sou · GLB384d4 · 1998-01-01 00:00:00 — Myndigheterna kan därför tydligare peka ut problem och rent allmänt driva kemikaliearbetet med större auktoritet i dialog med näringsliv och allmänhet. På utbildningssidan har toxikologi och miljötoxikologi fått större tyngd. *Underlaget från och Kemikalieinspek- tionen har blivit betydligt bättre. Ett exempel är Kemikali- einspektionens OBS-lista över ämnen med så allvarliga egenskaper från hälso- och miljösynpunkt att de kräver särskild uppmärksamhet. Kunskaperna om enskilda ämnen och produkter har blivit bättre. *Bestämmelserna i form av förordningar och föreskrifter, liksom allmänna råd, har blivit väsentligt fler, vilket har underlättat arbetet. För vissa områden har det dock dröjt ganska länge, vilket hindrat kemikaliearbetet. Detta gäller t.ex. bestämmelserna i 8 § lagen om kemiska produkter beträffande indelning av kemiska produkter i farlighetsklas- ser. Först kom det ett allmänt råd rörande pro- duktinformation om miljöfarliga egenskaper hos kemiska produkter. *Först i samband med fick en rad bindande bestämmelser om klassificering och märkning av kemiska produkter samt föreskrifter om miljöegenskaper hos kemiska produkter i varuinformationsblad. Dessa bestämmelser har underlättat arbetet för både tillverkande industri och länsstyrelser. *Företagen är nu betydligt mer intresserade av sitt kemikaliearbete och av att diskutera detta med länsstyrel- serna. Kunskaperna inom industrin och handeln är betydligt bättre, liksom miljömedvetenheten och förståelsen för de miljöproblem som kemikalier medför. Företagens egna miljörapporter är en bra grund för kemikaliearbetet. 34 Kemikaliearbetet - en utvärderingSOU 1997:84 miljöstyrningssystem såsom EMAS får genomslag kommer företagen själva ytterligare att öka sitt arbete med dessa frågor. *En del av kommunernas miljö- och hälsoskyddsnämn- der bedriver numera en aktiv och kampanjinriktad tillsyn utifrån lagens bestämmelser. Främst riktar sig dessa insatser mot användare och återförsäljare av kemikalier. Myndig- heter, miljöorganisationer som och Det naturliga steget har drivit på. *ökade resurserna på kemikaliesidan under den senare delen av och början av 1990-ta- let, bl.a.. I några län har då ytterligare någon kemist anställts, vilket man anser ha tillfört kemikalieverksamheten mycket. Kommunerna har också fått ökade resurser. I , och har dock kraftiga neddragningar aviserats i samband med den förestående länssammanslagningen, vilket man befarar kommer att drabba bl.a. kemikaliesidan. Det har hänt mycket . Frågorna har blivit komplexare och därför svårare . Det krävs större kunskap, men specialisterna har blivit färre. Alla som handlägger miljöskyddsärenden blir också kemikaliehand- läggare. arbetar länsstyrelserna mer parallellt med miljölag- stiftning och kemikalielagstiftning. Mer tid läggs ner på att diskutera användning och hantering av och risker med kemikalier i t.ex. avfall. Begränsningslistan, med ämnen vars användning är in- skränkt genom centrala förbud eller ställningstaganden, och annat underlag beaktas i hanteringen av miljörapporterna. försöker arbeta mer förebyggande. Direkttill- syn har kompletterats med tillsynskampanjer. arbetar vi mer med branscher eller hela länet. Introduktionen av Sevesodirektiven i har medfört aktivt arbete med stora kemikaliehanterare. SOU 1997:84Kemikaliearbetet - en utvärdering 35 Hur man ser på de förändrade förutsättningarna för kemikaliearbetet återspeglas också i svaren på frågan Vilka förändringar i förutsättningarna för kemikaliearbete skulle du främst se utifrån förhållandena i ditt län? *Den regionala samordningen av kemikaliearbetet är viktig och måste prioriteras, vilket bör framgå tydligt i lagstiftningen. Samordning i den ordinarie verksamheten ses som det enda framkomliga arbetssättet inom kemikalie- området . *Det vore önskvärt att vi fick resurser att mer än kunna initiera och leda kommunövergripande tillsynskam- panjer med kommunerna, gärna även över länsgränserna. Ett aktivare stöd från de centrala myndigheterna skulle underlätta kemikaliearbetet. En bra hjälp i kemikaliearbetet vore att regelbundet, t.ex. träffa övriga länsstyrelsers kemikaliehandläggare och Kemikalieinspektio- nen eller för gemensamma diskussioner om vad som görs centralt och vad som görs i länen, problem, projekt etc. - alltså något utöver den enda träff som Kemikalieinspektionen ordnar. Utbyte av kunskap behövs både mellan länsstyrelserna och de centrala myndigheterna och länsstyrelserna emellan. *Klarare linjer från lagstiftare och centrala myndigheter vore önskvärt. Som exempel kan nämnas trikloretylenan- vändningen. När det handlar om generella kemikaliep- roblem vore det bra om de centrala myndigheterna kunde ta ett samlat grepp även fortsättningsvis, trots att vi numera är med i EU. Det fordras bl.a. för att kraven på företagen inte skall skilja sig alltför mycket mellan länen. *Det behövs tillgång till enkla och lättförståeliga databa- ser om kemiska ämnens egenskaper som helst i klartext och med ett minimum av siffror och kryptiska förkortningar anger kemikaliers miljöfarlighet. Det vore också önskvärt att få vägledning om bra miljöval . Det behövs vidare bättre register och ökad kunskapsöverföring samt en samlad överblick av vad som hanteras i länet. 36Kemikaliearbetet - en utvärderingSOU 1997:84 *Både kemikalie- och miljöskyddsarbete måste numera bedrivas på ett mycket styrt och resurssnålt sätt. Mer resurser inom kemikalieområdet skulle innebära att arbetet skulle kunna läggas upp på ett annat sätt. Det finns behov av att dra igång fler övergripande kemikalieprojekt, t.ex. för att samla in kvicksilver eller arbeta med begränsningslistan (ungefär som man gjort i ). *Större insatser bör göras för att minska användningen av farliga kemikalier i hushållen, offentlig verksamhet m.m. Detta arbete bör främst ske inom ramen för det arbete med som sker på nivå. *På de tidigare nämnda frågorna om förutsättningar för länsstyrelsernas kemikaliearbete lämnades även omdömen om Naturvård sverket och Kemikalieinspektionen vilka kan kompletteras med svaren på frågan om man hade några övriga synpunkter t.ex. på dessa myndigheters kemikalie- arbete. *och Kemikalieinspektionens kemika- liearbete har fungerat bättre . Särskilt uppskat- tade är fördjupade kurser om t. ex. ämnen med hormonella effekter och om flamskyddsmedel. Kemikalieinspektionensflamskyddsprojekt,plastadditivpro- jekt och olika rapporter ger kunskap om viktiga kemikalie- områden att arbeta vidare med. *Vid länsstyrelserna anser man det viktigt att Natur- vårdsverket och Kemikalieinspektionen delger andra sina kunskaper. Inspektionen är bra på att ge vederhäftiga svar på frågor angående kemikalier. Råd & Tips från inspektio- nen är till god hjälp för miljönämndernas tillsyn. *Begränsningsarbetet allmänt sett inte särskilt väl uppbackat från centrala myndigheter - möjligen har det blivit något bättre . *Kemikalieinspektionen har svårigheter med att se Länsstyrelsernas roll i kemikaliearbetet. Inspektionen vänder sig ofta till miljönämnderna men inte till . Länsstyrelserna efterlyser tydligare stöd från inspektionen. Från kommunalt håll har angivits att Kemikalieinspektionen är bättre på att informera än . Det senare anses dock ha bättrat sig. En förklaring till kommunernas SOU 1997:84Kemikaliearbetet - en utvärdering 37 uppfattning kan vara att inspektionen i stor utsträckning vänder sig just till kommunerna. *kemikaliearbete syns inte så väl. Mycket av verkets arbete är branschorienterat. *Rollfördelningen mellan myndigheterna förefaller fortfarande oklar, åtminstone för dem som arbetar lokalt och regionalt. Myndigheterna borde samarbeta tydligare och samordna aktiviteter. När Kemikalieinspektionen och inte samordnar t.ex. miljö- och kemikalie- tillsyn, görs det inte på lokal och regional nivå heller. För Länsstyrelserna är det viktigt att det är klart hur de centrala myndigheternas ansvarsområden skiljer sig åt. Båda de centrala myndigheterna bedriver kemikaliearbete om t.ex. användningen av kemikalier i vissa branscher. För flera typer av anläggningar krävs numera tillstånd enligt såväl miljöskyddslagen som lagen om kemiska produkter. Kommunernas miljö- och hälsoskydds- eller motsvarande nämnder är enligt förordningen om kemiska produkter lokala tillsynsmyndigheter och skall svara för den omedel- bara tillsynen i kommunen. är det miljö- och hälsoskyddsförvaltningarna i respektive kommun som genomför kemikalietillsynen. Kommuner bedriver också informationskampanjer m.m. i egen regi eller i samverkan med andra organ med uppgifter inom kemikalieområdet. Kommunerna kommer på olika sätt in på kemikaliefrågor i sin verksamhet, t.ex. i arbetet med räddningstjänst och planer för denna, avfallshantering, upphandling med hänsyn till miljöaspekter, miljöplaner, miljöbokslut samt taxesättning. Många kommuner har bedrivit ett aktivt kemikaliearbete. Särskilda projekt har t.ex. drivits beträffande -kemikalier i plastindustrin -kemikalier för försäljning i detaljhandeln 38Kemikaliearbetet - en utvärderingSOU 1997:84 -åtgärder för reningsverk -CFC-information till försäljare av värmepumpar och till -insamling av miljöfarligt avfall. Kommunernas Agenda 21-arbete har omfattat kemikaliefrå- gor i ett vidare perspektiv. har utarbetat rekommenda- tioner och informationsmaterial rörande miljövänlig kom- munal upphandling. En del av kommunernas särskilda kemikalieprojekt har bedrivits tillsamman med länsstyrelser och andra kommuner, t.ex. i kommunalförbund Flera kommuner har på olika sätt önskat bättre förut- sättningar i form av tydlig lagstiftning, vägledningar m.m. Bl.a. har detta kommit till uttryck i samband med Kemikali- einspektionens kommunenkäter och 1996 och Riks- revisionsverkets granskning /94 av Kemikaliein- spektionens och stöd till kommunernas kemikalietillsyn. enkätsvar framhölls att miljö- och hälsoskyddsförvaltningens personal inte har tillräcklig kännedom om kemikalielagstiftningen, och att tillsynen därför inte så ofta tar stöd av den. Kunskaperna om miljöskyddslagen och hur den kan tillämpas vid ärende- handläggning uppgavs vara större. SOU 1997:84Kemikaliearbetet - en utvärdering 39 Enligt lagen (1985:426) om kemiska produkter skall tillsynen röra efterlevnaden av lagen samt föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av lagen. Den centrala tillsynen är fördelad på Kemikalieinspektionen, Naturvårds- verket, Arbetarskyddsstyrelsen, och . Regionala och lokala tillsynsmyndigheter är yrkesinspektionen, Generalläkaren, och den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljöskyddsområdet. I propositionen 1993/94 om en fortsatt kretsloppsanpass- ning sägs att miljömyndigheterna exempelvis i sitt till- synsarbete enligt 16§ lagen om kemiska produkter i det enskilda fallet kan kräva av företag att kemiska produkter byts ut mot mindre farliga. I Kemikalieinspektionens tillsynsansvar ingår bestämmelser- na i lagen (1991:639) om förhandsgranskning av biologiska bekämpningsmedel och lagen (1994:900)om genetiskt modifierade organismer. Inspektionen är också tillsynsmyn- dighet över efterlevnaden av förordningen 2455/92/EG om export och import av vissa farliga ämnen samt förordningen 793/93/EG för existerande ämnen. Kemikalieinspektionen ansvarar bl.a. för riskbegränsande åtgärder som syftar till att begränsa flödet av kemiska ämnen ut på marknaden. Inspektionen har också ansvar för åtgärder som rör den allmänna konsumentanvändningen av kemiska produkter. Huvudansvaret för att begränsa ex- poneringen i den yttre miljön i samband med yrkesmässig hantering av produkter ligger hos . Huvudansvaret för att begränsa exponeringen i arbetsmiljön ligger hos Arbetarskyddsstyrelsen. På central nivå har Kemikalieinspektionen tillsynsansvar för kemikaliefrågor i leverantörsledet, medan ansvaret för hanterings- och användningsfrågor ligger hos Naturvårds- verket respektive Arbetarskyddsstyrelsen. Kemikalieinspek- tionen och skall ge vägledning och stöd 40 Kemikaliearbetet - en utvärderingSOU 1997:84 till länsstyrelser och miljö- och hälsoskyddsnämnder i deras tillsyn. vägledningsansvar omfattar de regionala och lokala tillsynsorganens kemikalietillsyn avseende verksamheters påverkan på den yttre miljön, medan Kemikalieinspektionen ansvarar för vägledning som rör tillsyn av leverantörsledet. Den tidigare nämnda gemensamma strategin för kemika- lieområdet utgår från de övergripande målen för hälsa och miljö i samband med kemikaliehantering. Arbetsfördel- ningen mellan myndigheterna diskuteras med avseende på kunskapsuppbyggnad, kunskapsöverföring, produktval och hantering. Arbetsfördelning eller samarbete beträffande tillsyn behandlas inte alls liksom inte heller tillsynens plats i kemikaliearbetet. utarbetade en tillsynsstrate- gi för verkets uppgift som samordnare av operativ tillsyn - direkt utövande efterlevnadskontroll. I strategidokumentets förteckning över lagar med stöd av vilka verket är till- synsmyndighet framgår att lagen om kemiska produkter endast är ett av flera sådana lagrum. I uppgiften som tillsynssamordnare ingår enligt verket att -ge stöd och vägledning till länsstyrelser och kommunala miljönämnder -styra och samordna länsstyrelsernas och de kommunala miljönämndernas operativa tillsyn -följa upp och utvärdera länsstyrelsernas och de kommu- nala miljönämndernas tillsynsarbete. Enligt förordningen (1985:835) om kemiska produkter ansvarar för den "närmare tillsynen" inom länet. har ett övergripande ansvar för till- synsverksamheten i länet och skall vid behov stötta de lokala tillsynsmyndigheterna. På det regionala och lokala planet utövar också tillsyn av kemiska produkters påverkan på arbetsmiljön. Lokala tillsynsmyndigheter är kommunernas miljö- och hälsoskyddsnämnder som enligt förordningen skall svara för den "omedelbara tillsynen" i kommunen. SOU 1997:84Kemikaliearbetet - en utvärdering 41 miljö- och hälsoskyddsförvaltningarna i respektive kommun som genomför kemikalietillsynen. Tillsyn av efterlevnaden av miljöskyddslagen är avgifts- belagd, vilket inte är fallet med tillsynen av bestämmelserna i lagen om kemiska produkter. För kemiska produkter som är anmälda till Kemikalieinspektionens produktregister betalas i stället andra avgifter. Möjligen bidrar detta till att det är svårt att får ett grepp om hur mycket tillsyn som bedrivs rörande respektive lag. Det kan också vara en förklaring till att tillsynen inte berörs i strategin för kemika- liearbetet. Det finns också tillsyn som rör kemikalier som utövas av andra myndigheter. Som exempel kan nämnas tillsyn med stöd i lagen (1982:821) om transporter av farligt gods. Enligt lagen om kemiska produkter ställs olika krav på den som hanterar kemiska produkter. Som tidigare nämnts ansåg jorddbruksutkottet inför beslut om att en av myndigheternas huvuduppgifter i kemikaliearbetet borde vara att se till att företagen gör vad som behövs för att undanröja och förebygga hälso- och miljörisker. Det ställs således krav på att företagen bedriver egenkontroll inom kemikalieområdet. Förutsättningar för tillsyn och egenkontroll Kemikalieinspektionen skall vidareutveckla förutsättningar- na för sin egen och andras tillsyn liksom för egenkontrollen. -lagstiftningen med tillämpningsföreskrifter, allmänna råd och tillämpning -organisationen för tillsyn -uppföljningen av tidigare tillsynsinsatser -förhållningssätt till tillsyn. Vid Kemikalieinspektionen förs databasen med avgöranden från bl.a. allmänna domstolar, förvaltnings- 42 Kemikaliearbetet - en utvärderingSOU 1997:84 domstolar och regering som registreras fortlöpande. In- spektionen har gjort utskrifter av databasen för bl.a. till- synspersonal, polis och åklagare. Eftersom materialet i databasen egentligen inte bearbetats alls ger det inte någon god överblick över hur lagstiftningen tillämpats till ledning för tillsynen. Det har hävdats att en av de bärande principerna i lagen om kemiska produkter -substitutionsprincipen - sällan har satts i full rättslig funktion (: Är utbytes- regeln otydlig, vag och svår att tillämpa - eller bara svår att acceptera? Miljörättslig tidskrift 1995:3). Det finns därför inga prejudikat till ledning för tillsynsmyndigheterna möjligheterna. Tillämpningen av substitutionsprincipen på det lokala planet sägs därmed bli vacklande, i den mån regeln tillämpas alls. Kemikalieinspektionen ger ut sammanställningar av lagar, förordningar, föreskrifter och allmänna råd om kemikalier. Den upplaga som gavs ut innehöll många nyheter, varav de flesta hängde samman med att enligt hade anstånd till med genomförandet av vissa EG-regler. Andra nyheter berodde på medlemskap i den europeiska unionen. Praktiskt taget varje författning hade ändrats på något sätt. Bestämmelserna om klassificering och märkning och om varuinformationsblad hade ersatts. Även EG- förordningar på kemikalieområdet med bestämmelser som riktar sig till enskilda fanns med. regelsamling är uppdelad på tre delar. och allmänna råd om utredning, klassificering, märkning och förpackning av kemiska produkter finns i Del II, som innehåller kemikalieinspektionens och Sprängäm- nesinspektionens märkningsbestämmelser. Del III innehåller listor över bl. a. bindande klassificering och märkning i fråga om såväl hälso-, miljö- som brandfarlighet för c:a 1500 ämnen. Olika förteckningar över ämnen för vilka särskilda bestämmelser gäller har också givits ut. De aktuella listorna är följande: SOU 1997:84Kemikaliearbetet - en utvärdering 43 Begränsningslistan omfattar c:a 60 ämnen vars använd- ning är inskränkt genom centrala förbud eller ställnings- taganden (Kemikalieinspektionen, Arbetarskyddsstyrelsen och ) Observationslistan, OBS-listan tar upp c:a 200 ämnen med så allvarliga egenskaper från hälso- och miljösynpunkt att de kräver särskild uppmärksamhet. Det gäller ämnen med hög giftighet, starkt cancerframkallande eller reproduk- tionsstörande egenskaper, allergiframkallande egenskaper, hög miljöfarlighet osv. (Kemikalieinspektionen, Arbetar- skyddsstyrelsen och ) Klassificeringslistan (KIFS 1994:12) är en bindande före- skrift om klassificering och märkning av c:a 1500 hälso- och miljöfarliga ämnen. En första vägledning för tillsynen utarbetades gemensamt av Kemikalieinspektionen och . I propositionen (1993/94:163) om en fortsatt k retslopp- sanpassning angavs att Kemikalieinspektionens tillsyns- arbete syftar till att kontrollera hur företag som levererar kemiska produkter tillämpar kemikalielagstiftningen och till att driva fram en bättre efterlevnad. Tillsynen skall också öka insikten hos lokala miljömyndigheter om deras till- synsansvar och kontrollmöjligheter enligt lagen. Vägledning till lokala och regionala miljömyndigheter fyller enligt propositionen viktig funktion och är en förutsättning för en god och enhetlig kemikaliekontroll som bidrar till att genomföra i . I rapporten (RRV 1994:8) Stödet till kommunernas kemikalietillsyn redovisade en granskning av Kemikalieinspektionens och Naturvårds- verkets stödverksamhet till regional och lokal kemikalietill- syn. Granskningen koncentrerades till den yttre miljön. konstaterade att Kemikalieinspektio- nen hade betonat tillsyn för att höja den allmänna regel- efterlevnaden i återförsäljarledet, medan och Naturvårdsver- ket hade betonat att tillsynen skulle utgå från inventeringar och prioriteringar av vilka verksamheter som är viktigast. hade enligt fortsatt sin orientering mot tillsyn enligt miljöskyddslagen, vilket 44 Kemikaliearbetet - en utvärderingSOU 1997:84 lett till oklarhet hos kommunerna om de båda centrala verkens roller beträffande kemikaliefrågor. Flera av de länsstyrelser kontaktat hade framfört att deras roll i kemikaliekontrollen var oklar. Länsstyrelserna begränsade därför sin roll till att granska kemikaliehante- ringen i samband med tillståndsprövningar enligt miljös- kyddslagen. ansåg att Kemikalieinspektionen och borde fungera som inspiratörer samt som förmedlare av kunskaper och erfarenheter i förhållande till kommunerna. Eftersom de lokala tillsynsmyndigheterna har skilda förutsättningar för kemikaliearbetet ansåg Riks- revisionsverket att de centrala myndigheterna måste differentiera sitt stöd. Enligt uppfattning beror goda resultat i arbetet med att minska riskerna av kemikaliean- vändningen på att tillsynsorganisationer arbetar med främjande åtgärder och med sanktionshot. För att underlätta ett sådant arbete efterlyste bl.a.: -bättre underlag för kommunernas prioritering av kemikalier -fler föreskrifter för särskilt miljöfarliga kemiska ämnen och produkter -enklare begränsningsregler (med få undantagsför- ordningar, branschöverenskommelser och dispenser) -utvecklade former för erfarenhetsåterföring mellan tillsynsmyndigheter -informationsmaterial om lagen om kemiska produkter utvecklade branschfaktablad om kemikaliefrågor. utarbetade Kemikalieinspektionen en vägled- ning för tillsyn och har en policy och strategi för den egna inspektionsverksamheten utarbetats. I denna anges att det övergripande och långsiktiga syftet med inspektio- nerna är att företagen utövar sin kemikaliekontroll så att risker med kemiska produkter f örhindras eller minskas, medan det direkta syftet är tillfredsställande lag- och regelefterlevnad. Syftet skall uppnås dels genom direkta SOU 1997:84Kemikaliearbetet - en utvärdering 45 inspektionskrav, dels genom allmänpreventiva effekter som får företagen, även de som inte inspekterats, att ta reda på och följa gällande bestämmelser. Vid förfrågan uppges från inspektionen att de problem angående stödet till kommunerna som påtalat fortfarande äger relevans. Inspektionen saknar t.ex. en tydlig kontaktlänk med de regionala och lokala nivåerna, varför olika vägar prövas: *Information om nyheter inom kemikaliearbetet ges f.n. ut i ett Nyhetsbrev; i detta informeras bl. a. om lokala och regionala tillsynsinsatser. *Inspektionen har initierat och medverkar i fortbildning för yrkesverksamma miljö- och hälsoskyddsinspektörer om kemikalielagstiftning och principer för kemikaliekontroll som anordnas vid miljö- och hälsoskyddslinjen, . *Tillsynsvägledningen kommer att uppdateras till en tillsynshandbok. En särskild svårighet beträffande stödet till kommunerna är enligt inspektionen att kommunerna har skiftande storlek och kompetens inom kemikalieområdet. Detta märks bl.a. vid inspektionens tillsynsbesök, då kommunen alltid är med. I regleringsbrevet till Kemikalieinspektionen för perioden / 92 - 93/94 krävdes bl.a. att Kemikalieinspektionen skulle öka insatserna för att företagen bättre skulle uppfylla kraven enligt lagen om kemiska produkter. Det ansågs särskilt angeläget att med insatser för att få en ökad tillämpning av substitutionsprincipen. För att åstadkomma detta skulle inspektionen ge ökat stöd till regionala och lokala tillsynsorgan. Till förutsättningarna för tillsyn och egenkontroll hör också de kunskaper och erfarenheter som förmedlas via olika branschorganisationer. Utöver ett fortlöpande in- formationsutbyte mellan branschföreningarna och medlems- företagen finns också speciella insatser. Som exempel kan nämnas en studie av kunskaper och attityder till varnings- märkessystemet som Plast- och Kemikalieleverantörers 46 Kemikaliearbetet - en utvärderingSOU 1997:84 Studien hade finansierats med medel från Arbetsmiljöfonden. Den hade genomförts i samarbete med LO, och ;s . Ett flertal kemister inom hade också medverkat. Undersökningen visade att varningssystemet i viss utsträckning tillämpades och förstods av berörda inom industrin. Man fann dock också brister i kunskaperna om vad enskilda symboler betyder och den närmare innebörden av beteckningar som "mycket brandfarligt" och "brand- farligt". Möjliga åtgärder diskuterades också. Kemikalieinspektionen har genomfört två kartläggningar (1992 och 1995) av kemisk- toxikologisk kunskap och kompetens hos tillverkare och importörer av kemiska produkter. Undersökningarna gjordes för att utröna i vad mån tillverkare och importörer kan axla sitt ansvar för att utreda och bedöma hälso- och miljöfarlighet hos kemiska produkter.