sou · GLB3116d4 · 1998-01-01 00:00:00 — Målet kan därför aldrig vara att minska mobbningen utan målet måste vara att inget barn eller ung människa någonsin utsätts för mobbning. Det får aldrig råda minsta tvivel om att barns och ungdomars trygghet och välbefinnande har högsta prioritet i offentliga verksamheter som skolan är. Ett skolpliktigt barn är tvingad att infinna sig i skolan, oavsett hur det självt uppfattar miljön. Barnets möjligheter att på formella vägar få beslut eller åtgärder omprövade eller ens prövade är mycket begränsade. Elever är således i hög grad utlämnade till skolledningens och lärarnas omdöme, inlevelseförmåga och engagemang. Det ställs, mot denna bakgrund, särskilt höga krav på skolans ambition att skapa ett gott arbetsklimat, ett klimat som utesluter mobbning i någon form. Mobbning berör inte bara den utsatta eleven utan även våra mest grundläggande värderingar och rättigheter i samhället. I skolans uppdrag att utforma verksamheten i överensstämmelse med grund- läggande demokratiska värderingar och att främja förståelse för andra människor ingår att lära barn att inte lösa konflikter med våld eller hot om våld. Budskapet att våld i skolan inte under några omständigheter kan accepteras måste genomsyra alla samhällssektorer. Detta oavsett om det handlar om en grupp elever som slår en enskild individ eller om det är två jämnstarka elever som slåss. Det innebär att alla samhällssektorer i sitt förhållningssätt till situationer där barn och ungdomar hamnar i slagsmål eller mobbas måste aktivt agera så snart en händelse inträffar. Mobbning måste ses dels som ett akut problem som måste åtgärdas, dels som ett symtom på allvarliga missförhållanden i skolan. Mobbning är med andra ord både symtom på och orsak till en destruktiv skolmiljö. Mobbning sker inte isolerat, som en enstaka aggressionshandling, utan måste i det långsiktiga perspektivet ses som en "kommunikation" som inte bara säger något om de inblandade eleverna utan som också säger något om den "anda" som finns i skolan. I ett sådant perspektiv är också de konkreta åtgärderna mot mobbning, alltså de vuxnas faktiska reaktioner eller uteblivna reaktioner, en "kommunikation" som beskriver skolans samlade attityder. En skola där de vuxna "inte ser" och därmed inte reagerar på mobbningen signalerar en "mobbningstolerant" hållning. Att inte reagera leder till att det "normala" på skolan, den inofficiella , kollektivt förstås som att man tillåter att enskilda individer far illa. Vare sig de vuxna ingriper mot mobbning eller inte är det en reaktion Barnets rätt till utbildning som oundvikligen lägger grunden för utveckling av och lärande om sociala relationer och socialt ansvar hos alla elever. Den konkreta innebörden av formuleringarna i skollag och läroplan för eleverna manifesteras i hur de vuxna på skolan reagerar. Forskningen om mobbning är omfattande, projekt för att motverka mobbning likaså. De slutsatser som har dragits överensstämmer i stort. Två grundläggande förutsättningar måste finnas för att mobbning överhuvudtaget skall kunna förebyggas. Dessa är för det första att vuxna i skolan uppmärksammar och blir medvetna om omfattningen av mobbning och för det andra att vuxna med kraft och engagemang går in för att förändra situationen. Graden av lärartäthet under rasterna har t.ex. visat sig ha ett klart samband med mobbningens omfattning på en skola.28 Det måste vidare på skolan skapas en positiv anda som bygger på respekt för varandra i skolan och denna anda måste omfattas av alla, såväl lärare som elever. Att åtgärda mobbning utan att dra in eleverna i arbetet är dömt att misslyckas. Vidare måste det i skolan finnas ordningsregler och sanktioner för oönskat beteende. Vi vill också rikta uppmärksamheten på att mobbning inte enbart innefattar våldshandlingar. Flickor har oftast andra uttryck för mobbning än pojkar. Pojkar använder oftare våldshandlingar medan flickor har mera "psykosociala strategier" som utfrysning, nedvärde- rande tillmälen och andra kränkande handlingar.29 Forskningen om mobbning har inte varit könsneutral eftersom de flesta empiriska studier är studier av mobbning som pojkar är inblandade i. Den elev som mobbas måste ges ett skydd och i de fall där det är fråga om våld eller hot om våld begås som faller inom ramen för bör skolan göra en polisanmälan. Misshandel, olaga hot och annan brottslig verksamhet inom skolan får aldrig enbart ses som ett socialt problem som skall åtgärdas inom ramen för skolans åtgärdsprogram mot mobbing. Lärares och annan skolpersonals engagemang och kontakt med eleverna är en förutsättning för att de överhuvudtaget skall kunna uppmärksamma och åtgärda mobbning. Men engagemang måste också manifesteras på alla nivåer, i kommunens olika beslutande församlingar och i den lagstiftning som reglerar skolans verksamhet. =o~ééçêí=åê=NVVSWNQK=fåëíáíìíáçåÉå=Ñê=éÉÇ~ÖçÖáâK=díÉÄçêÖë=ìåáîÉêëáíÉí= =_àêâ=jI=NVVR= Barnets rätt till utbildning Hur skolornas arbete mot mobbning skall organiseras och vilket ansvar arbetsgivaren har regleras i arbetsmiljölagen och skollagen. Arbetsmiljölagen gäller även för den som genomgår utbildning. Det innebär att elever från och med årskurs ett likställs med arbetstagare, utom när det gäller regler om skyddsombud, skyddskommittéer och åldersgränser. Enligt 2 kap. 8 § skollagen skall det i kommunerna finnas en av kommunfullmäktige antagen skolplan som visar hur kommunens skolväsende gestaltas och utvecklas. De åtgärder som kommunen avser att vidta för att uppnå de nationella mål som har satts för skolan skall särskilt framgå av skolplanen. Ett av dessa mål är att skolan skall sträva efter att varje elev tar avstånd från att människor utsätts för kränkande behandling. har haft ett särskilt regeringsuppdrag att samordna de centrala myndigheternas insatser mot mobbning och att lyfta fram mobbningsfrågorna i den allmänna debatten. Uppdraget har resulterat i en särskild rapport med förslag till hur mobbning kan motverkas, som bygger på barns och ungas egna synpunkter. Som ett led i det arbetet gjorde 1995 en enkätunder- sökning i kommuner och skolor. Av denna framgår att det finns stora brister i kommunernas skolplaner. De nationella målen av kunskapsrelaterad karaktär är ofta väl beskrivna i skolplanerna. Däremot har målen för att hindra mobbning inte givits samma prioritet. De saknas ofta eller behandlas på ett ytligt sätt. Endast en fjärdedel av skolplanerna innehöll angivna mål när det gäller mobbning. Hälften av kommunerna uppgav att man inte har någon regelbunden uppföljning av skolornas arbete mot mobbning.30 Av läroplanerna för skolan framgår att rektorn för varje skola ansvarar för skolans program för att motverka alla former av trakasserier och mobbning bland elever och anställda. Barnombuds- mannens kommunundersökning visar dock att en av tio skolor saknade ett sådant handlingsprogram och att de program som fanns framförallt handlade om hur man skulle åtgärda akuta mobbings- situationer. Resonemang om åtgärder för att på förebygga att nya mobbingsfall uppstod förekom sällan. Vidare visade undersökningen att en fjärdedel av skolorna inte hade någon speciellt utsedd person som eleverna kunde vända sig till om de blev mobbade. På frågan om skolan samverkar med andra instanser i samhället när det gäller mobbning, svarade av skolorna nekande. Inte heller föräldrars engagemang sågs som en självklarhet i skolornas PM=_äìåÇ~=áåíÉ=Ñê=ãçÄÄåáåÖK=_~êåçãÄìÇëã~ååÉå=NVVR= Barnets rätt till utbildning arbete mot mobbning (av skolorna svarade ja på att man engagerade föräldrar). visade det sig att föräldrarnas roll vid akuta mobbningssituationer var omdiskuterad och föremål för skilda uppfattningar på skolorna. arbete mot mobbning har resulterat i olika förslag som kan sammanfattas i några huvudteman. Det handlar dels om en förstärkt lagstiftning vad gäller kommunens, rektorers och skolpersonals skyldighet att förhindra och motverka mobbning. Andra förslag handlar om en utökad samverkan mellan skola, fritidssektor, föräldrar och socialtjänst. Rapporten tar också upp en förbättrad kunskap med obligatorisk utbildning för t.ex. skolpersonal och fortbildninginsatser för olika personalkategorier samt förslag på hur elevernas inflytande i skolan och delaktighet i mobbningsarbetet kan förstärkas. Enligt vad vi har erfarit avser regeringen att lämna förslag med åtgärder mot mobbning. har vid behandlingen av riksdagsmotioner om mobbning deklarerat att utskottet ser allvarligt på utvecklingen i skolorna med ökat inslag av våld och mobbning. Enligt utskottet skall det inte råda någon tvekan om att varje form av kränkande behandling mellan elever eller mellan elever och vuxna i skolan är helt otillåten och helt i strid med de grundläggande värden som gäller. Barnets rätt till skydd omfattar också en annan aspekt av skolans verksamhet som vi vill rikta uppmärksamheten på. Skolan har ett ansvar för att barn som far illa blir aktuella för utredning och bistånd. Enligt 71 § socialtjänstlagen har alla offentliga verksamheter som kommer i kontakt med barn och ungdomar en anmälningsskyldighet. Bland dessa verksamheter intar skolan en särställning, eftersom alla barn går i skolan. En undersökning gjord i visar dock att skolpersonal alltför sällan anmäler barn som befaras fara illa. Undersökningen visade att av elever i de 23 undersökta skolorna bedömdes ha psykosociala problem. Av dessa hade en sådan problematik att de borde ha anmälts till . av dem som borde ha anmälts hade anmälts och det först efter . I undersökningen hade också lärare och annan skolpersonal intervjuats. Det visade sig att nästan alla, , kände till att anmälningsskyldigheten skall skydda minderåriga. visste att anmälan skall göras till och kände till att anmälningsskyldigheten gäller alla som arbetar i skolan. Men visste inte att anmälningsskyldigheten gäller även om det inte är Barnets rätt till utbildning klarlagt att barnet far illa. visste inte heller att anmälningsplikten är personlig, att den inte kan delegeras.31 Vi anser att en sådan okunskap om den lagstiftning som är avsedd att skydda barn som far illa är oacceptabel. Vi föreslår därför att regeringen ger berörda myndigheter i uppdrag att se över in- formationsrutiner och fortbildning av skolpersonal i kommunerna i syfte att öka kunskaperna om arbete med barn som far illa. Vi anser vidare att större ansträngningar måste göras för att samarbetet mellan skolan och förbättras. Den ovan nämnda undersök- ningen visade också att samarbetet generellt sett fungerade dåligt. var bl.a. dålig på att använda skolan i utredningsarbetet och att ge återkoppling på de anmälningar som skolan hade gjort. Att förändra skolan utifrån ett elevperspektiv innebär att man på djupet måste gå in i och undersöka sociala och pedagogiska strukturer i skolan samt elevernas upplevelse av skolan som tråkig och meningslös. Att elever tycker att det är tråkigt med kunskap måste ses som ett symtom på att något är grundläggande fel i den miljö skolan har att erbjuda. Elevers håglöshet och brist på motivation förklaras ofta, alltför ofta, med egenskaper och förhållanden hos eleverna själva; begåv- ning, etnisk bakgrund, stimulans hemifrån eller andra förhållanden i hemmet. Vi menar att skolans reformarbete istället bör utgå ifrån forskning och erfarenheter av vilken betydelse skolan själv har för elevernas trivsel och studieresultat. Det finns flera studier som visar att skolor med en likartad social sammansättning av elever och med lika resurser kan åstadkomma helt olika resultat. En sådan studie som omfattar ett antal skolor i visar att trots i stort sett likartade förutsättningar varierar resultaten mellan skolorna.32 Forskarna fann att skillnaden mellan skolorna stod att finna i skolornas sociala och pedagogiska klimat. I har docent forskning pekat på liknande samband. Skolor med i övrigt jämförbara sociala förutsättningar uppvisar mycket skilda resultat.33 I vissa skolor lär sig eleverna alltså mer, de trivs bättre, har mer att säga till om och lyckas bättre i sin anpassning både till skolan och till samhället i stort. Den grundläggande frågan måste då vara vad som Barnets rätt till utbildning kännetecknar dessa skolor. Om det inte är den sociala sammansättningen av elever och inte heller ekonomiska resurser som skiljer dessa skolor åt, vad är det då? Forskningen tyder på att det handlar om djupt liggande värderingar och normer hos skolledning och lärarkår, normer som kommer till uttryck genom tydliga och för eleverna förutsägbara handlingar. Man talar om skolans kultur, anda eller ethos, det vill säga de värderingar, förväntningar och relationer som undervisningen och vardagen i skolan bygger på. Skolans "anda" kan också beskrivas som det sammanhängande budskap som skolan förmedlar till eleverna. Genom de tusen och en situationer och möten, mellan elever och mellan elever och lärare, som tillsammans utgör skolans vardag, förmedlas detta budskap. Budskapet måste vara tydligt och innehålla den grundläggande värderingen att under- visningen och kunskapssökande är viktigt och att alla kan lära sig de kunskaper som skolan har att förmedla. Budskapet förmedlas alltså bland annat i handlingar. Tankegången kan illustreras med ett exempel från en forskningsrapport.34 Forskaren undersökte andelen lektioner i skolorna som avslutades före utsatt tid. Det visade sig att denna faktor hade ett signifikant samband med elevernas prestation, närvaro och uppförande. Att lektioner avslutas innan det ringer ut kan knappast i sig ha en sådan avgörande betydelse att det direkt återspeglas i elevernas beteende. Däremot är det en rimlig tolkning att lärarna genom att slå vakt om lektionstiden förmedlar några av de väsentliga budskap som kännetecknar ett positivt socialt klimat, nämligen att undervisningen är värdefull och att alla har förutsättningar att klara skolans grundläggande mål. Lärare som avslutar lektioner förmedlar sannolikt motsatsen. Det är med andra ord budskapet i handlingen, inte handlingen i sig som är av betydelse för elevernas reaktioner. Karaktäristiskt för framgångsrika skolor är alltså att skolan ger ett mycket tydligt budskap om att kunskap är viktigt och att alla kan lära sig. Satsning på baskunskaper, återkommande utvärderingar och test är vidare viktiga faktorer. Liksom att klimatet måste omfattas av eleverna själva, elevernas inflytande och ansvar är således något som kommer som en konsekvens av goda relationer (som präglas av positiva och höga förväntningar) till skolans vuxna. Vidare visade det sig att utmärkande för de framgångsrika skolorna var att de i det pedagogiska arbetet i högre grad än i de mindre framgångsrika skolorna behandlade undervisningsstoffet med utgångspunkt från Barnets rätt till utbildning Eleverna kunde därmed identifiera sig med skolan, få sin självkänsla stärkt som tillhöriga en etnisk minoritet. Forskningen pekar vidare på att rektor och skolledning har en nyckelroll i arbetet med att utveckla och förmedla skolans sociala och pedagogiska klimat. Sammanfattningsvis visar forskningen om de framgångsrika skolorna att det finns ett antal faktorer som är gemensamma för sådana skolor. Dessa faktorer är i korthet följande: –Skolan måste prioritera kunskap och ge ett entydigt budskap till eleverna att kunskap är viktigt. Elevernas arbete, liksom lärarens och skolledningens skall utvärderas fortlöpande. –Skolan, via skolledare och lärare, måste ha höga förväntningar på eleverna med utgångspunkt från att alla elever är läraktiga samt att det är skolans kvalitet (och inte elevernas bakgrund) som är avgörande för resultatet. Skolarbetet måste innehålla uppmuntran och belöning för ett bra arbete. –Skolan måste ha ett tydligt och demokratiskt ledarskap som innebär att eleverna blir "sedda". Av detta kommer elevers in- flytande och ansvar som en konsekvens. "Andan" i skolan måste således omfatta alla. –Eleverna måste ges möjlighet att koncentrera sitt arbete till ett begränsat antal teman under lektionerna och skoldagen. Skoldagen får inte vara alltför splittrad. –Skolan måste ge möjlighet till personliga möten och undervis- ningen baseras på en stark personlig relation mellan lärare och elev och mellan lärare och klass. Relationen mellan lärare och elev måste bygga på respekt och ömsesidigt förtroende (lärare som vuxna förebilder). –Undervisningen måste individualiseras med hänsyn till elevers ursprung och kunskapsnivå. –Ordning och reda i skolan samt bestämda men måttfulla sanktioner mot dåligt uppförande. En skola i anda Klart är att det finns skolor i som präglas av ett positivt socialt och pedagogiskt klimat, skolor som kan sägas vara sådana "växthus" för barns och ungdomars utveckling i anda. Dessa skolor finns såväl bland fristående skolor som bland de offentliga. De finns både i socialt väletablerade områden och i Barnets rätt till utbildning bostadsområden som präglas av sociala problem. En sådan skola vars verksamhet vi har tagit del av är Kiörningskolan i . Denna skola är ett exempel på hur kan användas som ett instrument för förändring. Kiörningskolan var en helt "vanlig" skola. Med sina 230 elever var Kiörningskolan den minsta av tre högstadieskolor. Skolan hade hårt nedslitna lokaler; klotter och skadegörelse från elevernas sida var vanligt förekom- mande, liksom skolk och mobbning. Skolan hotades av nedskärningar som det fanns en vilja till satsningar. Det fanns en strävan efter förnyelse vid sidan om vakthållning kring traditioner. Mitt i allt detta fanns de krav och de möjligheter som följer med en integrerad särskola och med en ständigt pågående inslussning av flyktingbarn från den närbelägna förläggningen via förberedelseklassen till ordinarie klasser. Lärare upplevde kontakterna med eleverna som problematiska och många hade svårt att upprätthålla ordningen under lektionstimmarna. startade projektet som var ett samarbetsprojekt mellan Kiörningskolan, , och i /. Projektet gick i korthet ut på att samtliga lärare gick igenom en 5-poängskurs som innehöll handledarutbildning samt teori kring barnets rättigheter i såväl ett internationellt som nationellt och lokalt perspektiv. Parallellt med utbildningen fördes på skolan gruppsamtal tillsammans med eleverna. Skolan delades in i grupper med cirka åtta personer i varje och i varje grupp skulle finnas en handledare. Gruppernas uppgift var att utifrån en särskild framtagen studiehandledning studera relevanta delar av och försöka applicera det på den egna skolan och vad som skulle kunna förändras. Samtalen i grupperna blev naturligtvis olika, beroende på årskurs och elevernas inriktning och intressen. Det väsentliga var att eleverna i gruppsamtalen på ett genomtänkt och samordnat sätt fick komma till tals, lärarna lyssnade på deras funderingar och tog deras synpunkter på allvar. Samtalen var förtroliga och eleverna skrev personliga dagböcker. Projektet resulterade i att kontakten mellan lärare och elever fördjupades och varje elev fick möjligheter att reflektera över hur man ville ha det på skolan och vad som skulle göras för att målet skulle nås. Någon vetenskaplig utvärdering av projektet har inte gjorts. Däremot finns en dokumentation, i vilken det Barnets rätt till utbildning ingår intervjuer med lärare och elever.35 Detta är synpunkter från några av handledarna: Som lärare, har jag väl alltid prioriterat den här typen av samtal. Ändå har det här läsåret förändrat min syn en hel del. Samtal är ännu viktigare än jag trodde innan. I vanliga fall hade jag nog valt att gå förbi vissa saker som vi nu har pratat om, tänkt att det här förstår de inte, det är för svårt, för känsligt. Fast det egentligen mest var svårt och känsligt för mig själv. hoppas jag inte över svåra ämnen. Det är naturligtvis inte så att vi kastar hemskheter efter barnen eller tvingar dem att tala om problem här i skolan bara för att vi arbetar med . Men vi nappar mer på det som barnen säger. Och vi pratar klart. Viftar inte bort allvarliga samtalsämnen utan tar dem till oss. som vi försöker att lyssna och inte ge alla svar själva. Barnen har blivit snällare mot varandra. De har på något sätt fått tunnare hud gentemot omvärlden. Tänker sig för innan de säger något dumt. Lyssnar om någon är ledsen. När man själv blir tagen på allvar har man lättare att förstå andra. Samtliga personalgrupper i skolan deltog i projektet, vilket har inneburit att man har fått en gemensam grund att stå på. Samarbetet mellan lärare och andra personalgrupper förbättrades och ett konkret resultat har blivit att ansvaret för elevvården på Kiörningskolan delas av samtliga vuxna på skolan. Alla har ett ansvar som vuxna gentemot eleverna. Ingen kan dra sig undan ansvar med hänvisning till att man inte har ett direkt ansvar för en enskild elev eller hänvisa till särskild elevvårdspersonal. Vad tyckte då eleverna om arbetet med ? Här följer några av de synpunkter som framfördes i dokumentationen: Barnets rätt till utbildning Det är skönt att är över. Men det är en del som har förbättrat sig lite sen vi pratade om det här, men jag skall inte skriva några namn. Det var ganska roligt ändå med . Själv tycker jag inte att jag vågar säga mera nu än innan, snarare tvärtom, eftersom jag ända sen femårsåldern har vågat säga vad jag tycker till vuxna. Jag har däremot lärt mig att inte säga mina åsikter till nån så att han eller hon blir sårad. Det tycker jag är minst lika viktigt Vårt kamratskap i klassen har blivit mycket bättre. Man fick prata ut om vad man tyckte. Man fick veta om vilka rättigheter man har. Jag skulle gärna vilja fortsätta med Barnkonven- tionen. Om dom skall låta andra skolor ha det här tycker jag inte dom skall ändra någonting. I vår grupp blev det inte så mycket barnkonventionsprat. Vi pratade om klassresor, trivseln i klassen och sånt. Men visst blev det en del annat också: barnmisshandel, incest, hur fel det är att låta barn kriga, och saker som vi tyckte angick oss själva. Det var då jag kom på att jag skulle samla in kläder och leksaker till barnhemsbarn i . Och så blev det. är kläderna på plats och används nog med stor glädje. Projektet med var startskottet för ett omfattande förändringsarbete på Kiörningskolan. Enligt rektor finns en sammanhållen personalgrupp och en anda på skolan som bygger på inflytande och ansvar från elevernas sida. Inflytandet har dels en formell organisation med elevråd, klassråd och särskilda utskott som arbetar med konkreta frågor som t.ex. skolmiljön, samlingsrum, cafeteria, idrottsverksamhet. Alla frågor som har med verksamhetens innehåll, investeringar och miljö att göra diskuteras och avgörs tillsammans med eleverna. En del frågor läggs helt på eleverna för avgörande. Men för att eleverna skall kunna utöva inflytande och ta ansvar måste inflytandefrågor även genomsyra det pedagogiska arbetet i klassrummet. I nära kontakt med läraren tar eleven själv ansvar för sina studier. Lokalerna har rustats upp och enligt rektor tar alla ansvar för att skapa trivsel i miljön, eftersom alla har deltagit i arbetet med upprustningen. På Kiörningskolan finns mattor på golvet och konst på väggarna. Skolan har vidare utvecklat kontakter utåt i samhället, med Barnets rätt till utbildning arbetsplatser och organisationer. Viss företagsverksamhet bedrivs av skolan, t.ex. produktion av studiematerial. Elever och personal föreläser ofta i andra skolor om Kiörningsskolans verksamhet. Skolan har därför själv kunnat finansiera hela den ombyggnad av lokalerna som har skett. Kunskapsmålet är starkt prioriterat och undervisningen anpassas till individen. Utgångspunken är att "alla barn kan", vilket fungerar som en devis för verksamheten. Utvärdering är vidare den bas som utvecklingsarbetet bygger på. Såväl den enskilde elevens prestationer som undervisningen som helhet utvärderas forlöpande. Arbetsplanen utvärderas efter varje läsår tillsammans med elever och revideras efter gemensamt beslut. 11.2.7 Skolan och omvärlden Ett led i Kiörningsskolans utvecklingsarbete var att öppna skolan för kontakter med det omgivande samhället, med arbetsliv och organisa- tioner.