikaindustrin fart. Vid första anblicken kan avståndet mellan 1880-talets tournureklädda kvinna och 1920-talets pojkflicka tyckas oändligt, men det finns likheter. Kvinnan duger inte som hon är utan måste göras om; var ansiktet osminkat men kläderna var onaturliga, följde kläderna en naturlig linje men ansiktet skulle sminkas. Den sminkade och rökande ungkarlsflickan var dock en protest mot det traditionella kvinnoidealet och hon kom av många att uppfattas som okvinnlig och dekadent. Långbyxorna och det korta håret blev symboler för jämlikhet, cigaretten för självständighet och frigjordhet. Efter blev arbetskraftsöverskottet akut; kvinnor avskedades i massor och på nytt ställdes moderskapet i centrum. De kvinnor som blev kvar i industrierna fick nöja sig med de mest monotona arbetsuppgifterna, medan männen utbildades för att underhålla maskiner, ansvara för produktionen och övervaka arbetet. I de stora och mekaniserade fabrikerna arbetade kvinnorna på ackord vid det löpande bandet, medan männen ofta hade mer varierade arbetsuppgifter, tidlön och möjlighet att ta paus när andan föll på. Moderniseringen fördjupade sålunda den könsmässiga segregeringen Det monotona mekaniserade arbetet var underordnat och kom att betraktas som kvinnligt. Att kvinnor var mer lämpade för sådanan arbetsuppgifter fick stöd också i vetenskapen. Kvinnor är av naturen fingerfärdigare, tålmodigare och flexiblare än män, menade man, och kan dessutom arbeta för lägre lön. Arbeten som kräver utbildning och skicklighet bör däremot reserveras för män. Den största delen av industriarbetskraften utgjordes av unga ogifta flickor. Den gifta kvinnan ansågs överhuvudtaget inte höra hemma i arbetslivet utan i hemmet. skedde i en stark tillväxt inom tjänste- sektorn och många av de nya arbetstillfällena var tänkta för kvinnor. Yrkeskvinna blev ett honnörsord för stora grupper av självförsör- jande kvinnor inom till exempel handel, kontor och servicenäringar. Yrkeskvinnan hade högre status än t.ex. fabriksarbeterskan genom att hon ansågs ha ett mer kvalificerat arbete som krävde en viss utbildning, och för att främja yrkeskvinnornas specifika intressen bildades efter amerikansk modell bildades i Två kvinnogestalter kom att stå mot varandra, Hemmafrun och Yrkeskvinnan. Även hemmafruarna ville se sig själva som yrkeskvin- nor; den hemarbetande kvinnan skulle på heltid sköta sina husmoder- liga arbetsuppgifter på ett professionellt sätt. Hon skulle lära sig att rationalisera sitt arbete, sköta hushållsmaskiner, göra upp en budget och tillgodogöra sig den nya konsumentupplysningen. Men begreppet yrkeskvinna förblev kopplat till avlönat arbete inom tjänstesektorn. Så är vi framme i modern tid. Hur ser vår bild av Mannen och Kvinnan ut, och vad grundar vi våra föreställningar på? Även om idén om kvinnans medfödda underlägsenhet inte uttrycks lika tydligt som eller medeltiden är den fortfarande en del av vår kultur. Bilden av kvinnan som en varelse i grunden annorlunda än mannen är en av de mest grundmurade föreställningarna i västerländskt tänkande. Hon är inte som han, hon är annorlunda. Mannen anger tonen och villkoren, och kvinnan måste på ett eller annat sätt förhålla sig till den manliga . Vi lever i ett samhälle baserat på en långt driven jämställd- hetspolitik. Vi har en jämställdhetslag och en jämställdhetsombuds- man, och i arbetslivet bedrivs jämställdhetsarbete och tecknas jämställdhetsavtal. Det är olagligt att diskriminera en person på grund av kön, och lagen ger kvinnor och män formellt lika villkor i samhället. De traditionella bilden av kvinnligt och manligt är starkt ifrågasatt, och könsolikheterna ses snarare som ett resultat av kultur och samhälle än av en biologisk nödvändighet. Men bilden är långt ifrån entydig. kan vi se en klar socio-biologisk tendens inom vetenskapen, och teorier om biologiskt betingade könsskillnader har fått en ny blomstring. ord har fått förnyad aktualitet: Biology is . Enligt modern psykodynamisk teori bär båda könen en manlig och en kvinnlig möjlighet i sig, och det gäller att bejaka båda dessa sidor. Problemet anser man vara att delarna ofta separeras och tillskrivs respektive biologiska kön. Vid första anblicken kan denna bild av den bisexuella människan öppna nya dörrar till jämställdhet, men föreställningarna kring vad som är manligt och kvinnligt är anmärk- ningsvärt traditionella. Maskuliniteten uppges vara det inträngande, utåtriktade, försvarande, medan feminiteten beskrivs som det mottagande, inåtriktade, vårdade. Dagens populärdebatt tenderar, hävdar vissa, att skuldbelägga män som bejakar sin maskulinitet och kvinnor som betonar sina feminina sidor upplevs svika kvinnans frigörelse. Budskapet till oss är: män skall vara män och kvinnor skall – föreställningar kring kön och makt – vara kvinnor, men utan att gå till överdrift. Här är sanningen om könet klädd i vetenskaplig dräkt och den uttalas lika tvärsäkert som gjorde Könsskillnaderna anses numera av många medicinska forskare vara genetiskt betingade; testosteron och östrogen formar Mannen och Kvinnan. Kulturen hyllar la difference, och vi söker den sanna kvinnligheten i moderskapet, känslolivet och den kärleksfulla omsorgen. Vi är olika, heter det, men lika mycket värda – egentligen. Att kvinnor har huvudansvaret för barnen framstår som en självklar- het, liksom det faktum att män lättare hävdar sig i det offentliga livet. Därmed slutar vår resa genom drygt tvåtusen år, och märkligt nog ter sig inte avståndet mellan idéerna i antikens och vår egen tankevärld särskilt långt. Synen på kvinnan genom historien behandlas bland annat i , The Less Noble Sex: Scientific, Religious, and Philosophical of Woman´s nature (1993). En lättillgänglig kvinnohistorisk överblick kan man få genom Kvinnohistoria: Om kvinnors villkor från antiken till våra dagar , red. (1992). Till den som vill veta mer rekommende- ras Becoming Visible: Women in European History, eds. 2. red. (1987). Är man intresserad av kvinnosynen under någon speciell tidsperi- od, finns naturligtvis ett stort antal böcker att välja mellan. Några titlar kan här nämnas. Antiken behandlas i . Pomeroy, Goddesses, Whore, Wives, and Slaves: Women in Classical Antiquity (1987), och medeltiden i , Meanings of Sex Difference in the Middle Ages: Medicine, Science, and Culture (1993). I Rewriting the Renaissance: The Discourses of Sexual Difference in , red. , . Vickers (1986) behandlas i en rad essäer synen på kvinnan och kvinnans ställning under renässansen. En intressant diskussion kring den vetenskapliga revolutionen för i Naturens död: Kvinnan, ekologin och den vetenskapliga revolutionen , (sv. övers. 1994). Kvinnan i den franska upplysningen behandlas av i The Moral Sex: Woman´s Nature in the French Enlightenment (1995) och den kvinnor fokuseras i , Women of the French Revolution (1989). En lång rad böcker behandlar kvinnan borgerliga kultur. Till de mer läsvärda hör , Myths of Sexuality: Representations of Women in Victorian (1988), . Walkowitz, Prostitution and Victorian society: Woman, class and the state (1980) och , Den mörka kontinenten: Kvinnan, medicinen och fin-de-siècle (1994). Synen på kvinnan i vårt eget århundrade fokuseras till exempel i , Kvin- dekön: Den moderne kvindeligheds historie 1880–1980 (1987) och , Att lägga livet tillrätta: Studier i svensk folk- hemspolitik (1990). Det finns många läsvärda källtextsamlingar, både med och utan kommentarer. Kvinnan som samhällsmedborgare fokuseras särskilt i Kön, makt, medborgarskap: Kvinnan i politiskt tänkande från till , red. (1983). Ett rikt källmaterial som belyser synen på kvinnan i samhälle, kultur och vetenskap finns i två nyare svenska textsamlingar. Förnuft, fruktbarhet, förälskelse: Om kvinnors och kvinnors idéer (1995) förmedlas olika idéer om manligt och kvinnligt från antiken . I Kvinnopolitiska nyckeltexter, red. (1996) finns texter från tiden efter fram till nutid. Med eller utan fäder och bröder? Med eller utan fäder och bröder? – kvinnor politiska liv infördes kvinnlig rösträtt i . genomför- des också flera andra viktiga reformer som innebar att kvinnorna i stort sett blev formellt jämställda med männen. De gifta kvinnorna tillerkändes myndighet och upphävdes den bestämmelse som förhindrade kvinnor att inneha de högsta statliga tjänsterna, de så kallade behörighetstjänsterna. Men – som så ofta påtalats inom kvinnoforskningen – formell jämställdhet är inte detsamma som reell jämställdhet. Det tog för kvinnorna att få en faktisk position i de parlamentariska försam- lingarna. Vid det första riksdagsvalet efter reformen tog fyra kvinnor plats i andra kammare. hade andelen ökat till omkring tio, pendlade antalet kring 20 stycken och var de omkring 30. Ännu utgjorde inte kvinnorna ens av det totala antalet ledamöter i andra kammaren. Den andelen uppnådde man först . har emellertid en stor förändring skett, till stor del tack vare kvinnornas egna påtryckningar, och (1997) är av ledamöter kvinnor. Det innebär att den svenska av är en av de mest jämställda i världen. Den svenska jämställdhetspolitiken som introducerades , där de mest framträdande dragen är den generella föräldraförsäkringen i kombination med en väl utbyggd barnomsorg, utmärker sig också i ett internationellt perspektiv. Men så har det alltså inte alltid varit. Denna text tar upp tre frågor om kvinnors ställning i politiken. För det första: varför har det tagit så för kvinnor att komma in i det politiska livet? Här kan det vara idé att också titta utanför gränser eftersom utvecklingen tycks ha varit ganska likartad i andra demokratiska länder i västvärl- den. Att kvinnorna långt i från nöjde sig med den låga representationen har den nyare kvinnoforskningen visat. Men på vilket sätt och med vilka medel sökte kvinnorna påverka politikens utformning? Det är den andra frågan. Den tredje frågan, som jag skall diskutera ganska kort, gäller hur vi skall förstå den ganska tydliga omsvängning som ägt rum både när det gällde kvinnorepresentationen och inställ- ningen till jämställdhetsfrågan. Politik – vad är det? Det slutande var en på många sätt motsägelsefull tid, inte minst ur kvinnors perspektiv. De moderna kvinnofrigörelseidéer som föddes ur , hade börjat omsättas i ett omfattande arbete i riktning mot att göra kvinnor formellt jämställda med män – kvinnor fick lika arvsrätt, de ogifta kvinnorna blev myndiga, kvinnor fick tillträde till utbildningar och arbetsområden som de tidigare varit utestängda ifrån etc. Men fanns en annan och motsatt tendens, som kanske än mer tydligt än tidigare hänvisade kvinnor till moders- och husmorsrollen. Med bl.a. den franske filosofen som ledstjärna utvecklades helt nya kvinno- och mansideal, som betonade polariteten mellan könen. Mannen var familjeförsörjaren, den aktiva, som stod för intellekt och framåtskridande. Kvinnan var den omvårdande och känslosamma, hennes rätta plats var i hemmet. Kvinnan var familjens hjärta, hemmets goda ängel, som på uttryckte det . Kvinnofrågan fortsatte att debatteras allt intensivare, inte minst . Men efter hand händer något märkligt – eller är det kanske inte så märkligt? Själva kvinnofrågan definieras bort eller underordnas det som räknas som verklig politik. Politiken linjerades upp efter klasslinjer och kom främst att röra det offentliga livet, produktionen, fördelningen osv. Att familjen var kvinnans huvudsakliga sfär blev till en outtalad premiss i politiken – emancipationsidéer och emancipationsreformer till trots. I det äldre bondesamhället var förhållandena mellan människor på det intima planet strikt reglerade enligt lagen. Den formella makten låg hos männen. Hushållet leddes av ett manligt överhuvud och kontrollen av sexualiteten var hård. I detta samhälle, där hushållet utgjorde den ekonomiska grundenheten, var relationen mellan könen en i högsta grad politisk fråga. Hos politiska och religiösa tänkare alltifrån dagar intog diskussionen om kvinnans och mannens natur och plats i samhället en central roll. Idéer som kom till konkret uttryck i lagar och rättspraxis. Detta kontrasterar starkt mot hur politik kom att förstås i det moderna samhället. När hushållet efterhand förlorade sin tidigare roll som bas för samhällets produktion tenderade också familjen som tema att försvinna i det filosofiska och politiska tänkandet. Med eller utan fäder och bröder? moderna tänkandet etablerade i stället en strikt åtskillnad mellan privat och offentligt. Familjen och relationen mellan könen hänfördes till den privata sfären medan politiken definierades som tillhörande den offentliga sfären. Politik handlade inte om kön. Undantag fanns förstås, men den dominerande trenden, som också kom att ligga till grund för det moderna politiska livet, var att kön inte var viktigt. Även om liberaler och socialdemokrater principi- ellt ställde sig bakom kraven på likställighet mellan män och kvinnor, var detta definivt inte en prioriterad fråga och i sin praktiska politik kom man i stället att luta sig mot ganska konventionella uppfattningar om kvinnors och mäns roller i samhället. Den formella kvinnliga underordningen eliminerades, men reellt levde den kvar som en seg tradition i människors tänkesätt och medvetande. En tradition som omskapades efter nya förutsättningar och byggdes in i det nya samhället. I realiteten handlade politiken sålunda ändå om kön. I det äldre samhälle rådde, som den amerikanska statsvetaren så träffande formulerat det, faderskapets lag i kontrast mot det nya mönster som framträdde i kölvatten, nämligen broderskapets lag. I den förra inkluderas köns- imensionen direkt, i den senare inte. Det är relationen mellan männen, bröderna som är det viktiga. Lika fullt handlar det i båda fallen om manligt dominerade politiska system, eftersom broderska- pet genom exkluderingen av systrarna har kön som implicit utgångs- punkt. Det var män som skapade den moderna politiska kulturen och det var utifrån den manliga erfarenheten som frågor formulerades och lösningar presenterades. Vad som också är viktigt att beakta är själva sättet att organisera sig. Ett uppslukande politiskt arbete med ständiga kvällsengagemang passar per definition inte den som har ansvar för hem och barn, och att detta ansvar var kvinnans var en självklarhet vid seklets början. De hierarkiska och centralistiska organiationsfor- merna har också gjort det svårare för kvinnorna att göra sig gällande. Kvinnor har ofta valt andra sätt att organisera sig och prioriterat annorlunda än männen. Otaliga är de exempel i historien där kvinnorna gått ut på gatorna och krävt bröd. När de mest omedelbara livsintressena hotats har de inte dragit sig för att sluta sig samman och ställa krav. Historikern har i en studie över mellankrigstidens svenska kvinnorörelse visat att kvinnorna var mycket drivande i de omfattande så kallade brödupplopp som ägde rum runt om i . Kvinnors aktioner har ofta varit av mer spontan natur, lösare organiserade, och har därför i forskningen inte alltid ens definierats som politiska. När denna typ av aktioner antagit mer fasta former har det ofta inneburit att männen tagit över ledningen. Franska revolutio- nen, som hade kvinnotåget till som startpunkt, är här ett klassiskt exempel. De ovan nämnda brödupploppen visar på samma fenomen och mönstret kan också följas i mer fredliga organisationer. I uppbyggnadsskedet av flera av de stora folkrörelserna, som och kooperationen, var kvinnorna bland de drivande, men när formerna blev fastare och organisationen började få en viss makt och tyngd var det männen som tog ledningen. En motstrategi från kvinnornas sida har varit att försöka få infly- tande genom att bilda egna organisationer. En risk med sådana organisationer har varit att allt som rört kvinnor hänskjutits dit, att det betraktats som mindre viktigt och att kvinnorna fått mindre möjlighet att göra sig gällande i moderorganisationen. I ett historiskt perspektiv blir det trots allt tydligt att det främst är genom påtryckningar från egna organisationer som kvinnor kunnat påverka politiken. Vi veta att männen i det stora hela ej vill att vi skall ha rösträtt Kvinnorna engagerade sig tidigt för kvinnlig rösträtt. Redan i samband med de så kallade folkriksdagarna som anordnades i arrangerades stora välbesökta kvinnomöten i protest mot att dessa manligt dominerade församlingar inte ville ta öppen ställning för kvinnlig rösträtt. I samband med rösträttsfrågans behandling i 1905 anordnades en masspetition till förmån för kvinnlig rösträtt. rösträtt som konstituerats bedrev oförtrutet sin kamp då den kvinnliga rösträtten slutligen beslutades. I fanns det inte, som i vissa andra länder, några starka grupperingar av kvinnor som öppet motsatte sig rösträtt. Men motståndet från manliga politiker var starkt. Från högerhåll ofta principiellt motiverat, som t.ex. hos högermannen och historikern , som hävdade att allmän rösträtt var detsam- ma som allmän rösträtt för män. Det är icke för att de äro medborgare som männen skola ha ut- sträckt rösträtt, utan det är för att de äro män framhöll han i en riksdagsdebatt 1906. Liberaler och socialdemokra- ter sade sig visserligen tidigt vara principiellt för kvinnlig rösträtt, men förde ändå länge frågan åt sidan med taktiskt motiverade argument. Om kvinnornas rösträtt togs upp skulle männens rösträtt försvåras, framhöll statsminister vid ovannämnda riksdag, och fick stöd för detta av socialdemokraten . Med eller utan fäder och bröder? vänsterpartiernas principiella stöd var nog inte heller alltid så helhjärtat. Vi veta att männen i det stora hela ej vill att vi ska ha rösträtt, undslapp sig en av de ledande inom den socialdemokratiska kvinnorörelsen vid ett möte i allmänna kvinnoklubb vid seklets början. Den som yttrade orden var , som dittills utåt lojalt stött partiets linje att av taktiska skäl vänta med att kräva kvinnlig rösträtt. Men kvinnornas kamp handlade inte bara om att få vara med utan också om vilka frågor som var viktiga och i förlängningen om vad som var politik. När man talar om den tidiga kvinnorörelsen brukar man skilja mellan dess borgerliga och dess socialistiska gren, där den förra framförallt kom att organisera kvinnorna i de högre samhällsskikten och den senare arbetarkvinnorna. För medelklassens kvinnor sammanföll kvinnofrågan till stor del med de formella emancipationssträvandena – man sökte försörjningmöjligheter för de ogifta kvinnorna och strävade efter att stärka kvinnors ställning i äktenskapet. För kvinnorna i de breda lagren gällde kvinnofrågan också försörjning, men för dessa kvinnors arbete fanns inga formella hinder. Här rörde det sig i stället om för mycket arbete, för låga löner samt om den konflikt mellan att kunna försörja sig och att ta hand om familj och barn som många mödrar inom arbetarklassen upplevde. Dessa skilda verkligheter kom också att prägla kvinnorörelsens utformning. Den borgerliga kvinnorörelsen härleder sitt ursprung och som då bildades. , som mera konsekvent verkade för den formella emancipationen, startades och mot detta årtiondes slut började också arbetarkvinnorna sluta sig samman i egna föreningar. Efterhand, och i takt med att det moderna partiväsendet växte fram, kom kvinnorna i allt större utsträckning att organisera sig inom partierna i särskilda kvinnoförbund. hade alla de större partierna sådana förbund.