sou · GLB391d4 · 1998-01-01 00:00:00 — Visserligen kan tillkomsten av ett sådant ämbetsverk jämväl tänkas bidraga till ett förverkligande av naturskyddsrörelsens önskemål om statlig ledning av naturskyddet, enär det ju synes ligga nära tillhands att under äm- betsverkets förvaltning lägga inte endast jaktvårds- utan även natur- skyddsärendena. De senare äro emellertid av synnerligen mångskiftande art och jaktvården utgör allenast en mindre detalj av desamma, varför det kan befaras, att vid ett sammanförande under en ledning av jakt- vårdsarbetet och naturskyddsarbetet jaktvårdsintresset skall komma i andra hand. En viss divergens i uppfattning om mål och medel torde vidare föreligga mellan naturskyddets talesmän och jaktvårdarna, såtillvida som de förra synas mera ensidigt lägga huvudvikten vid det negativt betonade skyddandet av naturen, medan för jaktvårdarna numera det väsentliga blivit att genom positiva åtgärder av varjehanda slag uppbygga, vårda och berika djurlivet. Även om man emellertid på den ena eller andra vägen lyckas ernå en tillfredsställande lösning i fråga om organisationen av jaktvårdsarbetets statliga ledning, måste man räkna med, att åtskilliga jaktvårdsärenden äro av den beskaffenhet, att deras handläggning och avgörande icke utan olägenhet kan anförtros annan än lokal myndighet. Då det givetvis är uteslutet att göra denna lokala myndighet, som väl fortfarande bör vara , till en underinstans av den centrala jaktvårdsmyndigheten, kommer även i fortsättningen jaktvårdsärendena att passera skilda vägar. Uppdragandet av gränserna mellan länsstyrelsernas och den centrala jaktvårdsmyn- dighetens kompetensområde torde även bliva förenat med svårigheter. Härtill kommer slutligen att en aldrig så väl organiserad och av nit för saken besjälad central jaktvårdsmyndighet dock ytterst för ett resultat- rikt arbete är beroende av det enskilda initiativet. Att åt detta initiativ, som är förkroppsligat i de frivilliga jaktvårdsförening- arna samt , inrymma erfoderligt inflytande i en 426 Administrationen av jakten organisation sådan som den ovan skisserade synes emellertid jämväl möta svårigheter. Vad nu anförts har synts utredningsmannen giva vid handen, att jaktvårdsarbetets ställande under centraliserad statlig ledning, trots de fördelar som därav skulle vinnas, dock icke är den lämpligaste lös- ningen av frågan om jaktvårdsorganisationens utformning." Utredningsmannen fann alltså att en central statlig ledning av jaktvårds- arbetet inte var den lämpligaste lösningen utan förordade att denna ledning i stället skulle omhändertas av befintliga länsjaktvårdsföreningar samt Till stöd för en sådan ordning anförde utred- ningsmannen huvudsakligen följande (a. a. s. 89 f.). "Att, ..., ändock många marker uppvisa en, särskilt i fråga om vissa arter, förhållandevis riklig villebrådsstam, att jaktvård bedrives på så många områden som verkligen är fallet, samt att intresset för jaktvården är i ständigt stigande inom vida kretsar...är i främsta rummet att tillskriva det av de frivilliga jaktvårdssammanslutningarna bedrivna målmedvetna och uppoffrande arbetet. I spetsen för detta arbete hava gått länsjaktvårdsföreningarna och dessas centrala sammanslutning, . Måhända frestas man, särskilt vid en jäm- förelse med förhållandena i andra länder, att beteckna resultaten av detta arbete såsom skäligen blygsamma och väl må man i ett eller annat fall kunna tveka om, huruvida i arbetet använda metoder alltid varit odelat lyckliga, man må vid sådan kritik ej förglömma, att dessa föreningar endast förfogat över obetydliga penningmedel och att de därför för sin verksamhet varit hänvisade till frivilliga, praktiskt taget oavlönade krafter, vilka kanske icke haft förmågan att vinna gehör hos just de kretsar, som framför allt borde nås av jaktvårdspropagandan. Vad som ur ovanberörda synpunkter torde kunna anmärkas mot sammansättningen av jaktvårdsföreningarnas styrelser är, att desamma väl ensidigt representera jägarintresset. Därest man, såsom i förslaget avses, på jaktvårdssammanslutnings styrelse vill lägga verk- ställandet av utredning i sådana frågor som till exempel bekämpandet av viltskador, lärer emellertid bliva nödvändigt att åt styrelsen giva en sådan sammansättning, att bedömandet av en dylik fråga kommer att ske under tillbörligt hänsynstagande till andra än de extrema jägarsyn- punkterna...Då enligt förslaget föreningarna skola komma att handhava betydande medel av i viss mån allmän karaktär, fordras ökat inflytande av det allmänna i fråga om kontrollen över dessa medels användande. Föreningsstyrelsernas karaktär av åtminstone halvofficiell institution synes slutligen kräva, att de i sitt handhavande av dem anförtrodda funktioner komma att vara underkastade samma ansvar som i allmänhet är stadgat beträffande funktionärer i motsvarande ställning." Utredningsmannens förslag till lag om rätt till jakt innehöll inga bestäm- melser om ledningen av jaktvårdsarbetet. I lagen fanns dock regler om skyldigheten att erlägga jaktvårdsavgift. I förslagets 18 § stadgades att den som ville utöva jakt var skyldig att erlägga jaktvårdsavgift och att influtna avgifter skulle bilda en fond, kallad jaktvårdsfonden vilken efter Konung- ens bestämmande skulle användas till främjande av jaktvården inom landet. Utredningsmannens förslag till jaktstadga innehöll en avdelning som rubri- cerades Jaktvårdsarbetet. Den innehöll bl.a. bestämmelser om jaktvårds- organens sammansättning och verksamhetsformer. Enligt utredningsmannens förslag skulle centralt organ för rikets jaktvårds- föreningar vara och envar som förvärvade med- lemskap i en jaktvårdsförening skulle bli medlem av Svenska jägareförbun- det. Jaktvårdsföreningarnas stadgar skulle fastställas av och Svenska jägareförbundets av Konungen. Ledningen av den omedelbara tillsynen över jaktvårdsarbetet inom jakt- vårdsföreningens verksamhetsområde skulle handhas av föreningens styrelse, kallad jaktvårdsstyrelsen. Styrelsen skulle bestå av sex personer varav ordföranden skulle utses av samt en ledamot vardera av och hushållningssällskapet. På jaktvårdsstyrelsen ankom det främst att 1.med uppmärksamhet följa villebrådsstammarnas såväl kvantitativa som kvalitativa utveckling inom verksamhetsområdet och framlägga de förslag som av denna utveckling kunna föranledas, 2.förvalta de medel ur jaktvårdsfonden som för jaktvårdsföreningens verksamhet kunna bliva tillgängliga, 3.öva tillsyn över att jakten utövas och jaktvården bedrives enligt de riktlinjer som angivas i lagen om rätt till jakt samt under iakttagande i nämnda lag, jaktstadga eller annan författning meddelade föreskrifter till villebrådets skydd och förkovran ävensom hindrande av intrång i andra 428 Administrationen av jakten 4. verka för att ägare av intill varandra gränsande fastigheter samman- sluta sina ägor till jaktområden ävensom biträda vid utformandet av avtal fastighetsägarna emellan, 5. i övrigt tillhandagå jakträttsinnehavare med råd och anvisningar rörande jaktens utövande samt därigenom ävensom beviljande av medel till skyddsanordningar, utfodring, inplantering av vilt och dylikt direkt bidra till främjandet av en allmännare rationell jaktvård, 6. tillhandahålla och andra myndigheter yttranden och upplysningar i jaktliga frågor samt 7. verka för åvägabringande av tillförlitlig jaktstatistik. skulle, enligt den av utredningsmannen föreslagna jaktstadgan, företrädas av en centralstyrelse som skulle bestå av nio leda- möter. Av dessa nio ledamöter skulle en ledamot representera den biolo- giska vetenskapen, en vara sakkunnig i fråga om de av jaktvårdsarbetet mest berörda näringarna, nämligen skogsskötsel och jordbruk, och en be- sitta domarkompetens. Dessa tre ledamotplatser skulle utses av Kungl. Två av dessa ledamöter skulle utses efter förslag från dels Veten- skapsakademien, dels av Domänstyrelsen och Lantbruksstyrelsen gemen- samt. skulle enligt utredningsmannens förslag till jaktstadga ha till uppgift att med uppmärksamhet följa utvecklingen av jakthushållningen inom riket samt utöva tillsyn över att jaktvårdsföreningarna så bedriva sin verksamhet, att landets anspråk på god och ändamålsenlig jaktvård tillgodoses, ävensom göra de framställningar och framlägga de förslag som härav kunna föranledas, att genom en för varje fall lämpad upplysningsverksamhet öka känne- domen om lagar och författningar på jaktens och naturskyddets områden, sprida kunskap om olika djurslags levnadsbetingelser samt behov av vård och skydd, motarbeta användandet av förödande och plågsamma jakt- metoder samt verka för ökad förståelse överhuvud för människans för- pliktelser mot den levande naturen, att avge yttranden och verkställa utredningar i ärenden som av Konungen eller myndigheter för sådant ändamål till förbundet överlämnas, att förvalta de medel ur jaktvårdsfonden som ställas till förbundets förfogande samt att upprätta en för hela riket omfattande jaktstatistik. Av den allmänna motiveringen till jaktstadgan framgår att i fråga om de jaktvårdsföreningarna och åliggande allmänna uppgifterna dessa bör lösas främst genom ett allsidigt och grundligt upplys- ningsarbete vilket bör bedrivas dels genom tidskiftsverksamhet, dels genom mer personlig påverkan såsom föredrag, filmförevisningar och demonstra- tioner (a. a. s. 95). Enligt utredningsmannens förslag skulle jaktvårdsfondens medel förvaltas av Statskontoret. Av de influtna medlen skulle tillfalla kronan till bestridande av de med uppbörden och utfärdandet av jaktkorten före- nade kostnaderna, stå till Konungens förfogande för att användas till jakt- och naturvårdande ändamål av allmänt intresse, femton procent utbetalas till för dess verksamhet, avsättas för att av Konungen användas till utjämnande av brist i jaktvårdsförenings stat samt återstoden eller överlämnas till jaktvårdsföreningen. Proposition 1938:46 med förslag till lag om rätt till jakt m.m. I propositionen (s. 27-31) redogjordes för utredningsmannens förslag om jaktvårdens organisation och finansiering varvid bl.a. följande nämndes. Utredningsmannen har framhållit att en lagstiftning för jaktvårdens främ- jande kunde förväntas få betydelse redan genom att understödja skapandet av en opinion i önskad riktning samt genom att påverka enskilda jägare och andra. Dessa verkningar antogs dock få ganska begränsad räckvidd. För att "skänka allmännare betydelse åt de till jaktvårdens fromma givna föreskrifterna erfordrades, att dessas omsättande i praktiken skedde under medverkan och överinseende av personer med erfoderlig sakkunskap, förmåga till initiativ och auktoritet". Utredningsmannen har föreslagit att organiserandet av sådan ledning skall anförtros de frivilliga jaktvårdsorga- nisationerna. I fråga om de uppgifter som skall åvila de föreslagna orga- nisationerna har utredningsmannen anfört att det främst erfordras ett allsidigt och grundligt upplysningsarbete, vilket borde bedrivas dels genom 430 Administrationen av jakten tidskriftsverksamhet och dels genom mer personlig påverkan såsom föredrag, filmförevisningar och demonstrationer. Departementschefen biföll införandet av en särskild s.k. jaktvårdsavgift. Influtna avgifter bildade en fond, s.k. jaktvårdsfond, vilken efter Konung- ens bestämmande användes till främjande av jaktvården. enligt jaktstadgan (1938:279) förvaltas av Statskontoret. När det gällde den av utredningsmannen föreslagna organisationen bifölls dock inte detta förslag. Departementschefen anförde i denna del följande (a. prop. s. 38). "Vad beträffar den av utredningsmannen föreslagna organisationen har jag kommit till den uppfattningen att det med densammas genom- förande bör kunna anstå, tills någon erfarenhet vunnit dels i vad mån den nu förefintliga frivilliga organisationen visar sig vara i stånd att tillgodose de ökade anspråk på sakkunnig och opartisk ledning av jaktvårdsarbetet, som den nya lagstiftningen kan komma att kräva, dels i vilken utsträckning medel för jaktvårdsändamål komma att stå till förfogande. I detta sammanhang vill jag anmärka, att även med den av honom uppskattade medelsbehovet synes kvarstå i huvudsak oförändrat. Fördelningen på olika utgiftsändamål av de till jaktvårdsfonden inflytande medlen torde få ankomma på Kungl. Maj:t att med anlitande av nödig sakkunskap verkställa, därvid dock bör iakttagas, att huvud- delen av de från ett län härrörande jaktvårdsavgifterna bör i huvudsaklig överensstämmelse med utredningsmannens förslag komma jaktvårdsarbetet i samma län till godo. Den länsstyrelserna enligt ut- redningsmannens förslag åvilande uppgiften att taga befattning med jaktvårdsärendena torde i huvudsak kunna bibehållas, då jag förutsätter att tillgången på jaktvårdsmedel skall medgiva, att erfoderlig sakkun- skap ställes till länsstyrelsernas förfogande." Utskottet biträdde förslaget om jaktvårdsavgift och att avgifterna bildar en jaktvårdsfond, vilken efter Konungens bestämmande används till främjandet När det gällde vad medlen skulle användas till anförde utskottet följande (s. 39). "Såsom i betänkandet framhållits lärer det kunna förväntas, att en lag- stiftning för jaktvårdens främjande får betydelse redan genom att under- stödja skapandet av en opinion i önskad riktning samt genom att påverka enskilda jägare och andra. Utskottet, som inledningsvis anslutit sig till denna uppfattning, förmenar dock, att dessa verkningar måste antagas få en ganska begränsad räckvidd. För att de till jaktvårdens fromma givna föreskrifterna skola få en allmännare betydelse erfordras enligt utskottets åsikt, att deras omsättande i praktiken förbindes med en under medverkan av personer med sakkunskap, förmåga till initiativ och auktoritet bedriven upplysnings- och organisationsverksamhet. Denna kräver för sitt utförande icke obetydliga penningmedel. De lokalajaktvårdssammanslutningarna,vilkasytterstaförgreningarutgöras av jaktvårdsområdena, torde för att kunna fylla sin uppgift i många fall bliva i behov av understöd i olika former. Åtskilliga jakt- och naturvår- dande åtgärder av mera allmänt intresse ha fått stå tillbaka av brist på medel. Utskottet, som med dessa exempel allenast velat antyda en del av de uppgifter för jaktvårdsarbetet, vilkas genomförande är beroende av att medel för ändamålet stå till förfogande, ansluter sig till grundtanken i Kungl. Maj:ts förslag att de nödiga medlen skola åstadkommas av de jagande själva, främst genom erläggande av s.k. I organisationsfrågan anförde utskottet följande (s. 42 f.). "Utskottet vill i samband med förevarande paragraf framhålla vikten av att det med stöd av jaktvårdsfonden bedrivna jaktvårdsarbetet kommer att läggas på bredast möjliga bas och under hänsynstagande till de olika på jaktens område representerade intressena. Då, såsom de- partementschefen framhållit, med genomförandet av den i betänkandet föreslagna jaktvårdsorganisationen lärer få anstå tills vidare, synes ansvaret för jaktvårdsarbetet komma att främst åvila den nuvarande helt frivilliga jaktvårdsorganisationen, d.v.s. och dess underavdelningar i länen. Häremot torde intet annat vara att erinra än att det för jaktvårdsarbetets behöriga bedrivande enligt angivna riktlinjer blir av betydelse, att jämväl förbundet utvidgar sin bas och sålunda söker draga till sig – även i form av kollektiv anslutning – de ute i bygderna verksamma jaktvårdssammanslutningarna och icke minst de, som bildats med stöd av de föreslagna bestämmelserna om jakt- vårdsområden. Utskottet vill därjämte ifrågasätta, om icke de befintliga länsjaktvårdsföreningarna skulle kunna i sin nuvarande frivilliga form bereda plats i sina beslutande organ för representanter för hushållnings- sällskap och landsting med flera i enlighet med de riktlinjer, som härför uppdragits i betänkandet. I fråga om kontrollen över jaktvårdsmedlens användning förutsätter utskottet, att Kungl. Maj:t kommer att utfärda de därför nödiga bestämmelserna." 432 Administrationen av jakten SOU 1950:40 Betänkande med förslag till ändringar i jaktlagstiftningen I betänkandet redovisas att så gott som samtliga jaktvårdsmedel tilldelats och dess lokalavdelningar. Kontrollen över hur medlen använts utövades av ett Kungl. Maj:ts ombud hos förbundet. Ombudet granskade användningen av bidragen ur jaktvårdsfonden ur synpunkten av deras tillgodogörande för åtgärder i jaktvårdande syfte. Om- budet ägde närvara vid sammanträden med respektive sammanslutningar och deras beslutande och verkställande organ samt ta del av deras räken- skaper och övriga handlingar. /50 uppgick antalet medlemmar till över 125 200. Av dessa var omkring 42 300 personligen anslutna till förbundet. Återstoden utgjord- es av personer, som genom samtliga då förefintliga 767 jaktvårdsområden och genom 757 lokala jaktvårdssammanslutningar anslutits till länsjakt- vårdsföreningarna. Förbundet har således, enligt utredningen, följt jord- bruksutskottets anvisningar och lagt sin verksamhet på bred bas (s. 133 ff.). Enligt utredningens mening har den frivilliga organisationen av jaktvårds- arbetet visat sig vara i stort sett ändamålsenlig och väl ägnad att tillgodose de krav som av departementschefen uppställdes proposition. Genom denna organisation har också möjliggjorts att jaktvårdsmedlen kommit jaktvården till godo utan större administrationskostnader. Utredningen förordar att ledningen av jaktvårdsarbetet även i fortsättningen helt anförtros åt och dess lokalavdelningar. Vad nu anförts innebär dock enligt utredningen inte, att en fastare organisa- tion av förbundet inte skulle vara önskvärd. Efter samråd med jaktutred- ningen har emellertid en inom förbundet tillsatt organisationskommitté avgivit ett förslag, som synes vara ägnat att tillgodose nämnda önskemål och som innebär en ändamålsenlig lösning av vissa andra organisatoriska spörsmål inom förbundet. Förslaget innebär bl.a. att den nuvarande förbundsstyrelsen skulle ersättas av en överstyrelse. En ledamot i denna skulle utses av varje länsförening, varjämte kongressen skulle välja högst 7 ledamöter. ordföranden och ytterligare en ledamot utses av Kungl. I stället för arbetsutskott skulle finnas en förbundsstyrelse, bestående av överstyrelsens ordförande samt sex av kongressen ur överstyrelsen valda ledamöter, varav två skulle representera södra, två mellersta och två norra . En av förbundets revisorer skulle utses av Kungl. Enligt utredningens mening var det – i synnerhet med hänsyn till de betydligt ökade medel, som enligt utredningens förslag skulle ställas till förbundets förfogande – angeläget att på sätt kommittén föreslagit det allmänna bereddes ett större inflytande över förbundets verksamhet än som är fallet. Om ordföranden i överstyrelsen och förbundssty- relsen samt en ledamot i förstnämnda organ och en revisor utses av Kungl. Maj:t, torde ett särskilt ombud för kontroll över användningen av jakt- vårdsmedlen inte vidare erfordras. De förteckningar, som med ledning av inbetal- ningskupongerna har att upprätta, bör enligt utredningen uppställas länsvis samt möjligt översändas till vederbörande polismyndighet. Därjämte bör förbundet tillställa länsjaktvårdsföreningarna ett exempel av förteck- ningen för respektive län. Genom ett sådant förfaringssätt erhålls enligt ut- redningens mening minst lika goda möjligheter att kontrollera att jägarna lösa jaktkort som med det nuvarande systemet. Givetvis bör dock – särskilt om man inför en obligatorisk ansvarighetsförsäkring, knuten till erläggandet av jaktvårdsavgiften – även i fortsättningen kontroll äga rum genom stickprovsundersökningar under jakten. I de nuvarande bestämmelserna härom anser utredningen ingen ändring erforderlig. Proposition 1951:189 med förslag till lag angående ändring i lagen den (nr 274) om rätt till jakt, m.m. I likhet med utredningen anser departementschefen det önskvärt att det allmänna erhåller större inflytande än nu över ledningen av jaktvårds- arbetet. Detta önskemål synes, enligt departementschefen, emellertid bli i skälig grad tillgodosett om omorganiseras i enlig- het med förbundets stadgeförslag. Under denna förutsättning bör därför, enligt departementschefen, ledningen av jaktvårdsarbetet alltjämt anförtros åt och dess lokalavdelningar. 434 Administrationen av jakten få ankomma på Kungl. Maj:t att pröva, huruvida i visst fall anslag från jaktvårdsfonden kan beviljas även åt annan organisation (s. 61). Tredje lagutskottets betänkande 1951:14 Utskottet anförde bl.a. följande (s. 41 f.). "Däremot har utskottet ingenting att invända mot de ändringsförslag i övrigt, vilka i detta sammanhang departementschefen säger sig ämna förelägga Kungl. Maj:t om ej gör erinran mot dem. Förslagen röra uppbörden av jaktvårdsavgifterna, fördelningen av jaktvårdsmedlen och ledningen av jaktvårdsarbetet. Enligt propositionen skall jaktvårds- arbetet även i fortsättningen ledas av . Vid till- komsten av jaktlag uttalade jordbruksutskottet, att förbundet borde vidga sin bas och söka draga till sig de ute i bygderna verksam- ma jaktvårdssammanslutningarna. En kraftig utvidgning av förbundet har otvivelaktigt ägt rum sedan detta uttalande gjordes. Sålunda har förbundets medlemsantal ökat från 25 902 medlemmar den 31 decem- ber 1938 till 125 121 medlemmar . Enligt utskottets uppfattning är det dock icke tillfredsställande att två riksorganisationer som och , vilka båda ha jaktvårdens främjande på sitt program, under konkurrerande former verka vid sidan av varandra. Om förutsättningar funnes för samverkan mellan dessa organisationer, skulle ökade grupper av jaktintresserade kunna beredas inflytande på ledningen av jaktvårdsarbetet. Säkerligen skulle detta bliva till fromma för jaktvården i landet." Betänkandet Vilt och jakt (SOU 1983:21) Jakt- och viltvårdsberedningen anför följande under rubriken den centrala administrationen (s. 332 f.). "Beredningen anser att de ideella organisationerna, i första hand de båda jägarorganisationerna, även i fortsättningen bör svara för admini- strationen av det praktiska viltvårdsarbetet. Successivt har en an- passning av ansvarsområden och arbetsuppgifter skett mellan natur- vårdsverket på myndighetssidan och olika organisationer, främst , på den ideella sidan. Det nuvarande systemet bedöms av berörda myndigheter och organisationer fungera bra. Från olika håll har dock anförts att jägareförbundets ställning och arbetsupp- gifter kan ge intryck av att organisationen har en myndighetsfunktion. Beredningen anser därför att det finns skäl att precisera jägareförbun- dets roll. Det bör klargöras att jägareförbundet har ett betydande ansvar för jakten och den praktiska viltvården i övrigt genom att förbundet organiserar en stor del av landets jägare. Genom den personal som inom jägareförbundet utnyttjande av medel ur jaktvårds- och viltskadefonderna skall jägareförbundet därutöver lämna råd och upplysningar om viltskötsel och jakt till myndigheter, företag, organisa- tioner och enskilda. Sådan rådgivning skall lämnas utan hänsyn till eventuell organisationstillhörighet. Av den föregående framställningen framgår att det dessutom bör förutsättas att förbundet åtar sig vissa bestämda uppgifter. Vissa arbetsuppgifter bör, som redan nu sker, full- göras av Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare. Med hänsyn till den viktiga roll jägareförbundet spelar i skötseln av de svenska viltstammarna samt att förbundets verksamhet i betydande utsträckning finansieras med medel ur jaktvårds- och viltskadefonderna, anser beredningen det önskvärt att samhället har god insyn i förbundets verksamhet. Detta bör dock inte ske genom att regeringen utser ord- förande i förbundets överstyrelse. Beredningen anser att posten som ordförande i jägareförbundets överstyrelse, i likhet med vad som sker i andra organisationer, skall tillsättas genom demokratiska val inom organisationen. Samhällets insyn i förbundets verksamhet bör i stället garanteras genom att regeringen utser två ledamöter och suppleanter för dessa i förbundets överstyrelse samt en revisor och en suppleant för denne. Denna ordning är i huvudsak densamma som den som gäller för riksidrottsförbundet."