sou · GLB342 · 1998-01-01 00:00:00 — –gravplats eller motsvarande på allmän begravningsplats, i samband med gravsättning, , –gravsättning inklusive gravöppning, återfyllning och iordning- ställande av öppnad grav, –transporter från det att huvudmannen övertagit ansvaret för stoftet till dess att gravsättning skett; dock med undantag för transport för gravsättning utanför huvudmannens förvaltningsområde, så vida den inte är beroende av avtal mellan huvudmännen för att tillhandahålla särskilda gravplatser, –lokal för förvaring och visning av stoftet samt lokal för begrav- ningsceremoni, belägna inom eget eller angränsande förvaltnings- område. Storleken på den gravplats som skall tillhandahållas dödsboet utan de- bitering skall svara mot vid gravsättningen aktuellt behov. Vid förnyad upplåtelse, utan samband med ny gravsättning, kan huvudmannen be- sluta att en avgift skall utgå. Med lokal för begravningsceremoni avses kyrka, gravkapell eller lokal lämplig för ceremoni i annan ordning än . Om huvudmannen inte själv har tillgång till en lokal som lämpar sig för begravningsceremoni i annan ordning än skall han kunna anvisa sådan lokal inom eget eller närbeläget förvaltningsom- råde. Kostnad för anvisad lokal täcks av begravningsavgiften. Det- samma gäller för lokal för förvaring och visning. Till detta kommer att de mera allmänna åtgärderna inom be- gravningsverksamheten självfallet skall bekostas via begravningsav- giften och den del av kyrkoavgiften som är hänförlig till begravnings- verksamheten. Som exempel på sådana åtgärder kan nämnas drift och underhåll av begravningsplats, byggnader och inventarier, fullgörande av åligganden enligt begravningslagen och andra lagar och förordningar samt den administration som krävs för att fullgöra uppgifterna. 6.8Redovisning av kostnader samt beräk- ning av begravningsavgift har på uppdrag av kommittén utarbetat ett förslag till särredovisning av kostnaderna för begravningsverksamheten. Detta i syfte att möjliggöra framräknandet av den begravningsavgift de som inte tillhör skall betala. utredning bifogas betänkandet som bilaga. Nedan redogörs i korthet för huvud- dragen i förslaget. Pastoratens redovisning består dels av en extern redovisning, dels av en intern sådan. Den externa redovisningen visar den totala sam- manställda ekonomiska utvecklingen och ställningen. Denna redovis- ning regleras genom kyrkolagens bestämmelser om att årsredovis- ningen skall upprättas med iakttagande av god redovisningssed. Kyrkolagen ställer också krav på att kyrkofullmäktige eller, i förekommande fall, kyrkostämman meddelar närmare föreskrifter om redovisningen. Med intern redovisning avses t.ex. driftbudgetens indelning på olika verksamhetsgrenar, intern kostnadsfördelning mellan olika verksam- heter och beräkning av kapitalkostnaderna. För denna redovisning sak- nas motsvarande tvingande regler som finns för den externa redo- visningen. har emellertid utfärdat rekommendationer för pastoraten. förslag utgår från följande grundförutsättningar: –och begravningsverksamheten redovisas var för sig. Driftkostnader för byggnader med anknytning till be- gravningsverksamheten redovisas under denna verksamhet. Perso- nalkostnader för anställda vars tjänster delas mellan begravnings- verksamheten och andra verksamhetsgrenar fördelas mellan verksamheterna på ett rättvist sätt. –Försäkringspremier redovisas under rubriken "generellt" för att sedan internt fördelas till begravningsverksamheten med den del som hänför sig dit. –Kostnader med anknytning till församlingsverksamheten redovisas under huvudverksamheten "församlingsverksamhet". Detta gäller också arvoden till förtroendevalda i församlingskyrkoråd. För- samlingsbladet, som ju även kan innehålla information om begrav- ningsverksamheten, redovisas under "gemensam administration". –Interna tjänster till andra förvaltningar internredovisas som intäkt för begravningsverksamheten och kostnad för den andra för- valtningen. Motsatt förhållande kan också gälla, t.ex. om begrav- ningsverksamheten tar i anspråk annan förvaltnings tjänster. Intern- priset baseras på självkostnad. Vid valet av metod att fördela kostnaderna för den gemensamma admi- nistrationen har en hög grad av detaljering med åtföljande exakthet av- vägts gentemot en enkel beräkningsmetod. Det konstateras att en hög grad av exakthet rent allmänt medför en hög administrativ belastning. I enlighet med kommitténs direktiv, att ordningen för hur de som inte tillhör ska betala sin del av kostnaderna för begrav- ningsverksamheten skall vara enkel och praktiskt hanterbar, har valt att föreslå en enkel fördelningsmetod för dessa kostnader. Utgångspunkten är att det föreligger ett nära samband mel- lan respektive verksamhetsgrens andel i kostnaden för den gemensam- ma administrationen och dess andel av de totala direkta verksam- hetskostnaderna. Förslaget innebär att begravningsverksamhetens andel av de externa bruttokostnaderna enligt driftbudgeten beräknas och att motsvarande andel av den totala nettokostnaden på huvudverksamheten "gemensam administration" fördelas till begravningsverksamheten. Posten personalomkostnader omfattar lagstadgade och avtalsenliga sociala avgifter samt kalkylerad kompletteringspension (avtalspension). Begravningsverksamheten påförs periodiserade investeringsutgifter i form av kapitalkostnader, för sitt utnyttjande av investeringarna. De interndebiterade kapitalkostnaderna består dels av avskrivningar, dels av intern ränta. Begravningsavgiften räknas fram på så sätt att den totala nettokost- naden för begravningsverksamheten divideras med det totala skatte- underlaget, dvs. skatteunderlaget för både dem som tillhör och dem som inte tillhör . Resultatet av räkneoperationen blir begravningsavgiftens storlek per skattekrona. Kommittén delar uppfattning om vilka uppgifter som skall ingå i begravningsverksamheten och hur kostnaderna för des- sa bör redovisas. Enligt nu gällande kyrkolag skall kyrkorådet, så snart budgeten fastställts, underrätta den kommun där församlingen eller den kyrkliga samfälligheten är belägen om den skattesats som bestämts för . Om budgeten inte fastställts före oktober månads utgång, skall kyrkorådet genast underrätta kommunen om rådets förslag till skattesats. Har budgeten inte fastställts före november månads utgång skall kommunen underrättas om skattesatsen så snart den bestämts. Budgeten fastställs av kyrkofullmäktige, eller i förekommande fall kyrkostämman, före november månads utgång. Innan budgetförslaget görs upp skall kyrkorådet samråda med kommunstyrelsen. Om bud- geten på grund av särskilda förhållanden inte kan fastställas före november månads utgång skall fullmäktige eller stämman ändå fast- ställa skattesatsen . Budgeten skall därefter fastställas före december månads utgång. Fullmäktige eller stämman får då fast- ställa en annan skattesats än den som bestämts tidigare, om det finns särskilda skäl för det. Det åligger sedan kommunstyrelsen att underrätta skatteförvalt- ningen om den skattesats respektive församling inom kommunen fastställt. För de territoriella församlingarna och kyrkliga samfällighe- terna i gäller dock att dessa själva skall under- rätta skatteförvaltningen. Under beskattningsåret betalar skatteförvaltningen förskottsvis, enligt vissa bestämda regler, ut de belopp församlingarna och de kyrk- liga samfälligheterna slutligen kan beräknas vara berättigade till. 6.9.2Skatteregisterlagen (1980:343) Det centrala skatteregistret innehåller bl.a. uppgift om folkbok- föringsförhållandena för fysiska personer som är folkbokförda inom . Med folkbokföringsförhållandena avses i detta fall i vilken territoriell församling folkbokföring skett. Registret innehåller även uppgift om eventuell tillhörighet till . förfogar över registret. i respektive län förfogar över vissa av de registeruppgifter som hänför sig till länet, däribland uppgift om folkbokföringsförhållandena. är enligt lag skyldig att, till skatteförvaltningen, lämna de uppgifter om kyrkotillhörighet som behövs för debitering och uppbörd av församlingsskatt. Begravningsverksamheten är, som redan konstaterats, en samhällelig uppgift. Det bör därför ankomma på samhället att även svara för uppbörden av de medel som är hänförliga till denna verk- samhet. En förutsättning för en lokalt förankrad finansiering av begravningsverksamheten är, att skatteförvaltningen har kännedom om i vilken församling varje individ är folkbokförd, samt vilken avgiftssats som fastställts för respektive församling. Uppgift om i vilken församling en person är folkbokförd bör därför även finnas i centrala skatteregistret. Det bör således inte ankomma på att föra register över dem i varje för- samling som inte tillhör . Församlingsindelningen kommer, enligt vad kommittén erfarit, att bli en inomkyrklig angelägenhet. bör därför i lag åläggas en skyldighet att till meddela de ändringar av församlingsgränserna som kommer till stånd. behöver vidare tillgång till uppgift om den av- giftssats som bestämts för begravningsavgiften i respektive församling. Den nuvarande ordningen bör därför finnas kvar på så sätt att varje pastorat åläggs att senast viss dag underrätta den borgerliga kommunen om den begravningsavgiftssats som fastställts för varje i pastoratet ingående församling. Det ankommer sedan på kommunen att underrätta skatteförvaltningen om respektive församlings avgiftssats. På detta sätt får skatteförvaltningen tillgång till uppgift om personnummer, territoriell församling samt begravningsavgiftssats för varje enskild. Dessa uppgifter kan sedan samordnas med de uppgifter lämnar om vilka som tillhör denna och därigenom skall betala kyrkoavgift. De som skall betala kyrkoavgift till en territoriell församling inom , som inte är belägen inom kommun där huvudmannaskapet för begravningsverksamheten handhas av kom- munen, tas sedan bort från dem som skall betala begravningsavgift. Detta då motsvarande belopp för deras del skall ingå i kyrkoavgiften. sköter därefter uppbörden i vanlig ordning samt betalar ut medlen förskottsvis till respektive pastorat. Den kommun som är huvudman för begravningsverksamheten underrättar skatteförvaltningen om begravningsavgiftssatsen i samband med underrättelsen om kommunalskattesatsen. Kommittén har erfarit att utredning om formerna för kyrkoavgift avser att föreslå att den kommunalt beskattningsbara inkomsten skall utgöra underlag för beräkningen av kyrkoavgiften. Med hänsyn till det nära samband som finns mellan begravningsavgift och kyrkoavgift bör inkomstunderlaget vid beräkningen vara detsamma, oavsett om detta är den statligt eller den kommunalt beskattningsbara inkomsten. Mot bakgrund av att finansieringen av begravnings- verksamheten även skall vara lokalt förankrad finner kommittén emellertid att det är naturligt om inkomstunderlaget utgörs av den kommunalt beskattningsbara inkomsten. Det är angeläget att det även av den enskildes skattsedel framgår att avgiften till begravningsverksamheten är lika för alla i förhållande till inkomsten och oavsett om man tillhör eller inte. På skattsedeln för dem som tillhör bör därför anges "kyrkoavgift (antal ören per skattekrona), varav avgift till begravnings- verksamheten (antal ören per skattekrona)". För dem som inte tillhör anges på motsvarande sätt "begravningsavgift (antal ören per skattekrona)". Den enskilde kan därigenom, på ett enkelt sätt, förvissa sig om att avgiften till begravningsverksamheten, för dem som bor inom samma pastorat, är lika stor i förhållande till inkomsten oavsett tillhörighet till trossamfund. 6.10Utjämning av intäkter och kostnader konstaterade i sitt betänkande "Utjämning av intäkter och kostnader inom " (SOU 1995:144) att storleken och karaktären av kostnaderna för kyrkogårdsförvaltningen är sådana att kostnaden – oavsett hur den löses – inte kan läm- nas utanför utjämningen. Enligt undersökningar som redovisats av Kyrkoutjämningsutredningenärdriftskostnadernaförkyrkogårdsförvalt- ning den största enskilda posten i den samlade redovisningen för samt- liga kyrkokommuner på lokal nivå. Det framkom även att begravnings- platserna inte alltid är relaterade till pastoratens nuvarande invånarantal och behov. I avfolkningsbygder kan det förekomma att ett för- hållandevis litet antal invånare får bekosta stora och långt från varandra belägna begravningsplatser, som dimensionerats för gångna tiders behov. Sådana strukturella kostnader är svåra att påverka annat än på lång sikt. Även för en begravningsplats som inte längre används kvarstår en underhållsskyldighet . föreslog att man inom skulle bibehålla en inkomstutjämning som i princip bygger på det en- skilda pastoratets skattekraft jämfört med genomsnittet för riket. Pastorat med lägre skattekraft ges ett tillskott av skatteunderlag, upp till en viss nivå. Bidraget eller avgiften för varje enskilt pastorat be- räknas genom att under- respektive överskottet av skattekraft per in- vånare, jämfört med medeltalet, multipliceras med antalet invånare. Skatteunderlaget som man på detta sätt fått fram multipliceras med en fastställd utdebitering och den kompensationsgrad man bestämt. Re- sultatet blir bidraget eller avgiften i kronor. Systemet blir självjusteran- de och följer utvecklingen av skattekraften. Alla beräkningar som baserar sig på skattekraft baserar sig på skattekraften för de kyrkotill- höriga. Med avseende på begravningsverksamheten föreslog Kyrkoutjäm- ningsutredningen att pastorat som har färre invånare per begravnings- plats än medeltalet i landet skall erhålla ett bidrag som finansieras med en avgift för de pastorat som har fler invånare per begravningsplats än medeltalet. Bidragen och avgifterna justeras för varje begravningsplats med hänsyn till dess storlek, om den ligger invid en kyrka och om det finns ett krematorium på den. Beloppen beräknas med hjälp av den genomsnittliga kostnaden för kyrkogårdsförvaltning per tillhörig i landet. Utjämningskomponenten avseende begravningsplatserna kan gö- ras självfinansierad och lyftas ut ur systemet om så skulle anses lämp- ligt. Systemet omfattar de allmänna begravningsplatserna i de pastorat som är huvudmän för begravningsverksamheten. Regeringen lade inför fram förslag (prop. 1996/97:35) om utjämning avseende kostnaderna för begravningsverksamheten i enlig- het med förslag. I samband härmed an- förde regeringen att de kostnader som förslaget avser att utjämna är en mindre del av kostnaderna för begravningsplatserna, och i huvudsak de kostnader som avser den löpande skötseln, samt att utjämningen skall avse även sådana begravningsplatser där nya gravsättningar inte sker. har antagit förslaget som trätt i kraft . Den del av utjämningssystemet som berör begravningsverksamheten består i huvudsak av faktorn antal invånare i ett pastorat ställt i relation till antalet begravningsplatser i pastoratet. Faktorn är självfinansierad i så måtto att de avgifter som debiteras för detta ändamål skall balansera mot beviljade bidrag. Avgift och bidrag knyter däremot inte an till om pastoratet har hög eller låg kyrkotillhörighet. Detta innebär att andelen kyrkotillhöriga påverkar avgiften/bidraget även för be- gravningsverksamheten, trots att denna verksamhet inte är inomkyrklig utan omfattar alla i landet folkbokförda. Härtill kommer att det nuvarande utjämningssystemet inte omfattar alla allmänna begravningsplatser. Eftersom utjämningssystemet är inomkyrkligt deltar varken eller kommuner. De pastorat som, utan att vara huvudmän, innehar en eller flera allmänna begravningsplatser omfattas inte heller av systemet. De faktorer som beaktas i utjämningssystemet torde i och för sig vara av så liten finansiell betydelse att de kan förbises. Det nuvarande utjämningssystemet är emellertid tekniskt komplicerat. Om ytterligare faktorer med anknytning till be- gravningsverksamheten förs in i systemet blir detta än mer svår- överskådligt och kommer inte längre att kunna betraktas som rättvist. För det fall det anses nödvändigt med en utjämning av intäkter och kostnader avseende begravningsverksamheten bör ett särskilt ut- jämningssystem för denna verksamhet införas. Detta utjämningssystem bör vara så konstruerat att det omfattar samtliga allmänna begravnings- platser. Det bör vidare vara uppbyggt på så sätt att andelen kyrkotill- höriga i ett pastorat inte påverkar avgiften/bidraget. En utjämning som tar sikte på en allmän samhällelig angelägenhet som begravnings- verksamheten bör inte vara beroende av en inomkyrklig faktor som an- delen kyrkotillhöriga. Även mot bakgrund av att begravningsverksamhetens ambitionsnivå, och därmed dess kostnader, skall beslutas på lokal nivå finns anledning att ifrågasätta behovet av utjämning avseende denna verksamhet. Enligt kommitténs mening bör begravningsverksamheten inte bli föremål för utjämning inom nuvarande inomkyrkliga utjämningssystem. –huvudmannen för det förvaltningsområde där den avlidne vid dödsfallet var folkbokförd skall svara för kostnaderna för de tjäns- ter som ryms inom begravningsavgiften även när dessa tillhanda- hålls av annan huvudman, –ersättningen till den huvudman som tillhandahåller tjänsterna skall utgå enligt en gemensam rikstaxa som fastställs av re- geringen eller myndighet som regeringen bestämmer, –samma ersättning skall utgå vid gravsättning m.m. på enskild be- gravningsplats eller på allmän begravningsplats som innehas och förvaltas av den som inte är huvudman för begravningsverksamhe- ten. tillämpar ett flertal pastorat inom ett frivilligt clearingsystem. var av landets församlingar anslutna till clearingen. Även kommun har anslutit sig. Ordet clearing har kommit att bli ett inarbetat be- grepp men utgör egentligen inte någon korrekt benämning på förete- elsen. Systemet bygger inte på någon avräkning mellan de olika pasto- raten, utan faktureringar sker och pengar betalas ut i samband med för- rättningarna. Den frivilliga begravningsclearingen innebär att huvudmannen för begravningsverksamheten utfäster sig att svara för vissa kostnader som annars skulle ha debiterats dödsboet, när den avlidne gravsätts inom annan huvudmans förvaltningsområde. Det är huvudmannen i det för- valtningsområde där den avlidne var folkbokförd vid dödsfallet som avgör vilka kostnader huvudmannen skall svara för. räknar fram olika taxor för clearingen, men huvudmännen är inte bundna av taxorna. har på uppdrag av kommittén utarbetat ett förslag till en obligatorisk clearing som kan omfatta jämväl gravsätt- ning på enskilda begravningsplatser. Utredningen bifogas betänkandet som bilaga. Nedan redogörs i korthet för huvuddragen i förslaget. För närmare redogörelse för detaljerna i dagens clearingsystem samt för- slaget till framtida clearingsystem hänvisas till bilagan. 7.2.1Tjänster som föreslås ingå i clearingen De tjänster som föreslås ingå i clearingen är gravplats och gravöpp- ning, lokal för begravningsceremoni, kremering, transporter samt mot- tagande och förvaring av stoft. Enkelgravplats av , jämte gravöppning och åter- fyllning av gravplatsen föreslås ingå i clearingen. För anhöriga som önskar gravplats med dubbel bredd eller annan storlek föreslås döds- boet få svara för merkostnaden. Syftet med förslaget är att hushålla med gravmark. Det är nämligen inte ovanligt att extra gravar som re- serverats aldrig kommer till användning. Lokal för begravningsceremoni föreslås ingå i clearingen, även om sådan inte kan anses oundgängligen nödvändig för att gravsättning skall kunna ske. Om huvudmannen inte kan tillhandahålla lämplig lo- kal ska hänvisning till annan lokal kunna ske. Kostnaden för denna föreslås inte ingå i clearingen. Även kremering föreslås ingå i clearingen. Inte heller denna tjänst är oundgängligen nödvändig för gravsättning men bör, mot bakgrund av att kremering förekommer vid av samtliga döds- fall, omfattas av clearingen. I förslaget anges även att mottagande, förvaring och visning av stoft samt transport till närmaste krematorium bör ingå i clearingen, liksom förvaring och transport av aska. Ansvaret för transporter föreslås dock uppkomma först när stoftet överlämnats till huvudmannen. 7.2.2Huvudmannens kostnadsansvar enligt Pastorats- förbundets förslag I utredning föreslås huvudmannen få hela kostnads- ansvaret för de tjänster som ingår i clearingen. Ansvaret omfattar, med ett undantag, samtliga som var folkbokförda inom pastoratet eller kom- munen för dödsfallet. Clearingen begränsas till tjänster som utförs inom landet. Betalningen för de olika tjänsterna föreslås ske enligt taxa. Det undantag som föreslås gälla inom clearingen avser dem som enligt beslut av socialnämnd placerats i särskild boendeform för äldre människor. Förslaget innebär, att det pastorat som den avlidne var folk- bokförd i före vistelsen i det särskilda boendet får ett kvardröjande kostnadsansvar, . När gått ut övergår ansvaret till den huvudman där den särskilda boendeformen är belägen. 7.3.1Vilka huvudmän omfattas av clearingen? Enligt de direktiv kommittén fått skall finansieringen av begravnings- verksamheten kunna inrymma en obligatorisk och riksomfattande clea- ring. Denna clearing bör även omfatta begravning på judiska och mus- limska begravningsplatser. Kommittén föreslår, mot bakgrund av detta, att huvudmannen, i det förvaltningsområde inom vilket den avlidne vid dödsfallet var folk- bokförd, åläggs att svara för vissa kostnader vid gravsättning m.m. inom annan huvudmans förvaltningsområde. Detta kostnadsansvar vilar på så sätt på varje huvudman inom begravningsverksamheten. På mot- svarande sätt gäller att den som tillhandahåller tjänsterna inom clearingsystemet inte får ta ut någon ersättning för dessa av dödsboet. Den ersättning som på detta sätt betalas ut till annan huvudman, skall utgå även till den som innehar enskild begravningsplats eller den som, utan att vara huvudman, innehar och förvaltar allmän begrav- ningsplats. Anledning att begränsa clearingen till gravsättning på vissa enskilda begravningsplatser, som t.ex. judiska eller muslimska, saknas. Clearingen föreslås avse endast tjänster som utförs inom landet. 7.3.2Vilka tjänster föreslås ingå i clearingen? De tjänster som, inom ramen för begravningsavgiften, tillhandahålls dödsboet inom det egna pastoratet eller den egna kommunen, bör även omfattas av clearingsystemet. Kommittén föreslår därför att följande tjänster skall ingå i clearingsystemet: –gravplats eller motsvarande på allmän begravningsplats, i samband med gravsättning, , –gravsättning inklusive gravöppning, återfyllning och iordningstäl- lande av öppnad grav, –transporter inom det förvaltningsområde vari tjänsterna tillhanda- hålls samt transport till och från krematorium huvud- mannen ansvarar för stoftet, –lokal för förvaring och visning av stoftet samt lokal för begravnings- ceremoni. Storleken på den gravplats som skall tillhandahållas dödsboet utan de- bitering skall svara mot behovet vid aktuell gravsättning. Förslaget gäller i tillämpliga delar även vid gravsättning på enskild begravningsplats samt allmän begravningsplats som innehas av pastorat som inte är huvudman för begravningsverksamheten. Kommitténs förslag innebär, att samma tjänster som tillhandahålls dödsboet inom det egna pastoratet eller kommunen utan särskild de- bitering, tillhandahålls hos annan huvudman inom ramen för clearing- systemet. Kostnaden för transport av stoftet till den huvudman där clearingtjänsterna tillhandahålls får dödsboet själv svara för, så vida den inte är beroende av avtal mellan huvudmännen för att tillhandahål- la särskilda gravplatser. För samtliga tjänster utom transporter kan ersättning förväntas utgå enligt en taxa som fastställts för varje enskild tjänst. Med utgångspunkt från volymmässiga uppskattningar kan huvudmannen därmed på ett enkelt sätt göra en ungefärlig beräkning av de kostnader som kan tän- kas uppkomma. Med ersättningen för transporter förhåller det sig annorlunda. Taxan för transporter kan antingen beräknas till ett schablonbelopp per mil eller till ett enhetsbelopp per transport, oavsett avstånd.