sou · GLB391d1 · 1998-01-01 00:00:00 — En ledamot utses efter förslag av och två ledamöter efter förslag av jägar- nas organisationer för länet. I länsviltnämnden i , och skall en ledamot representera renägarna i länet och utses efter förslag av . Av de övriga ledamöterna skall två representera frilufts- och natur- vårdsintresset. En ledamot skall ha särskild kunskap i frågor om trafiksäkerhet och vilt. En leda- mot utses efter förslag från och skall vara ord- förande. De återstående tre leda- Nuvarande lydelseledamöterna utser en ordförande. Nämnden utser inom sig vice ordförande. För varje ledamot finns en personlig suppleant som utses i samma ordning som ledamoten. möterna skall företräda ägarna av jordbruksmark och skogsmark. Nämnden utser inom sig vice ordförande. För varje ledamot finns en personlig suppleant som utses i samma ordning som ledamoten. Vid handläggning av ärenden som kräver särskild sakkunskap får nämn- den anlita lämplig person som sakkunnig. fastställer arbetsordning för länsviltnämnden. Genom beslut i det enskilda fallet eller genom föreskrifter får meddela tillstånd till jakt på sådant allmänt vatten och sådana , klippor och skär som avses i 12 § andra stycket jaktlagen (1987:259). När jakttillstånd meddelas, bör företräde ges åt personer som är fast bosatta i skärgården eller vid kusten och som har erfarenhet av jakt och goda kunskaper om djurlivet och na- turförhållandena i dessa om- råden. På sådant allmänt vatten och sådana , klippor och skär som avses i 12 § andra stycket jaktlagen (1987:259) skall läns- styrelsen upplåta rätt till jakt på fågel och mink. får dock genom föreskrifter begrän- sa rätten till sådan jakt av hän- syn till den bofasta befolkningen, naturvården, turismen eller fri- luftslivet. får, i de om- råden som avses i 12 § andra stycket jaktlagen (1987:259), upplåta rätt till jakt även på annat vilt än fågel och mink. Om det finns skäl att begränsa an- talet sådana upplåtelser skall företräde ges åt personer som är bofasta i upplåtelseområdet. Jakttillstånd enligt 47 § bör avse som inte över- stiger . Tillståndet får be- gränsas till att avse visst område eller vissa djurarter. Jakt enligt 47 § får upplåtas endast till den som avlagt jägar- examen. För upplåtelsen får ta ut en avgift som gäller ett jaktår för Avgift tas ut för prövning av en ansökan enligt 47 § första stycket enligt bestämmelserna i 9-14 §§ avgiftsförordningen (1992:191), varvid avgiftsklass tre skall tillämpas. 1.administrationen av den enskilda upplåtelsen, 2.åtgärder för viltvård och meddelar närmare föreskrifter om upp- låtelser på sådant allmänt vatten och sådana , klippor och skär som avses i 12 § andra stycket jaktlagen (1987:259). Jaktvårdsavgiften betalas in till ett postgirokonto som dis- poneras av kammarkollegiet. Kammarkollegiet skall bok- föra influtna jaktvårdsavgifter på jaktvårdsfonden. Efter bok- föringen skall kollegiet lämna uppgift om vilka som har betalt avgiften. Jaktvårdsavgiften betalas in till ett postgirokonto som dis- poneras av kammarkollegiet. Kammarkollegiet skall bok- föra influtna jaktvårdsavgifter på jaktvårdsfonden. Efter bok- föringen skall kollegiet lämna uppgift om vilka som har betalt avgiften. 1.Denna förordning träder i kraft, i fråga om 47-48 a §§ , och i övrigt den 2.Kravet på avlagd jägarexamen i 48 § gäller inte person som vid för- ordningens ikraftträdande antingen var fast bosatt i skärgården eller vid kusten eller hade tillstånd att utöva jakt genom beslut i det enskilda fallet enligt 47 § i sin äldre lydelse. Förordning om ändring i förordningen (1980:896) om Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1980:896) om jaktvårds- områden att rubriken till förordningen samt 1 och 2 §§ skall ha följande Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse skall föra ett register över sina beslut enligt lagen (1980:894) om jaktvårds- områden i enlighet med före- skrifter som meddelas av . skall föra ett register över sina beslut enligt lagen (1980:894) om viltvårds- områden i enlighet med före- skrifter som meddelas av . 1. bildande av viltvårdsom- enligt lagen (1980:894) råden enligt lagen (1980:894) 2. upplösning av viltvårdsom- områdesföreningar enligt 26 § ombildning av, anslutning 3. ombildning av, anslutning till eller uteslutning ur jaktvårds- till eller uteslutning ur viltvårds- områden enligt 27-29 §§ nämnda områden enligt 27-29 §§ nämnda 4. ombildning av jaktvårds- områden bildade enligt äldre be- stämmelsertilljaktvårdsområden enligt nämnda lag, 5. förlängning av giltighets- tiden för jaktvårdsområden bil- dade enligt äldre bestämmelser. Bidrag enligt första stycket får lämnas även om en i 1- 5 angiven åtgärd föranlett kost- nader utan att kunna genomföras. Bidrag enligt första stycket får lämnas även om en i 1- 3 angiven åtgärd föranlett kost- nader utan att kunna genomföras. 1.Denna förordning träder i kraft den 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om kostnader som uppkommit före ikraftträdandet. 3.Finns det särskilda skäl får bevilja bidrag avseende kostnad för fastighetsutredning som inte kan beviljas enligt de nya före- Bidrag lämnas endast efter särskilt medgivande och om ut- redningen påbörjats från denna förordnings ikraftträdande. Förordning om jaktkortsregistret och jägarexamens- Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna förordning innehåller bestämmelser om jaktkortsregistret och jägarexamensregistret, som förs med stöd av lagen (0000:00) om jaktkorts- registret och jägarexamensregistret. 2 § får innehålla uppgifter om personer som erlagt jakt- vårdsavgift enligt 49 § jaktförordningen (1987:905). För en sådan person får anges 4.uppgift om betalning av jaktvårdsavgift. 3 § får innehålla uppgift om personer som avlagt prov enligt 2 kap. 4 § vapenförordningen (1996:70). För en sådan person får anges 4 § är registeransvarig för jaktkortsregistret och jägarexamensregistret. 5 § meddelar närmare föreskrifter om avgifter. 6 § Ytterligare föreskrifter för verkställigheten meddelas av Naturvårds- verket. Denna förordning träder i kraft den Förordning om bidrag ur jaktvårdsfonden till jägaror- Härigenom föreskrivs följande. 1 § I denna förordning meddelas föreskrifter om bidrag ur jaktvårdsfonden till kostnader för jägarorganisationers verksamhet. 2 § Med jägarorganisation förstås i denna förordning en organisation som har till främsta uppgift att tillvarata jägarnas intressen för jakt, vilt och viltvård. 3 § Bidrag ur jaktvårdsfonden lämnas i sänder i mån av tillgång på medel. Ett bidragsår avser det statliga budgetåret. Villkor för bidrag ur jaktvårdsfonden 4 § Bidrag ur jaktvårdsfonden lämnas till jägarorganisationer som uppfyller de villkor som anges i 5-7 §§ och som främjar jakt och viltvård på sätt regeringen beslutar i bidragsbeslutet. 5 § Varje enskild person som delar jägarorganisationens grundvärderingar och mål samt godtar dess stadgar skall kunna ansluta sig till organisatio- nen. 6 § skall ha fler än 5 000 medlemmar. Med medlem förstås i denna förordning den som under det närmast föregående budgetåret var ansluten till en lokalorganisation inom organisa- tionen och som därvid har haft stadgeenliga möjligheter att påverka organisationens verksamhet, inriktning och uppbyggnad. För att räknas som medlem krävs dessutom att hon eller han fyllt eller under kalenderåret fyller och har erlagt stadgeenlig medlemsavgift till organisationen för det verksamhetsår som upphörde under det närmast föregående budgetåret. 7 § skall ha lokalavdelningar i minst två tredjedelar av landets landsting. Med landsting jämställs härvid kommun som inte ingår i landsting. Med lokalavdelning förstås i denna förordning sådan avdelning av en jägarorganisation för vilken gäller att medlemmarna och organ, som utses av medlemmarna, beslutar om avdelningens verksamhet. För att räknas som lokalavdelning krävs dessutom att avdelningen har genomfört minst två sammankomster under det verksamhetsår som upphörde under det närmast föregående budgetåret. 8 § När antalet medlemmar och lokalavdelningar i en jägarorganisation skall bestämmas skall hänsyn tas till förhållandena den dag då organisa- tionens verksamhetsår upphörde under det närmast föregående budgetåret. 9 § Bidrag ur jaktvårdsfonden skall lämnas i form av ett grundbidrag och ett medlemsrelaterat bidrag. Grundbidraget utgår med . Det medlemsrelaterade bidraget utgår med ett av regeringen bestämt belopp per medlem. Bidrag kan därutöver utgå till jägarorganisation för särskilda upp- drag. 10 § Ansökan om bidrag ur jaktvårdsfonden enligt denna förordning prövas av regeringen. Ansökan skall göras skriftligen och närmast före budgetårets början. En jägarorganisation skall till sin ansökan foga organisationens stadgar och en verksamhetsberättelse med av organisationens revisor bestyrkt kostnadsredovisning för det senaste verksamhetsåret. Organisationen är skyldig att lämna också andra uppgifter som krävs för prövningen av ansökningen. Denna förordning träder i kraft den Förordning om ändring i fastighetsregisterkungörelsen Härigenom föreskrivs att i 33 och 48 §§ fastighetsregisterkungörelsen (1974:1059) ordet "jaktvårdsområden" skall bytas ut mot "viltvårdsom- råden". Denna förordning träder i kraft den Regeringen beslöt direktiv för utredningen (dir. Direktiven finns fogade till detta betänkande som bilaga 1. Sammanfattningsvis kan sägas att utredningen haft följande huvuduppgifter: –Överväga vilka åtgärder som behövs för att öka möjligheterna att jaga till rimliga priser. –Utvärdera besittningsskyddet vid upplåtelse av rätt till jakt. –Se över formerna för samverkan mellan markägare och jägare. –Utvärdera den statliga administrationen av jakten och rollfördelningen mellan myndigheter och jägarorganisationer. beslöt regeringen att till utredningen överlämna ett av redovisat uppdrag att följa och studera verk- samheten med bildandet av jaktvårdsområden till utredningen för beaktande i det fortsatta utredningsarbetet. beslut finns fogat till detta betänkande som bilaga 2. I beslut av förlängde regeringen tiden för slutförande av utredningens uppdrag till . Regeringen beslöt att till utredningen överlämna redovisning av uppdraget att göra en översyn av be- stämmelserna om jakt på allmänt vatten för beaktande i det fortsatta utred- ningsuppdraget. Sammanfattning av redovisning finns i avsnitt 4. 1.2Hur utredningsuppdraget har bedrivits För att inhämta underlag för utredningens ställningstaganden i förekomm- ande frågor har utredningen gjort en rad undersökningar. Bl.a. har följande utredningar utförts under nedan preciserade perioder. –Utredningen gav Statskontoret i uppdrag att dels beskriva och följa upp hur använder de medel förbundet erhåller från staten i bidrag för att leda den praktiska jakten och viltvården, dels klargöra förutsättningarna för bidraget till Jägarnas riks- förbund. –Myndigheter och organisationer har, mellan , inkommit med svar på en skrivelse från utredningen med frågor om arbetsuppgifter m.m. rörande jakt och viltvård. –I samarbete med , i , och pensionerade högskolelektorn har utredningen, till , utfört två omfattande enkät- undersökningar i frågor om jakt och viltvård. En riktad till ett urval av 2 000 jaktkortslösande jägare . Den andra till ett urval av 2 000 i boende personer med ett eventuellt intresse av att börja jaga. –De sex största skogsbolagen, landets samtliga stift samt samtliga kommuner har, mellan , deltagit i en undersökning och ombetts svara på frågor om bl.a. jakt och viltvård. –I samarbete med och har utredningen, till , utfört en enkät- undersökning till ett urval av 750 privata markägare i frågor om jakt och viltvård. –Med hjälp av Kammarkollegiet och landets länsstyrelser har utred- ningen undersökt vad som utbetalats ur jakt- vårdsfonden till olika jaktvårdsområden till . –Länsstyrelserna har till utredningen redovisat statistiska uppgifter beträffande landets jaktvårdsområden. –Utredningen har , med hjälp av landets länsstyrelser, undersökt i vilken omfattning det förekommer jakt på allmänt vatten. Utredningen har under arbetets gång haft möten eller sammanträffanden med samt i övrigt hjälp i utredningsarbetet från bl.a. –- Landsbygdens jägare Utredningen har därutöver deltagit i en rad offentliga möten arrangerade av bl.a. jägare. Vidare har utredningen mottagit en rad olika skrifter i frågor om jakt och viltvård från myndigheter, organisationer och allmänhet. Utredningsuppdraget inbegriper en rad olika frågor inom jaktens område. I det inledande avsnittet 2 ger utredningen sin syn på olika begrepp med anknytning till ordet viltvård. Just begreppet viltvård har visat sig vara ett svårdefinierat begrepp. Utredningen har därför funnit det lämpligt att inledningsvis nämna något om detta för jaktlagstiftningen centrala begrepp. I avsnitt 3 och 4 redovisar utredningen en rad olika undersökningar som ut- förts i syfte att klarlägga vilket behov det finns av ytterligare jaktmark och i vilken omfattning det finns outnyttjad jaktmark. Utredningen redovisar här sina överväganden hur fler personer kan ges möjlighet att jaga. Utredningen har, vad gäller jaktupplåtelser, undersökt och analyserat utveck- lingen på prisområdet. De omfattande undersökningar utredningen utfört i denna del redovisas i avsnitt 5. I detta avsnitt redovisas vidare vilken omfattning metoden med anbudsförfarande har . I avsnittet redovisas också det arbete som jägarna och markägarnas organisationer sedan några år bedriver för att ta fram underlag för avtalsutformning och bestämning av avgifter. Översyn pågår och hittillsvarande föreliggande arbetsmaterial redovisas i en bilaga till detta betänkande. I avsnitt 6 redovisar utredningen sina utvärderingar av besittningsskyddet och överväger vilka åtgärder som behöver vidtas för att åstadkomma längre upplåtelsetider. Avsnittet innehåller en utförlig redovisning av det underlag utredningen samlat in i frågor med anknytning till besittningsskyddet. gällande lagstiftning och statistik beträffande jaktvårdsområden redo- visas utförligt i avsnitt 7 som har rubriken . Avsnittet innehåller ingående överväganden om vilket behov det finns av förändring- ar i denna lagstiftning. Viltvården och dess innehåll är här av avgörande betydelse. I avsnitt 8 föreslår utredningen att begreppet jaktvård skall utmönstras ur lagstiftningen. Den omfattande bakgrundsinformation utredningen samlat in vad gäller nu- varande administration av jakten redovisas utförligt i avsnitt 9. I detta av- snitt lämnar utredningen förslag till hur verksamheten bör organiseras . I avsnitt 10 redovisar utredningen vilka konsekvenser utredningens förslag får i olika avseenden. Avsnitt 11 innehåller författningskommentarer. I varje avsnitt med överväganden finns inledningsvis en kort sammanfatt- ning av utredningens överväganden och, i förekommande fall, förslag. Efter sammanfattningen följer i korthet de direktiv som gäller för avsnittet. Viltvård är ett centralt begrepp i jaktlagstiftningen. Trots begreppets be- tydelse härvidlag har utredningen kunnat konstatera att det är svårt att avgränsa. För utredningens vidkommande har intresseavvägningar mellan allmänna och enskilda intressen med beaktande av detta begrepp kommit att bli betydelsefulla. Inför dessa avvägningar i kommande avsnitt vill utredningen försöka definiera vad som är viltvård och vilka åtgärder som kan anses främja sådan vård. Att de viltarter som tillhör vårt lands fauna skall bevaras och vårdas på lämpligt sätt torde alla vara överens om. Det råder dock oenighet om vilka åtgärder som är nödvändiga för att bevara och vårda våra viltarter. åtgärder är otvetydigt nödvändiga från faunavårdssynpunkt. Andra åtgärder får dock anses vara mer tveksamma från bevarandesynpunkt och kommer främst till utförande för att främja det jaktliga intresset. Uttrycket viltvård används i många sammanhang och ofta i kombination med ordet jakt. Vad som avses med viltvård varierar dock. Inte sällan används uttrycket synonymt med jaktvård och även, men mera sällan, med faunavård. Enligt utredningens uppfattning bör begreppen kunna skiljas åt på följande sätt. Som beteckningen anger omfattar faunavård alla frilevande djurarter, medan viltvård endast omfattar vilt, dvs. alla frilevande däggdjurs- och fågelarter. Skillnaden mellan viltvård och jaktvård är inte lika självklar. (G. förlag) sägs, att jaktvård, "Omfattar alla de åtgärder som görs för att förbättra och förstärka våra viltstammar, såväl kvantitativt som kvalitativt. ", och om viltvård, "Alla åtgärder som syftar att under hänsynstagande till skogsbrukets och lantbrukets även som andra näringars intressen öka viltstammarna såväl kvalitativt som kvantitativt, är viltvård.". Av detta skulle man således kunna dra den slutsatsen att viltvård kräver lite mer hänsynstagande än jaktvård, men att de annars avser samma åtgärder. I ett mer neutralt uppslagsverk, , sägs viltvård omfatta, "åtgärder till viltets skydd och fortbestånd,--", medan jaktvård, "innefattar alla åtgärder som syftar till att förbättra och förstärka viltstam- marna,--". Här framstår viltvård som en mer "oegennyttig" åtgärd för att bevara och slå vakt om en naturlig utveckling av befintliga arter, medan jaktvården syftar till en så art- och individrik viltförekomst som möjligt. Svenska för jägarutbildning, "Jägarskolan", nämner över huvud taget inte uttrycket jaktvård. Viltvård anses här vara: "att bevara och gynna en artrik fauna", "att hålla viltbestånden på lämplig nivå med hänsyn till övriga intressen" och "att främja tillgången på jaktbart vilt." Viltvård omfattar i detta fall även sådana åtgärder som tidigare hänförts till jaktvård, och intresset är främst inriktat på att stötta jaktbara arter för att ge utökade möjligheter till jakt och en bättre köttavkastning. I 4 § jaktlagen (1987:259) stadgas att viltet skall vårdas i syfte att bevara de viltarter som tillhör landets viltbestånd och att främja en med hänsyn till allmänna och enskilda intressen lämplig utveckling av viltstammarna. I viltvården ingår att genom särskilda åtgärder sörja för att viltet får skydd och stöd och att anpassa jakten efter tillgången på vilt. För att åtgärderna utförs och anpassning sker svarar markägaren och jakträttshavaren. Här finns således i första hand krav på ett bevarande, men också på att under visst hänsynstagande främja en lämplig utveckling av viltstammarna. Sammanfattningsvis borde begreppen viltvård och jaktvård lämpligen kunna ges följande definitioner. Viltvård omfattar alla åtgärder som syftar till att bevara våra viltstammar i naturliga bestånd och att i möjligaste mån, under hänsynstagande till allmänna och enskilda intressen, sörja för att dessa inte utvecklas negativt på grund av mänskliga aktiviteter. Jaktvård omfattar alla sådana åtgärder som syftar till att hålla bestånden av jaktbart vilt på högsta möjliga lämpliga nivå med hänsyn till övriga berörda intressen. Då huvudsyftet med jaktvården är att skapa fler jakttillfällen och en högre köttavkastning, är avsikten med vidtagna åtgärder att i möjligaste mån få till stånd en art- och individtäthet av jaktbart vilt, som åtminstone lokalt och från tid till annan överstiger den naturliga nivån. 2.3Åtgärder för att främja viltvården respektive jaktvården Viltvård och jaktvård för i dagligt tal tanken främst till utfodring av rådjur, utsättning av saltsten och kanske produktionsanpassad avskjutning. Men hit hör också biotopvård, rovdjurskontroll, uppfödning och utsättning av vilt, skyddsåtgärder m.fl. Nedan beskrivs dessa åtgärder. Bevarandet av lämpliga biotoper är den utan jämförelse viktigaste åtgärden i viltvården. En djurart är framför allt beroende av tillgång på föda in- klusive vatten, skydd och möjlighet till reproduktion. Vill man behålla en djurart krävs att dess biotop rymmer dessa komponenter. Med beaktande av detta krävs vissa hänsynsregler vid utövningen av de näringar som på- verkar faunan, främst jord- och skogsbruk men även renskötsel och fiske. Därtill krävs också hänsyn i många andra verksamheter såsom vid planer- ing för rörligt friluftsliv, vägdragning och annan samhällsplanering. Det är med dessa hänsynstaganden en verkligt betydelsefull viltvård kan och måste bedrivas. När dagens krav på rationellt drivna näringar gör en nega- tiv påverkan på viltbiotoperna svår att undvika, måste i möjligaste mån kompensatoriska åtgärder vidtas. Det kan ske i form av skyddsplanteringar, viltstängsel, viltåkrar, viltvatten, uppsättning av boholkar m.m. Det är framför allt rådjur som blir föremål för denna omsorg, men även beträffande exempelvis hjort, fälthare, fasan och rapphöns förekommer utfodring i varierande omfattning. Värdet av denna verksamhet är mycket diskuterad och kontroversiell. Stödutfodring kan tveklöst hjälpa många individer att överleva en hård vinter och därigenom lokalt motverka djupa svackor i vilttillgången, men det för en arts utveckling och sundhet så viktiga naturliga urvalet utsätts för en negativ påverkan. Likaså kan denna verksamhet medföra att ett stort antal individer flockas till en utfodringsplats varigenom dels predatorer får större möjligheter att ta byte, dels risken för spridning av parasiter ökar. Utfordringen kan aldrig ha en avgörande betydelse som åtgärd för en popu- lations fortbestånd annat än mycket lokalt och under exceptionella omständigheter. Den måste därför främst hänföras till jaktvård. De flesta torde vara överens om att jakten har ingen eller ytterst ringa inverkan på småviltet. Deras reproduktionskraft är mycket stor och andra faktorer än jakten är normalt helt avgörande för populationernas storlek. För större vilt är dock jakten en viktig del av viltvården. Genom en på bio- logiska grunder riktigt genomförd jakt kan dessa stammars numerär regleras så att jaktlagens krav på bevarande och främjande uppfylls. Mänskliga aktiviteter innebär ofta ett hot mot viltet. Det är hot som naturen annars inte skulle utsätta viltet för. Både samhället och enskilda måste därför vara beredda att vidta åtgärder som minskar effekterna av dessa hot. Så kan exempelvis antalet trafikdödat vilt, åtminstone vad avser större vilt, reduceras genom uppsättning av viltstängsel och siktröjning. Giftdöden kan minskas genom reglering av kemikalieanvändningen och minskning av giftutsläpp. Störningar i olika former kan motverkas genom kanalisering av det rörliga friluftslivet och avsättning av skyddsområden m.m. I detta sammanhang kan också nämnas utsättning av saltsten, då detta troligen bidrar till att hålla viltet borta från saltade vintervägar. Åtgärder av detta slag torde ha stor betydelse totalt sett och kan lokalt vara avgörande för en arts överlevnad. Även detta är en kontroversiell åtgärd då den utgör ett mänskligt ingrepp i ett naturligt ekosystem. Men där mänskliga aktiviteter har stört det naturliga samspelet mellan predator och bytesdjur, kan givetvis ett efter- hållande av predatorn vara en motiverad kompensatorisk insats under förutsättning att bytesdjuret är ett "högvilt". Sådana förhållanden uppstår dock sällan eller aldrig och förhållandet småvilt-predator kan knappast på- verkas alls genom jakt annat än under mycket speciella förhållanden. Att det råder jämvikt mellan rovdjur och bytesdjur betyder inte att för- hållandet är . Stora svängningar sker naturligt. Risken för att en rovdjursart skulle göra slut på sina bytesdjur är dock obefintlig. Utsättning kan avse två vitt skilda åtgärder, dels inplantering av främmande arter, dels utsättning efter uppfödning i fångenskap i syfte att förstärka eller återinföra naturligt förekommande arter. Inplantering av främmande arter har skett avsiktligt eller oavsiktligt i flera fall . Exempel på detta är fasan, fälthare, vildkanin, bisam, kanadagås, mink och på rådjur. Avsiktliga inplanteringar gjordes i den då vällovliga avsikten att berika vår fauna. kallas dessa inplan- teringar för faunaförfalskning och skall ej längre få förekomma. Tvärtom föreskriver konventionen om biologisk mångfald att införda arter i möjlig- aste mån skall utrotas eller i vart fall förhindras att sprida sig vidare.