sou · GLB391d4 · 1998-01-01 00:00:00 — Det kan inte sällan finnas motsättningar mellan jägarens intresse av god tillgång på jaktbart vilt och markägarens intresse av att skogsmarken ger För att information, särskilt om den praktiska viltvården, skall få avsedd effekt är det viktigt att informationen når ut till flertalet intresserade och att informationen är trovärdig. Långt ifrån alla skogs- och jordbrukare är jägare. Utredningen menar att information till exempelvis en skogsbrukare om hur marken bör brukas med hänsyn till viltet inte alltid 492 Administrationen av jakten upplevs som trovärdig om den kommer från en jägarorganisation. Informa- tionen om den praktiska viltvården måste spridas bredare och riktas även till andra än jägare. Den dubbla roll jägarorganisationerna har på informations- och upplys- ningsområdet är av sådan karaktär att konflikt kan uppstå mellan organisa- tionens intressen och det allmännas intresse. Här framkommer svårig- heterna med att tillvarata såväl medlemmarnas intressen som det allmännas intresse av opartisk saklig information. Man kan dessutom se att jägarorga- nisationers intressen, av naturliga skäl, tenderar att rikta sig främst mot jaktbart vilt eller sådana arter som man vill få möjlighet att jaga. Utred- ningen ser ett behov av en starkare opartisk aktör när det gäller infor- mations- och upplysningsarbetet vad gäller främst den praktiska viltvården. Som funnit i sitt remissvar till utredningen är det, utöver den information som olika intressen såsom jägare, markägare och bevar- andeintressen förmedlar, viktigt med en sammanvägd opartisk helhetssyn som ser till viltstammarnas roll i hela ekosystemet och samhället. Utred- ningen delar uppfattningen att detta sker bäst genom olika myndighetsinsat- ser på informationsområdet. Utredningen anser således att det finns ett stort behov av opartisk information från myndigheternas sida till framför allt jägare och markägare. Förutsättningarna för att kunna ge sådan opartisk information centralt ökar i och med att föreslås bli registeransvarig för jaktkorts- registret. bör därmed kunna utöka sin information i frågor om jakt och viltvård till landets jägare genom att utnyttja detta register. Utredningen föreslår att medel ur jaktvårdsfonden skall kunna användas i informationssyfte i frågor om jakt och viltvård. En sådan informationsinsats är till fördel för såväl det allmänna som jägarna. Regeringen bör därför ställa medel ur jaktvårdsfonden till förfogande för informationsinsatser. Utredningen anser att kostnaderna inte skall få överstiga . När det gäller informationen från vill utredningen ge några exempel på informationens innehåll. Utredningen anser exempelvis, i samband med att jaktkort sänds ut till jägarna, att informationsblad om rådande jakttider m.m. skall medfölja jaktkortet. Även annan viktig infor- mation kan sändas ut i samband med jaktkortet. Utredningen tänker då främst på aktuella ändringar i lagstiftningen som kan tänkas beröra jägarna. Det är av värde såväl för det allmänna som för den enskilde jägaren om så- dan information distribueras. Informationen bör rikta in sig på att förklara varför ändringar vidtagits, vad de innebär, vilka följder de får för jägaren etc. Det är även tänkbart att det kan finnas behov av att gå ut med information vid andra tillfällen än när jaktkortet sänds ut. Det kan t.ex. finnas tillfällen när det finns anledning att sprida saklig och korrekt information i en aktuell debatt. När det gäller information riktad till markägare i frågor om praktisk vilt- vård är det skogsvårdsorganisationen som har störst förutsättningar att ge en opartisk saklig information. Utredningen menar att information i dessa frågor inte givits tillräcklig tyngd från det allmännas sida. Skogsvårdsorga- nisationen synes med nuvarande resurser ha utfört ett gott arbete. Det finns dock all anledning att ta till vara de informationskanaler skogsvårdsorgani- sationen har att erbjuda på ett bättre sätt än . En mycket väsentlig del av skogsvårdsstyrelsernas jakt- och viltvårdsarbete sker inom rådgivningsverksamheten. Under 30 000 tjänstgörings- dagar möter skogsvårdsstyrelserna ca 100 000 skogsägare i olika råd- givningssituationer. har genomfört en omfattande omorganisation av skogsvårdsstyrelserna genom att i första hand minska antalet regionala myndigheter och regionkontor från 22 stycken till 11. Organisationsförändringen hade som syfte att i första hand bibehållaskogsvårdsstyrelsernaslokalaförankring.Skogsvårdsorganisation- en har 96 lokalkontor ute i kommunerna och håller en nära och god kontakt med markägarna, den grupp som har det yttersta ansvaret för vilt- stammarnas förvaltning. , som når varje skogs- ägare i landet med mer än 5 ha skog, har skogsvårdsorganisationen därtill utomordentliga möjligheter att snabbt och kostnadseffektivt sprida övergripande eller regionalt anpassad information till målgruppen mark- 494 Administrationen av jakten Kompetensen i jakt- och viltvårdsfrågor inom skogsvårdsorganisationen måste sägas vara hög. Ämnet ingår i den högre skogliga utbildningen och vid flera skogsvårdsstyrelser finns tjänstemän som därutöver genomgått Svenska jägareförbundets 2-åriga viltmästarutbildning. I stort sett i varje distrikt finns dessutom tjänstemän som genomgått kurser i naturvårds- biologi. Därtill kommer att jakt utgör en viktig fritidssysselsättning för många av organisationens tjänstemän. Utöver den information som de olika intressenterna inom jaktpolitiken (jägare, markägare, naturvårdare m.fl.) förmedlar är det från samhällets sida sett viktigt med en sammanvägd opartisk helhetssyn på viltstammarnas roll i ekosystemen och i samhället. Skogsvårdsorganisationens lokalt arbetande fältorganisation med nära och goda kontakter med markägarna, regelbunden tidningsutgivning och förlagsproduktion som möjliggör snabb och kost- nadseffektiv informationsspridning skulle mycket väl uppfylla de krav som samhället ställer. Utredningen är av den uppfattningen att medel ur jaktvårdsfonden bör utgå till skogsvårdsorganisationen centralt för information om främst praktisk viltvård till markägarna. Regeringen bör därför ställa medel ur jaktvårds- fonden till förfogande för sådana informationsinsatser. Kostnaderna för denna verksamhet skall inte få överstiga . Vidare anser utredningen att skogsvårdsorganisationens verksamhet regionalt och lokalt skall få medel ur jaktvårdsfonden för olika verksam- heter med anknytning till upplysning och information om praktisk viltvård. Ett bra exempel på sådan verksamhet är den som i bedrivit och som kallas Älg i skog (se ovan under Skogsvårds- styrelserna, avsnitt 9.4.1). Detta är i stor utsträckning ett projekt där in- formation, upplysning och utbildning är metodiken för projektet. Denna verksamhet har fått många lovord av såväl jägare och markägare som andra myndigheter. Regeringen bör därför ställa medel ur jaktvårdsfonden till skogsvårdsstyrelsernas förfogande för sådana ändamål. Det skall enligt ut- redningen vara möjligt att regionalt och lokalt kunna disponera sammanlagt högst för sådana ändamål. Utredningens förslag till åtgärder har goda förutsättningar att ge den önsk- värda opartiska information till jägare och markägare som efterfrågats från många håll. Vidare kommer informationen till markägarna att utökas och förbättras. Främst är det här fråga om insatser från skogsvårdsorganisation- ens sida i frågor om praktisk viltvård. och skall redovisa den informationsverksamhet som bedrivits och vilken effekt den haft. Jägarorganisationerna skall, som nämnts ovan, erhålla bidrag för sin verk- samhet. Den viktiga insats jägarorganisationerna gör på informations- och upplysningsområdet främjas på detta sätt. När jägarorganisationerna ansöker om bidrag skall de redovisa det arbete de utfört på detta område . Av 39 § jaktlagen framgår att till varje länsstyrelse är knuten en länsvilt- nämnd med uppgift att vara rådgivande organ i frågor om viltvården. Ledamöterna i länsviltnämnden utses enligt föreskrifter som meddelas av regeringen. Enligt 46 § jaktförordningen gäller följande för länsviltnämnderna. En länsviltnämnd består av nio ledamöter utom i , och där tio ledamöter ingår i nämnden. Länsstyrelserna utser ledamöterna för högst . En ledamot utses efter förslag av skogsvårds- styrelsen och två ledamöter efter förslag av jägarnas organisationer för länet. I , och skall en ledamot representera renägarna i länet. Av de övriga skall två representera frilufts- och naturvårdsintresset och en ha särskild kunskap i frågor om trafiksäker- het och vilt. De återstående tre ledamöterna skall företräda ägarna av jord- bruksmark och skogsmark. Bland ledamöterna utser en ordförande. Nämnden utser inom sig vice ordförande. Vid handläggning som kräver särskild sakkunskap får nämnden anlita lämplig person som sakkunnig. fastställer arbetsordning för länsviltnämnden. 496 Administrationen av jakten I 101 § Statens naturvårdsverks författningssamling (SNFS 1994:3, NV:58) finns arbetsordning för länsviltnämnd. För nämndens arbete gäller följande –Nämnden skall hålla minst ett sammanträde . –Vid sammanträdet skall främst frågor av övergripande och principiell natur behandlas. –Frågor som kräver snabb handläggning får delegeras till ett arbetsut- skott eller till nämndens ordförande. –Behandling av enklare frågor kan företrädesvis ske vid telefonsam- manträden. –Alla förslag, oavsett från vem det kommer, som är avsedda att tjäna som underlag för ställningstaganden i nämnden skall vara skriftliga och nämndens ledamöter tillhanda senast före nämndens samman- träde. –Kallelse till nämndens sammanträden skall ske dagar före sammanträdet. –Nämnden skall följa upp hur de lokala samråden genomförs och vilka resultat de leder till. Resultaten från samråden skall utgöra grund för nämndens förslag till om bland annat målsättningen för skötseln av älgstammen och i förekommande fall också hjortstammarna. Som ett exempel redovisar utredningen hur i Västernorr- lands län beskrivit dess ansvar för och arbete med jaktfrågor och viltvårds- Enligt 39 § första stycket jaktlagen är till varje länsstyrelse knuten en länsviltnämnd med uppgift att vara rådgivande organ i frågor om viltvården. I 46 § jaktförordningen (1987:905) finns bestämmelser om nämndens sammansättning och utseende, anlitande av sakkunnig och arbetsordning för nämnden. I bilaga 2 till jaktförordningen, Tider för jakt efter älg i det inledande avsnittet: Licensjakt efter älg och jakt efter inom älgskötselområden, föreskrivs att () beslut om den särskilda jakttiden skall fattas efter hörande av länsviltnämnden. I Statens naturvårdsverks jaktkungörelse (SNFS 1944:3, ändrad 1955:6) finns följande bestämmelser angående länsviltnämnden: –i 13 a § att samråd skall ske med nämnden innan fattar beslut om älgavgift för fälld vuxen älg. –i 13 f § att samråd skall ske med nämnden innan fattar beslut om bidrag ur älgvårdsfonden till administration av älgjakten. –i 101 § om arbetsordning för nämnden. Av intresse i detta sammanhang är främst punkterna 2 och 7. I punkt 2 sägs att vid sammanträdena skall främst frågor av övergripande och principiell natur behandlas. I punkt 7 stadgas följande: Nämnden skall följa upp hur de lokala samråden genomförs och vilka resultat de leder till. Resultaten från samråden skall utgöra grund för nämndens förslag till om bland annat målsättningen för skötseln av älgstammen och i före- kommande fall också hjortstammarna. har uppdragit åt länsviltnämnden att se till att projektet genomförs. Därutöver har inte meddelat något särskilt beslut om regler om nämndens arbetsuppgifter och ansvarsområde. Nämnden har inrättat ett arbetsutskott bestående av fyra ledamöter. Dess uppgifter är i första hand att bereda frågor som tas upp på ordinarie sammanträden och att avgöra ärenden som av tidsskäl inte kan behandlas vid dessa eller som är av mindre vikt. I länet finns en rovdjursgrupp. Nämnden har beslutat att gruppen skall betraktas som en nämndens arbetsgrupp. I nämnden ges information om gruppens verksamhet och dryftas dessa frågor. Som kanslifunktion för nämnden och dess utskott fungerar rättsenhetens juridiska sektion medan miljövårdsenheten svarar för kanslifunktionen för rovdjursgruppen. Som sekreterare i nämnden tjänstgör föreståndaren för älgjaktsregistret, en byrådirektör. Vid nämndens sam- manträden är därutöver minst en jurist närvarande och emellanåt beroende på ärendenas art – även personal från andra enheter som veterinär – och miljövårdsenheterna. deltar också minst en tjänsteman från länets jaktvårdsförbund avhåller 3 - 4 ordinarie sammanträden . har det hänt att ett sammanträde hållits i samband med besiktning av betesskador eller möte med lokal samrådsgrupp. Arbetsut- skottet håller ett något större antal sammanträden, oftast som telefonsam- manträden. De ekonomiska resurserna har medgett ovan beskriven verksamhet liksom deltagande i begränsad utsträckning i utbildning eller konferenser riktade mot länsviltnämnden. Nämnden behandlar vid sina sammanträden bl.a. följande frågor: 498 Administrationen av jakten –upprättande av årligt förslag till revidering av långsiktigt älgvårdspro- gram –avgivande av yttrande till över förslag från de lokala samrådsgrupperna om tilldelning, tider, föreskrifter och rekommendatio- ner för älgjakten –uppföljning av de lokala samrådsgruppernas verksamhet –redovisning av inventeringar beträffande älgstammen, betningsskador av och betesförhållandena för älg samt viltolyckor i trafiken –avgivande av yttrande till över ansökningar om registre- ringar av älgskötselområden, inklusive skötselplan –avgivande av yttrande till över ansökningar om bidrag ur älgvårdsfonden –avgivande av yttrande till över älgavgift –avgivande av yttrande till över budget för älgvårdsfonden –information om rovdjursgruppens verksamhet och dryftande av rov- djursfrågor –avgivande av yttrande till över förslag om jakt efter björn, varg och lo –viltfrågor i fysisk planering –avgivande av underremiss till , i vissa fall, över utredningar och enkäter –avgivande av yttrande till över ansökningar om tillstånd till s.k. skyddsjakt (oftast i AU) Som tidigare nämnts har länsviltnämnden själv ansvaret för att projektet genomförs. 9.7.2Myndigheters och organisationers inställning till läns- viltnämndernas arbetsuppgifter Inte någon av de centrala myndigheterna har föreslagit att länsviltnämndens ställning skall ändras eller dess arbete utföras av någon annan. Av länsstyrelserna är det endast en som anser det tveksamt om det före- ligger något behov av en sådan nämnd. Övriga är i olika grad positivt inställda till länsviltnämnderna. anser dock att det råder obalans mellan markägar- och jägarintressena och föreslår att länsviltnämn- derna förstärks med minst en sakkunnig från länsjaktvårdsföreningen. Skogsvårdsstyrelserna är övervägande positiva till länsviltnämndens arbets- uppgifter. Ett par styrelser anser dock att deras ställning skulle kunna stärkas genom att göra nämnden till ett beslutande organ. Någon skogs- vårdsstyrelse har ansett att länsviltnämndens sammanträden inte bör ledas av representant från intresseorganisation. Inte någon intresseorganisation vill att länsviltnämndens arbetsuppgifter skall ändras. ornitologiska förening anser dock att den ideella naturvården har för svag representation. Utredningen har granskat länsviltnämndernas arbete främst genom att analysera vad myndigheter och organisationer har för uppfattning om nämndens arbete. Endast ett fåtal har velat stärka nämndens ställning. Knappast någon myndighet eller organisation har velat låta deras arbets- uppgifter utföras av någon annan. Enligt utredningen talar detta med styrka för att några större förändringar av nuvarande ordning inte skall företas. sammansättning är sådan att olika intressen är före- trädda. Detta kan helt naturligt leda till att motsättningar uppkommer inom nämnden. I lägen där intressen står mot varandra är det inte bra att ett särintresse har ordförandeskapet. Det är vidare så, enligt nu gällande arbetsordning, att ordföranden ensam får handlägga ärenden som kräver snabb handläggning. Utredningen menar att arbetet inom nämnden skulle vinna på att ordförandeskapet innehades av person som företräder all- mänintresset. Enligt utredningen vore det lämpligt om organisationsrepresentationen i länsviltnämnderna kompletterades med en politisk företrädare. Utredningen föreslår därför att länsstyrelserna utser ytterligare en ledamot, som dess- utom skall vara ordförande, efter förslag från . 500 Administrationen av jakten Förslaget till inrättande av en riksviltnämnd kommer från Jägarnas riks- förbund. Detta förslag har remissbehandlats. Utredningen redovisar nedan detta förslag samt i korthet vad remissinstanserna har haft för uppfattning om förslaget. 9.8.1Förslaget från – Organisation av faunavård och jakt Förslaget nedan innehåller en beskrivning av nuvarande ordning där Jägarnas riksförbunds förslag till ny nämnd, kallad riksviltnämnd, "satts in i" den nu gällande organisationen. Den text som kursiverats utgör för- ändringar av nuvarande ordning. Rådgivande och beredande organ: Sammansättning av rådgivande/beredande organ: : (11 ledamöter) : (Z, AC och BD län 10 ledamöter, övriga län 9 ledamöter) utser ledamöterna för högst (treårig mandattid). En ledamot utses efter förslag av och två ledamöter efter förslag av jägarnas organisationer för länet. I länsviltnämnden i , och skall en ledamot representera renägarnas i länet och utses efter förslag av . Av de övriga ledamöterna skall två representera frilufts- och naturvårdsintresset. En ledamot skall ha särskild kunskap i frågor om trafiksäkerhet och vilt. De återstående tre ledamöterna skall företräda ägarna av jordbruksmark och skogsmark. Bland ledamöterna utser en ordförande. Nämnden utser inom sig vice ordförande. För varje ledamot finns en personlig suppleant som utses i samma ordning som ledamoten. Lokal samrådsgrupp: (partssammansatt 4-8 parter) (obligatoriska) Svenska jägareförbundets krets (Vid behov) Trafikintresset Natur/djurskyddsintresset Rennäringen Status och verksamhet. Regeringen – Utformar lagstiftning och övergripande tillämpningsregler. Utfärdar föreskrifter och allmänna råd. Utövar tillsyn inom respektive verksamhetsområde. I förekommande fall instans för besvärsprövning. Utfärdar regionala föreskrifter för länet. Utövar tillsyn (naturvård, faunavård och jakt). Beslutar om jakttid och avskjutning av älg och hjort inom licensområden. Vid myndighetsutövningen beakta olika särintressen som jordbruk, skogsbruk, rennäring, trafiksäkerhet, jakten, faunavården och övrig natur/miljövård. : (Beredande och rådgivande). Insamla och sammanställa faktauppgifter om faunavård och jakt. Utgöra remissorgan för regeringen och berörda tillsynsmyndigheter. Utvärdera och bereda inkomna uppgifter och faktamaterial. Lämna förslag till regeringen och tillsynsmyndigheter om författnings- ändringar och tillämpningsregler. Lämna råd och faktauppgifter till myndigheter och intresseorganisationer. : (Beredande och rådgivande). Biträda med faktauppgifter och rådgivning om viltvård och jakt. 502 Administrationen av jakten Beakta och balansera förhållandet mellan de areal näringarna, trafiken, faunavården, jakten och det rörliga friluftslivet. Lämna förslag till om bl.a. jakttider och avskjutning av älg och kronhjort inom licensområden. Insamla uppgifter om viltförekomst och viltskador inom det lokala området som normalt utgöres av det lokala älgvårdsdistriktet (ofta samma som kommunen). Beakta och balansera jakt- och viltvårdsintresset mot de areella näringarna. Lämna förslag till och länsviltnämnden om lämplig av- skjutning av i första hand älg och kronhjort. Nuvarande organisation av faunavård och jakt: De ovan angivna myndigheterna och beslutsorganen har redan sina funktioner. Samma förhållande gäller länsviltnämnderna. De lokala sam- rådsgrupperna är under uppbyggnad, varvid betydande svårigheter i många fall uppkommit ifråga om sammansättningen och funktionen. De allmänna riktlinjer och anvisningar som regering och riksdag lämnat om de lokala samrådsgrupperna – kan komma att behöva förstärkas. Det nya förslaget (om tillskapande av en "riksviltnämnd"). har behovet av ett centralt berednings/rådsorgan för faunavård och jakt växt sig allt starkare. I avsaknad av ett sådant organ för beredning och samordning uppkommer fortlöpande brister i överskådlighet och faktaunderlag för helhetsbedömningar. ökar riskerna för nya och djupgående motsättningar mellan olika intressegrupper. Detta förhållande har redan vållat stora och tilltagande problem i Syd- och . Situationen där har föranlett såväl Europaunionens bondeorganisationer COPA som jägarorganisationernas motsvarighet F.A.C.E. att överväga att tillskapa ett jakt- och naturvårdsråd för hela . Inom de nordiska ländernas har likartade diskussioner förts. Nationellt har redan genomfört en sådan omorganisation av jakten och faunavården. Samstämmiga uppgifter från anger att systemet fungerar mycket bra och att betydande förbättringar av parts- relationer och samverkan mellan alla berörda redan kan konstateras. För svensk del har funnits fungerande länsvilt- nämnder. Efter det senaste riksdagsbeslutet (1992) pågår tillskapande av lokala samråd. Det finns således samråd på lokal och regional nivå. pågår arbete att inrätta någon form av liknande rådsorgan för de nordiska länderna och hela . På svenskt riksplan saknas dock ett organ för samråd och samverkan. Detta är en stor brist som måste avhjälpas. Inom riksviltnämnden skall alla aktuella frågor om jakt och faunavård beredas och sammanställas för eventuella beslut. Alla sakfrågor blir noga prövade och vid behov överarbetade i nämnden. Såväl myndigheter som berörda centrala intresseorganisationer blir företrädda i nämnden. Ledamö- terna i nämnden har rätt att lämna reservation eller särskilt yttrande vid avvikande mening. Därmed har samtliga parter obeskuren möjlighet att få sina synpunkter och förslag prövade av beslutande myndighet, även i det fall nämnden tagit en annan ställning i frågan. Tillsättande av nämnden bör följa samma principer som gäller för läns- viltnämnd. Regeringen bör således utse ledamöter och suppleanter efter förslag från respektive part. Nämnden behöver ett sekretariat med en ansvarig samordnare. Nämndens säte och sekretariat bör knytas direkt till någon av de tre i nämnden ingående tillsynsmyndigheterna, förslagsvis . Kostnaderna för nämndens verksamhet kan lämpligen fördelas lika mellan jaktvårdsfonden och staten. En sådan kostnadsfördel- ning ter sig naturlig med beaktande av den stora nytta både samhället och berörda partsintressen kommer att ha av en väl fungerande riksviltnämnd. Genom de stora samordningsvinster som tillskapas med en central riks- viltnämnd, kommer nuvarande kostnad för utredningar, remissförfarande och administration att kunna minskas. Ingen har något att förlora på tillskapanden av en riksviltnämnd. Tvärtom torde alla berörda få nytta och utbyte därav genom lägre totalkostnader och större effektivitet. skapas förutsättningar för breda samförståndslösningar. Detta är till nytta för alla och en var, samt inte minst för den vilda faunan och dess fortbestånd." Förslaget från – Landsbygdens Jägare bygger på en långt gången formalisering av samrådsförfarande. föreslås bestå av representanter från elva myndigheter och organisationer. Supplean- ter skall utses och ett sekretariat skall upprättas, som är tänkt att knytas till någon myndighet, förslagsvis . Om förslaget genomförs borde man överväga om inte företrädare för ytterligare några instanser skulle knytas till nämnden, t.ex. i (Data- banken för hotade arter), och Världsnaturfonden WWF. Ett sådant stort deltagande skulle emellertid leda till omfattande förberedelser och tidsödande överläggningar. Kostnaderna för att admini- strera en sådan nämnd blir sannolikt också betydande. Det är tveksamt om formaliseringen av samrådet leder till en nytta från faunavårdssynpunkt som står i proportion till det omfattande administrativa arbetet.