sou · GLB387 · 1998-01-01 00:00:00 — Kortare lönearbetstider och lägre löner innebär att kvinnor har lägre löneinkomster än män. Fler skall försörjas på kvinnors inkomster. Kvinnor får därför i högre grad än män del av de försörjningsrelaterade och behovsprövade bidragen och män i högre grad än kvinnor av de lönerelaterade bidragen inklusive pensioner. Kvinnors och mäns inkomster skiljer sig åt både vad gäller storleken och varifrån de kommer. har vi diskuterat i termer av kvinnor och män. I detta avslutande avsnitt utökar vi kategorierna något och jämför ensamstå- ende och sammanboende kvinnor och män samt kvinnor och män med och utan barn. Kvinnor, män och inkomster Mäter vi lönearbete i medelarbetstid per person i befolkningen så inkluderas i befolkningen de i arbete, de arbetslösa, de frånvarande och de som inte ingår i arbetskraften. Det innebär att skillnader mellan olika kategorier i alla dessa avseenden fångas upp. Mätt på detta sätt lönearbetar män i samtliga kategorier mer än kvinnor. Men sammanboende kvinnor och män lönearbetar mer än ensamstående i samma kategori och sammanboende kvinnor utan barn i lika hög grad som ensamstående män utan barn. En orsak till detta är att sammanboende kvinnor och män som kategori har en starkare ställning på arbetsmarknaden än ensamståen- de. De sammanboende ingår i arbetskraften i högre grad än de ensamstående och deras arbetslöshet är lägre. Traditionellt har gifta kvinnor lönearbetat i lägre utsträckning än ensamstående kvinnor och mindre än män. Mätt som medelarbetstid per person i befolkningen så är detta inte längre fallet. Sammanboen- de kvinnor utan barn har i medeltal större möjligheter att försörja sig genom lönearbete än ensamstående kvinnor utan barn och lika stora möjligheter som ensamstående män utan barn. Medelarbetstid , per person i befolkningen, 1994 25–44 år 45–54 år 0–6 år 7–16 år Källa: Bearbetning av . Att vårdansvar har betydelse för arbetstiden syns tydligt genom att kvinnor med barn lönearbetar än de utan barn. Bland sammanboende småbarnsmödrar beror det framför allt på att en stor andel av dem har föräldrapenning. De ingår således i arbetskraften, men de är inte i arbete. Ensamstående fäder, får man utgå ifrån, har huvudansvaret för vård av barn, medan detta inte gäller merparten av de sammanboende fäderna. Ensamstående fäder är en relativt liten grupp, ungefär 31.000 personer, medan de ensamstående mödrarna uppgår till 216.000 (1996, s. 22). Ensamstående fäders arbetsmark- nadssituation påverkas av deras vårdansvar. Det gäller särskilt de med Kvinnor, män och inkomster Medelarbetstiden per ensamstående småbarnsfar är betydligt kortare än de sammanboendes. En orsak är att en lägre andel av de ensamstående småbarnsfäderna är i arbete och att en mycket högre andel är arbetslösa. Ensamstående fäder förefaller drabbas dels av manlig arbetslöshet beroende på att mansdominerade närings- grenar påverkats mest av öppen heltidsarbetslöshet, dels av ensamstående småbarnsföräldrars arbetslöshet som sannolikt beror på arbetsgivarnas ovilja att anställa ensamstående småbarnsför- äldrar. Begränsar vi oss sedan till att jämföra arbetstiden för de som är i arbete så lönearbetar kvinnor oavsett om de är ensamstående eller sammanboende, om de har barn eller inte, än män. Man kan undra hur det kommer sig att ensamstående kvinnor utan barn har kortare arbetstider än män. Utgör arbetstidernas längd och deltidsar- bete en könsstrukturerande faktor på den svenska arbetsmarknaden? Är det så att kvinnliga arbetsplatser och befattningar inte endast erbjuder lägre löner utan också kortare arbetstider? Beror det på kvinnors deltidsarbetslöshet och/eller att kvinnor i högre grad arbetar oregelbundna arbetstider och därför har kortare arbetstid? Om detta vet vi mycket lite. Vårdansvar påverkar framför allt mödrar och ensamstående fäder med små barn så att deras arbetstider är kortare. Ensamstående fäder, liksom mödrar, deltidsarbetar i högre grad än sammanboende fäder. Medelarbetstid , per person i arbete, 1994 25–44 år 45–54 år 0–6 år 7–16 år Källa: Bearbetning av . Sammanfattningsvis påverkar kön situationen på arbetsmarknaden främst på så sätt att kvinnor i arbete har kortare arbetstider än män oavsett om de är ensamstående eller sammanboende, däremot ingår de i arbetskraften i lika hög grad. Vårdansvar minskar arbetstiden. Det gäller såväl småbarnsmödrar som ensamstående småbarnsfäder. Kvinnor, män och inkomster Lönearbetstiden påverkar naturligtvis löneinkomsterna. Mäns löne- inkomster är i medeltal i samtliga kategorier högre än kvinnors. Ser vi endast till de som har en lön, löntagarna, så minskar kvinnors löneinkomst som andel av mäns i de flesta fall. I medeltal för samtliga har sammanboende kvinnor och män, med och utan barn, högre löneinkomster än de ensamstående. En orsak till detta är den högre sysselsättningsgraden och lägre arbetslösheten bland de sammanboende. Störst möjligheter att försörja sig genom lönearbete har samman- boende män och bland kvinnorna de ensamstående och sammanboen- de utan barn 30–. Sammanboende mödrar har högre löneinkomster än de ensamstå- ende. Ensamstående mödrar är de som har det svårast att försörja sig på lönearbete av samtliga. Ensamstående fäder har betydligt högre löneinkomster än ensamstående mödrar, men betydligt lägre än sammanboende fäder. Löneinkomster, kr, 1994 I medeltal, samtliga I medeltal, löntagare 18–29 år 30–49 år 50–64 år Gifta/sammanboende utan barn 18–29 år 30–49 år 50–64 år Gifta/sammanboende med barn Källa: SCB, Inkomstfördelningsundersökningen. Mätt på detta sätt påverkas således löneinkomsten av såväl kön som vårdansvar. I samtliga kategorier har män högre löneinkomster än kvinnor i samma kategori. Huvudansvaret för vården av barn minskar löneinkomsterna. Ensamstående fäder har lägre löneinkomster än sammanboende fäder. Skillnaden i löneinkomst i kronor räknat är större mellan fäder än mellan ensamstående kvinnor och män. Delat vårdansvar i den meningen att man är sammanboende befrämjar däremot löneinkomsterna, vilket visas av att sammanboende mödrar och fäder har högre löneinkomster än ensamstående föräldrar. Kvinnor, män och inkomster Kvinnors och mäns möjligheter att försörja sig genom lönearbete beror dels på kvinnors och mäns familjesituation dels på deras ställning på arbetsmarknaden. Sammanboende och barn tycks stärka mäns ställning på arbetsmarknaden, medan sammanboende, men inte barn, stärker kvinnors. Sammanboende kvinnor med eller utan barn har större möjligheter att försörja sig själva genom lönearbete än ensamstående kvinnor med och utan barn. Vi har ovan funnit att kvinnor och män delvis får del av olika slags bidrag från välfärdsstaten. Kvinnor får i högre grad än män del av de försörjningsrelaterade bidragen, som ges lika för alla oberoende av inkomstens storlek, och av behovsprövade bidrag. Dessa bidrag skall garantera en grundtrygg, dvs. en viss minimistandard. Män får framför allt lönerelaterade bidrag inklusive pensioner. De är på olika sätt kopplade till den lön man har eller har haft och den ekonomiska standard man är van vid. Lönerelaterade bidrag och pensioner, kr, 1994 18–29 år 30–49 år 50–64 år 65–74 år Gifta/sammanboende utan barn 18–29 år 30–49 år 50–64 år 65–74 år Gifta/sammanboende med barn Källa: SCB, Inkomstfördelningsundersökningen. Jämför vi sammanboende och ensamstående kvinnor och män utan barn finner vi att män i samtliga kategorier får högre belopp än kvinnorna. Det gäller däremot inte de som har barn. Mot bakgrund av att lönerelaterade bidrag antas gynna män, är det något förvånande att mödrar är de som får de största beloppen av de Kvinnor, män och inkomster För de sammanboende mödrarna beror det på föräldrapenningen. De ensamstående mödrarna får dock mer i arbetsmarknadsstöd än i föräldrapenning. Det gäller i än högre grad de ensamstående fäderna. När det gäller pensioner så går de naturligtvis i första hand till de äldre. Pensionerna går i hög grad till männen och beloppen är betydligt högre än de lönerelaterade bidragen. Det bör påpekas att en hel del av de lönerelaterade bidragen och av pensionerna återgår till välfärdsstaten i form av skatter. Män har i allmänhet lönearbetat på heltid . Deras pensioner är därför mycket högre än kvinnors. Sammanboende män 65–har t.ex. i medeltal en pension som är mer än dubbelt så hög som kvinnors i motsvarande kategori: respektive . Pensioner och föräldrapenning har det gemensamt att en mycket stor andel människor berörs. Nästan alla blir vi pensionärer och en mycket stor majoritet blir föräldrar, därigenom omfördelar pensioner och föräldrapenning inkomster mellan perioder av lönearbete och perioder utan lönearbete. Eftersom en så stor majoritet av befolkning- en får del av pensionerna och föräldrapenningen omfördelar de inte i någon större utsträckning mellan hög- och låginkomsttagare. Det gör däremot sjukpenning och arbetsmarknadsstöd. Risken att bli sjuk eller arbetslös är betydligt högre bland de lågavlönade och de ensamstående föräldrarna än bland de högavlönade och sammanbo- ende föräldrarna. Sammantaget innebär det att sjukpenning och arbetsmarknadsstöd omfördelar från högavlönade, sammanboende föräldrar, till lågavlönade, ensamstående föräldrar. Lönerelaterade bidrag antas förstärka löneskillnaderna mellan kvinnor och män. Det är riktigt när det gäller pensioner, men det gäller inte generellt. Föräldraförsäkringen är av mycket stor betydelse för såväl sammanboende som ensamstående mödrar, men även arbetsmarknadsstödet är viktigt eftersom ensamstående föräldrar drabbas hårt av arbetslöshet. Försörjningsrelaterade och behovsprövade bidrag De försörjningsrelaterade bidragen, dvs. underhållsbidrag och barn- bidrag, går naturligtvis endast till kvinnor och män med barn. Ensamstående föräldrar får sådana bidrag i högre grad än sammanbo- ende, vilket beror på att hela barnbidraget går till en person istället för delat på två som i sammanboende, samt att de ensamstående föräldrarna får bidragsförskott, vilket är ovanligt bland sammanboen- de. Kvinnor, män och inkomster För de ensamstående är de försörjningsrelaterade bidragen av större omfattning än de lönerelaterade. För de sammanboende är det tvärt om. Föräldrapenningen går i högre grad till sammanboende sannolikt beroende på att deras barn är yngre än de ensamståendes. Försörjningsrelaterade och behovsprövade bidrag, kr, 1994 18–29 år 30–49 år 50–64 år 65–74 år Gifta/sammanboende utan barn 18–29 år 30–49 år 50–64 år 65–74 år Gifta/sammanboende med barn Källa: SCB, Inkomstfördelningsundersökningen. Av tabellen framgår att de ensamstående även får relativt stora belopp av behovsprövade stöd, dvs. social- och bostadsbidrag. Det gäller då framför allt bostadsbidrag, vilket även det har ett samband med försörjningsansvar och barn. Ekonomisk jämställdhet och ekonomiskt beroende Välfärdsstatens transfereringar till hushållen är ett uttryck för vår välfärdspolitik, dvs. samhällets ambitioner att omfördela resurser mellan olika typer av hushåll och mellan individer i olika åldersgrup- per och mellan dem som har en löneinkomst och de som inte har det på grund av sjukdom, arbetslöshet m.m. Socialpolitiken ska fungera som ett skyddsnät genom att kompensera för inkomstbortfall och trygga försörjningen för ek onomiskt svaga grupper. Syftet är att ge alla människor en möjlighet till ekonomiskt oberoende. Transfere- ringarna går därför i hög grad till dem som inte lönearbetar därför att de är pensionärer eller arbetslösa samt till de som ensamma har försörjnings- och vårdansvar för barn. Använder vi kvinnors och mäns egna disponibla inkomst som ett mått på den ekonomiska jämställdheten finner vi att ensamstående Kvinnor, män och inkomster kvinnor och män är mer jämställda än sammanboende. Det beror emellertid på att ensamstående män har lägre inkomster än samman- boende män. Mest ekonomiskt jämställda är ensamstående kvinnor och män i 30–54-års åldern. Sammanboende kvinnor och män är mer ekonomiskt jämställda ju yngre de är. Där har man dock även de lägsta inkomsterna. Nettotransfereringar och disponibel inkomst, kr, 1994 18–29 år 30–49 år 50–64 år 65–74 år Gifta/sammanboende utan barn 18–29 år 30–49 år 50–64 år 65–74 år Gifta/sammanboende med barn Källa: SCB, Inkomstfördelningsundersökningen. Nettotransfereringarna kan ses som ett uttryck för det ekonomiska beroendet av välfärdsstaten. De kategorier där bidragen är större än skatterna i medeltal kan sägas vara beroende, i varierande grad, av välfärdsstaten. Mest beroende av välfärdsstaten är naturligtvis de äldre. Det gäller särskilt de äldre männen, men också de äldre kvinnorna. Därtill kommer också de ensamstående mödrarna som i hög grad är beroende av välfärdsstaten dels därför att de har försörjaransvar dels därför att de i hög grad är arbetslösa. Man skall emellertid komma ihåg att många ensamstående föräldrar blir sammanboende föräldrar . Minst beroende av välfärdsstaten skulle man kunna säga att de är, som betalar mer i skatt än de får i transfereringar. De är istället beroende av arbetsmarknaden. Detta gäller sammanboende utan barn, sammanboende fäder och ensamstående utan barn i ålderskategorin 30–. Välfärdsstaten har inneburit stora fördelar för kvinnor, men könsarbetsdelningen är inte bruten, vilket visar sig i skillnader i Kvinnor, män och inkomster inkomsternas storlek mellan kvinnor och män och varifrån de kommer. Kvinnors ekonomiska beroende av män har minskat och deras möjligheter att kunna försörja sig och eventuella barn har ökat. Kvinnors lönearbete och välfärdsstatens transfereringar betyder att kvinnors fall back-position, dvs. möjligheterna att klara sig vid en separation eller skilsmässa, har ökat väsentligt. Ensamstående mödrar är dock i hög grad beroende av välfärdsstaten och ensamstående mödrars ekonomiska standard är sannolikt i medeltal betydligt lägre än sammanboendes. Kvinnor har tredubbla roller som lönearbetare, försörjare och vårdare av barn. Detta framträder i inkomststrukturen. Kvinnor har högt arbetskraftsdeltagande, men kortare lönearbetstider, lägre löneinkomster, mer försörjningsrelaterade och behovsprövade bidrag än män. Inkomststrukturen för män avspeglar den könssegregerade arbetsmarknaden med högre arbetslöshet och därmed följande arbetsmarknadsstöd och pensioner. Däremot syns mäns föräldraskap i betydligt mindre utsträckning annat än som högre deltagande i lönearbete och högre löneinkomster. Könsrelationerna har förändrats, men uppstått i ny tappning. Strategier för att förändra dessa förhållanden kräver att val görs och åtgärder vidtas på de tre arenor där ekonomiskt utfall avgörs; nämligen familjen, arbetsmarknaden och välfärdsstaten. Ett ekono- miskt jämställt samhälle kräver förändringar som innebär att köns- arbetsdelningen mellan avlönat och oavlönat arbete minskar och att den könssegregerade arbetsmarknaden bryts upp. Ekonomisk jäm- ställdhet handlar om individuella och samhälleliga val. Kvinnor, män och inkomster (1965) A Theory of the Allocation of Time, , 75 (200), s. 493–517. (1981) A Treatise on the Family. (1992) Långsiktiga perspektiv på inkomstfördelningen i Inkomstför- delningens utveckling, Bilaga till . : Fi- nansdepartementet. & , J. (1992) Inkomstfördelningens utveckling, Bilaga 8 till . Borchorst, A. & , B. (1987) Women and the advanced welfare state – a new kind of patriarchal power? i Women and the State. (Red.). (1996) The Diverse Worlds of European Patriarchy i Women of the The Politics of Work and . & Monk, J. ), och : Routledge. (1993) The Separative : Androcentric Bias in Neoclassical Assumptions i Beyond Economic Man: Feminist and Economics , Ferber M.A. & , J.A. (Red.). (1990) The Three Worlds of Welfare Capitalism. Ferber, M. & , B.G. (1977) The New Home Economics: Retrospects and , , Vol. 4, , s. 19–28. Ferber, M. (1993) A Feminist on the Family, paper presenterat vid Out of the . Feminist on Economic Theory, 2–5 , Amster- dam. & Gråsjö, U. (1995) Changes in Time Spent at Work and Leisure: The Swedish Experience 1984–1993, paper presenterat vid The of Gender and the Family, Conference Volume I, 18–. Folbre, N. & , H. (1988) The Rhetoric of Self-Interest: Ideology and Gender in Economic Theory i The Consequences of Economic Rhetoric. Kla- mer A. McCloskey D.N. & Solow R.M. ), : Univer- sity Press. (1991) Icke av marknaden allena: Inkomstfördelningen i . & Uusitalo, H. (1990) Income distribution and Redistribution during Two Decades: Experiences from and i Generating Equality in the . The Swedish Experience, , I. (Red.). Halleröd, B. (1996) Generell välfärd eller selektiv fattigvård? Hot och möjligheter? Wennemo, I. (Red). (1969) Barriärer som revs i Kvinnors röst och rätt . Hamrin- , R. , U. & , G. (Red.). : AB Allmänna Förlaget. (1987) and Women . Kvinnor, män och inkomster (1990 Genussystemet i Demokrati och makt i . : Allmänna förlaget. & , A. (1993) Inkomstfördelningen . Bilaga 19 till . (1996) Distribution and redistribution of income within and between households in . Paper prepared for the twenty-fourth General of the on Income and Wealth, Lille- , , 1824 . le Grand, C. (1991) Explaining the –Female Wage Gap: and Solidarity Wage Bargaining in , Acta Sociologica, Vol. 34, No. & Piachaud, D. (1992) Women and poverty in the Twentieth century i Women & Poverty in the 1990s. Glendinning, C. & , J. ), Memel Hempstead: Harvester . (1993) Introduction: women, work, family and social policies in Europe i Women and Social Policies in Europe: Work, Family and the State . (Red). Myersen, E.M. & , T. (1997) Är kvinnor utsatta för lönediskriminering?, Ekonomisk Debatt, Årgång 25, nr. Nordli , M. (1997) The Scandinavian Welfare Model: The Impact of the Public of the Public Sector on Gender Equality, Work, , Volume 11, No. 1, , s. 83–97. (1989) Tekniken – kvinnornas befriare? Hushållsteknik, köpevaror, gifta kvinnors hushållsarbetstid och förvärvsdeltagande –. : Tema Teknik och social förändring, . (1995) Har arbetsmarknaden blivit mer jämställd? : Tema Teknik och social förändring, (1996a) Arbetstider ur jämställdhets- och familjesynpunkt i längd, förläggning och inflytande. (1996b) In i självtjänstesamhället – eller på väg ut? , teknik och social förändring & , B. : Nerenius & Santérus Förlag. & , U-B. (1997) Tusen svenska kvinnoår. Svensk kvinnohistoria från vikingatid till nutid . (1996) Arbetslinjen i historisk belysning i Bidrag genom arbete – en antologi. (1992) Intrafamily Bargaining and Household Decisions . Parsons, T. (1942) and Sex in the Social Structure of the , 7, s. 604–16. (1993) Svenska kvinnor möter . Ekonomisk integration och social harmonisering ur ett kvinnoperspektiv. Bilaga 16 till . : Allmänna förlaget. Regeringens proposition 1996/97:1. Förslag till statsbudget, finansplan m.m. Kvinnor, män och inkomster (1996) Om den offentliga sektorn. Vad den ger och vad den tar . Rydenstam, K. (1992) I tid och otid. En undersökning om kvinnors och mäns tidsanvändning 1990/91. Levnadsförhållanden, Rapport 79. (Red.) (1994) Gendering Welfare States. (1996) Gender, Equality and Welfare States. & , J. (1996) Lågkonjunktur eller systemkris – vad betyder det för jobben i Bidrag genom arbete – en antologi. Betänkande av Storstadskommit- tén. SCB, Statistiska meddelanden F 15 SM9301. Sen, A.K. (1985) Women, technology and sexual divisions. on Trade and Development, , and , . Siaroff, A. (1994) Work, Welfare and Gender Equality: A New Typology i Gendering Welfare States. (Red.). (1990) Feministiska tolkningar av samspelet mellan kvinnor och välfärdsstaten i Kvinnovetenskaplig tidskrift, 11(2), s. 13–25. Smeeding, T. Rainwater, L. , M. Hauser, R. & Schäber, G. (1990) Income poverty in seven countries: initial estimates from the database i Poverty, Inequality and Income Distribution in Comparative Perspective. Smeeding, T. O', M. & Rainwater, L. (Red.). Hemel Hempstead: Harvester af Skattereformen 1990–1991. Hälften vore nog – om kvinnor och män arbetsmarknad. Strassman, D. (1993) Not a Free Market: The Thetoric of Disciplinary Authority in Economics i Beyond Economic Man: Feminist and Economics, Ferber, M.A. & , J.A. (Red.). & , C. (1989) Kvinnor som företagare – osynlighet, mångfald, anpassning – en studie. Walby, S. (1994) Methodological and theoretical issues in the comparative analysis of gender relations in western Europe i Environment and Planning, A 26. Wennemo, I. (1996) Svensk familjepolitik – mot avsedda mål med oavsedda medel Hot eller möjligheter? & Wennemo, I. (Red.). Wilensky, H. & Lebeaux, C.N. (1958) Welfare. Wilensky, H., (1975) The and Equality. , 1996, Kunskap. Ensamföräldrarna – en utsatt grupp? (1990) Essays on Inter-Sectoral Wage Differentials. (1996) , . Kvinnor, män och inkomster är universitetslektor i nationalekonomi och docent vid tema Teknik och social förändring vid . Hennes forskning rör sig inom området avlönat/oavlönat arbete ur ett genusperspektiv. Hon är huvudsekreterare i . Bland hennes arbeten kan i detta sammanhang nämnas Arbetstider ur jämställd- hets- och familjesynpunkt, Bilaga 10, Arbetstid, längd, förläggning och inflytande (SOU 1996:145) och BNP, makt och kön i Familj, makt och jämställdhet (SOU 1997:138). Kvinnor, män och inkomster Kvinnor, män och inkomster Diagram och tabeller. Diagram 1A–C Löneinkomst efter ålder, 1994 Diagram 2A Andel med arbetsinkomst, 1994 Diagram 2B Andel med arbetsinkomst, medelvärden efter ålder,1994 Diagram 3 Arbetsinkomst efter inkomstklasser, kr priser, 20–, 1975 och 1994 Diagram 4 Inkomststruktur, medelvärden, kr priser, 1975 och 1994 Tabell 1 Summa inkomster och bidrag, miljarder kronor, 1994 Tabell 2 Medelinkomsten för inkomster och bidrag, 1994 Tabell 3 Medelinkomsten för inkomster och bidrag för de som har inkomst, 1994 Tabell 4 Andel i procent som har olika inkomst, 1994 Tabell 5 Summa inkomster och bidrag, miljarder kronor, 1994 Tabell 6 Medelinkomsten för inkomster och bidrag, 1994 Tabell 7 Medelinkomsten för inkomster och bidrag för de som har inkomst, 1994 Tabell 8 Andel i procent som har olika inkomst, 1994 Tabell 9 Summa inkomster och bidrag, miljarder kronor, 1975 Tabell 10 Medelinkomsten för inkomster och bidrag, kr, 1975 Tabell 11 Medelinkomsten för inkomster och bidrag för de som har inkomst, 1975 Tabell 12 Andel i procent som har olika inkomst, 1975 Tabell 13 Summa inkomster och bidrag, miljarder kronor, 1975 Tabell 14 Medelinkomsten för inkomster och bidrag, kr, 1975 Tabell 15 Medelinkomsten för inkomster och bidrag för de som har inkomst, 1975 Tabell 16 Andel i procent som har olika inkomst, 1975 Tabell 17 Arbetsinkomst, kr prisnivå, 20–, 1975 och 1994 Tabell 18 A Arbetsinkomst för helårs- och heltidsanställda som saknar rörelsein- komster, 20–, 1975–1995 Tabell 18 B Arbetsinkomst för helårs- och heltidsanställda som saknar rörelsein- komster, 20–, 1975–1995 Tabell 19 Löneinkomst, kr, 1994 Tabell 20 Räntor och utdelningar, kr, 1994 Tabell 21 Marknadsinkomst, kr, 1994 Tabell 22 Sjukersättning, kr, 1994 Tabell 23 Föräldrapenning, kr, 1994 Tabell 24 Arbetsmarknadsstöd, kr, 1994 Tabell 25 Summa skattepliktiga bidrag exkl. pensioner, kr, 1994 Tabell 26 Summa pensioner, kr, 1994 Tabell 27 Summa individuella skattefria bidrag, kr, 1994 Tabell 28 Summa familjestöd, kr, 1994 Tabell 29 Debiterad skatt, kr, 1994 Tabell 30 Individuell disponibel inkomst, kr, 1994 Tabell 31 Folkpensionärer, , 1982–1994 Tabell 32 Utbetalda pensioner, kr, 1994 Tabell 33 Utbetalda pensioner, kr, 1994 Tabell 34 Tillgångar och skulder, miljarder kronor, 1992 Tabell 35 Medelvärden för tillgångar och skulder, kr, 1992 Tabell 36 Medelvärden för de som har tillgångar och skulder, kr, 1992 Tabell 37 Andel i procent som har olika tillgångar och skulder, 1992 Tabell 38 Tillgångar och skulder, miljarder kronor, 1992 Tabell 39 Medelvärden för tillgångar och skulder, kr, 1992 Tabell 40 Medelvärden för de som har tillgångar och skulder, kr, 1992 Tabell 41 Andel i procent som har olika tillgångar och skulder, 1992. Diagram 1A–C Löneinkomst efter ålder, 1994 Andel med lö neinkomst 1994 Lö neinkomst, medelvä rden