sou · GLB3186 · 1998-01-01 00:00:00 — Arbetsmiljölagen är en ramlag som ge- nom åren fått ett alltmer utvidgat tillämp- ningsområde. Så har t.ex. antalet ansvars- kategorier efter hand utökats, och omfattar i olika grad bl.a. arbetsgivare, ensam- företagare, familjeföretagare, minderåriga, samordningsansvariga, tillverkare, impor- törer, överlåtare, upplåtare, utställare, in- stallatörer, de som råder över ett arbetsställe, inhyrare av arbetskraft, lokal- och markupp- låtare, byggherrar, arkitekter, konstruktörer och projektörer. Lagen har därigenom blivit alltmer svår- överskådlig. Därtill kommer att regeringen och Arbetarskyddsstyrelsen har utomordent- ligt långtgående befogenheter att meddela föreskrifter med stöd av arbetsmiljölagen. Arbetsmiljölagens karaktär av vidlyftig ramlag framgår särskilt i 2 kapitlet 1 §. Denna paragraf vidgar arbetstagarbegreppet till att bli alltmer omfattande främst beträf- fande arbetsorganisation, arbetsinnehåll, löneformer och förläggning av arbetstiden. På grund av Arbetarskyddsstyrelsens långtgående befogenheter att närmare pre- cisera innehållet i lagstiftningen finns risk för detaljreglering av områden där upp- komna problem löses bäst internt i företa- gen. Lagstiftning är inte det mest effektiva medlet i de lokala parternas arbete med att förbättra arbetsmiljön, och minst av allt när det gäller att förändra arbetsorganisationen, understryker SAF. Metall tror att en ytterligare skärpning av lagen möjligen behövs då fler och fler på arbetsplatsen inte är anställda. framhåller i sitt svar vikten av att de skyddsregler som finns för skolelever, praktikanter och lärlingar vid företag inte begränsas. Det gäller särskilt regler om ar- betstid och arbetsmiljö. Förenkling av föreskrifter och flexibilitet i synen på internkontroll Arbetarskyddsstyrelsen meddelar i sitt svar att det pågår ett översynsarbete som beräknas resultera i en minskning av reglerna . En minskning av regelmassan kan framför allt ske genom sammanslagningar där nya övergripande föreskrifter ersätter äldre av mer specifik karaktär. Planerade övergripande föreskrifter där sammanslag- ningar kommer att göras är bland annat: Besiktning av maskiner och lyftanord- ningar Föreskrifterna om internkontroll av ar- betsmiljön har reviderats och de nya En av erfaren- heterna som gjordes med de gamla föreskrif- terna om internkontroll var att de upplev- des krångliga och betungande för småföre- tag. Ett av syftena med revideringen var där- för att underlätta för småföretagen. De nya reglerna har ett enklare språk och en mer pedagogisk uppbyggnad än de tidi- gare. Kraven på dokumentation är mer flex- ibla, vilket har särskild betydelse för de små företagen. För småföretag gäller ej krav på arbetsmiljöpolicy, utan motsvarande kan framgå av en årlig handlingsplan. En hand- lingsplan behöver inte upprättas om åtgär- der genomförs löpande och om det som skall åtgärdas genomförs . En skade- sammanställning behöver inte göras om det inte har inträffat några skador. Ett exempel på ansträngningarna att möta småföretag- ens behov är att de allmänna råden har kom- pletterats med checklistor i form av råd och frågor att tänka på. Det finns också en kom- ihåg-lista där det ges konkreta råd till små- företag som ännu inte påbörjat sitt intern- kontrollarbete. Dokumentationskravet vid internkontroll bör sänkas menar att dokumenta- tionskravet enligt Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse om internkontroll upplevs som mycket byråkratisk. Slopa avgifter och byråkrati kring den obligatoriska ventilationskontrollen SAF menar att de krav på ventilationskont- roll som riktas mot många näringsidkare ofta medför dryga kostnader. Först skall företa- get betala till en s.k. sakkunnig som kon- trollerar ventilationen, sedan skall protokol- let skickas till kommunen, varpå man får betala för att skall kon- trollera detsamma och arkivera det. område bör förändras så att egen- kontroll tillämpas och att anläggningsäga- ren är beredd att på anmodan från myndig- heten uppvisa dokumentation över genom- förd kontroll. LO instämmer inte. Säg upp om företagshäl- sovård SAF menar att konventionen innehåller en mängd detaljerade bestämmelser som för dagens företagshälsovård ter sig främmande och otidsenliga. En strikt tillämpning av konventionen skulle motverka den positiva utveckling som pågår inom branschen. Den svenska lagstiftningen (arbetsmiljö- lagen, lagen om allmän försäkring m.m.) innehåller regler om företagshälsovård, ar- betsgivarens ansvar för arbetsmiljö och re- habilitering och om samverkan mellan ar- betsgivare och arbetstagare. Därutöver om- fattas större delen av den privata ar- betsmarknaden av avtal om företagshälso- vård. Dessa avtal har träffats på förbunds- nivå och ger – till skillnad från konventions- reglerna – stort utrymme för lokala lösningar i företagen. SAF anser därför att bör sägas upp. Detta måste ske före – annars förlängs konvention- ens giltighet automatiskt med . LO instämmer inte. är avsedd att skydda arbetstagare i 170 medlemsländer. Inför en allmän arbetslöshetsförsäkring SAF anser att arbetslöshetsförsäkringen skall vara allmän på samma sätt som sjuk- försäkringen. Den bör inte innehålla trösk- lar som ställer många försäkrade utan ersätt- ning. Försäkringen bör hanteras av försäk- ringskassan för att samordning skall kunna ske med sjukförsäkringen. LO instämmer inte. SAF anser att semesterlagens komplicerade regler bör slopas och ersättas med ett fåtal korta bestämmelser om rätt till betald se- mester. Semesterlönen borde utgöras av den lön den anställde skulle ha haft i arbete, dvs. utan extra semestertillägg. Lagen utgör ett oerhört omfattande och detaljerat regelverk som är svårt att över- blicka och som därmed skapar en rad tillämpningsproblem i företagen. Ett exem- pel på omotiverat krångel är uppdelningen på intjänandeår och semesterår, beräkning av semesterlön och semesterersättning, rät- ten att spara semester och semesterlöne- grundande frånvaro. Vidare kan ifrågasät- tas om arbetsgivaren skall vara skyldig att betala överkompensation i form av extra lö- netillägg vid semester. SAF anser att reglerna om semesterlöne- grundande frånvaro bör slopas. utgör t.ex. sjukdom, föräldraledighet och studier grund för semesterlön. Att arbetsgivaren skall behöva betala semesterlön även för den tid den anställde inte är på arbetet är orim- ligt. Skyldigheten att betala semesterlön bör knytas till huvudbetalaren. Om försäkrings- kassan betalt ersättning under tid som arbetstagaren varit ledig är det rimligt att också svarar för semester- ersättning . LO håller med om att reglerna är kom- plicerade och motsätter sig inte förändringar så länge som det materiella innehållet inte försämras. Metall påpekar att dessa frågor ofta är reglerade i kollektivavtal. Studieledighetslagen behöver stramas upp SAF anser att studieledighetslagen bör av- skaffas helt eller i vart fall enbart gälla ut- bildning som har anknytning till arbetsplat- sen. Studieledighetslagen innebär att en an- ställd i princip kan ta ledigt från arbetet för vilka studier som helst. Enda undantaget är ren hobbyverksamhet eller opinionsbildande verksamhet. Den anställde avgör själv utbild- ningens inriktning. När lagen infördes var det främst för att ge möjlighet att ta igen grundläggande skolkunskaper. I praktiken har tillämp- ningen blivit att anställda tar ut ledighet för att utbilda sig till ett nytt arbete, ofta hos en annan arbetsgivare. Slopa lagen om obligatorisk platsanmälan leder till att företagaren måste sätta alltför mycket tid till att hantera rekryteringsprocessen. I och med svängande efterfrågan och kortare konjunkturcykler drar sig många företagare för att anställa då ansvaret för de anställda blir för stort. Oklarheten och osäkerheten kring vilka regler som klargör anställning- ens form är en direkt orsak. Det nuvarande enorma regelsystemet inbjuder till missför- stånd. Metall påpekar att obligatorisk platsan- mälan borde leda till fler sökande, vilket borde vara en fördel för företaget. SAF menar att borde säga upp ILO- konventionen nr 137 som används som stöd för bibehållande av stuverimonopolet, dvs. hamnarbetarnas exklusiva rätt till allt arbete i hamnområden. LO instämmer inte. Förenklade regler för anställningsstöd AMS har under en följd av år argumenterat för en radikal förenkling av den arbets- marknadspolitiska arsenalen. AMS anser att de arbetsmarknadspolitiska målen med företagsstöden skulle kunna uppnås om reg- lerna förändrades på följande vis: Länsarbetsnämnderna skulle få: bevilja en arbetsgivare anställningsstöd med maximalt x kronor per dag om nämnden bedömer att stödet är moti- verat med hänsyn till de mål som gäller för de arbetsmarknadspolitiska insat serna bevilja utbildningsstöd med maximalt x kronor per anställd till en arbetsgiv- are för utbildning av anställda under förutsättning att: 1.arbetsgivaren anställer av arbetsför- medlingen anvisade vikarier 2.utbildningen medverkar till intern eller extern rekrytering 3.utbildningen medverkar till att för hindra permitteringar eller uppsäg- Åtgärden anställningsstöd skall enligt AMS förslag ersätta flera olika sysselsätt- ningsskapande åtgärder som samtliga har det gemensamt att de innebär bidrag till arbets- givare för lönekostnader. Det gäller löne- bidrag, skyddat arbete inom den offentliga sektorn (OSA), rekryteringsstöd och bered- skapsarbete. Dessa åtgärder har var för sig ett omfattande och krångligt regelsystem. Trots att stödformerna är uppbyggda med samma utgångspunkter och principer, så skiljer sig de omfattande detaljreglerna från varandra i väsentliga avseenden. Principen för dessa stödformer är att arbetsgivaren sub- ventioneras med en viss del av lönekost- naden, omräknat till krontal , . Det som skiljer de olika åtgärderna är i huvudsak ändamålet med åtgärden (målgrupp etc.), ersättningsnivån och ersättningsperioden. Trots de stora lik- heterna skiljer sig regelsystemen för de olika åtgärderna i grundläggande avseenden, t.ex. genom olika lönebegrepp. Utan att ändra på några viktiga principer för dessa åtgärder kan regelsystemen och därmed administra- tionen förenklas väsentligt och i stället ta fasta på gemensamma grundläggande prin- ciper. De fyra sysselsättningsskapande åtgär- derna bör således slås samman till en gemen- sam åtgärd – anställningsstöd. AMS har också detaljerade förslag till hur man skall förenkla rapporteringen av bi- dragsberättigads frånvaro från arbetet. LO och Metall instämmer i AMS upp- fattning. Avskaffa eller ändra starta-eget-bidraget anser att starta- eget-bidraget skall avskaffas. De menar att bidraget slår ut redan etablerade företag och att risken är stor att det nya företaget för- svinner när bidraget upphör. anser att regeringen bör överväga att helt eller delvis avskaffa starta- eget-bidraget till förmån för ett speciellt lån till nyföretagande och/eller skattereduktion för småföretag. Denna uppfattning framförs även i remissvar. refererar Arbetsmark- nadsverkets årsredovisning där det framgår att det totala starta-eget-bidraget uppgick till under bud- /96. Detta bidrag, som inför- des , kan lämnas till den som söker arbete genom den offentliga arbetsförmed- lingen men inte kan få ett lämpligt arbete. Bidrag ges normalt under högst sex måna- der. I rapporten på- pekas att av organ som förmedlar företagsstöd växt och bildar ett svåröverskådligt mönster. Enligt rappor- ten är dock troligen starta-eget-bidraget den mest omfattande stödformen till nyföretag- ande. Av rapporten framgår att över en tredje- del av de nya företagen startas med hjälp av starta-eget-bidrag. Att det uppstår kon- kurrenssnedvridande effekter av starta-eget- bidraget framgår relativt klart. Exempelvis ansåg en tredjedel av samtliga bidragstagare att bidraget givit fördelar i förhållande till konkurrenterna. Vidare redovisas att om- kring av dem som fick avslag på en bidragsansökan ändå började med verk- samheten. Ungefär hälften av bidrags- mottagarna ansåg att de skulle ha startat fö- retaget även om bidrag inte utgått. Resulta- tet av undersökningen leder till slutsatsen att man bör vara försiktig med att ge stöd till nyföretagande, särskilt till företag som avser att etablera sig på fungerande kon- kurrensmarknader med tendenser till över- etablering. revisorer har i en skrivelse till (1996/97:RR11) redovisat ett för- slag om att arbetsmarknadsmyndigheterna skall analysera effekterna på konkurrensen före beslut om att ge bidrag. Enligt reviso- rerna bör kravet på en sådan analys medtas i förordningen (1984:523) om starta-eget-bi- draget. Landshövdingarna i U och K län menar att även icke arbetslösa skulle kunna få starta- eget-bidrag om någon arbetslös fick deras gamla jobb i stället. Landshövdingarna i O och W län vill att möjligheter ges till för- längning av starta-eget-bidraget. Landshöv- dingen i H län vill utvidga starta-eget-bi- draget till att omfatta ett nytt micro-stöd för bidrag till investeringar i maskiner, in- ventarier, marknadsföring etc. LO ser att det finns risker med starta-eget- bidrag men tycker att fördelarna väger tyngre än nackdelarna. Även Metall tycker att bi- draget skall finnas kvar. Likformig myndighetsutövning avseende starta-eget-bidraget redogör för erfarenheten av kon- takter med nyföretagare, där många upple- ver att handläggarna hos arbetsförmedlingen har dålig kunskap om reglerna för starta- eget-bidrag och att reglerna tolkas olika hos arbetsförmedlingarna. ALU-bidrag bör vara konkurrensneutralt anser att ALU inte bör anvisas till verksamhet som bedrivs på en konkurrensmarknad. Enligt Arbetsmark- nadsverkets årsredovisning för /96 (- ) uppgick det totala stödet enligt ALU till . ALU får anvi- sas arbetslösa som fyllt och som inte fått arbete på den reguljära arbetsmarkna- den. Ett annat villkor är att personen erhål- ler ersättning från a-kassa eller kontant ar- betsmarknadsstöd. Anvisningstiden är nor- malt . Av regeringens proposi- tion (prop. 1994/95:218) om en aktivare ar- betsmarknadspolitik framgår att ALU-verk- samheten bör få en allmän inriktning så att den kan användas i alla sektorer. Ursprung- ligen skulle ALU i princip avse samhälls- uppgifter som annars inte skulle bli utförda och fick inte tränga undan ordinarie arbe- ten (prop. 1992/93:50). I rapporten på arbetsmarknaden uppskattas undanträng- ningen via ALU till med tillämpning av en ekonometrisk modell. Av rapporten framgår att undanträngnings- effekten av ALU blir betydligt mindre eller mellan om beräkningen baseras på enkäter och intervjuer. Arbets- marknadsstyrelsen har ifrågasatt delar av revisorernas rapport och anser att undan- trängningen är väsentligt lägre än vad som framkommer i studien enligt den ekonomet- riska modellen. AMS har gjort vissa egna undersökningar och har även räknat om re- sultatet i revisorernas rapport utifrån vissa andra förutsättningar. I likhet med reviso- rerna bedömer AMS att risken för undan- trängning är lägre för utbildnings- än för sysselsättningsåtgärder. delar denna bedömning. revisorer har efter remiss- behandlingen av rapporten om undanträng- ningseffekter i en skrivelse (1996/97 RR10) till redovisat sina överväganden och förslag. I skrivelsen föreslås bl.a. att bör genomföra en analys av de olika åtgärderna och hur dessa kan tänkas påverka graden av undanträng- ning. Vidare anser revisorerna att det bör anges vilka effekter som är önskvärda eller inte. Enligt revisorernas uppfattning bör re- geringen för presentera en sam- lad bedömning av undanträngningseffekter till följd av arbetsmarknadspolitiska åtgär- der. Regeringen har i regleringsbrevet för AMS innevarande år givit myndigheten i uppdrag att studera undanträngningseffekter för samtliga stödåtgärder inom arbetsmarknads- politiken. Rapporten skall vara klar i novem- ber 1997. I Statskontorets rapport (1997:10) fram- hålls att ALU, med undantag för undan- trängningseffekterna, svarar för de av stats- makterna uppsatta målen. Statskontorets intryck är att konkurrenseffekter av ALU- anvisningar numera uppmärksammas i stör- re utsträckning . bero på de fall som de fackliga organisatio- nerna och näringslivet uppmärksammat främst inom byggsektorn. I rapporten på- pekas att för en lokal företagare kan konse- kvenserna vara stora. En slutsats i rapporten är att ALU bör finnas kvar men att berörda insatser bör minska i omfattning för att minska risken för undanträngning och meningslösa upp- gifter. Enligt Statskontoret finns också all anledning att ytterligare skärpa bedömnings- kriterierna hos arbetsförmedlingen. Ett an- nat förslag är att ALU ej bör anvisas till kom- mersiella företag (även benämnda privata anordnare) och helt avgiftsfinansierad verk- samhet. Statskontoret framhåller att det är ange- läget att undanträngningseffekterna ägnas ökad uppmärksamhet av Arbetsmarknads- verket på alla nivåer och att en åtgärdsplan utarbetas. Vidare sägs att även de indirekta effekterna måste uppmärksammas och att åtgärder för att minska dessa tas fram. I rap- porten föreslås att dessa överväganden bör göras i samlat för alla arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Metall menar att en snabb nedtrappning av ALU och API på den privata arbetsmark- naden vore önskvärt då undanträngnings- effekterna ökar i snabb takt. Landshövdingen i S län menar att ALU- bidrag bör tillåtas även till privata företag. Flera landshövdingar vill också förlänga ti- den för ALU. A-kassa även till den som har registrerad firma Landshövdingen i U län vill att den som har egen firma även skall kunna uppbära a-kassa om sysselsättning i det egna företaget inte är möjlig. Landshövdingen i K län menar att arbetslös inte skall behöva avveckla sitt företag helt för att få tillbaka a-kassan. Deltids- och säsongsföretagande måste bli möjligt. Anpassa a-kassereglerna, menar landshövdingen i AC län. Se över reglerna för a-kassa för dem som är andelsägare i ekonomiska föreningar så att inte en marginell insats äventyrar a-kas- san, menar landshövdingen i Z län. Metall menar att det borde gå att stimu- lera verksamhet under lågsäsong genom lo- kala initiativ; ökade satsningar inom turist- näringen borde kunna inriktas på att skapa lågsäsongsverksamhet som i första hand för- behölls fastboende på berörda orter. Arbetsgivare som vill ha tag i personal och vill anmäla lediga jobb skulle inte behöva vänta i växeln hos arbetsförmedlingen. De borde ha ett direktnummer in till någon som svarade direkt, menar landshövdingen i . LO och HTF instämmer i detta. Inrätta en särskild expertgrupp för fortlö- pande regelöversyn anser att det bör inrättas en särskild expertenhet centralt i för fortlöpande regel- översyn och för bevakning av att problem- och konsekvensutredningar faktiskt genom- förs när nya förslag övervägs. Företagens Uppgiftslämnardelegation anser att en särskild expertenhet bör etableras cen- tralt i för att tillse att till- lämpningen av de förbättrade PKA-reglerna blir effektiv framför allt i departementens arbete med lagförslag, förordningar och ut- redningsdirektiv. Expertenheten bör också följa regeltillämpningen inom statliga utred- ningar och myndigheter. Vidare bör en så- dan enhet svara för samordningen av svenska synpunkter på planerade EU-regler inom olika sakområden som berör näringslivet. Även bristande tillämpning av EU:s egna PKA-regler bör uppmärksammas av med- lemsländerna. Den årliga rapporten till EU om regelförenklingsarbetet i bör en- heten svara för. EU-rekommendationer om förenklingar av regelverket SAF refererar rekommendationer som anta- gits av . Med särskilt gillande refereras EU:s förslag om ett enda kontaktställe dit nyföretagaren kan vända sig för att få nödvändiga besked. Dess- utom föreslås ett enda formulär som tas om hand av denna kontaktpunkt för givande och förmedlande av nödvändiga tillstånd för att starta företag. SAF uppskattar också kommissionens förslag om ett registreringsnummer som är giltigt inom hela EU, vilket underlättar vid företagsetableringar och företagsexpansion över medlemsländernas gränser. EU-dokumentet påpekar också behovet av att myndigheterna blir mer kundorienter- ade, att handläggningstiderna minskas och att bindande besked ges inom en specifice- rad tidsgräns. SAF föreslår att myndigheterna i tillämp- ningen av dessa EU-rekommendationer skall införa kvälls- respektive morgonöppet en gång samt att information som skall skickas ut till småföretagare först skall gran- skas om den är begriplig av en panel av små- företagare. LO instämmer i princip i ovanstånede. Sydsvenska Handelskammaren pekar på behovet av att implementera framlagda mål- sättningar för förenkling inom hela EU av- seende den administrativa proceduren att starta företag (jämlikt kommissionens re- kommendation om förbättring och förenk- ling av företagsklimatet för nyetablerade fö- retag (97/344/EG)). refererar den ordning som inne- bär att aktiebolag och handelsbolag som re- gistrerats hos PRV automatiskt får RSV:s Skatte- och avgiftsanmälan hemsänd. menar nu att en sådan automatik även borde finnas för enskilda näringsidkare som registrerat firman hos PRV. Kan ytter- ligare myndigheter med registrerings-, till- stånds- och tillsynsfunktioner länkas på det sättet, dvs. med automatik skicka ut infor- mation och blanketter när det är aktuellt, undrar . Anslagen från behöver förenklas har gjort en utvärdering av EU:s stöd till näringslivsprojekt. Många företag upplever det som krångligt att sätta upp pro- jekten. Det fordras ofta expert- och konsult- hjälp, vilket för många företag innebär att man avstår från att gå vidare. Från lokala utvecklingsgrupper och företag har även framkommit kritik mot att man måste ligga ute med medel på grund av att inga förskott betalas ut. Detta medför att små företag, i synnerhet de som expanderar och som där- för har likviditetsproblem, har svårt att delta i projekten. Ett företag får inte vara inblandat i flera projekt än att det ryms under ett visst beloppstak. Detta gör att eldsjälsföretag snabbt når den nivå där de inte kan vara motor i olika projekt. EU-bidragen har inte kunnat utnyttjas fullt ut eftersom offentliga medfinansiärer ofta saknats. Informationen om strukturfonderna har ofta varit bristfäl- lig eller felaktig. Oklara regler och olika tolkningar av reg- lerna bl.a. avseende företagsstödens kopp- ling till strukturfonderna, stödnivåer och gränsdragningar mellan verksamhet som fal- ler under statsstödsreglerna och allmänt näringslivsfrämjande verksamhet har skapat osäkerhet och försenat vissa projekt. Oklar- heter avseende stödberättigade kostnader i projekten samt de i vissa fall långa utbetal- ningstiderna för projektmedel har lyfts fram som komplikationer i arbetet. Vissa projektförslag sträcker sig över både läns- och målområdesgränser, vilket medför att ett samverkansprojekt i många fall krä- ver ansöknings-, besluts-, och rekvisitions- hantering i ett flertal beslutsgrupper och se- kretariat. Projektstarterna försenas och den administrativa hanteringen blir många fö- retag övermäktig. En enklare och mer sam- ordnad besluts- och administrativ struktur efterlystes i dessa fall. Kritiken från vissa delar av näringslivet inriktas även på strukturfondssystemet i dess helhet. Generellt förespråkas från dessa i stäl- let sänkta skatter och arbetsgivaravgifter framför bidragssystem, som man i många fall anser riskerar att snedvrida konkurren- sen. Den stora av mål och initiativ, vilka uppgår till cirka 30 inom strukturfonderna, skapar förvirring och osä- kerhet. Företagen har i många fall svårt att skapa sig en bild av de olika programmen och dess avgränsningar mot andra program samt de olika myndigheter och organisatio- ner som ansvarar för respektive område. Förslagen från är bl.a. en bättre samordning med befintliga svenska stöd, bättre information genom t.ex. företagens egna organisationer, sammanläggning av program och projekt samt att man inför nästa strukturfondsperiod radikalt minskat antalet program. Kedjeföretag bör jämställas med franchising Gruppundantaget för samverkan mellan mindre detaljhandelsföretag i frivilliga ked- jor bör förbättras.