sou · GLB3116d3 · 1998-01-01 00:00:00 — Således kan flyktingar eller statslösa beviljas svenskt medborgarskap hemvist i . Politiska och medborgerliga rättigheter För naturalisation krävs att sökanden styrker sin identitet. Det skall inte råda någon tveksamhet i detta hänseende. Detta i praxis uppställda villkor har fått till följd att vissa invandrare inte kan få svenskt medborgarskap. Oklar identitet är den vanligaste av- slagsgrunden i naturalisationsärenden. Till skillnad mot vad som gäller vid förvärv av svenskt med- borgarskap enligt 3 § har beslutande myndighet fri prövningsrätt när det gäller prövning av naturalisation. I ett beslut om naturalisation skall enligt 6 § femte stycket bestämmas huruvida naturalisationen även skall omfatta föräl- derns/sökandens ogifta barn . En naturalisation medför således inte att sökandens barn automatiskt blir svensk medborgare. Vissa förutsättningar har i praxis varit av betydelse för bedömningen om naturalisationen även skall omfatta sökandens barn. En grund- läggande förutsättning är att sökanden har den rättsliga vårdnaden om barnet. Uppkomsten av dubbelt medborgarskap är en annan faktor som kan ha betydelse. Detsamma gäller hemvist och vandel även om dessa naturalisationsvillkor inte är direkt tillämpliga på barn. En annan förutsättning är att barnet är ogift för att kunna omfattas av förälderns ansökan om naturalisation. I en motion till föreslogs att alla barn som föds i och som har en förälder med permanent uppehållstillstånd skall erbjudas svenskt medborgarskap vid födelsen. Motionen avslogs av med hänvisning till den utredning som tillsattes för att göra en översyn av lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap.1 I utredningens direktiv anges bl.a. att det kan diskuteras vilken signal samhället förmedlar till de barn som föds och växer upp i utan att, på grund av föräldrarnas medborgarskap, kunna förvärva svenskt medborgarskap.2 Enligt direktiven finns det skäl att närmare analysera fördelar och nackdelar med att erbjuda svenskt medborgarskap när åtminstone en förälder har permanent uppehållstillstånd. Direktiven hänvisar till artikel 7 i Barnkon- ventionen. I den nu nämnda utredningens uppdrag ingår även att undersöka tillämpningen av kravet på att en person som söker medborgarskap måste kunna styrka sin identitet. Däri ingår att överväga och föreslå 1996/97:SfU 14 Politiska och medborgerliga rättigheter regeländringar för att komma till rätta med det ovan nämnda problemet att vissa invandrare inte har möjlighet att uppfylla vad som normalt krävs i detta avseende. Antalet statslösa barn i åldern i per var 4 352. Åldersfördelningen framgår av följande tabell. 9.1.3Rätt att få veta sitt ursprung Barnets rätt att få vetskap om sina föräldrar var under utarbetandet av en fråga som huvudsakligen berörde rätten för adopterade barn att få vetskap om sina biologiska föräldrar. har frågor som berör barn som kommit till genom s.k. assisterad befruktning väckts av i samband med länderrapporterna. Assisterad befruktning är ett samlingsbegrepp för olika tekniker som tillgrips vid fall av ofrivillig barnlöshet. Genom den medicinska utvecklingen inom detta område har det uppstått ett behov av termer för olika slag av föräldraskap. I använder sig ()3 av begreppen genetiskt, biologiskt och socialt föräldraskap. På engelska används begreppen genetic parents, birth parents och psychological parents. Med genetisk förälder avses den person som genom sina spermier eller ägg bidragit till barnets tillkomst. Biologisk förälder är den kvinna som genomgår graviditeten. Med sociala föräldrar avses de som tar hand om eller avser att ta hand om barnets vård och uppfostran. har i sina länderrapporter tagit upp frågan om rätt för barn som kommit till genom assisterad befruktning att få vetskap om sina genetiska föräldrar. Kommittén har beträffande och 3 SMERs rapport befruktning () Politiska och medborgerliga rättigheter noterat att dessa länders politik på detta område kan stå i strid med konventionens bestämmelser om rätt för barnet att få vetskap om sitt ursprung. I och saknas bestämmelser som ger barnet rätt att få vetskap om sina genetiska föräldrar. Flera länder har till uttalat sin syn på vilken rätt barn har att få vetskap om sina genetiska föräldrar. , och har därvid haft den uppfattningen att inhemska regler som inte ger barnet rätt att få vetskap om sina genetiska föräldrar inte står i strid med bestämmelserna i artikel 7. , , och är de länder som har en lagstiftning som innebär att sekretessen för spermadonatorns identitet får vika för barnets intresse av att få vetskap om sina genetiska föräldrar. När det gäller adoptionsfrågor regleras internationella förhållanden främst av konvention om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner. riksdag har godkänt konventionen.4 I konventionen finns flera bestämmelser som är av betydelse för tillämpningen av artikel 7 i om barns rätt att så långt det är möjligt få vetskap om sina föräldrar. Vid en adoption skall både ursprungsstaten och den mottagande staten upprätta rapporter i varje enskilt adoptionsärende. Enligt artikel 16.1 konvention om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner skall centralmyndigheten i ursprungslandet i sin rapport ange bl.a. barnets bakgrund, sociala miljö och familjehistoria. Enligt artikel 16.2 skall rapporten överlämnas till centralmyndigheten i det mottagande landet. I denna artikel föreskrivs bl.a. att centralmyndigheten i mottagarlandet skall vara noga med att inte avslöja moderns och faderns identitet, om deras identitet inte får röjas i ursprungslandet. I artikel 30 i konventionen finns bestämmelser som är av betydelse för barnets rätt att få vetskap om sitt ursprung. I 30.1 föreskrivs att en fördragsslutande stats myndigheter skall säkerställa att de uppgifter om barnets ursprung som myndigheterna innehar bevaras. Detta gäller i synnerhet uppgifter om föräldrarnas identitet samt sjukdomshistoria. I 30.2 anges att myndigheterna skall säkerställa att barnet eller dess ombud har tillgång till sådan information, under lämplig vägledning, i den utsträckning som lagen i staten medger det. Rätten att ta del av information rörande adoption bestäms alltså av inhemsk lag. 1996/97:91, bet. 1996/97:SoU15, rskr. Politiska och medborgerliga rättigheter Principerna i har beaktats vid utarbetandet av konvention om skydd av barn och samarbete vid inter- nationella adoptioner. Assisterad befruktning tillåts i om det sker genom insemination, donatorinsemination och in vitro fertilisering (IVF). IVF i allmänhet innebär att kvinnans ägg befruktas med spermier från make/sambo eller från en utomstående spermadonator. I tillåts inte IVF med spermier från donator. SMER har i den ovan nämnda rapporten föreslagit att IVF med spermier från donator skall tillåtas. SMER föreslår även att IVF med äggdonator och makes sperma skall tillåtas. Insemination regleras i lagen (1984:1140) om insemination. Enligt 4 § har barn som avlats genom insemination på det sätt som föreskrivs i lagen rätt att, om det uppnått tillräcklig mognad, självt få del av de uppgifter om spermagivaren som har antecknats i en särskild journal som sjukhuset enligt 2 § är skyldigt att föra. I 7 kap. 1 § sekretesslagen (1989:100) finns bestämmelser som innebär att alla uppgifter som kommer fram från det att frågan om insemination har väckts till dess ett barn har avlats genom insemi- nationen skall vara sekretesskyddade. Sekretessen gäller i princip i förhållande till såväl myndigheter och andra utomstående som till de makar eller samboende som har begärt insemination, den man som har tillhandahållit sperma och det barn som har kommit till genom inseminationen. Som angetts ovan har dock barnet enligt 4 § inseminationslagen självt rätt att under vissa förutsättningar få del av de uppgifter om givaren som har antecknats på sjukhuset. Enligt 5 § kan sekretessen brytas också i fall när uppgifterna behövs i ett faderskapsmål. En hänvisning till inseminationslagens bestämmelser finns i 7 kap. 1 § femte stycket sekretesslagen. Enligt 1 kap. 6 § skall, enligt de närmare förutsätt- ningar som anges i 2-5 §§, make eller man som modern bodde till- sammans med under äktenskapsliknande förhållanden förklaras vara barnets far under förutsättning att han lämnat samtycke till insemi- nationen. I förarbetena till inseminationslagen anförde föredragande statsrådet följande.5 1984/85:2 s. 15 Politiska och medborgerliga rättigheter Enligt utredningen bör de som har blivit föräldrar efter givarin- semination iaktta en öppen och ärlig attityd mot barnet och så tidigt som det är möjligt och lämpligt berätta för barnet hur det har kommit till. Utredningen anser dock att denna fråga inte lämpar sig för lagstiftning. I stället bör man vid den rådgivning och psyko-sociala utredning som skall föregå inseminationen inrikta sig på att få de blivande föräldrarna att förstå vikten av öppenhet mot barnet. Föredragande statsrådet konstaterade att det bland remissinstanserna förelåg en enighet om att ansvaret för informationen till barnet skulle läggas på föräldrarna och att frågan inte lämpade sig för lagstiftning. Statsrådet anförde fortsättningsvis följande.6 Också jag anser från principiell synpunkt att det är viktigt att ett barn som har kommit till genom givarinsemination får reda på detta genom sina föräldrar. är det emellertid angeläget att barnet inte påtvingas upplysningar som det inte har tillräcklig mognad eller beredskap för att ta emot. Det måste därför överlämnas åt föräldrarna att avgöra när rätta tidpunkten är inne. I linje med vad majoritet har uttalat vill jag också framhålla att man inte kan utesluta att det kan förekomma fall där det inte skulle vara förenligt med barnets bästa att lämna upplysning av aktuellt slag. Av detta följer att det, som utredningen och remissinstanserna har funnit, inte är lämpligt att frågan regleras i lag. En annan sak är att man på det sjukhus där inseminationen äger rum bör göra föräldrarna uppmärksamma på den principiella vikten av öppenhet mot barnet i detta avseende. När det gäller frågan om att det i folkbokföringen skall finnas anteckning om barnet att kommit till genom insemina- tion anförde föredragande statsrådet att praktiskt taget alla instanser tagit avstånd från denna tanke och att en registrering vid pastorsämbetet (numera lokala skattemyndigheten) inte skulle fylla någon egentlig funktion. Politiska och medborgerliga rättigheter gjorde i de nu redovisade frågorna samma bedömning som föredragande statsrådet. I fråga om utvärdering och uppföljning av inseminationsverksamheten ansåg lagutskottet det angeläget att en sådan kom till stånd. Ett permanent medicinskt-etiskt organ, som föreslagits i ett annat riksdagsärende, borde enligt utskottet anförtros en sådan uppgift.7 När det gäller assisterad befruktning genom IVF finns regler i lagen (1988:711) om befruktning utanför kroppen. I förarbetena av- visades ägg- och spermadonation, liksom även s.k. surrogatmoder- skap. SMER har i den ovan nämnda rapporten föreslagit att IVF i samband med ägg- och spermadonation skall tillåtas. IVF med äggdonation och sperma från donator bör enligt SMER inte tillåtas. SMER föreslår att barnet vid äggdonation på samma sätt som vid insemination får kännedom om tillkomstsättet och ges en möjlighet att ta reda på den genetiska moderns identitet. Detta ställningstagande föregås i rapporten av ett resonemang som återges nedan. SMER anger i sin rapport att av alla berörda parter i samband med assisterad befruktning är de blivande barnen de mest oskyddade. Från samhällets sida är det därför angeläget att bevaka barnens intressen. Enligt SMER träder därigenom barnets rätt i förgrunden och måste vägas mot de barnlösa parens önskan att få barn. Det kan därför inte vara en rättighet för barnlösa par att få tillgång till assisterad befruktning. Enligt SMER kan det endast komma i fråga om verksamheten är förenlig med det blivande barnets bästa. SMER anför att det finns en kunskapsbrist när det gäller de psykiska och sociala konsekvenserna för de barn som får vetskap om att de tillkommit efter assisterad befruktning och att de eventuellt har en annan far än den de vuxit upp med. Den svenska [inseminations] lagen grundades huvudsakli- gen på resultat från adoptionsforskningen. Där är det väl belagt att det är viktigt för adoptivbarn att kunna få reda på sitt ursprung. Forskningen har visat att endast få adoptivbarn tar reda på vilka de biologiska föräldrarna är och ännu färre uppsöker dem. Alla bedömare är överens om att det är angeläget att barnet redan tidigt får vetskap om på vilket sätt det kommit till och att det får så mycket information om donatorn, som föräldrarna kan tillhandahålla. Adoptionsforskningen har visat hur viktigt det är att man inom familjen kan tala om barnets biologiska SOU 1997:116 Politiska och medborgerliga rättigheter Ett hemlighållande på den punkten kan skapa grogrund för spänningar inom familjen och risk för krisreaktioner senare i livet. Det råder delade meningar om det angelägna i att barnet skall ha möjlighet att ta reda på den genetiske faderns identitet. Kritikerna av denna [inseminations] lag har betecknat denna "som ett obligatoriskt försök med okänt utfall, som påtvingas alla". Man har därmed menat att tillämpningen av lagen kan komma att innebära risker för ogynnsamma psykologiska och sociala konsekvenser för såväl barnet som spermagivaren. Man menar också att situationen för de barn som kommit till efter donatorinsemination inte är jämförbar med adopterade barns situation. Före lagens ikraftträdande förutspåddes att denna skulle leda till en minskad tillgång på spermadonatorer. En viss nedgång har också inträffat, men bilden är inte enhetlig för hela landet. Rapporten om Assisterad befruktning har remissbehandlats. En del remissinstanser har kritiserat rapporten och menat att SMER i alltför ringa utsträckning anlagt ett barnperspektiv. Således anser majoritet att äggdonation skulle kunna tänkas strida mot principen om barnets bästa i . Minoriten anförde att metoden med äggdonation strider mot principen om barnets bästa. Enligt minoriteten behöver en utredning göras om eventuella problem, fysiska, psykiska och existentiella, som kan uppstå hos barn, innan beslut kan övervägas om att tillåta äggdona- tioner. Även anser att SMER i alltför ringa utsträckning anlagt barnets perspektiv. När det gäller barnets rätt att få veta sitt ursprung har den frågan berörts av få remiss- instanser. () anser att det tydligare i för- äldrabalken skall framgå att det finns en genetisk far, och att denna också bör antecknas i folkbokföringsregistret. Enligt BO:s mening finns det i detta sammanhang ingen anledning att skilja på adoption och insemination. har fått i uppgift att göra en uppföljning och utvärdering av inseminationsverksamheten i vilken ingår att få vet- skap om hur vanligt det är att de barn som kommit till genom donatorinsemination känner till sitt ursprung. Arbetet med uppfölj- ningen och utvärderingen pågår f.n. inom . Adoptioner regleras i bl.a. 4 kap. , lagen (1971:796) om internationella rättsförhållanden rörande adoption och i 11-13 §§ förordning om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoptioner och förmynderskap. I dessa lagar saknas emellertid regler som ger adopterade barn rätt eller möjlighet att få Politiska och medborgerliga rättigheter vetskap om sitt ursprung. Genom lagen (1997:191) med anledning av tillträde till konvention om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner gäller konventionen som lag här i landet. Som angetts i det föregående hänvisar artikel 30 i denna konvention om rätt att få vetskap om sitt ursprung till nationell lag. I 7 kap. 4 § första stycket sekretesslagen (1980:100) finns en bestäm- melse om att uppgift om enskilds personliga förhållanden lämnas till enskild som uppnått myndig ålder om förhållandena är av betydelse för att denne skall få vetskap om vilka hans biologiska föräldrar är. Bestämmelsen gör ingen skillnad mellan adopterade barn och andra barn. Adopterade barn kan således med stöd av bestämmelsen ta del av uppgifter som är av betydelse för att få vetskap om de biologiska föräldrarna. Vetskapen om att vara ett adoptivbarn bygger i första hand på adoptivföräldrarnas medverkan. Någon skyldighet enligt lag för adoptivföräldrarna att medverka finns dock inte. Införandet av en sådan skyldighet i föreslogs av Förmynderskaps- utredningen i betänkandet Adoptionsfrågor (SOU 1989:100). För- slaget ledde dock inte till lagstiftning. I de fall adoptivföräldrarna inte medverkar kan ett adoptivbarn ändock få vetskap om sitt ursprung genom de uppgifter som finns i folkbokföringsregistret. Barnet skall ha rätt till yttrandefrihet. Denna rätt innefattar frihet att oberoende av territoriella gränser söka, motta och sprida information och tankar av alla slag, i tal, skrift eller tryck, i konst- närlig form eller genom annat uttrycksmedel som barnet väljer. Utövandet av denna rätt får underkastas vissa inskränkningar men endast sådana som är föreskrivna i lag och som är nödvändiga a)för att respektera andra personers rättigheter eller anseende; eller b)för att skydda den nationella säkerheten, den allmänna ordningen (ordre public) eller folkhälsan eller den allmänna sed- ligheten. Politiska och medborgerliga rättigheter Artikeln stadgar att barn har rätt till yttrandefrihet. I artikeln anges att denna rätt innefattar friheten att oberoende av territoriella gränser söka, motta och sprida information och tankar av alla slag och genom valfritt uttrycksmedel. Endast sådana inskränkningar tillåts som är föreskrivna i lag och som är nödvändiga för att skydda andra människors rättigheter eller anseende eller som är nödvändiga för att skydda bl.a. den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen. En liknande bestämmelse finns i artikel 10 i . Bestämmelserna i regeringsformen om grundläggande fri- och rättigheter gäller alla medborgare, barn som vuxna. Enligt 2 kap. 1 § är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrande- frihet, dvs. frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. I samma paragraf garanteras varje medborgare även informationsfrihet. Enligt 2 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen har varje svensk med- borgare rätt att ta del av allmänna handlingar. Denna rätt får endast begränsas för särskilt angivna ändamål. Regleringen av denna begränsning återfinns i sekretesslagen (1980:100). I samband med beredningen av frågan om inkorporering av i svensk rätt konstaterades att svensk rätt ger mer långtgående garantier än i fråga om rätten att få ta del av handlingar hos offentliga myndigheter.8 När det gäller rätten att sprida information regleras denna av tryckfrihetsförordningen när det gäller tryckt skrift och av yttrande- frihetsgrundlagen när det gäller spridande i andra medier än i tryckt skrift. Båda lagarna bygger bl.a. på att det inte skall få finnas någon förhandscensur. Detta gäller även filmer. Dock får genom lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och videogram sådana granskas och godkännas för offentlig visning. Någon möj- lighet att förbjuda visning av filmer i allmänhet finns inte i den nämnda lagen. Enligt 5 § nämnda lag får framställningen i en film eller ett videogram inte godkännas för visning för barn , eller , om den kan vålla barn i den aktuella åldersgruppen psykisk skada (se avsnitt 12). 8 Se SOU 1993:40, del A s. 69. Politiska och medborgerliga rättigheter 9.3Rätt till tanke-, samvets-, och religionsfrihet Konventionsstaterna skall respektera barnets rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet. 2.Konventionsstaterna skall respektera föräldrarnas och, i före- kommande fall, vårdnadshavares rättigheter och skyldigheter att på ett sätt som är förenligt med barnets fortlöpande utveckling ge barnet ledning då det utövar sin rätt. 3.Friheten att utöva sin religion eller tro får underkastas endast sådana inskränkningar som är föreskrivna i lag och som är nödvändiga för att skydda den allmänna säkerheten, ordningen, folkhälsan eller den allmänna sedligheten eller andra personers grundläggande fri- och rättigheter. I artikeln åläggs konventionsstaterna att respektera ett barns rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet. Konventionsstaterna skall också respektera föräldrarnas rättighet och skyldighet att på ett sätt som står i överensstämmelse med barnets utvecklingsgrad vägleda barnet när det utövar sina rättigheter. Religions- och trosfriheten får inskränkas endast om det är nödvändigt med hänsyn till den allmänna säkerheten, ordningen, hälsan eller sedligheten eller andra personers grundläggande fri- och rättigheter. I artikel 18.4 konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter förpliktar sig konventionsstaterna att respektera föräldrars frihet att tillförsäkra sina barn den religiösa och moraliska uppfostran som står i överensstämmelse med föräldrarnas egen övertygelse. Motsvarande bestämmelse finns även i artikel 2, första tilläggs- protokollet till . Europeiska kommissionen för de mänskliga rättigheterna har i ett avgörande uttalat sig om avvägningen mellan barnets rätt till religionsundervisning och föräldrars rätt att tillförsäkra sina barn uppforstran och undervisning som står i överensstämmelse med sin egen övertygelse. Kommissionen slår därvid fast att föräldrars övertygelse endast kan respekteras i den mån den inte står i konflikt med barnets grundläggande rätt till utbildning. Föräldrar kan inte på grund av sin rätt till övertygelse vägra barnet rätten till utbildning. Politiska och medborgerliga rättigheter Enligt 2 kap. 1 § 6 regeringsformen är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad religionsfrihet, dvs. frihet att ensam eller tillsammans med andra utöva sin religion. Varje medborgare är gen- temot det allmänna skyddad mot tvång att ge tillkänna sin inställning i religiöst hänseende och att tillhöra ett trossamfund. Detta uttryck för den s.k. negativa religionsfriheten finns i 2 kap. 2 §. I religionsfrihetslagen (1951:680) finns bestämmelser som närmare reglerar de principer som anges i regeringsformen. gäller nya regler beträffande medlem- skap i . Som huvudregel gäller att svenska medborgare eller här i landet bosatta utländska medborgare får tillhöra . Det är dopet som är medlemsgrundande för att bli upptagen i . Den som är och som inte döpts i ordning skall tas upp i efter meddelande från barnets vårdnadshavare. Den som har fyllt skall själv ha samtyckt till det. Motsvarande regler gäller för utträde ur . I samband med att frågan om ett skiljande av kyrkan från staten utretts har det föreslagits att åldern för samtycke bör sänkas till 12 år.9 Från har en elev som tillhör vissa trossamfund inte längre rätt till befrielse från undervisning i religionskunskap. I förarbetena10 anförs att syftet med undervisningen i ämnet religionskunskap är att öka elevernas kunskaper om religioner och livsåskådningar och ge dem möjlighet att arbeta med egna reflektioner och frågor kring existentiella och etiska problem. Härigenom ökar förståelsen för människor med olika traditioner och kulturer och respekten för vars och ens egenart. Att elever med en annan religiös bakgrund än flertalet befriades från att delta i religionsundervisningen vore att ta ifrån skolan ett viktigt verktyg för att öka denna förståelse. Enligt förarbetena skall en speciell åsikt hos eleven eller i elevens hemmiljö inte vara skäl för befrielse från en undervisning som bygger på läroplanens gemensamma värdegrund. 1995/96:200 s. 65 f. Politiska och medborgerliga rättigheter Konventionsstaterna erkänner barnets rätt till föreningsfrihet och till fredliga sammankomster.