sou · GLB379 · 1998-01-01 00:00:00 — Och en fysisk mäklare som är registrerad enbart för livförsäkring kan inte vara verksam annat än genom ett mäklarbolag som är registrerat för livförsäkring. Med en anknytning till FRL:s skadeförsäkrings- respektive livförsäkringsbegrepp måste de livmäklare, som önskar förmedla sjuk- och olycksfallsförsäkring, särskilt ange att de förutom livför- säkring också ansöker om tillstånd för klasserna 1 och 2 inom skadeförsäkring. På samma sätt får sakmäklarna i förekommande fall ange att de ansöker om tillstånd för all skadeförsäkring utom klasserna 1 och 2. kan också begränsa tillståndet till de klasser som mäklaren har dokumenterad utbild- ning för. En ny tillståndsindelning medför att redan registrerade mäklare måste registreras om. Någon ny ansökan behövs emellertid inte. Tillståndet för personförsäkring bör automatiskt kunna föras över till livförsäkring samt klasserna 1 och 2 inom skadeförsäkring medan tillståndet för sakmäklarna förs över till skadeförsäkring med undantag för klasserna 1 och 2 (se närmare avsnitt 15). För de mäklare som har tillstånd för båda slagen krävs ingen annan ändring än att tillståndet anges avse liv- och skadeförsäkring. Det är dock viktigt att mäklarna för sin ansvarsförsäkringsgivare klargör vilka försäkringar han förmedlar. En fysisk person som önskar bli registrerad som mäklare skall ha en tillfredsställande utbildning för den verksamhet som skall bedrivas (5 § första stycket 4 FML). De kursiverade orden lades till i samband med att mäklarna fick möjlighet att förmedla andelar i värdepappersfonder. Därigenom markerades att en mäklare, vars verksamhet omfattar sådan förmedling, skall ha en utbildning som gör honom lämplig för det (prop. 1994/95:50 s. 333). I stället för utbildning godtas beträffande en sökande som har varit verksam som mäklare (varmed skall likställas ombuds- verksamhet) i ett annat land att han har förvärvat kunskap på annat sätt. Det tillägget i 5 § FML har gjorts med anledning av mäklardirektiv (77/92/EEG). Enligt direktivet skall även annan kunskap än sådan som förvärvats genom utbildning godtas när en mäklare varit verksam i ett annat EES-land. har med stöd av ett bemyndigande i 7 § andra stycket mäklarförord- ningen meddelat föreskrifter om utbildningskrav för den som verkat som försäkringsmäklare utanför (FFFS 1996:18). Genom dessa föreskrifter har artiklarna 4-8 i rådsdirektivet införlivats med svensk rätt (se prop. 1994/95:184 s. 310. Direktivet finns intaget som bilaga 2. Kravet på tillfredställande utbildning vad avser förmedling av försäkringstjänster har preciserats i 7 § mäklarförordningen. Enligt den skall, såvida inte i det särskilda fallet bestämmer annat, mäklarnas utbildning uppfylla de krav som allmänt ställs på utbildning för fälttjänstemän i försäkringsbolag. Dessa krav, som kan skifta något mellan olika försäkringsbolag, anses allmänt innebära att fältmannen skall ha genomgått en s.k. diplomkurs samt ha praktisk erfarenhet av tjänstgöring inom försäkringsbolag. har i sin tillämpning av kravet på en tillfredsställande utbildning godtagit diplomutbildning inom sak- eller livförsäkring eller annan utbildning med inriktning på försäkring, juridik och ekonomi. Utbildning från universitet eller högskola i kombination med erfarenhet från försäkringsmäkleri har också accepterats. Personer som inte har uppfyllt de formella utbildningskraven men som haft en lång erfarenhet från försäk- ringsbolag har också blivit registrerade. Enligt inspektionens allmänna råd (FFFS 1996:19) angående utbildningskrav för försäkringsmäklare bör den som ansöker om registrering som försäkringmäklare förete bevis om utbildning i ett antal ämnen (se bilaga 6). För samtliga sökande krävs kunskap om relevant lagstiftning inom bland annat försäkringsområdet, de regler som gäller för bedrivande av försäkringsmäklarverksamhet, försäkringsekonomi och företagsekonomi samt försäkrings- väsendets betydelse för samhällsekonomin. För skadeförsäkringsmäklare krävs dessutom bevis om utbildning i olika slag av skadeförsäkring, försäkringsrätt och skadeståndsrätt, entreprenadjuridik, samt riskhantering, riskanalys och risk management. För personförsäkringsmäklare krävs, utöver det som samtliga mäklare skall kunna, kunskap inom livjuridik inklusive relevanta beskattningsregler, lagstadgad och avtalsenlig försäkring, livförsäk- ringsteknik samt grundläggandeprivatekonomisk rådgivning. För den som ansöker om registrering för förmedling av andelar i värdepappersfonder eller utländska fondföretag tillkommer krav på kunskaper om bland annat relevant lagstiftning inom värdepappers- området. Utöver de teoretiska kunskaperna bör sökanden även ha viss praktisk erfarenhet. Enligt inspektionens allmänna råd bör sökanden ha tjänstgjort i följd under kvalificerad handledning hos en försäkringsmäklare eller ett försäkrings- mäklarföretag. Vid beräkning av tjänstgöringstiden kan annan kvalificerad tjänstgöring få tillgodoräknas, t.ex. tjänstgöring på ett försäkringsbolag med arbetsuppgifter som är likvärdiga med arbete hos ett försäkringsmäklarföretag. Tjänstgöringstiden hos en ringsmäklare eller ett försäkringsmäklarföretag bör dock inte – Tjänstgöring som utövats tidigare än före det att ansökan om registrering gavs in till inspektionen beaktas inte. Den rekommendation angående praktik som ges i de allmänna råden stämmer mindre väl med regeringens föreskrifter i mäklar- förordningen om att utbildningen för försäkringsmäklare skall uppfylla de krav som allmänt ställs på utbildning för fälttjänstemän Som redan nämnts innebär sistnämnda krav i praktikhänseende att fälttjänstemannen skall ha praktisk erfarenhet från försäkringsbolag. 9.2.2 Befintlig utbildning för försäkringsmäklare Utbildning för försäkringsmäklare anordnas huvudsakligen av två utbildningsföretag, IFU utbildnings AB och . Svenska försäkringsmäklares förening (Sfm) anordnar också viss utbildning för sina medlemmar. IFU anordnar utbildning för flera olika yrkeskategorier inom försäkringsområdet. För försäkringsmäklarnas del finns två sepa- rata utbildningar eller studieplaner, en för livförsäkring och en för företagsförsäkring. Utbildningarna är anpassade efter Finans- inspektionens allmänna råd angående utbildningskrav för försäk- ringsmäklare (1996:19). Den som genomgått utbildningen med godkänt resultat erhåller ett försäkringsdiplom. Några formella krav på förkunskaper i form av t.ex. genom- gången gymnasieutbildning för att få delta i utbildningen finns inte. Däremot krävs för att få delta att personen innehar en anställning eller en praktikplats på ett försäkringsmäkleri eller försäkrings- bolag. Antalet kursdagar, inklusive repetition och prov, är för företagsförsäkring (motsvarar ) och för livförsäkring (motsvarar ). Antalet dagar för egna studier beräknas till lika många som antalet kursdagar. Vissa av de i utbildningen ingående avsnitten följs av en dags repetition och skrivning . I några av kurserna är skrivningen integrerad i kursen. Så är fallet med kurserna Aktuella perspektiv på försäkring, Företagsekonomi och företagsvärdering samt Mäklarrollen. Under kursen Försäljningsteknik förutsätts aktiv närvaro och deltagande i de övningar som som förekommer. De kunskaper som inhämtats under avsnittet Företagsförsäkring testas vid en tre dagars tillämpningskurs, varvid ett praktikfall genomgås. Dessutom förekommer skriftliga och muntliga prov enskilt och i grupp. Diplomutbildningen för mäklare av företagsförsäkring inleds med en kurs i juridik som syftar till att ge deltagarna en inblick i juridisk systematik och en orientering om de svenska rättsreglerna på ett flertal områden. Avsnitt om avtals-, skadestånds- och konsumenträtt med betoning på försäkring ingår. En allmän övesikt ges av den rättsliga regleringen av försäkringsverksamhet. För- djupade kunskaper ges beträffande konsumentförsäkringslagen och försäkringsavtalslagen. Avsnittet om företagsförsäkring föregås av en kurs i företagsekonomi. I utbildningen för livförsäkringsmäklare ingår en översiktlig grundkurs som behandlar lagbundet och avtalsenligt försäkrings- skydd, livförsäkringsteknik, riskbedömning, juridik och beskatt- ning. Därefter följer kurser som mer ingående behandlar de olika ämnena. I utbildningen för livmäklare ingår numera som en tillvalsmöjlighet en kurs i fondandelsförmedling. Kursen behandlar lagstiftningen på området, skillnaden mellan unit linked och vanlig fond, mäklarens informationsplikt samt skatterättsliga och familje- rättsliga konsekvenser av fondförsäkring. Scandinavian Competence anordnar diplomutbildningar i liv- och skadeförsäkring för mäklaraspiranter och mäklarassistenter. Utbildningen i skadeförsäkring innehåller grundläggande kurser i skadeförsäkring och företagsekonomi samt dessutom kurser i företagsförsäkring, risk management, konsultativ rådgivning, skadeförsäkringsjuridik, företagsvärdering, mäklarrollen, entrepre- nadjuridik, sjö- och transportförsäkring, återförsäkring samt försäkring i ett EU-perspektiv. Kursen tar i anspråk. Till det kommer tillämpningsövningar och skrivningar . Utbildningen för livförsäkringsmäklare innehåller grund- läggande kurser i livförsäkring och företagsförsäkring samt där- utöver kurser i lagbundet och avtalsenligt försäkringsskydd, livförsäkringsteknik och former, individuella pensionsplaner och unit link, livförsäkringsjuridik, beskattning i och utomlands, konsultativ rådgivning, mäklarrollen, företagsvärdering samt försäkring i ett EU-perspektiv. Kursen tar i anspråk. Till det kommer skrivningar . Som redan nämnts anordnar också Sfm viss utbildning för sina medlemmar. Sfm anlitar IFU eller Scandinavian Competence för genomförandet av utbildningen. Den utbildning som anordnas av Sfm är uppdelad i tre delar, en obligatorisk del som är gemensam för både sak- och livmäklare samt därutöver en kurs som riktar sig speciellt till livmäklare och en som riktar sig speciellt till Medlemskap i föreningen förutsätter att mäklaren fått godkänt på den skrivning som följer på kursen. Den obligatoriska, gemensamma kursen behandlar mäklarlag- stiftningen, mellanmansrätten, ansvars- och skadeståndsfrågor, roll, Sfm:s etiska regler, kvalitetssäkring, EU- regler om försäkring och försäkringsekonomi samt beskatt- ningsregler. Kurslängden för den obligatoriska delen är . Den frivilliga kursen för sakmäklarna innehåller risk manage- ment, offertupphandling, återförsäkring, skadehantering och inter- nationell sak. Sistnämnda avsnitt behandlar regler som gäller vid tecknande av försäkring och eventuella risker som kan finnas vid upphandling m.m. utomlands. Den frivilliga kursen för livmäklarna innehåller ett avsnitt om den internationella livförsäkringsmarknaden inklusive de regler som gäller vid tecknande av försäkringar utomlands och genomgång av beskattningsregler för olika livförsäkringar i utlandet, inom och utom EU. Vidare ingår ett avsnitt om de i verksamma utländska bolagen, uppdelat på marknads- information (hur försäkringskoncernerna är uppbyggda, hur placeringsstrukturen ser ut, konsolideringsgrad m.m.) och produkt- information (vilka produkter erbjuds, skillnader mellan för- säkringsbolagens produktutbud etc.). Som en följd av att kurser motsvarande Sfm:s obligatoriska utbildning kommer att erbjudas av IFU och Scandinavian Competence avser Sfm att upphöra med att anordna utbildning för sina medlemmar. Det kan i sammanhanget vara av intresse att jämföra omfattningen och nivån beträffande de utbildningskrav som ställs på försäkringsmäklarna med omfattningen och nivån beträffande de krav som ställs på fastighetsmäklarna. En ny lag om fastighetsmäklare trädde i kraft . Enligt den skall varje fastighetsmäklare vara registrerad hos . Nämnden skall enligt sin instruktionen (SFS 1995:1029) inrikta sin verksamhet på att fastighetsmäklarna följer god fastighetsmäklarsed, att information sprids om vad god fastighetsmäklarsed innebär samt att fastighetsmäklarna har en god utbildning för sin uppgift. Vid sin förnyade behandling av propositionen med förslag till ny fastighetsmäklarlag (prop. 1994/95:14) framhöll lagutskottet att det är angeläget att utbildningsfrågorna uppmärksammas i tillräcklig grad och att de förhållandevis blygsamma kunskapskrav som då ställdes på den som önskade bli registrerad som fastighetsmäklare inte kunde bibehållas. Den utbildning som då fanns för den som önskade bli fastighetsmäklare var en yrkesinriktad kurs inom vuxenutbildning . Kurslitteraturen omfattade 1.500 sidor. Förutom inom Komvux bedrevs utbildning också av Statens skolor för vuxna och av Liber-Hermods. Utbildningsanordnarna hade också examinationsrätt. har antagit föreskrifter om registrering av fastighetsmäklare (1996:1). Enligt dessa utfärdar nämnden själv bevis om att sökanden har genomfört godkända centrala skriftliga prov som anordnas av nämnden. En förutsättning för att bevis skall utfärdas är dessutom att sökanden har fullgjort föreskriven yrkespraktik. För att få delta i de centrala skriftliga proven krävs vissa förkunskaper i form av utbildning från gymnasium eller Komvux med minst betyget tre alternativt godkänt i treårig svenska, tvåårig engelska, matematik och samhälls- kunskap. Som bevis för att kunskapskraven är uppfyllda godtar nämnden även slutbetyg från fastighetsmäklarprogrammet vid . Övergångsvis godtas även avgångsbetyg eller intyg över godkänd fastighetsmäklarutbildning från och statlig vuxenutbildning. I samarbete med högskolan har nämnden tagit fram en fastighetsmäklarutbildning omfattande 60 poäng. Utbildningen, som består av både teoretiska kurser (45 poäng) och tillämpade kurser (15 poäng), leder fram till en yrkesexamen för fastighets- mäklare. När utbildningen är helt genomförd kan nämndens egen examination komma att upphöra. Mitt förslag: Kravet på tillfredsställande utbildning preciseras i mäklarförordningen genom en uppräkning av de ämnes- områden inom vilka mäklaren måste ha kunskap vid regi- strering för skade- respektive livförsäkring samt fondför- medling. Vid registrering för enbart någon eller några försäkringsklasser är det tillräckligt att försäkringsmäklaren, utöver de ämnesområden som alla mäklare måste behärska, har tillfredsställande kunskaper inom de områden han söker registrering för. bemyndigas att meddela närmare föreskrifter om utbildningens innehåll och omfattning, om eventuella krav på förkunskaper samt om den praktiska erfarenhet som bör krävas. ges i uppdrag att närmare undersöka möjligheterna att införa en oberoende examination för försäkringsmäklare. Skälen för mitt förslag: Högt ställda krav på mäklarnas kunnande är den bästa garantin för att kunden får en kvalitativt god vägledning och i förlängningen också för att försäkrings- mäklarverksamheten utvecklas på ett sunt sätt. En mäklarkår men goda yrkeskunskaper borde också ha bättre möjlighet att teckna ansvarsförsäkring på rimliga villkor. En höjning av mäklarnas kompetens bör ske genom att den förhållandevis korta utbildningen förlängs så att möjlighet ges till fördjupade kunskaper, att ett uttryckligt krav på praktisk erfarenhet införs samt att en oberoende examination införs. Eventuellt bör också krav på vissa förkunskaper införas för den som vill påbörja utbildningen. Det allmänt hållna kravet på en tillfredsställande utbildning bör behållas i lagtexten. Den närmare innebörden av kravet kan då lätt anpassas till utvecklingen på försäkringsområdet utan att någon lagändring behöver ske. En viss precisering av kravet bör göras i mäklarförordningen på så sätt att de ämnesområden inom vilka mäklaren skall ha kunskaper anges. I förordningen tas vidare in ett bemyndigande för tillsynsmyndigheten att meddela närmare föreskrifter om utbildningens innehåll och omfattning. Den koppling till utbildningen för fälttjänstemän, som finns i mäklarförordningen, bör inte behållas. Det är för det första oklart om det finns några enhetliga krav på utbildningen för fälttjänstemän att söka ledning i. Det är inte heller självklart att identiska krav skall ställas på mäklarna och på försäkringsbolagens säljare. Medan de sistnämnda endast behöver behärska det egna bolagets produkter, måste mäklaren behärska flera bolags pro- dukter. Det bör dessutom framgå direkt av förordningstexten vilka krav som ställs på de blivande mäklarna, även om kraven av förklarliga skäl måste få en allmän utformning i förordningen. har i de allmänna råden om utbildningskrav för försäkringsmäklare angett vad som bör krävas av den mäklare som ansöker om registrering för förmedling av fondandelar. Utredningen, som haft förslaget till allmänna råd på remiss, anser att kraven är väl avpassade för denna verksamhet. Något behov av att ytterligare klargöra utbildningskraven i denna del föreligger inte. Däremot bör det av förordningstexten framgå att den mäklare som ansöker om registrering för fondförmedling skall förete utbildningsbevis eller annat intyg som visar att han har kunskaper inom värdepappersförmedling. Den internationella roll som en försäkringsmäklare kan komma att spela i ett framtida EU ställer ytterligare krav på mäklarens kunskaper. Inspektionens allmänna råd innehåller ingen rekom- mendation i denna del. Inte heller IFU:s kursplaner innehåller något avsnitt om internationella förhållanden. I den utbildning i livförsäkring som anordnas av Scandinavian Competence ingår ett kursavsnitt som heter Beskattning i och utomlands. Den kursen syftar till att ge kunskaper om de svenska och utländska beskattningsregler som påverkar det svenska livförsäkrings- området. Efter kursen skall deltagarna ha goda kunskaper om allmän skatterätt i och utomlands. Scandinavian Competence kurser om mäklarrollen syftar till att ge kunskaper om de lagar och regler som styr mäklarnas situation både i och utomlands samt om mäklarnas roll i och inom övriga EU. Sfm:s utbildning för livmäklare innehåller ett avsnitt om den internationella livförsäkringsmarknaden med genomgång av de regler som gäller vid tecknande av försäkringar utomlands samt av de beskattningsregler som gäller för olika livförsäkringar i utlandet. Enligt min mening bör det av förordningstexten framgå att sakmäklarna skall ha kunskaper om internationell skadeförsäkring och livmäklarna om internationell livförsäkring. Kraven bör preciseras i föreskriftsform. Mot denna bakgrund föreslår jag att det i mäklarförordningen anges att den utbildning som sägs i lagen om försäkringsmäklare skall, om inte i särskilt fall medger annat, omfatta följande områden. För samtliga försäkringsmäklare: försäkringsförmedling, civilrätt med försäkrings-, avtals- och skadeståndsrätt samt försäkringsekonomi och företagsekonomi. För skadeförsäkringsmäklare dessutom: kunskap om de olika typerna av skadeförsäkring, entreprenadrätt, internationell skadeförsäkring samt riskhantering, riskanalys och risk management. För livmäklare dessutom: livjuridik inklusive relevanta beskatt- ningsregler, lagstadgad och avtalsenlig försäkring, livförsäkrings- teknik, internationell livförsäkring samt grundläggande privateko- nomisk rådgivning. Som redan nämnts bör det ankomma på inspektionen att i föreskriftsform mera i detalj ange vad som bör krävas under de skilda rubrikerna. Mot bakgrund av att registreringen bör kunna begränsas till en eller flera försäkringsklasser (se mitt förslag i avsnitt 9.1.2) bör också kravet på utbildning, frånsett de ämnesområden som alla mäklare måste behärska, kunna begränsas till de områden som mäklaren skall vara verksam inom. Detta bör framgå av mäklar- förordningen. Inspektionens allmänna råd, som i och för sig täcker in de flesta områden som mäklaren bör ha kunskap inom, saknar helt anvisningar om på vilken nivå, uttryckt i kurstimmar eller akademiska poäng, som kunskaperna bör ligga. Den utbildning som sker av försäkringsmäklare sker, som redan nämnts, till den helt övervägande delen inom ramen för privata utbildnings- företag. för mäklardiplom inom företagsförsäkring omfattar och inom livförsäkring . Motsvarande siffror för Scandinavian Competence utbildning är 301 respektive . Det kan jämföras med den utbildning och 1500 sidor kurslitteratur som för fastighetsmäklarnas del har bedömts som klart otillräcklig. Självfallet kan man dock inte bara av antalet undervisningstimmar dra några säkra slutsatser om utbildningens kvalitet och tillräcklighet. Enligt min mening är det angeläget att det i föreskriftsform slås fast hur omfattande, uttryckt i kurstimmar eller poäng, utbildningen skall vara eller att det i föreskrifterna närmare anges vad utbildningen skall innehålla. En allmän riktpunkt är naturligtvis att utbildningen skall vara anpassad till de arbetsuppgifter som mäklarna normalt åtar sig. Utbildningen bör dessutom vara anpassad till de formella kraven för registrering som försäkrings- mäklare. Det är också av vikt att utbildningen hålls aktuell vad avser nya bestämmelser och praxis på de områden som ingår i utbildningen. Utbildningen bör också syfta till att alla som har genomgått den uppfyller samma grundläggande kunskapskrav. Den som anlitar en mäklare måste kunna lita på att mäklaren har nödvändiga grundkunskaper. Kunskapsproven bör därför vara lika för alla och lyftas bort från utbildningsanordnarna. till att en möjlighet bör öppnas för att begränsa registreringen till någon eller några försäkringsklasser bör ha möjlighet att i det enskilda fallet göra en friare bedömning av om utbildningskravet är uppfyllt. Det anförda talar för att ansvaret för utbildnings- och examinationsfrågor bör ligga på ett centralt organ. Det naturligaste är att tillsynsmyndigheten tar över även ansvaret för examinationen av försäkringsmäklarna. har emellertid redan med befintliga arbetsuppgifter beträffande försäkringsmäklarkåren svårigheter att få resurserna att räcka till. Även om inspektionen kan anlita oberoende examinatorer för genomförande av kunskaps- proven kommer det att krävas vissa arbetsinsatser även från inspektionens sida. Mot den bakgrunden anser jag att inspektionen bör få i uppdrag att närmare undersöka möjligheterna att inrätta en oberoende examination av mäklarna. En sådant uppdrag kan lämpligen utföras genom att ett partssammansatt utbildningsråd inrättas under ledning av inspektion. I rådet bör ingå företrädare för , försäkringsmäklarna, utbildningsanordnarna samt försäkringsbranschen. Ett annat alternativ som övervägts inom utredningen är att inrätta en särskild . En sådan nämnd skulle, förutom de uppgifter som redan nämnts, även kunna ta över registrerings- och tillsynsuppgifterna från inspektionen. Av skäl som redovisats under avsnitt 5 har jag emellertid kommit fram till att ansvaret för mäklarfrågorna tills vidare till fullo bör ligga kvar hos inspektionen. Enligt 14 § FML skall en mäklare som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter sina skyldigheter enligt 13 § ersätta den skada som till följd därav drabbar uppdragsgivaren eller försäkringsgivaren eller någon som härleder sin rätt från uppdragsgivaren. För att säkerställa den skadelidandes rätt till skadestånd skall mäklaren ha en ansvarsförsäkring som täcker den skadeståndsskyldighet som kan åläggas mäklarbolaget eller den enskilda mäklaren. Kravet på ansvarsförsäkring är en viktig del av skyddet för uppdragsgivaren. Av mäklarförordningen framgår närmare hur försäkringen skall vara utformad. FVK konstaterade att det av försäkringstekniska skäl var nödvändigt att begränsa ansvarsförsäkringens försäkringsbelopp. Kommittéen hade som utgångspunkter dels att den som anlitade en mäklare skulle hållas skadeslös så långt som möjligt, dels att försäkringskravet inte fick leda till så höga att det i praktiken blev fråga om ett slags näringsförbud. Övervägandena ledde fram till ett förslag som innebar att försäkringsbeloppet skulle täcka skadeståndsskyldighet intill 600 gånger basbeloppet för varje skadefall. Försäkringskravet var lika för fysisk person och juridisk person. Kommittéen tillade att inget hindrade att en mäklare frivilligt försäkrade sig för ett högre belopp för att minska risken att betala skadestånd med egna medel (se SOU 1986:55 s. 144 f).