sou · GLB3139 · 1998-01-01 00:00:00 — Småbarnspappor anser i betydligt större utsträckning än småbarnsmammor att familjen bör hålla ihop för barnens skull, och undersökningar visar att många frånskilda män upplever att deras livssituation försämrades på nästan alla områden efter skilsmässan. Bland frånskilda kvinnor är det istället vanligt att betona skilsmässans positiva konsekvenser, i synnerhet känslan av en ökad självständighet och autonomi. Det större manliga beroendet tycks dock i ringa grad påverka förhandlingarna om hushållsarbetets fördelning. Också när kvinnorna ställer krav på ett ökat deltagande från sina män slutar det ändå oftast med att de får ta huvudansvaret för hushållet. Sålunda kan kvinnorna protestera när deras män gör för lite men de har sällan makten att tvinga männen att ändra på sig. I en situation där kvinnans missnöje med hushållsarbetets fördel- ning inte ger några resultat kan hon ge upp och motvilligt finna sig i att vara den som gör mest hemma. Konflikten om hushållsarbetets fördelning förändras då från en öppen till en dold konflikt. Men kvinnan kan också utnyttja sin möjlighet till sorti: hon kan lämna äktenskapet (jfr , 1972). Möjligheten till skilsmässa stärker generellt kvinnors förhandlingsposition inom äktenskapet. Känner kvinnan sig undertryckt av sin man kan hon hota att lämna honom, och har också i de flesta fall en reell möjlighet att göra detta. I alla fall behöver hon sällan av ekonomiska skäl stanna kvar i sitt äktenskap. Precis som i fallet med konflikter om hushållsarbetet kan ökningen av antalet skilsmässor delvis ses som ett uttryck för att kvinnor inte längre accepterar mäns makt inom äktenskapet: manlig dominans är en vanligt förekommande skilsmässoorsak bland kvinnor. I den öppna konfliktsituation som en skilsmässa ofta innebär kommer olika typer av maktresurser till användning. är det först i denna situation som det står klart vad det är som verkligen utgör sådana resurser och hur dessa kan användas. Ett flagrant exempel är när en man i samband med sin skilsmässa använder fysiskt våld mot sin hustru. Men också sättet på vilket hushållsarbete och ekonomi har organiserats kan få stora konsekvenser. Är makarna inte överens om frågor som rör barnens vårdnad och boende blir det ofta för kvinnans vidkommande en resurs mellan patriarkat och jämställdhet att ha varit den som har tagit huvudansvaret för barnen. För männen kan istället eventuella större ekonomiska resurser bli en fördel i frågor som gäller hemmets delning. Framförallt medför deras ofta mer fördelaktiga position på arbetsmarknaden att de förlorar mindre i inkomster än kvinnorna. Det är i allmänhet kvinnornas ekonomiska situation som försämras mest efter en skilsmässa. Det finns stora skillnader mellan hur olika familjer organise- rar sitt arbete och sin ekonomi. Ungefär en fjärdedel av alla familjer tycks leva kvar i den patriarkala traditionen och maktstrukturen, medan omkring en tiondel av alla familjer har utvecklat en jämställd fördelning mellan mannen och kvinnan. Övriga familjer befinner sig i en situation mellan en traditionell könrollsuppdelning och jämställd- het. Också bland dessa familjer, som alltså utgör cirka två tredjedelar av alla familjer, finns variationer mellan polerna patriarkat och jämställdhet. Ändå menar vi att man kan urskilja gemensamma mönster i könsrelationerna i dessa familjer. Dessa nya mönster kan ses som ett nytt genuskontrakt (jfr , 1990) som skissartat skulle kunna beskrivas på följande sätt: För de flesta familjer gäller att kvinnan och mannen i princip tar lika stort ansvar för familjens försörjning. Att både kvinnor och män ska förvärvsarbeta och bidra till den gemensamma familjeekonomin är en starkt förankrad grundläggande värdering. Kvinnor behöver dock inte nödvändigtvis arbeta heltid och män ska inte arbeta deltid . Mäns högre inkomster finns där som en del av bakgrunden till denna ordning, det blir för familjen en större ekonomisk förlust om mannen arbetar deltid, än om kvinnan gör det. Också förhållanden som ligger utanför själva familjen inverkar alltså på kontraktets innehåll: uppdelningen i kvinnojobb och mansjobb förstärker könsuppdelning- en i familjen (och tvärtom) och skillnaderna i löner och karriärmöj- ligheter betyder att det kortsiktigt kan förefalla mest ekonomiskt rationellt att mannen satsar på sin yrkeskarriär. Det är också i det närmaste självklart att kvinnorna ska vara hemma mest när barnen är små. Om det går för jobbet och karriären är det dock positivt om männen tar ut en del av föräldraledigheten. Men de kan inte tvingas att vara hemma med sina barn. De ska vara föräldralediga bara om de själva känner för det och om de har möjligheter för jobbet. Däremot ska männen enligt detta nya genuskontrakt göra en del av hushållsar- betet, men inte lika mycket som kvinnorna. Huvudansvaret är kvinnans och det är hon som ska ta initiativet och säga till när saker behöver göras. Makar ska heller inte dela på alla uppgifter. Det finns kvinnliga och manliga sysslor. Plocka undan, lägga dukar på borden, sy gardiner och vattna blommor ska kvinnor göra; att byta däck på bilar eller sätta upp gardinstänger är sysslor för män. De nya könsnormerna täcker inte lika många sysslor i hemmet som . Män kan numera både byta blöjor, dammsuga eller ha förkläde på sig utan att behöva skämmas inför kompisar eller släktingar. På så vis har könsnormernas räckvidd när det gäller hushållsarbete minskat. Det är färre områden eller uppgifter som är helt könsmärkta. Den könsmärkning som finns är dock alltjämt stark (jfr , 1996). Detta visar sig inte minst i skilda förvänt- ningar på kvinnors och mäns föräldraskap och då särskilt i den utbredda föreställningen att det är mammorna som naturligen bör ta störst ansvar för de små barnens omvårdnad. Det ligger dock en viss fara i att tala om förekomsten av ett nytt genuskontrakt. Om alltför mycket uppmärksamhet riktas mot ett tänkt normalhushåll är risken att likheter mellan familjer betonas alltför mycket. I denna undersökning har vi gång på gång kunnat konstatera att det finns betydande variationer i familjers sätt att organisera arbete och ekonomi. Det finns familjer där kvinnan gör så gott som allt i hemmet och det finns familjer där makarna delar lika på hushållsar- betet. Och såväl den som föredrar en traditionell fördelning av hushållsarbetet som den som har jämställdhet som riktmärke kan åberopa föreställningar och normer i samhället för att stödja sin sak: olika normativa strukturer existerar sida vid sida. Variationerna i familjers arbetsfördelning kan åtminstone delvis förklaras med makarnas respektive maktresurser. Män kan förvisso åberopa traditionella normativa föreställningar om kön men ofta räcker inte detta för att (som i patriarkala familjer) helt och hållet förhandla bort ansvaret för hushållsarbetet. Den normativa makten måste under- stödjas med överlägsna ekonomiska resurser. I många jämställda familjer är det säkerligen på samma sätt, fast tvärtom. Kvinnorna måste övervinna männens motstånd eller tröghet för att få till stånd en jämställd fördelning av familjens arbete och ekonomi. Utifrån en stark position på arbetsmarknaden (hög utbildning och hög inkomst) och genom att hänvisa till normer om jämställdhet kan de lyckas med detta. Då kan kvinnorna förhandla sig fram till ett förmånligare genuskontrakt. är professor i sociologi vid . Han arbetade inom den första svenska levnadsnivåundersökningen och skrev en rapport om kvinnors hushållsarbete och dubbelarbete. Hans doktorsavhandling handlade om människors syn på arbetstider och konsumtion. har bedrivit forskning om social skiktning och arbetsför- hållanden i ett internationellt jämförande perspektiv och om relationer mellan medborgare och myndigheter. har han forskat om maktrelationer och social interaktion i familjer och andra organisationer. Hans senaste bok (tillsammans med och ) är Det sociala landskapet: en sociologisk beskrivning av från 50- tal (1996). är FD i sociologi och innehar en forskarassistenttjänst vid vid . Hennes avhandling, Lika på olika villkor: könssegregering i kunskapsföretag (1994), handlar om könsupp- delningen inom data- och reklambranschen. Därefter har hon bedrivit forskning om könsrelationernas kontinuitet och förändring inom arbetsliv och familj. Bland annat har hon tillsammans med och skrivit Det sociala landskapet: en sociologisk beskrivning av (1996).