sou · GLB391d1 · 1998-01-01 00:00:00 — (31 000) (31 000) (76 000) (41 000) (35 000) Utredningen har särskilt intresserat sig för den grupp som uppgivit att avsaknaden av jaktmark hindrar dem från att delta i jakt. Nedan redovisas vad den presumtiva jägaren har för uppfattning om antal jaktdagar , reseavstånd till jaktmark, avtalstid vid upplåtelse samt kostnader för jakt. Siffran inom parentes anger antalet presumtiva jägare. Tabell 3.41 Hur många dagar skulle du vilja jaga älg/småvilt? (163 000) (105 000) (58 000) (42 800) (79 000) (43 000) (36 000) (9 700) (162 000) (113 000) (49 000) (35 900) (101 000) (70 000) (31 000) (12 400) (136 000) (109 000) (27 000) (27 600) (116 000) (85 000) (31 000) (31 700) (86 000) (69 000) (17 000) (31 700) (250 000) (198 000) (52 000) (84 200) Tabell 3.42 Vilket är det längsta avstånd (enkel resa) till jaktmarken för älg/småvilt som du kan tänka dig? (196 000) (139 000) (57 000) (66 200) (238 000) (170 000) (68 000) (69 000) (197 000) (143 000) (54 000) (38 600) (203 000) (147 000) (56 000) (52 400) (92 000) (59 000) (23 000) (12 400) (62 000) (48 000) (14 000) (6 900) mer än 30 mil (72 000) (55 000) (17 000) (20 700) (46 000) (32 000) (14 000) (9 700) Tabell 3.43 Många jägare saknar egen jaktmark eller har inte tillräckligt mycket egen jaktmark och skriver därför avtal om att få disponera annans mark – vilken avtalstid anser du vara lämpligast? (108 000) (78 000) (30 000) (16 600) (155 000) (123 000) (32 000) (49 700) (170 000) (123 000) (47 000) (33 100) (114 000) (72 000) (42 000) (1 400) 106 Fler jakttillf ällen SOU 1997:91 Tabell 3.44 Hur mycket skulle du kunna tänka dig att maximalt betala för att delta i älgjakt/småviltjakt under förutsättning att du får behålla bytet eller del därav? (75 000) (48 000) (27 000) (15 200) (82 000) (44 000) (38 000) (20 700) (333 000) (250 000) (83 000) (85 600) (337 000) (262 000) (75 000) (84 200) (131 000) (95 000) (36 000) (35 900) (113 000) (83 000) (30 000) (31 700) (9 000) (4 000) (5 000) (1 400) (16 000) (8 000) ( 8 000) (1 400) (81 000) (52 000) (29 000) (12 400) (94 000) (59 000) (35 000) (15 200) (222 000) (174 000) (48 000) (58 000) (267 000) (190 000) (77 000) (67 600) (226 000) (155 000) (71 000) (56 600) (167 000) (131 000) (36 000) (48 300) (23 000) (20 000) (3 000) (11 000) (19 000) (16 000) (3 000) (6 900) (100 000) (67 000) (23 000) (19 300) (82 000) (55 000) (27 000) (16 600) (177 000) (127 000) (50 000) (35 900) (203 000) (143 000) (60 000) (41 400) (208 000) (155 000) (53 000) (62 100) (179 000) (143 000) (36 000) (55 200) (74 000) (48 000) (26 000) (20 700) (82 000) (55 000) (27 000) (24 800) Utredningen har undersökt vad den presumtiva jägaren tycker om fadder- system och hur denne helst skulle vilja jaga älg respektive småvilt. Nedan redovisas frågorna och hur de besvarats. Siffrorna inom parentes anger det ungefärliga antalet personer. SOU 1997:91 Fler jakttillf ällen 107 Tabell 3.45 Om jägarorganisationerna skulle arrangera ett s.k. faddersystem (en van jägare tar med en blivande jägare på jakt) – skulle du vara intresserad av ett sådant arrangemang? Ja, till priset av högst per dag (326 000) (242 000) (84 000) (88 300) Ja, till priset av högst per dag (81 000) (55 000) (26 000) (8 300) Ja, till priset av högst per dag (8 000) (8 000) (4 100) Nej, inte intresserad över huvud taget (132 000) (91 000) (41 000) (37 300) Tabell 3.46 Vilket av följande alternativ stämmer bäst överens med din uppfattning av hur du vill jaga älg/småvilt? (68 000) (63 000) (5 000) (23 500) (273 000) (214 000) (59 000) (80 000) Jag vill jaga i ett (371 000) (246 000) (125 000) (95 200) (203 000) (131 000) (72 000) (48 300) (108 000) (87 000) (21 000) (19 300) (72 000) (52 000) (20 000) (11 000) I likhet med andra naturresurser betraktas den vilda faunan som en hela svenska folkets angelägenhet. Vid förvaltningen av vår vilda fauna måste hänsyn tas till alla partsintressen. Ökad möjlighet att jaga förutsätter därför att det med hänsyn till samtliga berörda intressen finns ett utrymme för ytterligare jakt. Ett ökat antal jakttillfällen får inte äventyra en långsiktig ekologisk balans, en art- och individrik fauna eller hota nuvarande skydd för utrotningshotade arter. En förutsättning för en utvidgning av jakten är att utökningen inte skadar viltstammarna i deras egenskap av förnyelsebar resurs. Naturmiljöer, biotoper, måste tryggas så att arter som förekommer naturligt får chansen att leva vidare under ursprungliga förhållanden och i tillräckligt antal. Jakten är accepterad som en del av samhällslivet. Debatten om jakten är ofta intensiv, förmodligen beroende på att detta är ett område där åsikterna 108 Fler jakttillf ällen i bland går vitt isär oberoende av lojaliteter i övrigt. Liksom man i debatten i jaktfrågor skall ge utrymme för både jaktvänner och de som är skeptiska måste utredningen i sina överväganden och förslag ta hänsyn till dessa olika åsiktsinriktningar. Jakten är en av människans äldsta kulturyttringar och har en bred folklig förankring. För många människor är jakt, liksom andra fritidsaktiviteter, en väsentlig del av livskvaliteten. Jakten kräver att man har förmågan till någon form av fysisk prestation och bidrar tveklöst till det som kallas friskvård. Jakten i sig bidrar alltså till bättre fysisk och mental hälsa. Jakten erbjuder dessutom en viktig social funktion. Jakt, liksom andra friluftsaktiviteter, som på nu beskrivna sätt främjar den enskilda individen har ett allmänt intresse. Från det allmännas sida finns skäl att främja sådana aktiviteter. Utredningens överväganden och förslag siktar mot att ge så många som möjligt tillfälle att nyttja de goda förut- sättningar till jakt som vårt vidsträckta land erbjuder. Som framgår ovan får detta inte ske till vilket pris som helst utan avvägningar måste göras mot andra intressen. Nedan redovisar utredningen vilket behov det finns av fler jakttillfällen, jaktmarkerna och deras möjlighet att ge fler jakttillfällen samt avslutnings- vis förslag på hur de nyblivna jägarnas jaktintresse kan fångas upp. 3.4.2Behov av fler jakttillfällen Av utredningens direktiv framgår att 50 000 av de svenska jägarna uppger att de har brist på jaktmark. Ytterligare ungefär 100 000 svenskar uppger i undersökningar att de är intresserade av att börja jaga men att de inte har tillgång till jaktmark. Utredningen har genom undersökningar riktade till jägarna och de presumtiva jägarna försökt utröna vilket behov av fler jakttillfällen som föreligger och vad som efterfrågas i fråga om jakt. Undersökningen riktad till jägarna visar att omkring hälften av jägarna har ett oförändrat intresse för såväl småvilt- som älgjakt. Bland övriga jägare har främst intresset för småviltjakt ökat. Sett utifrån antal jaktdagar uppger att antalet jaktdagar ökat , att Fler jakttillf ällen 109 antalet dagar är oförändrat och att antalet jaktdagar minskat. Mycket tyder på att det samlade intresset för jakt bland de jaktkortslösande jägarna inte förändrats mycket. I sammanhanget är viktigt att notera att det är ungefär lika många jägare som uppger att det blivit svårare () respektive lättare () att få tag på mark och att det är detta som påverkat deras intresse för jakten. Resultatet tyder på att brist på jaktmark sällan är orsaken till ett minskat jaktintresse. En ökad tillgång till mark för den enskilde jägaren har dock betydelse för dennes vilja att jaga fler dagar . När det gäller älgjakt tyder undersökningsresultatet på att en sådan ökad tillgång skulle ha mindre betydelse för jägaren. Däremot skulle en ökad tillgång på mark påverka jägarens vilja att jaga småvilt. För av jägarna skulle sådana ändrade förhållanden kraftigt påverka antalet jaktdagar. Resultatet i denna delen skall dock ställas i relation till vad jägaren är beredd att betala för att få tillgång till ytterligare mark. Utredningens undersökning visar att av de jaktkortslösande jägarna inte behöver mer mark för älg eller småvilt. Det betyder att det finns i det närmaste 130 000 jägare i som vill ha tillgång till mera mark. En stor del av dessa 130 000 jägare är dock inte beredda att betala något för att få tillgång till ytterligare mark. Undersökningsresultatet visar t.ex. att ungefär 45 000 älgjägare och 32 000 småviltjägare är intresserade endast om marken är gratis. Vidare framgår att ett stort antal av dessa jägare som vill ha tillgång till ytterligare mark inte är beredda att betala mer än för ytterligare mark. Sålunda framgår att ungefär hälften av jägarna, dvs. 65 000, inte är villiga att betala något eller högst för upplåtelseavgift m.m. för att få tillgång till ytterligare mark. Vidare framgår att omkring 85 000 jägare inte är beredda att betala något eller högst i ökade resekostnader för att få tillgång till ytterligare mark. Endast knappt 10 000 jägare kan tänka sig att betala mer än i resekostnader för att få tillgång till ytterligare mark. När det gäller kostnader för upplåtelseavgifter och fallavgifter m.m. kan knappt 20 000 jägare tänka sig att betala mer än . 110 Fler jakttillf ällen Det anförda leder till slutsatsen att det finns drygt 100 000 jägare i som uppger att de är i behov av ytterligare mark. Kostnaderna synes ha stor betydelse för dessa jägare. Ett stort antal av de drygt 100 000 jägare som är i behov av ytterligare mark har sådana krav härvidlag att deras behov inte kan realiseras. Det är t.ex. osannolikt att tro att man kan få ytterligare mark gratis. Endast en mindre del av jägarna kan tänka sig att betala mer än för mark eller resor för att få tillgång till ytterligare mark. Majoriteten av jägarna kan tänka sig att betala högst för resor eller mark m.m. Intresset av att få tillgång till ytterligare mark torde för dessa vara beroende av att marken är belägen nära jägarens bostadsort samt att jaktmarken är billig. Med hänsyn till vad jägarna svarat på frågan vad ökad tillgång till mark har för betydelse för jägarens vilja att jaga är det sannolikt att en ökad tillgång till jaktmark främst påverkar jägarens intresse för småviltjakt. I finns det knappt 400 000 män och 150 000 kvinnor i åldrarna 18- som inte jagar men som är intresserade av jakt. Den vanligaste orsaken till att man trots ett intresse inte jagar är att man inte har tid. Ungefär 100 000 män och 30 000 kvinnor anser att brist på jaktmark är orsaken till att de inte deltar i jakt. Det är denna grupp som utredningen skall ägna särskild uppmärksamhet åt. Undersökningen visar att drygt 30 000 av dessa inte är intresserade av att avlägga jägarexamen. Det torde innebära att deras möjlighet att börja jaga är små. När det gäller hur många dagar dessa presumtiva jägare skulle vilja jaga är det tydligt att småviltjakten är intressantast. Drygt 100 000 skulle vilja jaga . Endast ett fåtal vill inte alls jaga småvilt. När det gäller motsvarande siffror för älgjakt är det drygt 50 000 som vill jaga och så många som drygt 40 000 som inte vill jaga älg över huvud taget. Omkring hälften av de presumtiva jägarna kan inte tänka sig att ha längre avstånd än 5 mil till jaktmarken. När det gäller småviltjakten uppger 70 000 att de inte vill ha längre än 5 mil och ytterligare drygt 50 000 att de kan tänka sig att åka högst . Undersökningen får anses visa att Fler jakttillf ällen 111 en stor del av de presumtiva jägarna endast kan tänka sig att jaga i närheten av bostadsorten. Av de presumtiva jägarna, som uppgivit att brist på jaktmark är orsaken till att de inte jagar, är omkring 100 000 villiga att betala högst för resor och drygt 80 000 högst för jaktmark m.m. Resultatet tyder på att en mycket stor del av denna grupp inte kan eller inte vill lägga ut några större kostnader på jakten. Sammantaget konstaterar utredningen att ett relativt stort antal jägare uppger att bristen på jaktmark har betydelse för deras möjlighet att jaga i den omfattning de önskar. Likaså finns det ett relativt stort antal svenskar som är intresserade av att börja jaga men som uppger att tillgången till jaktmark hindrar dem. Mot bakgrund härav drar utredningen den slutsatsen att det utifrån dessa utgångspunkter finns ett behov av att tillskapa fler jakttillfällen. Utredningen har därför undersökt vilka möjligheter det finns att få till stånd fler jakttillfällen i landet. 3.4.3Jaktmarkerna och deras möjlighet att ge fler jakttill- fällen För att få en bättre balans mellan tillgång och efterfrågan på jaktmark skall utredningen enligt direktiven lämna förslag till hur fler personer, särskilt de som saknar egen mark, kan ges möjlighet att jaga. Utredningen bör lämna förslag till hur markägare som själva inte utnyttjar sin mark i större utsträckning än skall kunna förmås att upplåta mark för jakt åt andra. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt möjligheten att upplåta den allmänt ägda marken. Nedan redovisar utredningen sina överväganden och förslag härvidlag. Som redovisats inledningsvis är den största förvaltaren av statens fasta egendom. Bl.a. förvaltas statens mark ovan odlingsgränsen och på renbetesfjällen av detta verk. Enligt uppgift från verket utnyttjas all jaktbar mark för jakt. Det finns sålunda inte någon outnyttjad mark under . 112 Fler jakttillf ällen Småviltjakten ovan odlingsgränsen och på renbetesfjällen har varit föremål för en omfattande utredning från det allmännas sida. En intensiv debatt har förekommit såväl i massmedia som mellan olika intressegrupper. Ut- redningen har inte haft anledning att granska detta upplåtelsesystem närmare men vill ändå utifrån de aspekter utredningen har att ta hänsyn till säga följande. Den totala arealen som är tillgänglig för småviltjakt på statens mark ovan odlingsgränsen och på renbetesfjällen uppgår till 6 231 000 ha (Utred- ningen av småviltjakten och handredskapsfisket ovan odlingsgränsen och på renbetesfjället s. 27 ff.). Det är därmed fråga om mycket stora arealer som gjorts tillgängliga för allmänheten. Utredningen konstaterar att nuvarande upplåtelsesystem således gör det möjligt för ett stort antal jägare att bedriva småviltjakt. Även de jägare som saknar egen jaktmark ges här möjlighet att bedriva jakt. Tillgången på jakttillfällen, med nuvarande upp- låtelsesystem, torde alltså vara mycket god. Med utgångspunkt från vad jägarna uppgivit sig vara beredda att betala för jaktkort och resor för att få tillgång till jakt torde nu aktuell jakt trots allt inte vara tillgänglig för det stora flertalet. För den som bor nära upp- låtelseområdet lär de avgifter som tillämpas vara på acceptabel nivå. Den jägare som inte bor nära upplåtelseområdet har dock svårt att utnyttja denna jakt. Rent allmänt kan konstateras att det torde vara en kostsam friluftsaktivitet för den som inte bor på orten. som tillhör staten kan avsättas till nationalpark i syfte att bevara ett större sammanhängande område av viss landskapstyp i dess naturliga tillstånd eller i väsentligen oförändrat skick. För varje särskild nationalpark meddelas de föreskrifter som behövs för att ändamålet med parken skall kunna tillgodoses. Sådana föreskrifter får meddelas av efter samråd med . Även föreskrifter om vården och för- valtningen av parken meddelas av efter samråd med . Fler jakttillf ällen 113 Syftet med nationalparkerna är att åt samtid och eftervärld såsom en hela nationens tillhörighet skydda sammanhängande större områden, vilka utgör karakteristiska prov på ursprungliga eller av kulturinflytelser relativt obe- rörda landskapstyper med tillhörande ytbildning, växtvärld och djurvärld. Parkerna är tänkta att bilda centralhärdar för vetenskaplig forskning; här framträder alltmer deras roll som orörda referensområden för forskningen. Men de skall också i princip stå öppna för envar (SOU 1951:5 s. 85). har utarbetat en policy för jakten i nationalparker. Denna policy följs när nationalparker inrättas . grundin- ställning är att nationalparker skall ge skydd åt både flora och fauna. I en idealisk park förekommer inte jakt. De viktigaste motiven för detta är följande. –höga status som skyddade områden –Historiskt konsekventa svenska regler –Nationalparkernas funktion som orörda referensområden för forskning och miljöövervakning –Hänsyn till annat friluftsliv –Strävan efter så låg nivå av störningar och påverkan som möjligt Denna grundinställning vägs dock i vissa fall mot andra aspekter. Dessa aspekter är följande. –Fördelarna med att accepteras lokalt och får lokal förankring –Eventuellt fördelar från naturvårdssynpunkt av jakt på en djurart I nationalparker bör, enligt policy, vissa undantag från jaktförbud kunna ges åt lokalbefolkning eller tidigare ägare så länge de är verksamma, eller boende i anslutning till området. Alternativt kan vissa undantag ges under en bestämd övergångsperiod. Eventuella undantag och villkoren härför får bestämmas från nationalpark till nationalpark. Som framgår ovan är nationalparker områden vars natur fått ett särskilt kvalificerat skydd. De syften nationalparkerna har innebär givetvis att intresset av fler jakttillfällen på dessa områden väger mycket lätt. 114 Fler jakttillf ällen policy utarbetat beträffande jakten på dessa särpräglade områden är enligt utredningens uppfattning så generös man kan begära. Utredningen anser således inte att man kan eller bör tillåta jakt i national- parker i större utsträckning än vad policy medger. Om man bortser från samernas jakt i vissa områden förekommer jakt i ett par parker. Detta synes stämma väl överens med den policy utarbetat. Nationalparker kan bara bildas på statens mark. På både enskild och statlig mark kan däremot bildas naturreservat. Institutet naturreservat skall endast användas om skyddet av ett område kräver sådana begränsningar av markutnyttjandet att det inte kan kombineras med pågående markan- vändning. kan förklara ett område som naturreservat om det behöver särskilt skydd eller vårdas på grund av sin betydelse för känne- domen om landets natur, sin skönhet eller eljest märkliga beskaffenhet eller eftersom området är av väsentlig betydelse för allmänhetens friluftsliv. får föreskriva de inskränkningar i rätten att förfoga över fastigheten som är nödvändiga för att trygga ändamålet med reservatet. Bildande av naturreservat med nödvändiga föreskrifter förutsätter att det finns ett starkt allmänt intresse som motiverar denna åtgärd (prop. 1985/86:90 s. 176 f.). har utarbetat en policy för jakten i naturreservat. Denna policy följs när naturreservat inrättas . policy för jakt i naturreservat är följande och redovisas i punktform. –Syftet med ett naturreservat skall vara avgörande för om jakt skall tillåtas eller inte inom reservatet. Är syftet t.ex. att skydda en rik flora eller en värdefull geologisk formation erfordras således inte något jaktförbud. –Har området stort värde för djurlivet, t.ex. en mindre sjö av stort värde för rastande sjöfågel, och kan jaktutövningen inom reservatet påtagligt försämra detta värde är det rimligt att inskränkningar i jakten tillgrips. –Jaktförbud behöver dock inte nödvändigtvis vara totala. Jakten kan i stället anpassas så att förbud endast berör de arter som behöver särskilt skydd eller att jakten enbart får förekomma , eller endast får ske inom vissa delar av reservatet osv. Fler jakttillf ällen 115 –Anpassning av jakten kan ibland få tillgripas även för att undvika konflikter med övrigt friluftsliv. Anpassningen kan ibland också gälla jaktmetoder eller jaktmedel. Som exempel kan nämnas förbud mot fällfångst på små marker eller områden med mycket friluftsfolk, användning av blyhagel i grunda vattenområden, förbud mot att sätta upp jakttorn i områden där sådana inte behövs av säkerhetsskäl, förbud mot siktgator inom områden som skall lämnas till fri utveckling framför allt urskogsområden, förbud mot att transportera ut fällda djur med barmarksfordon i myrmarker där oacceptabel spårbildning kan befaras, förbud mot användande av driv- ande hund på alltför små markområden för att undvika irritation osv. –Är inskränkningar i jakten inte nödvändiga för att skydda faunaintresset eller för att undvika påtagliga konflikter med annat friluftsliv skall jakt- förbud inte tillgripas inom reservatet vare sig detta är av intrångskarak- tär eller ägt av staten och bokfört på naturvårdsfonden. Detta innebär bl.a. att jakt skall ske utan inskränkningar i enlighet med regeringens jakttidsbestämmelser. Någon jakt får dock inte ske under yngel- tid. –Skyddsjakt för att skydda en eller flera djurarter mot andra skall inte förekomma annat än i rena undantagsfall. Sådana ingripanden är i all- mänhet föga meningsfulla eftersom de ofta har kortvarig effekt. –Jakten skall ske enligt långtidsupplåtelser, vanligen . Valet av nyttjanderättshavare skall vara noggrant. Korttidsjakt skall inte före- komma inom naturreservat. Utredningen anser att policy vad gäller jakt inom naturreservat är väl avvägd utifrån de ändamål naturreservaten skall främja. Policyn är sådan att det är möjligt att tillåta jakt när naturreservatets syften så tillåter. Därutöver bör självfallet inte jakt tillåtas. Utredningen har med bistånd från tagit fram statistik rörande nationalparker och naturreservat. Med hjälp från har en större mängd föreskrifter för naturreservat granskats och bedömts. Utredningen noterar att det råder jaktförbud endast på av naturreservatens areal. På , eller drygt 900 000 ha, av marken råder det inskränkningar i jakträtten. Av dessa drygt 900 000 ha är 116 Fler jakttillf ällen det två reservat, naturreservat och Sjauna naturreservat, som står för huvuddelen av arealen, nämligen drygt 835 000 ha. Av föreskrifterna för naturreservat (drygt 550 000 ha) framgår att inskränkningarna i jakträtten endast gäller förbud att jaga and- fågel och vadare och att inskränkningarna därför måste betraktas som mar- ginella i detta reservat. Sjauna naturreservat är, tillsammans med nationalparkerna , Sarek, och Muddus samt naturreservatet , i särklass största sammanhängande yta med så gott som orörd natur. Området innehåller bl.a. rika naturtyper där växter och djur förekommer i stor mångfald. Tack vare denna orörda och storslagna natur, områdets rika biologiska liv och dess historiska värde för samekulturen har det av utnämnts till världsarv, World Heritage Site. Namnet är världsarv och utmärkelsen förpliktar att bevara det i orört skick för kommande generationer. Utredningen har med assistans från genomfört ett relativt stort antal stickprovsundersökningar och på detta sätt försökt plocka fram exempel på reservat där jaktförbudet eller inskränkningarna kan anses tvek- samma eller omotiverade. Utredningen har inte lyckats finna några sådana exempel. Utredningen gör sålunda den bedömningen att det finns inga eller små möjligheter att hitta ytterligare jakttillfällen inom landets nationalparker och naturreservat. som förvaltas av och Försvarsmakten Enligt gällande lagstiftning ankommer det på att för- valta mark som används för militära ändamål. Genom avtal har bl.a. rätten att nyttja jakten överlåtits på Försvarsmakten. Försvarsmakten förfogar sålunda över drygt 100 000 ha jaktbar mark. Marken är relativt jämt fördelad över landet. I , och län finns ingen jaktbar militär mark. Fler jakttillf ällen 117 Av den undersökning utredningen låtit göra framgår att det råder speciella förhållanden på denna mark. Marken har primärt annat syfte och används som övnings- och skjutfält. Av förklarliga skäl kan jakt inte bedrivas på marken då den används för sitt huvudsakliga ändamål. Mot bakgrund av detta har Försvarsmakten beslutat att marken skall upplåtas till jaktklubbar där anställning vid ett förband är ett krav för medlemskap. Enligt utredningen kan man ifrågasätta om det är lämpligt att jakten på nu aktuell mark endast förbehålls anställda inom Försvarsmakten. Om andra statliga myndigheter tilläts tillämpa motsvarande regelverk skulle t.ex. all jakt på mark som förvaltas av naturvårdsfonden upplåtas till Naturvårds- verkets anställda. Skulle ett sådant synsätt bli utbrett skulle stora jakt- marksarealer gå förlorade för den breda allmänheten.