sou · GLB3113 · 1998-01-01 00:00:00 — Läroverksläraryrket uppfyllde detta och de flesta andra kriterier på en profession. Därför hade de kvinnliga akademiker som vid tog den professionella ideologin på orden, all anledning att känna sig optimistiska. Hela läroverksorganisationen var nu i stöpsleven. Äntligen skulle väl de, med sina akademiska examina och efterföljande provårstjänstgöring vid läroverk, precis som en man med motsvarande kompetens, förklaras behöriga att undervisa i det reformerade läroverket. Men deras förväntningar vändes i en stor besvikelse. Enligt ett statligt betänkande skulle läroverket klyvas i två delar: en realskola och ett gymnasium. Realskolan ledde till realexamen, vid ungefär och gymnasiet avslutades med studentexamen vid . I vissa mindre städer skulle det bara finnas realskolor, men i några av dem bedömdes elevunderlaget vara i minsta laget, varför realskolorna på de orterna öppnades för flickor. De kvinnliga akademikerna hänvisades enligt förslaget till tjänster på dessa fåtaliga samskolor som naturligtvis inte alls hade samma status som de högre allmänna läroverken där både gymnasium och realskola ingick. Dessutom skulle kvinnor endast kunna komma ifråga för lägre tjänster inom realskolan. Upprördheten var stor, och ett hundratal kvinnliga akademiker skickade en protestskrivelse till regeringen där de på det bestämdaste protesterade mot utredningens förslag. Deras skrivelse fick emellertid inget gensvar, utan läroverksstadga sattes de kvinnliga lärarna uttryckligen på undantag. skulle läroverkslärarna tillsättas på kunglig fullmakt och inte som tidigare av domkapitlen, vilket innebar att kvinnor per definition uteslöts med hjälp av den tidigare omtalade grundlagsparagrafen. Det som varit ett outtalat förbud och som kunnat kringgås i ett par dispensfall, blev nu ett explicit och oöverstigligt hinder. Kvinnornas första åtgärd var att gå samman i ett förbund, (). Nästa drag blev att via ombud blanda sig i det politiska maktspelet. De vände sig till allierade män i och en av dem, professorn i juridik , lade 1905 fram en motion som författats av fil. , sekreterare i . Motionen syftade till en ändring av den grundlagsparagraf som utestängde kvinnor från fullmaktstjänster. accepterade också principen om kvinnors rätt till högre statliga tjänster, men beslutet var minst sagt halvhjärtat. Man kunde nämligen inte enas om på vilka grunder kvinnor skulle få inneha sådana tjänster, och ingenting hände förrän frågan under ytterligare ett tiotal år dragits, malts och behandlats i statsapparaten. Kvinnorna fortsatte därför sin kamp. De lyckades få igenom att två kvinnliga akademiker tillsattes som sakkunniga i den så kallade Men deras åsikter i behörighetsfrågan åsidosattes helt och hållet i betänkandet. Förslaget innebar att kvinnor Vad bör kvinnor kunna? helt skulle komma att utestängas från lektorat och rektorat. De lägre tjänster som de kunde inneha måste de frånträda vid giftermål, och inte heller förordades likalönsprincipen. Målet – jämställdhet med de manliga akademikerna – var långt borta. Med nästa utredning, , tog kvinnofrågan emellertid ett stort steg framåt. Där fanns också en kvinnlig akademiker som sakkunnig, och majoriteten av hennes manliga kolleger ställde sig bakom många av hennes krav. Hela läroverken skulle öppnas för kvinnliga lärare, och ingen könsprincip skulle utestänga ogifta kvinnor från lektorat. Kvinnor skulle också kunna inneha rektorstjänster vid samskolorna. Inte heller skulle den kvinna som ingick äktenskap av den anledning- en vara tvungen att frånträda sin tjänst. förslag möttes emellertid av ett massivt och mycket hätskt motstånd från läroverkslärarnas led, och det hela utvecklades till en maktkamp mellan könen inom bildningsborgerskapet där striden gällde kontrollen över den manliga professionen, läroverksläraryrket. Som tidigare nämnts är höga och speciella kompetenskrav de professionellas främsta vapen i strävandena att slå vakt om sitt yrkesmonopol. Kompetens likställs därvidlag oftast med det examensbevis som motsvarande formella utbildning ger. Detta gick emellertid inte att använda i kampen mot de kvinnliga akademikerna, eftersom kvinnorna kunde uppvisa samma formella meriter som männen. Istället försökte männen på olika sätt att omdefiniera begreppet kompetens: kompetens var verkligen inget som bara kunde mätas med pappersmeriter framhölls till exempel vid ett läroverkslä- rarmöte , utan den måste framförallt bevisas i praktiken: Det är naturligtvis kvalifikationen det kommer an på. Och denna består inte bara av akademiska examina och måste väl konstate- ras genom undersökning. Och att kvinnor i praktiken var underlägsna män, det visade både erfarenhet och vetenskaplig forskning entydigt på. Kvinnornas bräckliga fysik, höga sjukfrånvaro och klimakteriebesvär med åtföjande ojämnhet i omdömet var egenskaper som diskvalificerade dem för läroverksläraryrket. Också i intellektuellt hänseende kom kvinnan till korta. Hon förlorade sig lätt i detaljer, hon saknade förmåga till överblick och perspektiv, och hon hade ett okritiskt förhållningsätt till läroböckerna. Därför måste åtminstone gymnasi- estadiet förbehållas de perspektivseende männen. En kvinna som rektor var också helt otänkbart: hennes mindre utvecklade anlag för det formella gjorde henne synnerligen olämplig för chefsbefattningar. Kvinnliga läroverkslärare var kort sagt oförenliga med den princip för könslig arbetsdelning som vetenskapligt skolade män upphöjt till Det vore att göra kvinnan en otjänst att inbjuda henne till en tävlingskamp med mannen på ett område, där hon på grund av sitt ömtåliga psyke var dömd att duka under. För att verkligen understry- ka att man inte talade i egen sak, hänvisade man till samhällsnyttan: För varje ädel moder och maka gör staten större vinst, än om den fått en tjänsteman, om än aldrig så god. Sist men inte minst borde man av omtanke om läroverksgossarna inte inlåta sig på något vidlyftigt äventyrligt experiment med kvinnliga lärare: låt blott de allmänna läroverken bli styrda av kvinnor, så kommer förvandlingen att gå av sig själv, och om en generation är vi färdiga: För vad? Jo, för det hårda men rättvisa öde, som alltid drabbat och alltid kommer att drabba de folk, vilkas kvin- nor är kvinnor och vilkas män icke längre är män Ett folk, som ställer sin manliga ungdom under kvinnors ledning ända till aderton - tjugoårsåldern slår in på en fruktansvärt ödes- diger väg. Ur de manliga läroverkslärarnas perspektiv fanns en viss logik i sådana resonemang. Om ett av läroverkets mål var att uppfostra pojkarna till män i traditionell bemärkelse, gällde det att utforma en manlig könsidentitet där den lärda skolan, den lärda kulturen och den kunskap som ger makt var förbehållen männen. Den kvinnliga läroverkslektorn, där framme i sin kateder, var naturligtvis genom sin blotta närvaro ett hot mot en sådan könsidentitet och mot den könsliga isärhållningens logik. Det hela slutade dock med att många av kvinnornas krav tillgodo- sågs. kunde en ogift kvinna utnämnas till lektor och adjunkt vid ett läroverk och till rektor vid vissa läroanstalter. fick hon rätt att inneha professurer och andra höga statliga tjänster. Vissa möjligheter fanns också att behålla sin tjänst vid giftermål. Vad bör kvinnor kunna? Argument på kunskapens grund Kvinnornas framgångar är ett bra exempel på att kunskap ibland faktiskt är makt. För det första grundade kvinnorna sina krav på den formella kompetens som de förvärvat i utbildningssystemet. För det andra använde de på ett konkret sätt de kunskaper utbildningen gett dem för att slå hål på de manliga argumenten. De behärskade det akademiska språket och stod därför verkligen inte svarslösa i debatten. Männens vetenskapliga påståenden om kvinnans svagare fysik, större sjuklighet, oförmåga att upprätthålla disciplinen i klassrummet och feminiserande inflytande på läroverkens skolpojkar bemöttes med minst lika vetenskapliga argument om den kvinnliga mycket goda kapaciteten. Den konservative lektor som i en utredning reserverat sig mot förslaget att gifta kvinnor skulle få arbeta i läroverken eftersom deras eventuella graviditeter skulle göra vikariesituationen påfrestande, fick minsann veta att han kastade sten i glashus. Han hade själv nämligen varit tjänstledig tio vårterminer på grund av riksdaguppdrag, och rektorn vid hans skola hade av samma anledning varit tjänstledig i hela ! När männen försökte motivera lägre löner för kvinnor på grund av sina större fysiologiska näringsbehov trädde medicinskt skolade kvinnor in. I en seriöst upplagd statistisk undersökning visade ABKF att männen behövde mer . Om detta ökade behov täcktes med lika delar nötkött och havregryn, skulle merkost- naden bli och och inte de som männens lönekrav gjorde gällande Denna könsliga maktkamp var en del av dåtidens stora ekonomis- ka och sociala omvandling, där relationerna mellan könen, liksom mycket annat, förändrades. I denna process lyckades en grupp kvinnor erövra en manlig nisch relativt högt upp i hierarkierna. Deras framgång berodde framförallt på att de fått tillgång till ett kulturellt kapital som varit förbehållet männen. I av social instabilitet försökte andra kvinnogrupper i stället att skapa sig egna nischer genom att upprätta en marknad för ett specifikt kvinnligt kulturellt kapital. I nästa avsnitt ska vi följa en sådan grupp, nämligen kvinnliga pionjärer inom den husliga utbildningens område. Därmed förflyttar vi oss också till det slutande 1800-talets folkskolevärld. I den debatt som föregick folkskolestadga, korsades många intressen. För det första fanns där liberala politiker som ansåg att tesen Kunskap är makt även borde omfatta folkets barn (åtminstone dess söner) och som menade att utbildning skulle ge de fattiga möjlighet att höja sig ur sitt elände. För det andra fanns där mäktiga bönder som ville skapa en skola för sina söner, en skola som skulle göra dem rustade att utöva makt i politiska församlingar på olika nivåer. Men det tredje och mest framträdande draget i debatten handlade ändå om utbildning som symboliskt våld . Under de föregående århundradena hade kyrkan via ombud sörjt för människornas moraliska skolning. Husbonden hade ansvaret för hushållsmedlemmarnas uppfostran till rättänkande kristna, och prästen kontrollerade att den uppgiften inte försummades. Denna kyrkans hemundervisningstradition finns dokumenterad i våra husförhörslängder. hade emellertid jordbrukets omvandling i kapitalistisk riktning påbörjats och detta tillsammans med en kraftig befolkningsökning ledde till att bondeklassen skiktades i en grupp rika bönder och ett växande jordbruksproletariat. Dessa kringdrivande människor omfattades inte av den kyrkliga hemundervisningen eftersom de inte var fast knutna till något hushåll. Det här upplevdes som ett hot mot den sociala ordningen, och enligt många låg lösningen i en förbättrad folkundervisning eller som kronprins formulerade saken: det bästa sättet för de välbeställ- da klasserna att trygga sina rikedomar mot massornas råa begär var att uppfostra folket. En ny måste till, och tillkomsten av folkskolestadga skall i första hand ses mot denna bakgrund. Folkskolans viktigaste uppgift blev till att börja med också att inprägla den lutherska världsbilden och moralen hos de unga. Men snart uppstod nya kriser på folkuppfostringen område. Den snabba övergången från en agrar till en industrikapitalistisk ekonomi senare hälft innebar att ett industriproletariat uppkom och klassmotsättningarna mellan arbetare och kapitalister hårdnade. Som en följd av detta kom folkskolans uppgift att delvis omdefinieras; var det framförallt problemen med att integrera den framväxande arbetarklassen i det borgerliga samhället som präglade diskussionen om den obligatoriska skolan. Det är i det perspektivet som vi bör förstå införandet av huslig ekonomi på folkskolans schema. Produktionens omvandling hade inneburit att den rumsliga enhet för reproduktion och produktion, som Vad bör kvinnor kunna? hushållet utgjort, splittrades. Därmed förändrades vardagslivets villkor radikalt för stora grupper av människor, inte minst för husmödrarna, eftersom en lönearbetarfamiljs hushållsekonomi vilade på helt andra principer än självhushållningens. Det gällde därför att finna nya former för vardagslivets organisering – en ny reproduktio- nens ordning måste upprättas. Detta var naturligtvis inte gjort i en handvändning, vilket den arbetarhustru som hade svårt att få lönen att räcka ens till de allra nödvändigaste utgifterna, kunde konstatera. I sekelskiftets riksdagsdebatt formulerades problemen emellertid inte bara i ekonomiska utan också i pedagogiska termer. hade de kunskaper som krävts för att sköta ett hushåll förts i arv från mor till dotter, men detta ansågs inte längre fungera: är det så, att alltför många af vårt lands husmödrar icke förstå att sköta om sina hem; och derom är icke så mycket att säga, då de ju äro barn af sin tid; men de äro ej heller så skickade att i detta afseende vägleda sina döttrar, och derför är behöfligt, att våra skolor träda emellan och att der anordnas undervisning i huslig ekonomi. På så sätt kom flickans utbildning till duglig husmor att upphöjas till en statlig – och nota bene – manlig angelägenhet. började statsbidrag att utbetalas till tre seminarier, bland annat för huslig ekonomi i , som utbildade skolkökslä- rarinnor. förnyade folkskolestadga kan vi läsa följande: Härjemte må, der omständigheterna så medgifva, tillfälle till undervisning i huslig ekonomi beredas de flickor, som begära och erhålla tillstånd att deri deltaga. beslutade att statsbidrag skulle utgå till de församlingar som anordnade sådan undervisning. Den husliga utbildningen är ett tydligt exempel på att undervis- ningens och uppfostrans historia till stor del handlar om makten att sätta normer och föreskriva ideal. I debatten om huslig ekonomi fanns en ständigt återkommande tankefigur – familjen och hemmet som samhällets grundval. Det hem- och familjeideal som därigenom upphöjdes till allas norm var emellertid klasspecifikt: förebilden hämtades från den borgerliga familjen. Problemet var dock att den proletära familjen och kvinnan inte på långa vägar ansågs leva upp till de borgerliga idealen. Arbetarfamiljen stod inför sitt sönderfall, därom var man från vitt skilda läger överens. Fattigdom, trånga och osunda bostäder och en torftig mathållning är exempel på faktorer som man menade undergrävde arbetarens familjeliv. Ett botemedel som förespråkades var olika sociala reformer. Ett annat var undervis- ning: Hvad är det, som gör, att de mindre bemedlade klassernas hem så ofta förete för menniskovännen en så mörk och nedslående och rent af hemsk tafla? Är det icke beroende på att hon, som skulle upprätthålla hemmet och vara den, hvars ordnande hand tryckte på detsamma en stämpel af trefnad och ordning, saknar förmåga, öfning och insigt att detta göra? Riksdagsmannen i citatet ovan menade således att eländet också hade sin grund i arbetarhustruns okunnighet i allt som rörde hemmets skötsel. I debatten gavs många exempel på arbetarfamiljens dåliga men dyra matvanor. Städernas befolkning verkar ha livnärt sig på smörgås, öl eller kaffe till middag, . Sur fisk och sur mjölk undergrävde folkets hälsa i landets norra delar, och även bland landsbygdens husmödrar lämnade kokkonsten mycket i övrigt att önska. Hustruns oförmåga att sköta hemmet äventyrade emellertid inte enbart familjemedlemmarnas hälsa, utan stora ekonomiska värden stod också på spel. , en av förespråkarna för skolkökssaken, menade att de arbetande klasserna skulle kunna leva mycket bättre, om de förstod att använda sina penningar på ett riktigare sätt. Kunde man förbättra vanorna i detta fall så skulle detta vara af högre värde för arbetaren än en ökad lön. en annan av skolkökspionjärerna, konstaterade att en kvinna kastade ut mer med tesked än mannen förmådde skyffla in med spade. Om den dagliga förlusten som orsakades av kvinnligt oförstånd i köket uppskattades till , uppgick summan för hela landet till hela arton miljoner. En förståndig husmor kunde således få även ett magert kredit att stämma med debet. Huslig ekonomi i stället för löneökning var naturligtvis en slutsats som gillades av den tidens arbetsgivare, och på köpet utlovade och hennes kolleger en höjd produktivitet: En människa står ut med otroligt mycket kroppsarbete, om hon blott genom födan återfår de ämnen, kroppen förbrukar. De moraliska vinsterna skulle också bli avsevärda. Genom undervisning i huslig ekonomi skulle ordning, renlighet och trevnad spridas till arbetar- hemmet. Mannen skulle komma att föredra hemmets lugna vrå framför ett vidlyftigt krogliv, och barnen skulle uppfostras till ansvarskännande samhällsmedborgare i stället för ligister. Låtom oss genom att i skolan meddela barnen lämplig un- dervisning, öka dugligheten i hushållsgöromål och därigenom förbättra födans beskaffenhet samt sprida belåtenhet och välstånd i hemmen, och männen skola ej af missnöje med det bestående drifvas i socialismens armar, dryckenskapen skall aftaga, och fat- tigskatten, som år höjes, skall i stället nedgå, ju flera hem och enskilda genom praktiskt förstånd, förtänksamhet, ar- Vad bör kvinnor kunna? betssamhet och sparsamhet kunna reda sig själfva och ej behöfva falla fattigvården till last. Undervisningen i huslig ekonomi och alla andra mer eller mindre välmenande kampanjer som syftade till att uppfostra arbetarklassens kvinnor innebar emellertid att dessa på olika sätt utsattes för ett symboliskt våld. För det första transformerades ekonomiska och strukturella problem till individnivå, när de förklarades med brister i arbetarhustruns kompetens. För det andra måste man sätta ett frågetecken för huruvida allt tal om husmödrarnas oförmåga att sköta hushållet var generellt giltigt. Säkert fanns det då som mer eller mindre dugliga husmödrar, men i till exempel arbetarminnen från sekelskiftets sågverksdistrikt i framträder snarare bilden av en mycket kompetent husmor, som syltade, saftade, bakade och i princip klarade av att koka soppa på en spik. De sågverksarbe- tardöttrar som jag intervjuat menar att konsten att sköta ett hem lärde de sig i första hand hemma och av modern, även om undervisningen i huslig ekonomi också kunde ge nyttiga kunskaper. Kvinnorna som grupp fick på så sätt oskyldigt klä skott för sakernas tillstånd. Utan deras kompetens hade tvärtom förmodligen eländet på många håll tagit sig ännu större proportioner. I det perspektivet framträder en tredje aspekt av det symboliska våldet. Arbetarhusmoderns kompetens var grundad på erfarenhet, medan den husliga ekonomin utgick från att hushållsarbetet borde vila på vetenskaplig grund. Den grunden fann man framförallt i näringsfysiologin, som kommit många av människo- kroppens hemligheter på spåren. Skolkökets matsedlar hade därför en vetenskaplig legitimitet mot vilken husmoderns erfarenhetsbaserade kunskaper om kostens betydelse för hälsan vägde lätt. Och även om det nog går att hävda att till exempel vissa matvanor objektivt sett är bättre än andra, så finns det inga absoluta sanningar på det området. Sekelskiftets näringsfysiologi till exempel föreskrev med våra mått mätt en alltför proteinmättad kost: rent kött var . omprövas också vetenskapliga sanningar om kostens betydelse för hälsan och det i en takt som fick min kloka mor att konstatera: Det är bäst att skynda sig att äta det här medan det är nyttigt. Arbetet i skolköken inleddes vanligtvis med teorilektioner om olika födoämnen och deras egenskaper, och på så sätt skulle de vetenskapliga rönen spridas till arbetarhemmet. På schemat stod också lektioner om kökets skötsel och vård. Att diska, sopa och skura kan ju liksom alla andra hushållsysslor utföras på många sätt, men skolköket skulle lära ut det rätta sättet, och det avvek från de rutiner som tillämpades av mödrarna i hemmen. dervisningens anspråk på att diktera rätt och fel var också det ett utslag av symboliskt våld. Den husliga ekonomin syftade även till att upprätta en borgerlig hegemoni inom arbetarhemmets väggar med ordning, renlighet och sparsamhet som moraliska ledstjärnor. Men jag vill påpeka att detta i och för sig inte behöver vara oförenligt med arbetarklassens egna strävanden att skapa ett gott, eller åtminstone ett bättre, liv. Renlighet till exempel var inte bara en dygd utan också en nödvändighet. I kampen mot löss fanns inga andra vapen. För den arbetarfamilj som skulle samsas i ett eller två rum med alla sina tillhörigheter var också ordning en tvingande nödvändighet. En av de intervjuade kvinnorna illustrerar detta så här: Inte fick vi kasta ett plagg hit och ett plagg dit inte, utan vi var in- rutade att vi skulle lägga kläderna så, att om det skulle hända nå- gonting – bli eldsvåda eller någonting – så skulle var och en ha sitt knyte och skorna nedanför. Ambitionerna att med undervisningens hjälp inpränta sparsamhe- tens ideal var också dubbelbottnade. Många undersökningar av arbetarfamiljernas ekonomiska villkor visar entydigt på att det även med den allra största sparsamhet kunde vara omöjligt att få pengarna att räcka till. Flera intervjupersoner beskriver också hur erfarenheter från barndomens och det tidiga vuxenlivets knappa förhållanden för alltid präglat deras ekonomiska beteenden: Fast man skulle kunna göra annorlunda så gör man inte det ändå. Det sitter där. Man har inte lidit av det, tvärtom. Man sätter värde på allting på ett annat sätt. I det perspektivet framstår skolans sparpropaganda som dimridåer som dolde de verkliga problemen. Det husliga arbetets värde I riksdagsdebatten om huslig ekonomi var det förstås bara män som yttrade sig, men de framträdde ofta som språkrör för en grupp kvinnor som gjort skolkökssaken till sin. , , och är några namn värda att nämna i detta sammanhang. Genom studieresor till bland annat och , föregångsländer på den husliga utbildningens område, hämtade de impulser och kunskaper som de sedan försökte omsätta i . till exempel var den drivande kraften bakom för huslig ekonomi i , där skolkökslärarinnor utbildades. Men var det då möjligt för dem att utifrån sina kunskaper hävda en slags professionell status? Vad bör kvinnor kunna? nämndes att ett kriterium på en profession är att man lyckats upprätta ett yrkesmonopol med hjälp av höga kompetenskrav, och att kompetens därvidlag vanligtvis definieras i termer av ett akademiskt examensbevis. Det kriteriet saknade skolkökslärarinneut- bildningen, eftersom den inte hade högskolestatus. Men med statens hjälp hade man ändå lyckats utestänga andra grupper från yrket, eftersom statsbidragsvillkoren krävde att församlingarna anställde vederbörligen utbildade lärarinnor. Ett annat kriterium, nämligen att yrkesutövningen ska ha någon form av vetenskaplig anknytning, var däremot utan tvekan uppfyllt. Den bärande tanken med ämnet huslig ekonomi var ju att näringsfysi- ologiska forskningsrön verkligen skulle tillämpas i skolköket. En annan vetenskaplig grund hade ämnet i den snabbt expanderande forskningen inom hygienens område. Avancerade kurser i kemi ingick också i skolkökslärarinnornas utbildning. Ett tredje kriterium på professionell status är att yrkeskåren i fråga lyckats övertyga allmänhet och makthavare om att deras kunskaper är värdefulla och samhällsnyttiga. På den punkten bedrev de kvinnliga pionjärerna själva en intensiv propagandakampanj. De framhöll ofta och vältaligt de stora samhälleliga och individuella värdena av kunskaper i huslig ekonomi. Och att huslig ekonomi verkligen uppskattades av klienterna, det vill säga folkets döttrar och deras mödrar, hade egna erfarenheter av: mödrarna, som i början förhöllo sig skeptiska i fråga om gagnet af denna undervisning, ha blifvit våra varma vänner, sedan de lärt känna frukterna En sådan positiv bild av skolköksundervisningen framträdde också i de beslutande församlingar där män diskuterade skolkökssaken. Huslig ekonomi var ett mycket viktigt ämne, ja, minst lika betydelse- fullt som historia, geografi och andra mer traditionella skolämnen.