sou · GLB387 · 1998-01-01 00:00:00 — Kvinnors ställning i familjen beror således på deras möjligheter att lönearbeta, men också på tillgång till transfereringar från välfärdsstaten. De har betydelse för kvinnors fall back-position och möjligheterna att försörja sig och eventuella barn vid en separation eller skilsmässa. Könsfördelningen av avlönat och oavlönat arbete i familjen påver- kar kvinnors och mäns ställning på arbetsmarknaden och rättigheter i förhållande till välfärdsstaten. Men förhållandena på arbetsmarkna- den och välfärdsstatens transfereringar påverkar också kvinnors och mäns situation i familjen. Arbetsmarknaden och välfärdsstatens regelsystem skapar tillsammans de ekonomiska incitament som antingen stärker eller motverkar den ekonomiska jämställdheten och kvinnors ekonomiska oberoende av män. Innan vi undersöker hur inkomster fördelas på kvinnor och män beskrivs hur inkomsterna byggs upp från löner över bidrag och skatter till egen disponibel inkomst. Till att börja med erhåller individerna inkomster i form av lönein- komster eller näringsinkomst (= företagarinkomst) samt avkastning på kapital. Dessa inkomster klassificeras som inkomster från marknaden. kallas de faktorinkomster, dvs. de utgör inkomster från produktionsfaktorerna arbete och kapital. I nästa steg kommer transfereringar från välfärdsstaten . Kategori- seringen av dessa kan göras och görs på olika sätt. Vårt syfte är att studera fördelningen av inkomster mellan kvinnor och män och vi delar in bidragen i vad vi kallar lönerelaterade bidrag, pensioner, försörjningsrelaterade (generella) och behovsprövade (selektiva) bidrag. Syftet med de lönerelaterade – sjukpenning, arbetsmarknadsstöd och föräldrapenning – är att utjämna inkomster mellan perioder av Kvinnor, män och inkomster lönearbete respektive ej lönearbete. Pensionerna är en blandform av lönerelaterade och generella bidrag. ATP-systemet och de kollektiva avtalspensionerna är en form av lönerelaterade bidrag. Man är försäkrad mot inkomstförluster när man går i pension. Folkpensionen och eventuella pensionstillskott är däremot generella bidrag. Själva folkpensionen är lika för alla, alltså oavsett tidigare inkomster. Lönerelaterade bidrag och pensioner är skattepliktiga. I undersök- ningen skiljer vi inte på olika slag av pensioner. De försörjningsrelaterade bidragen – barnbidrag och bidragsför- skott – har andra syften. Syftet med barnbidraget är dels att utjämna inkomsterna mellan familjer med respektive utan barn, dels att trygga barnens uppväxt eftersom hela samhället är beroende av kommande generationers produktion och skatteinbetalningar. Syftet med bidrags- förskottet är att barn inte skall drabbas vid en separation eller skils- mässa. Om bara den ena föräldern har vårdnaden om det gemen- samma barnet, så har barnet vanligen rätt till underhållsbidrag från den andra föräldern. Om den underhållskyldige inte kan eller vill betala får barnet ändå ett stöd, bidragsförskottet, från staten. Barnbidrag och bidragsförskott ges i form av generella bidrag utan behovsprövning. Syftet med de selektiva behovsprövade bidragen – social- och bostadsbidrag – är att förstärka köpkraften för människor med låga inkomster och/eller barn. Socialbidragen ska garantera alla medbor- gare en skälig levnadsnivå. Rätten till socialbidrag beror på den sökandes aktuella ekonomiska situation. Bostadsbidraget är inkomst- prövat och beräknas efter hushållens storlek beräknat i antal vuxna och barn och det utgår delvis i relation till bostadskostnaden (1996). Barn-, bostads- och socialbidrag har i denna studie, när det gäller gifta/sammanboende par, delats med hälften till kvinnan respektive mannen. Barnbidrag och bidragsförskott registreras på föräldrarna, inte på barnen. Detta gäller även studiebidrag till 16–17-åringar, vilka utgör en liten del av det totala skattefria studiebidraget. Därtill har vi en kategori, övriga bidrag , som i huvudsak består av skattefria och skattepliktiga studiestöd. Därefter har vi de negativa transfereringarna. De består främst av inkomst-, fastighets- och förmögenhetsskatt, men inkluderar även återbetalt studielån och underhållsbidrag. Slutligen har vi den disponibla inkomsten, dvs inkomsterna från marknaden och välfärdsstaten minus negativa transfereringar. Skattepliktigt och skattefritt studiestöd Övriga skattepliktiga och skattefria bidrag Tabellen nedan visar olika slag av inkomster uppdelade på kvinno- dominerade, jämställda och mansdominerade inkomstslag. (Som jämställda räknas inkomstslag där inget kön har av inkomsterna). Därefter följer de s.k. negativa transfere- ringarna (skatter, återbetalt studielån m.m.) samt kvinnors respektive mäns egna disponibla inkomst. Samtliga uppgifter gäller kvinnors och mäns samlade inkomster av olika slag, de totala negativa transfere- ringarna och den totala disponibla inkomsten i miljarder kronor i . Kvinnor, män och inkomster Kvinnodominerade, jämställda och mansdominerade inkomstslag, miljarder kr, samt kvinnors andel av inkomsten, %, –, 1994 Källa: SCB, bearbetning av Inkomstfördelningsundersökningen. (Se även Bilaga, tabell 1–16.) Tabellen visar att kvinnor får mer än män av bidragsförskott och föräldrapenning (men inte av barnbidrag, som fördelas jämställt). Männen får däremot mer av inkomsterna från arbetsmarknadsutbild- ning och näringsinkomst. Jämställd fördelning har förutom barnbi- dragen även skattefritt studiestöd, socialbidrag, sjukersättning, pensioner, ränta, utdelningar, reavinst och arbetslöshetsersättning. Marknaden står för merparten av de totala inkomsterna för både kvinnor och män. Av i löner, företagarinkomster och kapitalinkomster går till kvinnor och resteran- de till män. Minst pengar går till de kvinnodominerade inkomstslagen och mest till de mansdominerade. Det sistnämnda beror dock på att rubriken löner hamnar precis under 40- procentsgränsen för jämställda inkomster. En mycket stor andel av transfereringarna, , består av pensioner, av lönerelaterade bidrag, av behovsprövade och av försörjningsrelaterade. Av de negativa transfereringarna, dvs. i huvudsak skatt, står kvinnor för och männen för resterande . Av den disponibla inkomsten går till kvinnor och till män. 7 Fler kvinnotimmar och färre manstimmar Grundläggande för möjligheterna att försörja sig är att ha ett lönearbete. Det är dock inte helt lätt att avgöra vem som försörjer sig genom lönearbete. De som är i arbete, som termen lyder i arbets- kraftsundersökningar, kan utan tvekan sägas försörja sig genom lönearbete (inklusive företagarinkomster). Men hur skall man se på dem som är frånvarande från sitt arbete med sjuk- eller föräldrapen- ning? Försörjer de sig genom lönearbete? Vem försörjer sig genom lönearbete? Andelen i arbetskraften används ofta som ett mått på i vilken utsträckning kvinnor respektive män försörjer sig genom lönearbete. Men i arbetskraften ingår inte bara de som är i arbete, utan också de som är arbetslösa, sjuka, föräldralediga eller av någon annan anledning frånvarande från sin arbetsplats. Här använder vi till att börja med en snäv definition av att försörja sig genom lönearbete och undersöker hur den tid kvinnor och män ägnar lönearbete har utvecklats. Det gör vi genom att jämföra medelarbetstiden per kvinna respektive man i befolkningen. Medelarbetstiden beräknas genom att det totala antalet arbetstimmar för personer i arbete divideras med samtliga personer i samma kategori av befolkningen, oavsett om de ingår i arbetskraften eller ej. Därigenom fångar vi upp förändringar både i andelen kvinnor och män i arbete och i arbetstidens längd. Jämförelsen görs (jämförbara data saknas). Kvinnor och män, med och utan barn, särredovisas. Kvinnor med barn 7–i tabellen betyder t.ex. kvinnor med barn Kvinnor, män och inkomster från och med 7 till och med , oavsett moderns ålder, och män 16–betyder män i den ålderskategorin utan barn (se 1996a). Tabellen är uppställd så att de kategorier vars arbetstid ökat mest kommer högst upp, och de vars arbetstid minskat mest kommer längst ner. Medelarbetstid per person i befolkningen, timmar , 1970 och 1992 Kvinnor med barn 7–16 år Kvinnor 45–54 år Kvinnor 55–64 år Kvinnor med barn 0–6 år Kvinnor 25–44 år Män 45–54 år -2,2 Män med barn 7–16 år -3,0 Män 25–44 år -3,4 Män med barn 0–6 år -5,4 Män 16–24 år -6,1 Kvinnor 16–24 år -6,1 Män 55–64 år -8,4 Källa: 1996a. Äldre mäns uttåg och storbarnsmödrars intåg Av tabellen framgår att medelarbetstiden ökat för kvinnor i samtliga kategorier, utom för de yngsta, medan den minskat för samtliga kategorier män. Både andelen kvinnor i arbete och den tid kvinnor lönearbetar har ökat , medan utvecklingen varit den motsatta för männen. Minskningen i männens arbetstid beror bl.a. på övergången från 45- till 40-timmarsvecka , men också på att många män lämnat arbetsmarknaden. Den största minskningen gäller äldre män. Deras uttåg är mycket tydligt och markant. ingick av männen i arbetskraften. finns de knappast alls kvar. Den faktiska pensionsåldern är i realiteten inte 65 utan ! Även för ungdomar har antalet arbetstimmar minskat kraftigt, särskilt med dess höga arbetslöshet. Detta gäller både unga män och kvinnor. För övriga kvinnokategorier har arbetstiden ökat, mest för kvinnor med stora barn (7–). Det sägs ofta att småbarnsfäder är de som arbetar mest. Det stämmer dock inte med tabellens siffror, som visar att män med stora barn och även män utan barn 45–lönearbetar mer, vilket bland annat beror på att fäder med riktigt små barn har högre frånvaro; de är föräldralediga. Kvinnor i samtliga kategorier lönearbetar än män. Mest jämställda med avseende är yngre kvinnor och män utan barn och minst småbarnsföräldrar. siffror visar att kvinnor och män delar mer lika på det avlönade arbetet än . Det är dock viktigt att uppmärksamma att den ökade jämställdheten i detta avseende inte bara beror på att kvinnorna lönearbetar mer , utan också på att männen lönearbetar mindre . Det minskade antalet manstimmar hör samman med de stora förändringar som skett på arbetsmarknaden. Produktiviteten har ökat inom varuproduktionen, och därmed behövs mindre arbetskraft trots att produktionen ökar i jordbruket, industrin och b yggnadssektorn. Här har många manliga arbetstillfällen försvunnit. Minskningen av antalet sysselsatta har pågått inom jordbruket åtminstone ända sedan förra seklets slut, inom industrin och inom byggsektorn . som industrisektorn minskat i betydelse ur sysselsätt- ningssynpunkt, så har tjänstesektorn ökat i betydelse. Ofta hävdas att den arbetskraft som friställdes från industrin övergick till den offentliga sektorn (se t.ex. 1996; 1996). Det är dock tveksamt om så är fallet. Det är och var framför allt män som arbetade i industrin och det är kvinnor som arbetar i den offentliga sektorn. Många av de män som inte längre fick arbete i den privata sektorn lämnade arbetskraften. De som fick anställning i den offentliga sektorn var kvinnor som inte lönearbetat. Det är alltså i högre grad en fråga om männens uttåg ur arbetskraften och kvinnornas intåg än ett flöde av individer från stagnerande till expanderande sektorer (1996a). Detta är bakgrunden till ökningen i antalet kvinnotimmar. har de flesta nya arbetstillfällena tillkommit på områden som utgjort kvinnors verksamhetsfält, framför allt undervisning, sjukvård och social omsorg. Den könssegregerade arbetsmarknaden problemet, inte lönediskriminering Förändringarna har på ett sätt gjort kvinnor och män mer jämställda, men har på ett annat sätt inte påverkat jämställdheten särskilt mycket. Ett stort antal kvinnor har kommit in på arbetsmarknaden och ett stort antal män har lämnat den. Kvinnor och män finns på arbets- marknaden i ungefär lika hög grad. Det betyder dock inte att kvinnor övertagit mäns platser. I praktiken har i hög grad två skilda Kvinnor, män och inkomster arbetsmarknader; en för män och en för kvinnor. I en mycket liten sektor däremellan finns de könsmässigt jämställda yrkena (40–kvinnor). av de sysselsatta kvinnorna och av männen arbetar i jämställda yrken. av kvinnorna finns i kvinnodominerade yrken (60–kvinnor), och mer än tre fjärdedelar av männen i mansdominerade (0–kvinnor). Andel av sysselsatta kvinnor och män i mansdominerade, jämställda och kvinnodominerade yrken, 1996 andel kvinnor i yrket Källa: Beräknat från . Den könssegregerade arbetsmarknaden är en av förklaringarna till löneskillnaderna mellan kvinnor och män. Könssegregeringen är problemet, inte direkt lönediskriminering. Lönerna är låga på de arbetsplatser och befattningar där kvinnor arbetar och högre där männen arbetar (1997). När kvinnor och män med likvärdiga kvalifikationer jämförs, får kvinnor högre lön i offentlig sektor och män i privat sektor (1990; le Grand 1991). Könssegregeringen efter yrke är mycket tydlig i diagrammet ovan. Ännu tydligare skulle den bli om yrkena också delades in efter offentlig och privat sektor. Vissa yrken är mycket koncentrerade till offentlig sektor t.ex. lärare och vårdpersonal. Andra yrken förekom- mer inom såväl offentlig som privat sektor t.ex. jurister eller ingenjörer. Kvinnliga jurister och ingenjörer återfinns i högre grad än manliga inom den offentliga sektorn. Av samtliga sysselsatta kvinnor arbetade inom den offentliga sektorn och i det privata näringslivet. Motsvarande siffror för män är (SOU 1996:56 s. 13). Kvinnor och män rationella, inte traditionella Varför finns då kvinnorna i så hög grad i den offentliga sektorn och männen i den privata? Flera olika teorier har framförts. En går ut på att det är lättare att kombinera vård av barn och lönearbete i den offentliga sektorn än i den privata och att kvinnors större vårdansvar har mindre betydelse för lön och karriär i offentlig sektor än i den privata. Det s.k. vårdavdraget är lägre i den förstnämnda än den sistnämnda (Nordli ). Män har sällan huvudansvaret för vård av barn. De kan därför söka sig till högavlönade mansdominerade yrken i den privata sektorn. Även kvinnor har goda möjligheter att få hög lön i mansdo- minerade yrken i det privata näringslivet, men eftersom vård- avdraget är högre gäller detta endast de kvinnor som är mycket inriktade på att göra karriär. Den offentliga sektorn erbjuder kvinnor relativt höga löner och lägre vårdavdrag. Mycket tyder på att det är så kvinnor uppfattar situationen. Kvinnor med stort eller ökande familjeansvar, mätt med antal barn och barnens ålder, är de som framför allt flyttar till kvinnodominerade yrken i den offentliga sektorn från andra delar av arbetsmarknaden (Nordli ). Dagens kvinnor är mycket mer välutbildade än gårdagens, ändå väljer de i hög grad könstypiska utbildningar som leder till arbeten i den offentliga sektorn. Särskilt lockande är den offentliga sektorns mansdominerade yrken, där kvinnor kan få relativt höga löner och vårdavdraget är lågt. Andelen kvinnor inom sådana yrken, t.ex. domstolsjurist, läkare, psykolog och ekonom, har ökat kraftigt . Någon motsvarande ökning återfinns inte inom det privata näringslivet. Kvinnors, och mäns, val är mot denna bakgrund rationella, snarare än som det ofta hävdas, traditionella. Den offentliga sektorns och det privata näringslivets skilda för- hållningssätt till vårdansvar i familjen bidrar till att styra kvinnor och män till olika sektorer och yrken. 8 Kvinnors och mäns löneinkomster Om nu dagens kvinnor i högre grad och män i lägre grad lönearbetar än vad som var fallet , så bör detta ha påverkat förhål- Kvinnor, män och inkomster landet mellan kvinnors och mäns löneinkomster. Detta har också mycket riktigt förändrats. Den ekonomiska jämställdheten har ökat. Av den totala lönesumman på gick till kvinnor och till män. var motsvarande andelar och . Kvinnornas andel av löneinkomsterna har ökat hur beräkningarna än görs. Även om man ser till kvinnors andel av mäns medellön i hela befolkningen eller endast till dem som haft lön , så har den ekonomiska jämställdheten ökat. Kvinnors löneinkomst som andel av mäns och andel med löneinkomst, %, 18–, 1975 och 1994 Kvinnors andel av mäns medellön Källa: SCB, bearbetning av Inkomstfördelningsundersökningen (Se Bilaga tabell 1–16.) Den nedersta delen av tabellen visar att 1994 har en större andel av kvinnorna löneinkomster än 1975, medan männen har det i mindre grad. ligger könen nästan exakt lika, strax . 17–utan löneinkomst Diagram 2 nedan visar fördelningen av löner för kvinnor och män . Mellan de två åren har kraftiga förändringar skett. saknade av kvinnorna helt löneinkomst, medan motsvarande siffra för män bara var . saknade 17–av både kvinnor och män helt löneinkomster. Diagrammet visar två mindre inkomsttoppar 1975. Den ena ligger vid och den andra vid . Den första representerar de kvinnor som lönearbetade deltid och den andra de heltidsarbetande. Männen, som ju i huvudsak arbetar heltid, var koncentrerade . är kvinnors och mäns lönefördelning mer lika. arbetar en större andel kvinnor lång deltid eller heltid. Därmed försvinner de två inkomsttopparna och fördelningen liknar männens, fast på en lägre nivå. inkomsterna finns fortfarande hos männen. av männen och av kvinnorna hade 1994 en löneinkomst som översteg . Fördelning av löneinkomster, prisnivå, 18–, 1975 och 1994 Källa: SCB, Inkomstfördelningsundersökningen. Kvinnolön två tredjedelar av manslön Även om skillnaden i löneinkomst mellan könen minskat, så är gapet fortfarande stort. Kvinnor har bara omkring tvåtredjedelar av mäns medellön. Huvudskälen till detta är att kvinnor lönearbetar än män, att kvinnor i samma yrkeskategori som män ofta har lägre lön, och att kvinnor i högre grad än män återfinns inom yrken med låg lön. Tabellen nedan, som gäller gruppen tjänstemän i privat sektor, visar detta mycket tydligt. Kvinnors medellön totalt sett uppgår till /månad, medan mäns uppgår till . Kvinnorna har inom var och en av de fyra kategorierna lägre lön än männen. Dessutom finns en majoritet av kvinnorna i kategorin kvalificerat arbete där lönen är låg, och en majoritet av männen i kategorin självständigt kvalificerat arbete där lönen är betydligt högre. Kvinnor, män och inkomster Medellön, kr, och kvinnors medellön som andel av mäns, %, tjänstemän inom privat sektor efter yrkesnivå, 1994 Beräknat antal** ** Heltid och deltid Källa: SCB, Lönestatistik. Unga ekonomiskt jämställda men fattiga I samtliga åldrar 18–är andelen kvinnor och män som har löneinkomst ungefär lika hög. Hur höga kvinnornas inkomster är i förhållande till männens varierar däremot mellan olika ålderskatego- rier (se Bilaga diagram 1). De unga är mest jämställda ekonomiskt sett. I ålderskategorin 18–uppgår kvinnornas löneinkomster till av männens. Det handlar dock om ekonomisk jämställdhet på en så låg nivå att löneinkomsterna knappast räcker att leva på: för de unga kvinnornas del, för de unga männens. Att inkomsterna är så låga i medeltal beror dels på att många ungdomar studerar, dels på den höga ungdomsarbetslösheten. Ungdomar har svårare att försörja sig genom lönearbete än . Det är sämre med den ekonomiska jämställdheten bland kvinnor och män . Kvinnors löneinkomster i förhållande till mäns uppgår t.ex. endast till i ålderskategorin 45–. Här är lönerna i gengäld högre: kvinnornas löneinkomst ligger runt , männens runt . Även om kvinnornas andel av männens löneinkomster är lägre, så är deras möjligheter att försörja sig på sin lön betydligt bättre än bland ungdomarna. Andel med löneinkomst efter ålder och familjesammansättning, 1994 1 b 2 b Löneinkomst i kronor efter ålder och familjesammansättning, 1994 Källa: SCB, Inkomstfördelningsundersökningen. Ser man till olika faser i livscykeln visar det sig att en större andel eller lika stor andel kvinnor som män har löneinkomster. Undantagen utgörs bara av två grupper: sammanboende utan barn i åldern 50–och barnfamiljer med tre eller flera barn. Ser vi sedan till kvinnor- nas löneinkomst i procent av männens, så uppmäts inte oväntat de minsta skillnaderna för ensamstående utan barn. Ensamstående kvinnor 30–utan barn har i genomsnitt lika hög löneinkomst som män. Den största skillnaden hittar vi bland gifta/sammanboende med tre eller flera barn, där kvinnorna har mindre än hälften, , av männens löneinkomst. Kvinnor, män och inkomster Ensamstående med barn kan tyckas ha större behov av att lönear- beta än sammanboende. Därför kan det verka märkligt att andelen lönearbetare är lägre bland ensamstående mödrar och fäder än bland gifta/sammanboende kvinnor med barn. En delförklaring är att ensamstående föräldrar har högre arbetslöshet än sammanboende. Sammanfattningsvis kan sägas att kvinnor och män är mer ekonomiskt jämställda vad avser löneinkomster än vad som var fallet . Kvinnor lönearbetar mer och män mindre. har kvinnorna trots allt bara två tredjedelar av männens löneinkoms- ter i medeltal. Ungdomar är relativt jämställda, men har så låga löneinkomster att de knappast kan försörja sig på dem. Medelålders är mindre jämställda, men har betydligt högre inkomster. Det är en sak att vara ekonomiskt jämställd, en annan om inkomsten är hög nog att leva på. 9 Kvinnors och mäns arbetsinkomster Vi har använt oss av begreppet löneinkomst. Men det finns också ett annat användbart begrepp som ofta förekommer i inkomst- fördelningsstudier, arbetsinkomst. Arbetsinkomsten används om man vill inkludera inte bara dem som är i arbete och har en lön utan också dem som har ett arbete men är tillfälligt frånvarande på grund av t.ex. sjukdom eller för vård av barn. I arbetsinkomsten ingår lön, näringsinkomst, sjuk- och föräldraförsäkring samt ersättningar i samband med militär repetitionsutbildning och civilförsvar. Pensioner och arbetslöshetsförsäkring ingår däremot inte. Som vi sett ovan har stora förändringar ägt rum på arbetsmarkna- den för såväl kvinnor som män . Antalet kvinnotim- mar har ökat och antalet manstimmar minskat. Därmed har kvinnorna inte endast fått ökade löneinkomster, utan också del av välfärdssta- tens lönerelaterade bidrag. Kvinnors inkomst har ökat med , mäns har minskat med 27.000 var medelvärdet för samtliga kvinnors arbetsinkomst av samtliga mäns (se tabell 5 nedan). hade det ökat till . Ser vi bara till de kvinnor och män som hade en anställning ökade kvinnors arbetsinkomst dock betydligt mindre, från till . Och ser vi slutligen endast på dem som hade en heltidsanställning uppgår ökningen bara till en procentenhet, från . De minskade skillnaderna i arbetsinkomster mellan kvinnor och män beror alltså inte i första hand på att kvinnor- nas löner ökat i jämförelse med männens, utan på att kvinnornas sysselsättning ökat och männens minskat. Arbetsinkomst, kr, prisnivå, kvinnors arbetsinkomst som andel av mäns, %, 20–, 1975 och 1994 Källa: SCB, Inkomstfördelningsundersökningen. (Se även Bilaga, diagram 2–3.) I kronor räknat var ökningen för samtliga kvinnor något större än minskningen för män, ca respektive ca –27.000. För kvinnor och män med anställning har dock arbetsinkomsterna ökat för såväl kvinnor som män. Heltidsarbetande män har lyckats höja sina arbetsinkomster mer än heltidsarbetande kvinnor, med ca respektive ca . Kvinnor mer lika män, män mer lika kvinnor I diagram 4 nedan visas fördelningen av arbetsinkomsten för samtliga kvinnor respektive män 20–. Jämför vi diagram 2 (på sidan 18), som visar fördelningen av löneinkomsten, och diagram 4 finner vi vissa likheter. Där finns emellertid en viktig skillnad. Den grupp som i diagram 2 för löneinkomster, helt saknar inkomster försvinner i stort sett i diagram 4, dvs. när sjukersättning och föräldraförsäkring inkluderas. Istället får vi en större inkomsttopp vid låga inkomstnivåer. var fördelningen av arbetsinkomsten mycket olika för kvinnor och män. Männens inkomstfördelning var då nära en s.k. normalfördelad kurva, dvs. med en topp för medelinkomster och färre individer med låga respektive höga inkomster, medan fördelningskur- van för kvinnor visar två inkomsttoppar. Den första representerar de kvinnor som saknade eller hade mycket låga löneinkomster och/ eller Kvinnor, män och inkomster