sou · GLB383d1 · 1998-01-01 00:00:00 — Slutsatsen av detta blir att regioner med jämnare lönestruktur också har en jämnare yrkesstruktur. Däremot sammanhänger inte den socio-ekonomiska situationen lika väl med utbildningsnivån. Kommunikationer, vård och omsorg De indikatorer som visar de vardagsvillkor under vilka kvinnor och män arbetar analyseras med hjälp av den sociala infrastrukturen i olika kommuner. Utan en väl fungerande infrastruktur kan ett modernt samhälle inte fungera , säger man i Nationalatlas, bandet om Infrastrukturen (1992). Det är uppenbart och det ligger nära till hands att använda sig av metaforer som blodomlopp, nerv- system och syreupptagning när man talar om vägarna, telenäten och elförsörjningssystemen. Vi kan se framför oss hur trafiken pulserar fram genom landet och binder samman orter till nätverk. Samhälls- planeringen har uppdraget att se till att dessa flöden kan flyta friktionsfritt och förhindra infarkter (dvs. trafikstockningar) i trafiken. Speciellt manliga planerare kan bli rent lyriska när det ska förklara infrastrukturens betydelse, säger samhällsplaneraren (1995) i sin bok om planeringens framväxt sedan antikens . Kvinnorna är de stora användarna av kollektiva färdmedel för sin arbetspendling (Pernehagen & Strömquist, 1995). Endast i några regioner reser kvinnor och män i ungefär lika stor utsträckning kollektivt. Det är i skogsbygderna i , och samt i enstaka kommuner i . I övrigt är det fler, i många fall mer än dubbelt så många, kvinnor som pendlar med tåg eller buss. I gengäld dominerar, inte överraskande, män när det gäller pendling med bil. De är i många kommuner mer än så många som kvinnorna. Men även om det i samtliga kommuner är fler män än kvinnor som åker bil, är skillnaden störst i storstadsområ- dena, , och i och minst i södra och västra samt Bergslagen och . Även om det lätt att hålla med om den fysiska infrastrukturens betydelse för ett samhälles funktion och inse betydelsen av större logistiska revolutioner, som ångmaskinen och automobilen, vilka radikalt förändrat förutsättningarna för transporter av varor och människor, är det även något annat som krävs för att ett modernt välfärdssamhälle ska fungera. Detta uppmärksammas visserligen i nationalatlasbandet som, efter en beskrivning av landets fysiska infrastruktur, avslutar med en redogörelse för de s.k. mjuka infra- strukturerna. Men dessa definieras huvudsakligen som den administ- rativa maktapparaten i form av län, landsting, rättsväsende, ord- ningsmakt, kyrkan, , och försvaret. Här handlar det alltså om infrastrukturen för nationalstatens – inte välfärdsstatens – upprätthållande. Men det finns också andra system som håller samhället igång. Det kan gälla barnomsorg, skola, fritidsverksamhet, men det kan även gälla andra områden som skapar goda förutsättningar för ett fungera- de vardagsliv eller ett konkret bostadsområde. Att verksamheten är ett understödjande system innebär att det inte handlar om en service som enbart syftar till att underlätta vardagsbestyren. Istället handlar det om det som är avgörande för hela det ekonomiska, sociala och politiska systemet. Ett samhälle bärs inte enbart upp av de stora tekniska systemen eller de stora politiska och ekonomiska besluten. Lika viktiga är de små vardagliga handlingar som utförs av enskilda individer. Försvåras dessa finns en risk att hela fundamentet raseras (se vidare Ber-ger & , a.a.). En indikator på den sociala infrastrukturen är hur gamla männi- skors behov av hjälp och omsorg tillgodoses. Över hela landet har äldre kvinnor hemhjälp i större utsträckning än äldre män, vilket har sin orsak i att kvinnor lever och därmed har större vårdbehov än män samt att män i stor utsträckning vårdas av sina (vanligtvis yngre) hustrur. Den offentliga åldringsvården är bäst utbyggd i , speciellt i inlandskommunerna. Störst tillgång till har såväl män som kvinnor i , medan män i Bergslagen och i , speciellt och , har hemtjänst i mycket liten utsträckning. En förändring har dock inträffat efter Ädelreformen. har andelen äldre i i större utsträckning än tidigare hjälp eller vård i hemmet. (Men det beror sannolikt på att hemvård har ersatt ålderdomshem.) Det kan vara noterbart att de områden som har störst andel äldre personer, sammanfaller med de områden som har det största underskottet av kvinnor i åldern 20–, den grupp som är en viktig arbetskraft inom åldringsvård och hemtjänst. Det är främst tre sammanhängande områden som har en ålderstigen befolkning, där upp till var fjärde invånare är : /, de västra skogsbygderna och . De kvarvarande kvinnorna har en tung arbetsbörda, eftersom andelen äldre som vårdas av anhörig också är störst just i dessa områden. Hur utbyggd är då den offen tliga omsorgen om barnen? Enligt tidigare studier finns inget direkt samband mellan t.ex. utbyggnaden av barnomsorg och kvinnorepresentation i den lokala politiken (, 1993). Barnomsorgen kan vara mycket dåligt utb yggd i kommuner med många kvinnor i politiken och väl utb yggd där kvinnor är dåligt företrädda. Detta visar på att det inte finns några enkla samband mellan kvinnostödjande politik och kvinnor i politiken.20 Vad som är uppenbart är att vissa regioner har en svagt utbyggd barnomsorg. Det gäller Småla nd, speciellt kommuner i Kronobergs- och , län, , Bergslagen samt norrländska kustkommuner. Väl utbyggd är barn- omsorgen däremot i storstadsområdena, , inland, väst- och ostkusten samt . Denna regionala skillnad har varit mycket stabil (1985–1994) – över två valperioder – vilket innebär att eventuella politiska skiften i den kommunala politiken inte i grunden påverkat omsorgens omfattning.21 De regionala skillnader och regionala mönster som vi kunnat identifiera utifrån den politiska positionen i samhällslivet och den ekonomiska positionen i arbetslivet, vill jag nu relatera till demogra- fiska förhållanden. Hur ser omsorgsbehovet ut och hur stor är den oavlönade arbetsbördan i hemmet? En stor del av de sociala in- frastrukturtjänsterna i samhället utför kvinnor alltjämt utan betalning inom ramen för familje- och släktband. Att dela hushåll med en annan vuxen människa innebär märkligt nog inte att kvinnor avlastas en del av hushållsarbetet, om man ska tolka sammanställningen över den obetalda arbetsbördan inom olika hushållstyper ( Time for unpaid work by life cycle 1990/1991). Det högsta antalet oavlönade arbetstimmar har samboende kvinnor med små barn. De arbetar med oavlönat hushållsarbete. Om de däremot bor själv med sina barn reduceras arbetstiden . Sammanbo- ende fäder har däremot en arbetsbörda på endast . Även i familjer där barnen har blivit större har kvinnor nästan dubbelt så hög arbetsbörda som männen och arbetar fler timmar i hemmet om de är sammanboende än om de är ensamstående. 20Att det å andra sidan ingalunda heller är oväsentligt att kvinnor deltar i det politiska livet, visar t.ex. (1996) i sin analys av den lokala politiken i . 21En djupare analys av barnomsorgen inom olika kommuner finns i , 1993. Att vara sammanboende är en vanlig boendeform i hela landet. Däremot är giftermål inte lika vanligt överallt. var varannan person gift i , och i , mot i , i inland (utom ) och på . Där man gifter sig i hög utsträckning är också skilsmäs- sofrekvensen låg. Att skilja sig är betydligt vanligare i än i och . Hushåll bestående av en vuxen med barn är därför också vanligast i , , , utefter och i . Ser vi till hur vanligt det är att hushållet består av en far med sina barn, framträder en delvis annan bild. Män utgör en större andel av de ensamstående föräldrarna i , men också på , i skogsbygderna, i Bergslagen och på ostkusten. Däremot är det ovanligt att män är ensamstående med barn i , /, / och /. De utgör en påfallande liten andel även i samtliga residensstäder! Arbetsbördan i hemmet samvarierar med födelsetalen. Demografer och ekonomer talar alltmer om att den nya demografiska perioden innebär att födelsetalen sammanhänger med människors livsstil och värderingar och kan förklaras i ekonomiska termer (, 1997). Det finns ingen rumslig samvariation mellan höga födelsetal och till exempel höga lönenivåer. 22 Inte heller gäller det motsatta, att födelsetalen är särskilt höga där arbetslösheten är störst. Inte heller finns någon entydig rumslig samvariation mellan höga födelsetal och tvåsamhet. Födelsetalen är höga i där gifter- målsfrekvensen är hög. Men födelsetalen är också höga i förorts- kommunerna där giftermålsfrekvensen är låg. De åldersspecifika födelsetalen kan ge oss ytterligare en indikation på könskontraktets utformning. Födelsetalen för kvinnor är höga i , , , och Norr- botten. Residensstäder med högskolor har däremot – inte förvånande – låga födelsetal bland kvinnor . I gengäld föder kvinnor fler barn än genomsnittet för åldersgruppen på högskole- orter, i samt i inre . Kvinnor som blivit föder i mycket liten utsträckning barn, men det är ändå vanligare i norra än i . Abortstatistiken uppvisar ett motsatt rumsligt mönster mot födel- setalen. De var 1994 påfallande få i , och Väster- bottens inland (färre än 12 aborter/1000 kvinnor). 22 När det gäller födelsetalen har jag använt data /95 eftersom situationen kring 1990 var så speciell när det gäller de svenska födelsetalen. Vi låg då på andra plats i europatoppen tillsammans med . Därefter har talen sjunkit igen och ligger nu på en för oss mer normal, låg, nivå. aborter betydligt vanligare i de norrländska skogsbygderna, i Bergslagen och i (fler än 25 aborter/1000 kvinnor). Även när det gäller tonårsaborter, dvs. aborter bland kvinnor , dominerade de norrländska skogsbygderna tillsammans med stor- stadskommunerna. Skillnaderna var mycket stora, från färre än åtta aborter per 1000 tonårsflickor i , till upp mot 40 i vissa norrlandskommuner. När det gäller migration kan vi se att kvinnor flyttar från kommu- ner som har en stark könssegregering på arbetsmarknaden, en stor obetald omsorgsbörda och få kvinnor i lokalpolitiken. De norrländska kommunerna har ett negativt flyttnetto, medan storstadskommunerna och kustkommunerna har ett positivt netto. Även vissa kommuner i inland har ett positivt netto. Men denna bild avviker inte särskilt mycket från det allmänna flyttningsmönstret (se till exempel Nationalatlas: Befolkningen). Intressantare blir det att jäm- föra flyttströmmarna mellan män och kvinnor. Då finner vi att kvinnor till exempel är mer benägna än män att flytta till storstäderna och till , medan män är mer benägna än kvinnor att flytta till Smålandskommuner. 23 Allmänt sett flyttar kvinnor tidigare i livet än män och i större utsträckning som ensamstående. De flyttar med andra ord innan de skaffat ett yrke och en familj. Män flyttar i större utsträckning som ett led i en yrkeskarriär. I detta sammanhang kan det också vara värt att notera att den urbanisering som vi levt med har mattats av och i vissa områden vänts till en ny flyttström som går från större tätorter till landsbygd. 24 När vi ser vilka områden som mest utpräglat haft en sådan utveckling , finner vi att de sammanfaller med områden som har ett positivt kvinnligt flyttnetto. Det gäller /, kust- regionerna och , medan och inre skogsbygder fortfarande har en befolkningsminskning på landsbyg- den. Traditioner och lokal kultur Man hör ofta folk säga Vi har en speciell anda här i bygden, och med det menar man ett icke formaliserat sätt att umgås som alla följer utan att regelverket är konkretiserat eller formaliserat. Det man beskriver då är de lokala sociala kontrakten och integrerade i dessa finns de speciella kontrakten mellan män och kvinnor. 23Varför unga kvinnor flyttar från landsbygder och glesbygder analyseras av , 1996 och , 1994. 24När det gäller befolkningsförändringarna inom dessa landsbygder, se t.ex. Cloke et.al. 1995, Whatmore etal. 1994, 1994 och 1996 samt Urry 1995. framme vid den indikator som jag lämnade därhän inledningsvis och lovade återkomma till i avslutningen, nämligen den som handlar om traditioner och lokal kultur. hör man detta sägas om storstaden – ändå finns den där, storstadsandan som kan beskrivas som en modern atmosfär med en kosmopolitisk öppenhet och tolerans mot alternativa livsformer. Storstaden präglas av ett könskontrakt som erbjuder öppningar för en jämställd relation mellan män och kvinnor. I storstaden kan kvinnor och män välja livsform. Man kan välja att leva som ensamboende eller i en parrelation. Men storstadsandan innefattar också porrklubbar, prostitution och kvinnomisshandel i en utsträckning som inte har sin motsvarighet i andra områden. Stor- stadsandan ska därför kanske bäst beskrivas som en paradoxal anda innefattande båda ytterligheterna utefter en jämställdhetsaxel. I storstaden finns kanske både de mest jämställda och de mest ojämställda könskontrakten. I motsats till storstadsandan kan man identifiera andra andor som uttryck för mindre jämställda kontrakt. Bruksandan i Bergslagen och gnosjöandan i kan ses som exempel på sociala system där tradition och långsiktiga relationer har stor betydelse, där sam- hörighet med bygden är en del av identiteten och där könskontrakten kan beskrivas som traditionella (se , 1987). Båda finner vi i regioner med lång tradition av industriell produktion, men i Bergsla- gen har den ekonomiska basen varit gruvindustri och tung basindustri medan den småländska industrin har utmärkts av tillverkande små och medelstora företag. Enligt den allmänna föreställningen om dessa regioner finns där en stor respekt för manuellt tungt (manligt) arbete medan intresset för studier och utbildning är mindre. Den kanske mest berömda andan är den s.k. gnosjöandan. Så mycket gott har skrivits om detta småföretagarens , så jag vågar mig på att ge en delvis annan bild av orten och den region den befinner sig i. Svenska Arbetsgivareföreningens strukturrapport om välståndets regionala grunder 1996, analyserade de svenska länen utifrån olika indikatorer på gynnsamma företagsbetingelser. 25 utnämns till exempelkommun och man uppmanar andra kommuner att försöka skapa lite gnosjöanda. Men vad består denna anda av? Enligt är det framförallt det man kallar för det osynliga företagsklimatet i som är gynnsamt. en typisk småföretagarkommun baserad på metall- och plastvaruin- dustri. Men är den mest atypiska kommunen av alla. Mest ovanlig är kommunen kanske genom sina ekonomiska fram- 25 Indikatorerna var bl.a. attraktionskraft och förtroende, långsiktig konkurrensförmå- ga, motivation för arbete och växt, regleringsbördan, försörjningskällan, det osynliga företagsklimatet samt offer eller aktörsmentalitet. Kommunen förs ofta fram som ett föredöme när det gäller entreprenörsanda och företagsamhet. Kommunen har även uppmärk- sammats i internationella ekonomisk-geografiska sammanhang som exempel på en utveckling liknande den som skett i andra regioner i västvärlden med en expansiv småföretagsbaserad produktionsverk- samhet. Kommunen är mest industrialiserade, både när det gäller andelen av de sysselsatta och när det gäller antal företag i förhållande till befolkningstalet på cirka 9 000 invånare (se t.ex. Asheim, 1993 och Øljasæter, 1989). De flesta företag är små, med cirka 10–20 anställda. Företagen är i stor utsträckning underleveran- törer till andra företag. I en del fall kan det gälla produktion av avancerade och specialiserade specialverktyg medan det i andra fall är enklare insatsvaror till annan produktion. Produktionen av förbrukningsartiklar är vanligtvis mycket enkel såsom vid tillverkning av köksredskap, klädhängare, takboxar och takräcken med mera. symboliserar den typ av region som i enlighet med den moderna ekonomiska geografin uppfyller kraven på att vara en dynamisk näringslivsregion (, 1997). Men är också ovanlig när vi mäter utifrån indikatorer över könskontrakt. Kommunen placerar sig bland de kommuner och de regioner som har mycket traditionella könskontrakt med den lägsta andelen kvinnor i kommunalpolitiken, den största könssegregeringen på arbetsmarknaden, det största lönegapet, den lägsta andelen barn i offentlig barnomsorg, den högsta andelen anhörigvårdare av äldre och handikappade samt den högsta fertiliteten. I den sammantagna bedömningen av de olika företagsindikatorer- na finner att det är , , , , och som, i nämnd ordning, placerar sig bäst när det gäller framtida förutsättningar. När det gäller storstadslänen har även jämställd- hetsindikatorerna placerat dem som de mest jämställda. I övrigt är det en omvänd relation. De län som utöver storstadslänen rang- ordnat sig mest fördelaktigt ur jämställdhetssynpunkt, kommer mycket långt ner på Svenska Arbetsgivareföreningens rankinglista. Så placeras till exempel och långt ner på den nedre halvan när det gäller företagsklimat men på den övre halvan när det gäller jämställdhet. Detta ger anledning till funderingar över på vilka grunder det gynnsamma osynliga företagsklimatet vilar. Är det på de traditionella könskontrakten där kvinnor oavlönat står för mycket av den sociala infrastrukturen? Bruksandan beskrivs också som en kulturell samhörighet, som ett sätt att reglera förhållandet mellan olika grupper i lokalsamhället, mellan arbetstagare och arbetsgivare, mellan arbetarna och tjänste- männen – men också mellan män och kvinnor. 26 Även bruksandan har sin hemvist i ett industrisamhälle, men till skillnad från det småländs- ka industribältet som b ygger på småföretagsamhet, är bruksandan framvuxen inom ramen för storföretagsdominans i enföretagsdomine- rade orter och regioner. Utmärkande är också det hierarkiska, slutna samhället med livslång anställningstrygghet och tydliga – oöverträdda – barriärer mellan socio-ekonomiska klasser. Men i bruksandan finns också den starka kopplingen till naturresurserna, till skogen, malmen och sjöarna – resurser som inte längre spelar samma roll, varken för den lokala ekonomin eller för den nationella, som de tidigare gjorde (, 1987). Bruksandan står därför för en tröghet i det lokala ekonomiska livet och nämns främst som något att försöka ersätta med en mer entreprenörsinriktad mentalitet. Den patriarkala brukspatronen hade i viss utsträckning en faderlig omsorg om sina manliga arbetare och deras familjer med ett stort inslag av naturaförmåner och utbyggnad av såväl fysisk som social infrastruktur (, a.a.). Kvinnorna i brukssamhället har dock tillskrivits en reproduktiv roll och deras produktiva arbetsinsatser har undervärde- rats. Det som skiljer bruksandan från gnosjöandan är bland annat att Bergslagen27, den mest utpräglade bruksregionen, varit föremål för omfattande strukturförändringar genom att den ekono- miska basnäringen mött en internationell konkurrens som den inte kunnat hävda sig mot. Bruksandan och den patriarkala sociala ord- ningen har påverkats av att den nya arbetsmarknaden består av service- och tjänstearbeten. Trots det finns det många exempel på att bruksandan som en social struktur fortsätter att sätta sina spår i människors handlingar och val av lösningar på uppkomna problem. Till skillnad från den tilltro man inom företagsvärlden tillmäter gnosjöandan, ses bruksandan ofta som en belastning för företagsam- het. I Svenska Arbetsgivareföreningens rangordning placerades Bergslagslänen långt ner på listan. 3 Regioner för framgång och motgång Kartläggningen av de olika indikatorerna har visat ett samstämmigt rumsligt mönster för såväl det politiska livet som arbetslivet och vardagsvillkoren. Det som framförallt har blivit tydligt är att 26För en djupare diskussion om Bruksandan se t.ex. 1987, 1995, (red) 1996. 27Avgränsningen av Bergslagen inte helt okomplicerad och det finns motiv för olika former av avgränsningar. I detta sammanhang väljer jag dock att hålla mig till den snävare begränsningen med delar av , , , och (numera ) län. segregeringen varierar mellan regioner samt att ansvarsfördelningen mellan offentlig och privat social infrastruktur är olika utformad. Med utgångspunkt i dessa två mått, graden av segregering och graden av vård och omsorg arrangerad inom ramen för familj- och släktband, har jag funnit belägg för att särskilja tre olika typer av könskontrakt, nämligen det traditionella könskontraktet där segregeringen på arbetsmarknaden är omfattande och inslaget av familjebaserade lösningar är stort, det modernistiska könskontraktet där en större integrering råder och där mer offentliga omsorgsformer gäller respektive otraditionella könskontrakt som bildar en egen form genom en kombination av de övriga två. Inom ramen för dessa tre kontrakt kan man urskilja ett antal regiontyper. Jag vill inte påstå att följande indelning är fullständig och entydig. Inte heller är det säkert att jag valt rätt nivå för den regionala nedbrytningen. Inom de regioner som jag identifierat finns även mindre, lätt urskiljbara regioner som kunde utgöra en egen kategori med en egen form av könskontrakt, exempelvis Roslagen eller Siljansbygden. Ändamålet med denna regionbeskrivning är emellertid att diskutera regionala skillnader – inte fastslå gränser. Jag vill alltså betona att jag inte vill bestämma några fasta gränser mellan regionerna utan vill låta dem flyta samman och ibland kanske överlappa varandra. 28 Det är inte heller så att de regioner jag beskriver nedan ger en heltäckande bild av , de är endast exempel. Jag vill också betona att jag här har ett relativt perspektiv på vad som är jämställt och mindre jämställt. Naturligtvis kan vi inte någonstans finna en region där situationen är omvänd eller där den relativa underordningen har upphävts. När jag alltså i fortsättningen talar om en jämställd situation är det alltså med den reservationen att något fullständigt jämställt könskontrakt har jag, med de indikatorer jag mätt, inte funnit någonstans. I de gamla jordbruks- och industribygderna råder ett förhållande mellan könen som är mer traditionellt än genomsnittligt. Med det menar jag att segregeringen på arbetsmarknaden är större än i övriga landet och att denna arbetsdelning mellan könen har historiska rötter som en följd av ensidigheten i näringslivet och av patriarkala principer för social organisation. Kvinnor deltar i liten utsträckning i de politiska beslutsorganen i kommunerna. I den sociala organisatio- 28 Att hålla gränserna flytande är en viktig del av den feministiska geografin som ett alternativ till det slutna rum som ofta utmärkt traditionell forskning. Se , 1995 eller Bondi ,1992. Detta är också anledningen till att jag valt att vara restriktiv med kartor över de indikatorer jag redovisat. nen ligger också ett relativt stort inslag av religiösa moralregler och normer med en livaktig kyrklig verksamhet. Den sociala infrastruktu- ren utförs i stor utsträckning i privat form inom ramen för familje- och släktband. har utflyttningen varit mer omfattande än inflyttningen. Utifrån de indikatorer som redovisats ovan kan man exempelvis i nedanstående regioner beskriva de dominerande könskontrakten som traditionella. –Bruksbygder (t.ex. Bergslagen). Här kan man se att det traditio- nella bruksortskontraktet mellan klasser också har ett motsvarande kontrakt mellan könen. Detta kan man också se som det ursprungliga folkhemmets könskontrakt med en traditionell arbetsdelning mellan män och kvinnor och där kampen för familjeförsörjarlönen var som starkast. Det gamla Bergslagen, som sträckte sig över hela mellansve- rige, kan vi ur könskontraktsperspektiv endast finna i en inre kärna i , län och delar av . Här har kvinnor i liten utsträckning förtroendeuppdrag i den kommunala politiken och trots att industriarbetet haft en mycket betydande roll i regionen har kvinnoandelen varit liten.29 Däremot dominerar kvinnorna mycket stort i den offentliga sektorn. Arbetslösheten har varit hög i regionen, speciellt för den manliga arbetskraften och utflyttningen från regionen har varit större än inflyttningen. En påtaglig könsmässig utjämning har skett när det gäller ledande befattningar, såväl på lägre nivåer som på mellannivå- Inkomstklyftorna är dock stora, delvis till följd av omfattande deltidsarbete bland kvinnor.