sou · GLB3114 · 1998-01-01 00:00:00 — Detta återför oss till frågan om vad som ska räknas som medborgerli- ga bidrag och insatser. Ett skäl till att denna fråga negligerats är att förhållandet mellan privat och offentligt arbete, liksom mellan institutionerna anställning och äktenskap, också har negligerats. Det låga värde som åsatts husmödrars och mödrars arbete i hemmet, eller det fullständiga förbiseendet av detta arbete, är en del av historien om hur förvärvsarbete kommit att ses som det enda medborgerliga bidrag som räknas. Utvecklingen av anställningsförhållandet, medborgarska- pet och synen på äktenskapet som bestående av en make/försörjare och en beroende hustru hänger intimt samman. Den offentliga arbetsplatsen med sin könsarbetsdelning kan inte förstås isolerat från könsarbetsdelningen inom äktenskap och hushåll. Kvinnors tidigare och nuvarande svårigheter att få anställning på alla nivåer på samma villkor som män kan bara förstås till fullo mot denna bakgrund. Kring etablerades i lönearbete som det sätt varpå alla arbetsföra män, vilkas enda egendom utgjordes av den egna personen, skulle tjäna sitt levebröd. Denna utveckling framtvingades av fattigvårdslagstiftning, som var avgörande för arbets- marknadens fraväxt. Lönearbete var inte till för gifta kvinnor, vilka nekades ägarstatus. Enligt 1840-talets äktenskapslagar hade de ingen oberoende juridisk eller civil ställning; deras person, egendom, förtjänst och barn tillhörde äkta maken. betrakta- des männens löner som familjeförsörjarlöner, och de gifta kvinnorna betecknades i mantalslängderna i , och officiellt som beroende. års brittiska folkräkning klassificerades yrkestillhörighet med utgångspunkt från hushållets verksamhet och gifta kvinnor behandlades som självständiga produktiva bidragsgivare. Den professionella politiska ekonomin, som utvecklades under följande decennier, fick med sin strikta åtskillnad mellan arbete på marknaden (produktivt) och arbete utanför marknaden (improduktivt) stort inflytande i diskussionen om yrkesklassificeringen för mantalsskrivning. Resultatet blev att hemarbetande husmödrar – på sin arbetsplats inom den privata sfären – formellt förpassades till mantalskategorin 'beroende', en kategori som innefattade spädbarn, barn, sjuka och fäster uppmärksamheten på underordning snarare än exploatering och på självbe- stämmande snarare än ägande. Cohens bok faller inom ramen för den välkända kapitalism/socialismdebatt vilken, som Ellerman (1992:17) anmärker, är analog med en debatt om slaveri där det alternativ som föreslås av slaverimotståndarna innebar offentligt ägande av slavarna. föredrar att stanna innanför de gränser som dras a) av marxismen, b) av , och c) av koncentrationen på omfördel- ningen mellan inkomstgrupper i analytisk filosofi efter Rawls. 12 Det egendomliga med detta klassificeringssystem var att en grupp som betecknades som beroende – arbetsföra gifta kvinnor – hade ansvar för och utförde tjänster åt de andra beroende, plus sina oberoende arbetsföra äkta män. Men deras aktiviteter betraktades inte som arbete, dvs som ett bidrag som räknades. Jag noterade tidigare att denna syn på bidrag var grundläggande i den anglo- amerikanska välfärdsstaten och dess socialförsäkringssystem, som var uppbyggt kring det monetära bidrag som anställda män lämnade av sin lön. Det finns emellertid en annan egendomlighet som sträcker sig bortom det anglo-amerikanska systemet. Det arbete som utförs på den privata sfärens arbetsplatser betraktas inte som välfärd, trots att omsorgen och tjänsterna här till stor del är desamma som de som tillhandahålls inom välfärdsstatens ram. I själva verket har välfärdsstaten alltid varit beroende av detta privata arbete, och beroendet ökar när offentlig service omvandlas till privat hemar- bete. Men p.g.a. det generella lönearbetets och arbetslinjens retorik det är svårare än någonsin för denna privata välfärd att bli betraktad som ett bidrag. Förvärvsarbetets upphöjelse till enda giltigt bidrag har fått globala dimensioner . Den process i vilken kvinnors hushållsar- bete får sitt värde förminskat, trots att många miljoner människors liv är beroende av det, har pågått över hela världen . har FNs system för nationalräkenska- per använts för att mäta ekonomisk produktivitet och tillväxt. Som visade i sin banbrytande undersökning 1988 behandlade nationalräkenskapssystemet hushåll som improduktiva om de inte producerade jordbruksprodukter för marknaden. FN- instruktionen uteslöt explicit obetalt hemarbete från det produktiva arbetet. Detta definierades emellertid inte – vilket som Waring noterar (1988:64-5), innebar att det blev en restkategori som, förutom allt som betraktas som hushållsarbete i västvärlden, kom att innefatta all framställning av mat, trädgårdsodling, boskapssköt- sel, mat- och vattenhämtning, fiske, jakt, samlande och tillverkning för hemmabruk. Waring skriver att när ordföranden för den grupp som konstruera- de systemet för nationalräkenskaper tilldelades , fälldes kommentaren att systemet har till den grad blivit accepterat som självklart att det är svårt att tänka sig att någon måste uppfinna det (1988:39) . Just det: nationalekonomer – och alla andra – har svårt att föreställa sig att ett arbete som inte utförs för marknaden 12Folbre 1991:464; se även Deacon 1985. Att arbeta, att äga, att bidra eller i form av lönearbete över huvud taget skulle kunna räknas, i synnerhet om det rör sig om arbete utfört av kvinnor. Processen har skärpts i och med att klyftan mellan Nord och Syd har vidgats och internationella finansinstitutioner har genomdrivit den ekonomiska politik som kallas strukturanpassning.13 Dessbättre har detta problem nu börjat erkännas – exempelvis i och i form av vissa policyförändringar hos – men det har skett när kritiken mot anställningsrelationen och arbetsmarknaden är svagare . Och långt ifrån alla har tänkt om. Verkstäl- lande direktören vid rapporteras t.ex. ha deklarerat att skuldreducering i vore lika med moraliskt förfall (1996:14). Därmed menas att det skulle skapa ekonomiska desincitament; har gjort följande anmärkning beträffande en analog argumentering i rika länder: Hela könsarbetsdelningen förefaller fungera som en gigantisk drivkraft för moraliskt förfall, där perversa incitament uppmunt- rar det ena könet att vägra delta i en allmän fördelning av det to- tala sociala arbetet. Om välfärdssystemet gör att ett litet antal människor med begränsade möjligheter till sysselsättning avstår från att söka betald anställning, så är det en sak. Om välfärdssta- tens sätt att fungera avhåller den manliga hälften av befolkningen från att spela en jämlik roll i den grundläggande uppgift som so- cial omvårdnad innebär, så är det ett mycket allvarligare problem (1991:202). Historiskt har man inte betraktat problemet på detta sätt. Att hävda att män borde involveras i hemarbetet är något som hör nutiden till. I en negligerad tradition har tidigare feminister istället argumenterat för att kvinnors arbete och, mer specifikt, deras arbete som mödrar borde räknas som en del av medborgarskapet. Kraften i medborgarskap- skravet, och det som främst omöjliggjorde dess genomförande, emanerar ur den politiska uppgift som tilldelats kvinnan – moderska- pet, eller reproduktionen av nästa generation medborgare, reproduk- tionen och/eller ökningen av befolkningen. Det är logiskt att hävda, som feminister gjort och framåt, att kvinnor borde ges offentligt stöd att utföra detta värv och att detta deras bidrag 13I 1996 noteras på s 48 att huruvida det verkligen handlade om struktur var en annan fråga. Det uteslöt många åtgärder som tidigare identifierades som avgörande för förändring av sociala och ekonomiska strukturer som t.ex. jordreform eller radikal omfördelning av makt. 14I städer, som t ex, där det finns ett överflöd av mycket billig (ofta oregistrerad) kvinnlig arbetskraft ökar medelklasskvinnors användning av hemhjälp. Det är få som frågar vad som händer med dessa tjänstekvinnors egna barn. kvalificerade dem för en status som medborgare med medborgerliga rättigheter. Problemet var att moderskap betraktades som antitesen till medborgarskap. Moderskap uppfattades som något i högsta grad naturligt och privat; medborgarskap betraktades som konventionellt och offentligt. Men feminister utkämpade en lång strid för att moderskapet skulle behandlas som en tjänst, som ett medborgerligt bidrag, precis som männens tjänst åt staten. försökte exempelvis en del brittiska feminister skapa en ny tolkning av kravet på statliga medel till moderskapsstöd. Denna politik fick brett stöd i men för det mesta i syftet att få upp födelsetalen, förbättra mödra- och barnavår- den, eller lindra fattigdomen. Det feministiska argumentet gick ut på att understödet var ett sätt att eliminera den gifta kvinnans ekonomis- ka beroende av mannen och åstadkomma lika lön. Understödet skulle, som formulerade saken, en gång för alla skilja försörjningen av barnen och reproduktionen av släktet från lönefrå- gan (cit. i , 1983:57). Kvinnor skulle, för att uttrycka det på ett annat sätt, få erkännande som oberoende bidragsgivare i sin egen rätt, även om de inte förvärvsarbetade. Föga förvånande accepterades inte den feministiska tolkningen av understödet. De institutioner inom vilka dessa tidigare kontroverser utspelade sig sätts i fråga eller smulas sönder . De industrier som stödde den manlige försörjaren/arbetaren, den fulla sysselsätt- ningen och familjeförsörjarlönen håller på att svepas bort i västvärl- den. Välfärdsstaten skärs ner i större eller mindre utsträckning och röster höjs för att staten ska pressas tillbaka. Kvinnorörelsen har fört upp förhållandet mellan det privata och det offentliga på den politiska dagordningen på ett mer framträdande sätt än – låt vara att många politiker och politiska teoretiker vägrar att lyssna. Och gamla, välbekanta teorier utmanas från flera olika håll. I vissa avseenden kan de nu rådande omständigheterna tyckas gynna skapandet av en tredje fas i välfärdsstaten, den utopi som skisserade i Beyond the Welfare State (1969:95). Han skrev om en minskning av statsingripandena; staten skulle hålla sig borta och ersättas av samarbete och förhandling mellan decentralise- rade, lokala självstyrande enheter, demokratiska organisationer och sammanslutningar av medborgare. Staten skulle utöva en övergripan- de kontroll och skapa allmänna regler samt ansvara för vad han Att arbeta, att äga, att bidra kallade radikala policy-strukturer, ett blomstrande välfärdssystems strukturer (1960:92–102). Problemet är att det förhärskande politiska perspektivet är ekonomiskt, inte demokratiskt. De vitala demokratiska frågor som ställts inom den feministiska traditionen och inom en viss socialistisk riktning dränks i lönearbe- tets, ägandets och kontraktets språk. Demokratins olösta problem uppmärksammas inte. En del av detta problem utgörs av arbetslivets demokratisering, som jag argumenterade för i Participation and Democratic Theory (1970). Mina argument formulerades då i termer av utbildning för demokrati och slut på träning i ordergivning och underkastelse i odemokratiska strukturer. Jag tror fortfarande att detta är riktigt. Min senare diskussion om civil underordning kompletterar och utvidgar, men modifierar också, min tidigare analys. Att ta demokratisering på allvar innebär för det första att den politiska fiktionen om ägande av den egna personen måste överges – liksom uppfattningen att arbetsmarknaden handlar med samma slags tjänster som andra marknader. Denna fiktion stöder en uppfattning om oberoende och ägande som är möjlig som logiskt sammanhängande föreställning, men som är en antropologisk omöjlighet. Människor och mänsklig frihet och självbestämmande i politiskt avseende utvecklas ur ömsesidigt beroende. Individen som ägare träder däremot fram synbarligen fullt utvecklad – som en svamp, som säger – och förnekar alla förbindelser med andra, utom de som konstitueras genom kontrakt. Ömsesidgt beroende spelar en central roll i ett flertal politiska teorier och utgör den förutsättning på vilken välfärdsstatens politik bygger. Det är också centralt för feministisk po litisk teori, men feministiska insikter har rönt obetydligt eller inget erkännande alls i aktuella politiska teorier och välfärdsprogram. Att ta demokrati- sering på allvar betyder därför, för det andra, att man kan bortse från feministiska argument som rör förhållandet mellan det privata och det offentliga. Min egen forskning om feministisk teori under har lett till att jag ändrat uppfattning i fråga om min tidigare syn på arbetslivets demokratisering som nyckeln till demokrati över huvud taget. Offentliga arbetsplatser utgör – även när de demokratiserats – bara ett av flera områden där medborgare bidrar till den allmänna välfärden. Det ömsesidiga beroendet sträcker sig lång bortom arbetsplatsen, och arbetslivet fungerar – precis som välfärdsstaten gjort – p.g.a. att en mängd väsentliga uppgifter utförs på annat håll. Ett brett spektrum av incitament och bevekelsegrunder har varit förutsättningen för att garantera att nödvändiga uppgifter utförs. Dessa varierar från monetära inicitament till kärlek och övertygelsen att en viss typ av arbete bör utföras av kvinnor på grund av deras kön (även om andra incitament här är i verksamhet, exempelvis männens monopol på avgörande positioner i viktigare institutioner). En egendomlighet med är att ekonomiska incitament anses lämpliga i hela samhällslivet. Det påstår man åtminstone. I praktiken sätter man fortfarande sin lit till obetalt hemarbete och dess bevekel- segrunder, och tar detta för givet som man förkastar det som bidrag. Men man har inte tillräckligt begrundat konsekvenserna av detta synsätt. Det är långt ifrån självklart att barnafödande och uppfostran, obetald omsorg om sjuka, svaga, gamla och äkta män är ett rationellt val i ekonomisk bemärkelse (om inte kvinnors löner hålls på lägre nivå än männens). Sålunda finns det en del andra i väsentliga avseenden olösta problem som måste finna sin lösning om demokratiseringsprocessen ska kunna fortskrida. Hårt och radikalt tankearbete måste ägnas två frågor: för det första den om vad som faktiskt räknas och vad som borde räknas som bidrag eller tjänst från medborgarna; för det andra frågan om huruvida medborgarens ställning över huvud taget borde vara beroende av vad man bidrar med. För att uttrycka det på ett annat sätt: borde man argumentera för skapandet av ett nytt socialt etos, en ny politisk kultur, i linje med T. H. förespråkande av en frivillig förpliktelse att arbeta; eller borde man argumentera för skapandet av demokratisk status som en rättighet – oberoende av vad man bidrar med? Jag har inga färdiga svar, men min uppgift har här varit att visa varför dessa frågor måste föras upp på den demokratiska dagordning- en. Jag har analyserat olika antaganden om arbete, ägande och bidragsgivande, men jag inledde med en hänvisning till Dilemma. De problem han fokuserade i den boken är lika brännande som någonsin och tillhandahåller ytterligare tvingande skäl för behovet att tänka kring demokrati och politik i nya banor. Inför vår tids tilltagande fientlighet mellan olika grupper, brutal etnisk rensning, krig och oförsonlig nationalism tycks föga kunna vinnas på att fortsätta längs de vägar som det gångna seklets tänkande följt. Adriaansens, Hans (1994) Citizenship, work and welfare, The Condition of Citizenship : Att arbeta, att äga, att bidra , (1942) Social insurance and allied services. , (1983) Redistribution to children and to mothers, Women, Social Welfare and the State, : and Unwin (1995) Self-ownership, freedom and equality. Deacon, Desley (1985) Political arithmetic: The nineteenth century australian census and the construction of the dependent woman, Signs 11, 1 (s 463–484) Downs, (1957) An economic theory of democracy. (1992) Property and contract in economics: The case för economic democracy. (1995) Intellectual trespassing as a way of life: Essays in philosophy, economics, and mathematics. Lanham: Rowman and Littlefield Folbre, (1991) The unproductive housewife: her evolution in nineteenth- century economic thought, Signs 16, 3 (s 463-484) Hayek, F. A. (1960) The constitution of . Hayek, F. A. (1979) , legislation and . Vol 3, : Routledge and Kegan , Attracta (1994) A political theory of right. , (1994) Study shows poor are dying younger, Guardian Weekly, s. 10 (1963) Citizenship and social class, Sociology at the crossroads and other essays. , (1986) Beyond entitelment: Social obligations of citizenship. , (1960) Beyond the welfare state: Economic planning and its international implication. : (Sv övers (1961) Planhushållning i välfärdsstaten. , (1962) An american dilemma: The negro problem and modern democracy. , (1990) The gender, race, and class origins of early welfare policy and the welfare state Women, politics, and change, : Pateman, (1970) Participation and democratic theory. Pateman, (1988) The sexual contract. Pateman, (1989) The patriarchal welfare state, The disorder of women: Democracy, feminism and political theory. Polanyi, (1957) The great transformation. : Beacon Press. (Sv övers (1991) Den stora omdaningen. (1942) Capitalism, socialism, and democracy. (1991) American citizenship: The quest for inclusion. , (1994) An essay on rights. The condition of citizenship (1994) Red. B. van Steenbergen. , (1991) Social change, social welfare and social science. UN (1996) Human development report. (FNs utvecklingsprogram ) Women, politics, and change (1991) Red. L. Tilley & P. Gurin. Women, social welfare and the state (1983) Red C. Baldock & B. . Women, the state and welfare (1990) Red. Waring, (1988) Counting for nothing: What men value and what women are worth. , : and Unwin , (1996) IMF holds a gold key for the Third world, Guardian Weekly s 14 är FD i statsvetenskap. Hon är föreståndare för , , och undervisar i statsvetenskap och kvinnovetenskap. Hennes forskningsområde är kön och lokal politik. Hon har tidigare forskat om kvinnliga politikers villkor och intressen i politiken och forskar nu om organisationsförändringar i politik och förvaltning. har tidigare skrivit "Det handlar om prioriteringar". Kvinnors villkor och intressen i lokal politik . är FD i statsvetenskap och arbetar som lärare i detta ämne på Förvaltningshögskolan vid . I sin forskning är hon speciellt intresserad av hur den samhälleliga organiseringen av omsorg påverkar jämlikheten mellan könen. I , när och var? fann hon att omsorgens organisering har betydelse för i vilken utsträckning män och kvinnor väljer att gemensamt ansvara för och utföra omsorgsarbete. har för avsikt att framöver undersöka om omsorgens organisering även har betydelse för könsrelationerna i lönearbetet och i det politiska arbetet. är docent i statsvetenskap och universitetslektor vid samt . Hon forskar och undervisar främst i samhällsteori och politisk teori och är särskilt inriktad på teorier om maktförhållanden mellan könen. Disputerade på avhandlingen . Towards a Theory of Patriarchy in . Nyutgåva , Why Women Are Oppressed. Övriga publicerade böcker: Kvinnoteori. Några perspektiv och problem inom kvinnoforskningens teoribild- ning, 1984; The Political Interests of Gender (red. m. . ) 1988 samt Teorier om patriarkatet. Betydelser, begräns- ningar och utvecklingslinjer (red. m. ) 1994. är jur kand och doktorand i socialrätt . Jämlikhet mellan kvinnor och män i EG-rätten. En feministisk analys planeras vara klar . är särskilt intresse- rad av feministiska teorier och har tidigare skrivit följande artiklar: Genusperspektiv på rätten, i Aktuellt om Kvinnoforskning nr 1/96 samt Women caught in a logical trap in EC law. An analysis of the use of quotas in the case of Kalanke, i Statsvetenskaplig tidsskrift nr 1/97. är professor vid , vid , . Hennes forskning rör politisk teori. Bland hennes böcker kan nämnas Participation and democratic theory (1970), The sexual contract (1988) och Feminist interpretations and political theory (1991, red., tills. m. ). är FK och verksam vid forum, , och doktorand i statsvetenskap vid . Avhandlingens titel är and Men – The Problem of Institutionalization, och den planeras vara klar . är särskilt intresserad av kvinnors inflytande i staten, utvecklingen av den svenska jämställdhetspolitiken, relationen mellan stat och kommun i fråga om jämställdhetspolitikens genomfö- rande och de manliga ledarnas roll i jämställdhetsarbetets utveckling i organisationer. Hon har tidigare publicerat Varför avgår kvinnor från kommunalpolitiken? (1995) Manligt motstånd och ambivalens till jämställdhetsreformer (1997) och Jämställdhetsfrågans plats och utveckling i tre svenska kommuner (1997). Dessa är utgivna i Kvinnovetenskapligt forums skriftserie, . är FK och studerar vid Lunds universitets samhällsvetenskapliga fakultet, med rättssociologi och statsvetenskap som huvudämnen. Hon är speciellt intresserad av genusproblematiken och främst då ur ett rättssociologiskt perspektiv. har för avsikt att i kommande forskning ytterligare fördjupa och penetrera de problem hon tar upp och belyser i sitt bidrag i denna antologi. är doktorand vid statsvetenskapliga institutionen, univer- sitet. Hennes forskning handlar om kvinnorepresentation i riksdag och fokuserar perioden fram till . har tidigare skrivit boken som väljare och valda () tillsammans med . I ett flertal artiklar har Wängnerud kartlagt och analyserat förekomsten av könsmönster – systematiska åtskillnader i kvinnligt/manligt – i svensk politik bland annat när det gäller kvinnors och mäns placeringar i utskott (t.ex. i boken på nära håll utgiven av 1997).