sou · GLB392 · 1998-01-01 00:00:00 — Landsortstidningarna är exempelvis irriterade över att de måste lämna sina bästa nyheter till TT, som sänds i etermedierna innan de publiceras i tidningen.92 TT har försökt anpassa sig till förändringarna i mediesamhället. Kunderna erbjuds olika former av tilläggstjänster. Samarbetsavtal har slutits med Pressens Bild och Globus Nyhetsgrafik om leverans av bil- der och nyhetsgrafik.93 TT:s nyhetssändningar i upp- hörde 1996 . T ill en viss del har bortfallet kompenserats av fler kunder inom den privata lokalradion. (FLT) ägs av 71 tidningar, vilka enligt ett konsortialavtal skall vara ledande borgerlig landsortstidning. FLT förmedlar förutom redaktionellt material även annonser (se 4.2). Av ägarna hade 55 tidningar 1995 redaktionellt ab onnemang och 65 tidningar deltog i annonssamarbetet.94 Metro har försökt att få abonnemang men kunder utanför ägarkretsen tas inte in.95 har FLT utvecklat sina redaktionella service. Målsättningen är att erbjuda kunderna skräddarsydda tjänster som bättre än TT svarar mot landsortstidningarnas speciella behov. FLT producerar exempelvis färdigredigerade TV- och ekonomisidor. tal av tidningarna levererar nyheter med riksintresse till en databas som är tillgänglig för FLT:s abonnenter. Ett samarbete har byggts upp med den bonnierägda nyhetsbyrån , som är specialinriktad på affärs- nyheter.96 kommer den stora tyska medie koncernen börja ge ut en TV-bilaga, som produceras av FLT. Tidningen kommer att erbjudasFLT:s kunder. slogs FLT:s bildverksamhet samman med Svenska . FLT köpte av aktierna i det nybildade med option att köpa av bolaget. Pica tog över Reuters- agenturen från Pressens Bild.97 Mot bakgrund av landsortspressens missnöje med TT och FLT:s utveckling av sina tjänster började det 1995 att föras diskussioner om att bygga ut FLT till en fullskalig nyhetsbyrå med utrikesnyheter, riks- dagsbevakning, nöjen, ekonomi, sport etc. FLT:s kunder skulle således få ett alternativ till TT .98 Om TT, som till ägs av ningarna, förlorade många landsortstidningar skulle företagets ekono- miska ställning undergrävas. 99 FLT beslöt dock att lägga nyhetsbyråplanerna planerna på is, i första hand .100 Samverkansformer inom dagspressen 57 har en bildbyrå som säljer bil- der både från koncernens fotografer och från bildbyråer som man representerar. Företaget har som ovan nämnts ett samarbetsavtal med TT om dagliga bildleveranser. Pressens Bild förvärvade konkurrenten Reportagebild, då ägt av två privatpersoner men dessför- innan ett dotterbolag till . Pressens Bild förlorade vid sam- ma tid agenturen till Reuters men fick genom köpet av Reportagebild ta över kontraktet med AP.101 Genom dessa rockader har de fyra av största bildbyråerna i reducerats till två som bildar var sitt block. Pica Bild säljer till och FLT, medan Pressens Bild har och TT som kunder. kommer i fortsättningen sälja sina bilder på egen hand. Avisa Centralredaktion som ägs av åtta tidningar i den socialde- mokratiska sfären producerar bland annat färdiga in- och utrikessidor liksom börs- spel- och radio-TV-sidor samt featuresidor. Företaget er- bjuder även en TV-bilaga . Kunderna återfinns både bland dags- och veckopressen. Sammanlagt kan en tidning ta in ett 60-tal fär- digredigerade sidor frånAvisa . Flera mindre byråer har partipolitisk anknytning. Den största är Li- berala Nyhetsbyrån, som ägs av sju liberala tidningar samt ().102 Byrån som i första hand producerar ledare hade 1994 27 tidningar (24 liberala, två centerpartistiska och en moderat) som abonnenter.103 Svenska Nyhetsbyrån kommer 1997 att omstruktureras till ett nätverk med ett antal skribenter som skall skriva samhällsrepor- tage, aktiekrönikor, utrikes-, debatt- och kulturmaterial. Byrån ägs av tio borgerliga tidningar, främst moderata, och säljer redaktionellt material till mellan 30 och 40 dagstidningar.104 äger en byrå PreCent, som förser ett trettiotal centertidningar med material. har flera specialinriktade nyhetsbyråer startats. Nyhetsbyrån , ägd av Affärsinformation, levererar affärsnyheter elektroniskt direkt till sina företagsabonnenter men också till FLT, och Sydsvenska Dagbladet.105 Delphi Economic är huvudleverantör av börs- och ekonomisidor till 25 dagstidningar i Sverige.106 Globus Nyhetsgrafik, och Bulls Presstjänst är tre byråer som erbjuder sina kunder nyhets- och featuregrafik. De två förstnämnda samarbetar med TT respektive FLT.107 De två stora medieägarna, och , har gjort försök att komma in på marknaden för redaktionellt material. äger som nämnts Pressens Bild och Direkt. startade en re- portagebyrå, Riksreportage, som erbjöd sitt material både till koncer- nens tidningar och till externa kunder. Byrån hade bland annat ett 58 Samverkansformer inom dagspressen omfattande samarbete med FLT. /97 lade ner företaget, sedan , och Sydsvenska Dag- bladet dragit sig ur projektet. En del av verksamheten kommer att fort- sätta i Nya Riksreportage ägt av . magasin På TV konkurrerade en period med TT som leverantör av TV-tablåer, men verksamheten lades ner. 109 Koncernen äg- de också artikeldatabasen som såldes till 4.1.2Redaktionell och teknisk samverkan på koncernnivå Inom den svenska landsortspressen finns ett antal företag som byggt upp tidningskedjor genom företagsförvärv (se 1.1 och 1.2) De uppköpta tidningarna drevs i regel vidare som självständiga företag med egna redaktioner, annonsavdelningar och tryckerier. har dock tidningskoncernerna i allt större utsträckning börjat samordna verksamheten på det redaktionella och tekniska planet. startade en nyhetsbyrå, Nyhetsgruppen. Byrån s yndikerar ett hundratal111 artiklar ut till koncernens tolv tidningar. Det rör sig om sport, ledare, kultur, nöje, debattinlägg, recept, TV-artiklar, naturkrönika etc. Tidningarna är sam- manknutna via en databas som gör det möjligt att byta material med varandra. Nyhetsgruppen gör även färdiga sidor som är t illgängliga inom Tryckningen av Andergruppens samtliga sju tidningar i flyttades till 1996 i samband med att Nya Wermlands- Tidningens nya tidningshus togs i drift 1996.113 Tryckeriet har även kapacitet att trycka koncernens tidningar i , även om detta inte är aktuellt . Tidningsverksamheten i omorganiserades 1996/97. Två nystartade dotterbolag tog över tidningsutgivningen i östra respektive västra delen av länet, medan huvudtidningen, , även i fortsättningen ges ut av moderbolaget.114 I med , Nya och räknar ledningen med att kunna göra betydande rationaliseringsvinster genom samordning av bland annat det redaktionella arbetet. flyttade /95 fram sin posi- tioner genom att helt överta , som företaget tidigare ägt tillsammans med . 116 Koncernens verksamhet i har därefter samordnats. De fyra tidningarna i Väster- götland, , Nyheter och Väst- SOU 1997:92 Samverkansformer inom dagspressen 59 göta-Bladet överfördes 1996 t ill ett nybildat bolag, . Tidningarna samordnar sin redigering med gemensamma läns- börs- radio- och TV-sidor, men med egna förstasidor och eget lokalt material. De gemensamma sidorna och annonserna kommer att nå cirka 46 000 prenumeranter, mer än dubbelt så många som främste konkurrenten Andergruppens . Tryckningen av de fyra tidningarna flyttades till Herencos tryckeri i som de övergick från tabloid till fullformat. 117 och Västgöta- Bladet ökade 1996 periodiciteten från fyra nummer t ill sex nummer . Inom VLT har koncernens två tidningar i , och en gemensam redaktionsled- ning och ett omfattande redaktionellt samarbete med utbyte av artik- lar.118 I har samtliga tidningar förutom sammanförts till ett nybildat bolag, Ingress Media. De fyra tidningarna , , , Fa- gersta-Posten samt har gemensam ledning och samarbetar redaktionellt med vissa gemensamma sidor. Tidningarna delar även på en ledaravdelning med två anställda .119 Ledningarna för och Ingress Media vill att redaktionerna skall få tillgång till varandras material före publice- ring, något som journalisterna har motsatt sig. Tidningsledningarna an- ser att ett utbyte är det enda sätt höja kvaliteten på respektive tidnings länsmaterial. Journalisterna menar att lokaltidningarnas långsiktiga utveckling hotas. I praktiken skulle lokaltidningarna komma att fungera som lokalredaktioner till länstidningen. Inom Sydostpress har det funnits ett dotterbolag, , som producerar och köper gemensamt featurematerial för koncernens tidningar. 121 beslöt led- ningen att i grunden omorganisera koncernen. Verksamheten som tidi- gare drivits i tre dotterbolag för vardera Barometern, och förs över i fyra nya dotterbolag för tid- ningsrörelsen, tryckerierna, distributionen och nya medier. Ansvaret för de tre tidningarna övertas av en publisher. Tidningsstyrelserna försvin- ner och ersätts av lokala råd utan juridisk makt. chefredaktör lämnade tidningen på grund av att han motsatte sig samarbetsplanerna. Liksom tidningens journalister menade han att förändringarna kommer försämra den lokala för- ankringen. och att det är bra med gemensamma sidor och annat, men den redaktionella integriteten måste bibehållas. byggde upp en länsredaktion som skall bevaka , länsrätten och andra institutioner och organi- sationer i länet på uppdrag av de fyra tidningarna i koncernen.123 60 Samverkansformer inom dagspressen Redaktionell samverkan kan som synes ta sig många olika former från artikel- och bildleveranser, över färdigredigerade specialsidor till gemensamt material för hela tidningen utom det rent lokala stoffet. Den ökade användningen av syndikerat material har gett upphov till debatt inom tidningskretsar. Färdiga TV- eller spelsidor har inte för- anlett några större invändningar. Däremot har meningarna gått isär beträffande gemensamma in- och utrikessidor. Kritikerna har pekat på att nyhetsvärderingen kan variera mellan olika landsändar. Exempelvis kan trafikfrågor som , Dennisleder och vara intressenta för respektive region men tämligen oväsentliga för övriga delar av landet. Centralt producerade nyhetssidor koncentrerar dessutom ytterligare nyhetsbedömningen till några få redaktioner i . Försvararna av de färdiga sidorna framhåller att inköpen frigör resurser för en lokal och regional nyhetsbevakning. Om man vill modifiera en färdig sida går det lätt att göra med modern teknik. Tidningsföretagen har erbjudit sina annonsörer möjlighet till samannonsering i flera tidningar. Inom landsortspressen bildades på riksnivå A-pressens Samannons 1967, bestående av 19 tidningar, och FLT-Riks 1976 med 66 deltagande tidningar.124 Regionala annons- kombinationer fanns . finns ett fyrtiotal samannonseringspaket på dagstidningsmarknaden. 125 Vilken betydelse kan ägarsamband ha för uppb yggandet av samannonserings- kombinationer? Tidningens storlek och typ förefaller vara avgörande för vilket riksannonspaket den tillhör (tabell 4.1). De tre stora morgontidningarna i storstäderna, , och , samverkar i ett riksannonspaket, City samt i en gemensam databas för rubrikannonser D@gs på Internet. De fyra kvällstid- ningarna erbjuder sina annonsörer kombinationen Impact. finns ett ägarsamband mellan och och mellan och , men samarbetet mellan storstadstidningarna byggdes upp föreMariebergs köp. Sex av de största landsortstidningarna, , Norr- Tidningar, , , och , har ett ge- Samverkansformer inom dagspressen 61 mensamt annonspaket för riksannonsörer, nämligen Stormarknadspress. De ingående tidningarna är disparata både beträffande ägare och politisk inriktning. Den gemensamma nämnaren är deras ställning på marknaden som stor landsortstidning. Tabell 4.1 De större samannonseringspaketens försäljning 1996. Källa : Mediatrender 1/1997 och 2/1997 . De flesta borgerliga landsortstidningar utanför Stormarknadspress samverkar i FLT Riks, som 1995 omfattade 65 tidningar. Ett undantag utgör , som valt att lämna FLT till förmån för samverkan med Arbetet i annonspaketet Heta . Alla socialdemo- kratiska morgontidningar, förutom Arbetet, samt några mindre tid-ningar utanför den socialdemokratiska sfären samarbetar i Riksmedia. Flera av de större tidningskoncernerna som , Herenco, VLT och har byggts upp genom att ägarna införlivat tidningar belägna runt den ursprungliga tidningen. De tidningar i respektive koncern som verkar i samma region samverkar i annonspaket. Däremot erbjuder varken , Herenco eller VLT samannonsering för hela koncernen, dvs. även för de tidningar som utkommer utanför den ursprungliga regionen. Geografiskt sammanhållna tidningsgrupper som S ydostpress, , , och erbjuder annonsörerna samannonseringsmöj- ligheter. De fyra tidningarna i samarbetar med i Media Industrikusten, de två största dessutom med i . 62 Samverkansformer inom dagspressen mokratiska tidningarna har åtta olika regionala kombinationer för sina annonsörer. Det finns en lång rad regionalt förankrade samannonseringspaket där det inte förekommer något ägarsamband och/eller politisk samhörighet mellan de samverkande tidningarna. De största utgörs av FLT:s tid- ningar som samverkar i sex olika regionala annonspaket. Norrgruppen med två liberala stiftelseägda, en moderat stiftelseägd samt en cen- terpartiägd tidning kan tas som exempel på samverkan över de politiska sfärgränserna. Sydsvenska Dagbladets samarbete med Skånska Dag- bladet är ett annat. De olika annonspaketen kan i stort delas in i två gr upper med borgerliga respektive socialdemokratiska tidningar. En viss uppluckring kan dock skönjas. Riksmedia omfattar som ovan nämnts även tidningar utanför den socialdemokratiska sfären. Väst och ingår i den av borgerliga tidningar dominerade Storvästen. och samarbetar i Heta . Bland de borgerliga tidningarna finns inga partipolitiskt bundna annonspaket. eller , båda koncerner med tidningar över hela landet, har något sam- annonseringsalternativ. Inte heller bland de många tidningarna i den s.k. "liberala sfären" förekommer någon annonssamverkan över ägar- gränserna utan sfärens tidningar samarbetar med andra borgerliga tidningar i en rad olika kombinationer. Samverkansformer inom dagspressen 63 91Pressens Tidning 16/1995. 93Pressens Tidning 16/1994. Mediatrender 9/1995. 9/1995. Resumé 19/1995. 95Resumé 4 1996. 96Pressens Tidning 1/1995. Resumé 7/1995 och 4 1996. 17/1996. Mediatrender 16/1996. 98Mediatrender 13/1995. 13/1995. 99Resumé 38/1995. 15/1995. 101Pressens Tidning 19/1996. 102Stig och , Vem äger vad i svenska massmedier? 103Pressens Tidning 1/1994. 104Pressens Tidning 10/1994 och 16/1994. Mediatrender 20/1996. 105Mediatrender 3/1993. 1/1995. 106Mediatrender 1/1997. 107Mediatrender 2/1997. 108Pressens Tidning 1/1997. 109Pressens Tidning 7/1994. 110Pressens Tidning 14/1995. 20/1995. 111Det framgår inte om det enbart rör sig om artiklar från koncernens tidningar eller om även extern material är inräknat. 112Årsredovisning för 1994. 113Pressens Tidning 13/1995. 114Mediatrender 3/1996. 1/1996 . Årsredovisning för 1996. 115Pressens Tidning 20/1996. 118Journalisten 11/1995 119Mediatrender 12/1995. 120Pressens Tidning 2/1997. 121Årsredovisning för Sydostpress i 1994 s 18 13/1996 och 3/1997. 123Mediatrender 2/1997. 124Jonsson, S., Pressen, reklamen och konkurrensen 1935–1978, s. 227 not 5. 16/1993. (tidigare AB Radiotjänst) ägdes från starten av olika intressentgrupper i det svenska samhället, av folk- rörelserna (), näringslivet (20) och pressen (20). Aktieägarna utsåg fem styrelseledamöter, staten lika många samt styrelseordfö- randen. omorganiserades 1978 till en koncern med fyra programbolag/dotterbolag för television, riksradio, lokalradio och utbildningsradio/TV. Radioverksamheten delades upp på två bolag, och . beslöt 1992 att skulle ombildas till tre självständiga aktiebolag, varvid de två radiobolagen samman- fördes till ett nybildat bolag . Ägandet av den tidi- gare koncernen övertogs 1994 av tre nybildade stiftelser, en för vardera bolaget. Stiftelserna styrelser hade identisk sammansättning och utsågs av regeringen på förslag av de politiska partierna i . De tre stiftelserna sammanfördes 1997 t ill en stiftelse, för , och , med en styrelse som liksom tidigare utses av re- geringen. Därmed har i princip den gamla modellen med ett ägarsam- band mellan programbolagen återinförts. Programbolagen skall vara sjävständiga gentemot moderstiftelsen och medelstilldelningen sker som tidigare direkt till programbolagen. och de andra programbolagens styrelseordförande utses av regeringen, medan de övriga ledamöterna utses av ägaren, dvs. De tre kanalerna i Riksradion hade var sin bestämda karaktär, P1 var talkanal, P2 blandade konstmusik med utbildnings- och minoritets- prgram, P3 lätt musik. Lokalradion sände till en början i s.k. fönster i P3, men byggde ut verksamheten med sändningar i 25 egna lokala kanaler. Vid sammanslagningen av bolagen 1993 behöll P1 och P2 sin inriktning, medan P3:s och P4:s utbud av lätt musik åldersdiffe- rentierades. P3 inriktade sig på ungdomen. P4 sände i huvudsak lokala program med ett musikval som skulle attrahera äldre lyssnare. kommersiella lokalradion startade (se nedan) kom den med sitt musikutbud att framför allt att konkurrera med P3 om lyssnarna. När den privata lokalradion introducerades var regeringens principiella utgångspunkt "att så långt det är tekniskt möjligt skapa förutsättningar för en fri radio." Liksom på andra delar av mass- medieområdet skulle det vara "de olika aktörernas sak att, utan en långtgående myndighetsreglering, bestämma hur verksamheten skall läggas upp." De regler som sattes upp uppgavs vara helt betingade av den begränsade tillgången på sändningsfrekvenser. Regelverket skulle utformas "så att självständiga, lokalt förankrade radiostationer främjas." För att väsentligt öka antalet självständiga röster infördes regeln att en person, fysisk eller juridisk, inte får inneha mer än ett tillstånd. Ytterligare en begränsning är att tillstånd inte får ges till "den som ger ut dagstidning eller den som har ett bestämmande inflytande i ett företag som ger ut en dagstidning eller till företag i vilket någon av de nämnda har ett bestämmande inflytande." Enda kravet på innehållet är att tillståndsinnehavaren under minst en tredjedel av sändningstiden sänder "program som har framställts särskilt för den egna verksamheten. Lagens utformning ledde till att aktörer som ville etablera sig på flera delar av den privata radiomarknaden valde att uppträda under olika juridiska personer. Likaså bildade de tidningsföretag som ville gå in på marknaden bolag, där de ingick som minoritetsägare. Bulvaner har i flera fall använts för att ropa in de koncessioner, som senare överförts till nybildade bolag. De manövrer de större aktörerna vidtog för att uppfylla lagens krav har medfört att ägarstrukturen på den privata lokalradiomarknaden kommit att bli komplicerad. Bakom de officiella innehavarna av koncessioner döljer sig en rad bolag med i många fall samma ägare. Dessutom är inte tillståndshavarna ensamma aktörer på marknaden utan där finns även nätverksbolag för produktion av allmänna program, producenter av riksnyheter, försäljningsbolag för riksannonser, lokala produktionsbolag, producenter av lokala nyheter, försäljningsbolag för lokalannonser samt produktionsbolag för radioreklam. En koncessionsinnehavare kan i princip lägga ut hela produktionen på upp till sex–sju skilda underentreprenörer. 5.2.1Nätverksbildningar 1993–1994 Under den privata lokalradions första verksamhetsår 1993/94 utkristalliserades fem grupper, SRU/, SRAB/City, SDR/Z, Annons- bolaget /Megapol samt NRJ/Energy-gruppen, som byggde upp olika typer av nätverk med annons- och/eller programsamverkan. I SRU/Rix-gruppen samarbetade en rad borgerliga dagstidningar som skaffade sig ägarintressen i stationer på sina utgivningsorter. SRU var ett utvecklingsbolag ägt av några av tidningarna, medan ut-gjorde namnet på stationerna i nätverket. Stampen startade ett pro-grambolag, , med en egen nyhetsredaktion, som försåg nätverket med program. Annonsförsäljning på riksnivå om-besörjdes av ett bolag, som ägdes av SRU-gruppen. På den lokala marknaden svarade i regel respektive tidning för annonsverksamheten. SRAB, ägt av och , byggde upp ett annonsnätverk för en rad stationer. , , Fria Media och lokala entreprenörer ingick i olika konstellationer som ägare för de flesta stationerna i nätet. Kanalerna samarbetade inte på programsidan. med sitt medieföretag () skapade ett sammanhållet nätverk, Z Radio. Programmen producerades centralt, reklamen såldes av och samarbetspartnern . Lokala franchiseföretagare svarade för den lokala annonsförsäljningen. Bonniersfären byggde upp ett annonsnätverk kring Annonsbolaget , som bestod dels av egna dels av fristående stationer. Huvuddelen av Megapols program proucerades av ett bonnierägt bolag. Det franska radiobolaget nådde snabbt framgångar med sin i och förvärvade därefter ett tjugotal tillstånd över hela landet. Programmen producerades centralt i , medan annonser såldes av Riksmedia (se 4.2). Så gott som alla stationer ingick i något av de fem annonsnätverken. , Z Radio, Megapol och Energy bildade var sitt programnätverk med i stor utsträckning centralt producerade program. Kravet på "program som har framställts särskilt för den egna verksamheten" tillgodosågs i huvudsak genom att CD-växlare laddades lokalt för sändning . Lokalt framställda program förekom främst hos SRAB:s stationer, hos ett par stationer i och samt hos några nischkanaler i . 5.2.2Förändringar mellan nätverk 1995 -1996 Trots att nätverken genom att samordna stationernas program- verksamhet och reklamförsäljning försökte minska kostnaderna gick de flesta kanaler med stora förluster. Det var därför naturligt att de stora aktörerna på radiomarknaden började undersöka möjligheter till sam- verkan eller sammanslagning mellan olika nätverk. Samarbete mellan NRJ och gick NRJ med och ägarna t ill SRU/Rix- nätet in i ett omfattande samarbete. Parterna bildade ett nytt försäljningsbolag för den nationella annonseringen för båda näten, medan samarbetspartners skulle ta hand om den lokala för- säljningen. NRJ avvecklade sina förbindelser med Riksmedia. Nyheterna skulle levereras av nyhetsredaktion i . Parterna skulle även gå in som delägare i varandras huvudbolag. På pro- gramsidan planderades ingen samverkan utan de två näten skulle inrikta sig på var sin målgrupp. Samarbetet på annonsområdet, som var den centrala delen i överenskommelsen, kom dock att fungera dåligt. 130 övertog NRJ helt ägandet i säljbolaget som bytte namn till NRJ Media.131 När SRU/inledde sitt samarbete med Z Radio (se nedan) anklagades gruppen av NRJ för avtalsbrott. 132 Försäljnings-samarbetet mellan NRJ Media och SRU/sades upp med omedelbar verkan i november 1995.133 förvärv av stationer i Rix-nätet köpte och blev därigenom delägare i fem stationer i Rix-nätet, nämligen i , , och samt Vinyl i . 134 Den sistnämnda stationen var till hälften ägt av och endast löst knuten till Rix-nätet, varför den utan större problem kunde föras in helt i Bonniersfären. SRU hävdade att de fyra var knutna till deras nät och inte kunde gå över till Annonsbolaget . Efter en längre tids strid lyckade parterna komma överens om en lösning. Z Radio tog över frekvensen i . Megapol fick i gengäld Classic Radios frekvens i , behöll frekvensen i och sålde frekvenserna i och till Z Radio. Sammanslagning av P6/Z Radio och bröt SRU/som ovan nämnts sitt samarbete med NRJ/Energy och slog i stället samman sitt nät med P6 (tidigare Z Radio). Det nya nätet började sända under samma stations- namn från 25 lokalradiostationer som når av befolkning. Annonsförsäljningen på riks- och regionalplanet ombesörjs av bolag , på lokalplan av SDR eller lokal- tidningar. MTG:s radioprogrambolag i ansvarar för hela produktionen och Direkt levererar nyheter. lades ner inklusive nyhetsredaktionen. bildade och Fria Media ett nytt till lika delar ägt annonsbolag, , som övertog försäljningen för Annonsbolaget samtliga stationer samt SRAB:s stationer, för- utom de i storstäderna. Radiobokningen täcker med sina trettio kanaler alla större orter förutom och . Det franska radioföretaget . har byggt upp ett nät som omfattar 21 stationer.