sou · GLB3114 · 1998-01-01 00:00:00 — Säkert kan jag påverka mycket men jag känner inte av någon makt, men jag är ett verktyg som andra kan använda, själv känner jag nån gång att jag är lite för demokratisk, det skulle vara lite mera inte diktatur men Jag vill inte driva min linje, naturligtvis gör jag egna förslag, precis som alla andra jag har sagt till styrelsen att dom är så dåliga på att göra förslag, det blir så ensidigt det är samma personer som lägger förslag När det gäller formen för fackföreningsarbetet så säger : Det är ju det här med att begära ordet, vänta på sin tur och så här va, då är det genast mycket jobbigare än att bara falla in i en diskussion då hinner man ju bli lite halvnervös liksom och hinna glömma bort vad man ska säga och sen tycker jag det är så många ord som är så där himla invecklade så man inte fattar, då går det inte att hänga med Hon brukade inte fråga om det var något hon inte förstod, det gör man ju inte då kanske dom tror att jag är dum i huvudet men om jag hade suttit nere i rökrummet på rasten då hade jag frågat direkt men inte om man sitter allt ska va så himla ordentligt då nej, det ska vara lite mer friare och ledigare på nåt sätt Om man har en åsikt då ska man verkligen lägga fram den på bordet så det låter bra...om det ska hända nånting. : det är mycket det där med personligheten. Killarna är lika osäkra som kvinnorna inför det formella, det är ingen skillnad men man måste ju protokollföra och ha en dagordning det som gäller är ju att man har dokument, annars skulle det ju vara en risk att man inte gör som man har beslutat. är engagerad som skyddsombud, men anser inte att det är fackligt arbete. Hon tycker att hon har lyckats åstadkomma föränd- ringar, till exempel vi har ju dom där internkontrollerna och då var det ju på min förra avdelning, där har dom ju såna där sorterings- bord och man kommer ju aldrig riktigt under med benen, man satt ju himla obekvämt, och det påpekade jag så nu har dom fått ett nytt bord. Så det tycker jag är jättekul nu har jag varit på dom om förstoringsglas, att dom ska montera dit jag har varit nere på verkstan och pratat med dom jag mutar dom med lite godis ska du ha en, säger jag, javisst säger dom ja, så vill jag det och det Könsarbetsfördelningen på det aktuella företaget verkar vara fast etablerad från samtliga håll, arbetsgivaren, arbetstagarna och fack- föreningen upprätthåller tillsammans denna ordning. De arbetsupp- gifter som sammankopplas med kvinnorna värderas lägst lönemässigt och statusmässigt på ett mycket tydligt sätt. Det kanske till och med är så att den oerhört starka hierarkin snarare förstärker den samhälle- liga könsordningen än bara reproducerar densamma. Den under- ordning som ligger latent i kvinnorollen och den överordning som ligger latent i mansrollen, de schabloner som könsrollerna har skapat, överdrivs och betonas särskilt mycket på denna arbetsplats, männens aktivitet och kvinnornas passivitet förstärks till exempel. Det är ett ofta påvisat faktum att kvinnans roll på arbetsmarknaden inte är lika självklar som mannens och vid förändringar, ofta orsakade av de ekonomiska krafterna, är det oftast hon som påverkas mest. Ett liknande skede kan iakttas på denna arbetsplats - kvinnogruppen har i det närmaste blivit utmanövrerad, antalet kvinnor har sjunkit drastiskt medan antalet män i princip är . Den förklaring som ges är att kvinnorna saknar den utbildning som krävs för de alltmer avancerade arbetsuppgifterna. Men könsordningen i samhället i allmänhet och på denna arbetsplats i synnerhet förhindrar kvinnor att skaffa den utbildning som krävs. Handlingssystem, makt och frigörelse? På arbetsplatsen spelar arbetsgivaren en central roll beträffande könskonstruktionen när denne skapar nya jobb, sätter lönenivåer, organiserar hur arbetet ska utföras, bestämmer arbetsförhållanden etc. I den formella hierarkiska organisationen som arbetsgivaren har skapat är det ofrånkomligt att kvinnorna hamnar längst ner på grund av den underordnade position de redan har i samhället. Att befinna sig längst ner på denna arbetsplats innebär bland annat att inte kunna styra sina arbetstider, sin egen arbetstakt, hur utförandet av arbets- uppgifterna ska gå till eller möjligheten till social kontakt med arbetskamraterna. Kvinnornas underordning blir dubbel, dels då de inte har någon makt över den egna kroppens rörelser - maskinen bestämmer när armen ska röras, när kroppen ska vridas osv, dels en brist på rörlighet mellan arbetsuppgifter - kvinnorna är låsta vid sin arbetsuppgift, rörligheten uppåt till en bättre position och en högre lön hindras effektivt genom rådande arbetsorganisation. Lönesyste- met gynnar männen mer än kvinnorna då detta utgår från att alla som är beredda att lära sig mer får högre lön. Lönesystemets könsneutrala karaktär tar inte hänsyn till att förutsättningarna är olika. Men inte enbart arbetsgivaren ska lastas för denna könsordning utan fackföreningen verkar också ha sin del i det hela. Detta visar intervjun med som uttrycker ett demokratiskt jämlikhetsideal, vilket går ut på att alla är individer och att alla har samma möjlighe- ter. Man kan här tänka sig att roll som formell representant för ett arbetarkollektiv förutsätter att han ger en bild av att det råder absolut jämställdhet. Detta förhållningssätt kan dock ha sina risker då det inte bara kan osynliggöra de könsskillnader som faktiskt existerar utan kan också leda till att kvinnor diskrimineras på grund av sitt kön. Vid sidan av den offentliga retoriken ger dock uttryck för att han betraktar män och kvinnor olika; kvinnor är passiva, de är inte tillräckligt intresserade av att ta ansvar osv. Detta blir lätt absurt när det jämförs med Pirjos beskrivning av det motstånd som hon mötts av och kvinnornas orimliga arbetssituation. I sin bild av verkligheten tolkar kvinnornas försiktiga och återhållsamma beteende som passivitet, till skillnad från den manliga aktiviteten, trots att den förra i själva verket är ett uttryck för underordning. Detta får bland annat som konsekvens att kvinnorna diskrimineras lönemässigt. De män som har överskridit könsgränserna på arbetsplatsen, dvs. som vid behov går in i de traditionella kvinnojobben, har varit passiva i den meningen att rationaliseringarna har inneburit en förändrad struktur och i enlighet med denna struktur tvingas dessa män in i arbeten som de egentligen inte velat ha. Det fåtal kvinnor som har skridit över könsgränserna däremot, är aktörer då de har agerat mot den gällande strukturen istället för i enlighet med densamma. Intervjun med pekar på att den vandring uppåt i hierarkin som hon gjort var tvärtemot den naturliga könsordningen på arbetsplat- sen. Men varför gjorde just en genusresa? Det kan vara möjligt att koppla detta till hennes sociala situation; hon är ensamstå- ende med barn. Detta innebär dels att hon inte ingår i en könshierarki i hemmet vilket kan leda till en viss frigörelse från könshierarkin även på arbetsplatsen. En annan viktig faktor kan vara att på grund av frånvaron av en man i hemmet så måste försörjarrollen övertas av själv, detta kan leda till en starkare drift att tjäna mer pengar och därför incitament till att skaffa sig andra, mer avancerade och välbetalda arbetsuppgifter. Hennes byte till en förbättrad position har skett trots det strukturella hinder som hennes ensamma föräldraskap innebär. Den bekräftelse och framför allt den legitimitet hon har fått från en man på den nya avdelningen har förmodligen underlättat hennes genomförande av genusresan. Förutom att den hierarkiska ordningen i allmänhet och könsord- ningen i synnerhet berövar de anställda deras fulla potential och skapar diskriminering och vantrivsel, så är könsarbetsfördelningen en bekräftelse av rådande informella normer vilka påverkar tillgången till de ekonomiska resurserna och även makttillgången i stort. Denna del har som sin källa intervjuer med två politiker. Akademi- kern , , är vänsterpartist och ordförande i en nämnd, hon är fritidspolitiker . Socialdemokraten , som kommer från arbetarklassen, är och sedan valet ordförande i en kommunstyrelse på heltid, var han verksam som fritidspolitiker . De centrala delarna av intervjuerna som tas upp här handlar främst om rollen som politiker, olika tillvägagångssätt och den politiska organisationen. var aktiv i kvinnorörelsen men kände att för att kunna påverka mer så var det nödvändigt att gå in i partipolitiken, tyckte att det var nödvändigt att våga stå på torget och tala i megafon, stå i en talarstol och prata Männen var mycket uppmuntrande när hon vågade agera, helt ärlig uppmuntran på samma sätt som dom skulle ha uppmuntrat varandra man blir glad för uppmuntran och behöver stöd så till slut blev jag som dom. : Jag är sjuksköterska till yrket jobbat på kvinnodominerade Handlingssystem, makt och frigörelse? arbeten och vant mig vid att arbeta och leva i en sån organisation, där kaffesnacket är väldigt viktigt. När jag började engagera mig politiskt så blev det fler herrar och det blev en kulturchock för mig faktiskt jag blev varse om att positionerna i sig var viktiga och det var jag inte van vid har fortfarande svårt för det jag kallar orrspel. Makt, arbetssätt och strategi tycker att hon har makt eftersom hon är ansvarig för många av kommunens verksamhetsområden, visst skulle jag väl vilja säga att jag inte har makt eftersom makt har en sån negativ klang, särskilt när det gäller kvinnor men det måste få vara tillåtet att säga att man har makt har faktiska möjligheter att påverka resursfördel- ningen, jag har möjlighet att initiera och har också lyckats förverkli- ga en del egna idéer. När hon har fått en idé försöker hon på ett informellt sätt att förankra denna hos de som berörs, i och med det får jag deras synpunkter och åsikter och kan utforma idén utifrån detta. Det är viktigt att det finns en bred förankring innan det formella beslutet fattas, att ha en dialog En del tycker kanske att det är odemokratiskt att göra så men det är i alla fall effektivt. konstaterar att självklart har jag makt alla frågor som ska till fullmäktige ska aviseras av kommunstyrelsens ordförande Jag tänker aldrig i makt - inflytandebanor Det jag tänker på är att innan jag själv tar ställning för eller emot, så vill jag ha väckt diskussionerna Förankring Att ligga två, tre steg före i debatten så att man flyter fram då vet jag vad vi tycker Att antagligen beter sig annorlunda än vad en man skulle ha gjort i en motsvarande position har hon fått höra: får du slå näven i bordet och börja bestämma lite! Detta förvånade eftersom hon tyckte att hon redan bestämde ganska mycket men hon tror att hon gjorde det på ett annat sätt än vad en man skulle ha gjort. konstaterar att hon som kvinnlig politiker har blivit behandlad annorlunda än om hon hade varit man, jag har tvingats gå in i en mansroll och den skaver, säger hon. Till viss del har hon anpassat sig till rollen, men ibland beter hon sig annorlunda än vad en man skulle ha gjort, till exempel tycker hon inte att det är tillräckligt att sitta på möten och besluta och därför brukar hon tjata om att vi måste träffas och diskutera, bilda stödgrupper det saknas diskus- sionsforum. Men dom jag tjatar på dom är ju bara män och bra karl reder sig själv. har förändrat arbetssättet: Jag försöker jobba i mindre grupper istället för att föra diskussioner bland 30– 50 personer så har vi delat in oss i små grupper så då har vi varit 5–6 personer som har suttit där med ett per tre frågor det innebär att man lämnar mötet och känner att man faktiskt har fått vara med och ge uttryck därför att det är inte alla förunnat att ställa sig framför 20–30 personer och säga vad man tycker. Det är en skillnad i klasstillhörighet man är inte van att verbalt ge uttryck för sina åsikter bland människor jag är fruktansvärt nervös när det är fullmäktige, oerhört spänd utsätts för särbehandling på grund av att hon är kvinna, men i nämnden är denna behandling sällan tydlig, det förekommer inte att dom andra inte lyssnar när jag talar, inte heller det klassiska – att den som talar efter en kvinna relaterar till talaren . Den typen av exempel finns inte heller i det egna partiet. Förtrycket är mer subtilt Men i andra sammanhang, med män från andra partier, förekommer ofta öppet kvinnoförtryck har själv blivit utsatt för det. tycker inte att han blir bemött på något speciellt sätt för att han är man till syvende og sist är det personen och personligheten som är det viktiga det har hänt en hel del det är den enskildes kunnande och kompetens och mindre formell nivå i hierarkin manligt - kvinnligt som avgör vilket inflytande man har om man säger så här, jag har blivit annorlunda bemött på grund av det uppdrag jag har Politikeruppdraget är mycket manligt, strukturen är formad av män för män, typen av möten, hur ta beslut Det manliga genomsyrar hela alltet, detta måste man anpassa sig till säger och menar att hon inte längre reagerar på att mötena är typiskt manliga, jag är så van. När hon började med politiken bestod partiet till hälften av kvinnor och hälften män, är samtliga dessa män kvar medan kvinnorna nästan utan undantag har försvunnit. Av olika skäl har de inte orkat med, långa möten som är ganska ointressanta som man måste sitta med på. Om man har barn som väntar hemma så blir kombinationen till slut omöjlig, pressen blir för stark. Hon tycker att hon blivit miljöskadad annars skulle ju jag också ha hoppat av. Att den hierarkiska mötesordningen skulle skrämma bort kvinnor tror dock inte ; det är en praktisk ordning, om det var mindre av denna ordning skulle dom som pratar snabbast och högst kunna göra sin stämma ännu mera hörd. Men det är viktigt att ha finess med lite känslighet kan man uppmuntra dom som är orutinerade och tycker att hon som kvinna har förmåga att göra detta. : Den politiska organisationen är mycket hierarkisk...det är en konsekvens av att män i huvudsak har engagerat Handlingssystem, makt och frigörelse? sig politiskt Innehållet i jobbet är inte typiskt manligt men vi har som män satt prägeln på hur det politiska arbetet bedrivs det är vi som har skapat 60-timmarsveckan Kvinnor kan sällan tillåta sig att ha markservicen fixad medan män tydligen kan göra det, jag kan göra det När det gäller beslutsordningen så säger han: Det som är kittlingen är den demokratiska processen att bryta åsikter och uppfattningar och försöka skala fram snarare övertyga andra än uppnå kompromisser men själva beslutsprocessen är inte det roligaste. Könsfördelningen i den politiska verksamheten Trots att könsfördelningen i nämnden är jämn, fem kvinnor och sex män, så menar att det märks nästan inte eftersom kvinnorna säger ingeting medan männen pratar mycket. Hon tycker inte att det spelar någon roll att hon är kvinna för hennes sätt att leda samman- trädena, men det sägs att det är bra stämning i nämnden, inga konflikter, prestigelöst. Jag har kanske haft ett visst inflytande över hur det har blivit. Hon konstaterar att om vice ordförande i nämnden, som är man, hade varit ordförande så hade det sett annorlunda ut, inte för att det är en speciell person utan för att det är en man Att chefen för administrationen är kvinna har stor betydelse för stäm- ningen hennes sätt att leda möten är annorlunda : vi gjorde en oerhörd kraftansträngning , vi satsade väldigt på att försöka få tjejer att engagera sig men lyckades väl delvis Samtalsklimatet blir ju förändrat när tjejerna kommer in, mer av reflektioner, mindre av påståenden perspektivet blir annorlunda, samtalet blir mer konkret vardagsnära och mindre teknokratiskt Den kvantitativa jämställdheten ger kvalitativa effekter om fler kvinnor och tjejer når inflytandepositioner kommer den mentala barriären manligt - kvinnligt att suddas bort och den kvalitativa jämställdheten kommer då att öka Både och är kritiska till den politiska strukturen som de betecknar som manlig. Hon säger sig dock ha anpassat sig och menar också att detta är nödvändigt att göra om man vill stanna kvar i den. talar mer om förändring än om anpassning och en förklaring till det kan möjligtvis vara att han har vistats betydligt inom politiken än vad hon har gjort. Det kan också vara så att den manliga strukturen är så massiv att det handlar om att antingen finna sig eller försvinna samt att den som genom sitt kön har en mer naturlig plats i en struktur har en mer fördelaktig utgångspunkt vilket kan underlätta ett förändringstänkande. Båda konstaterar att beslutsfattandet med nödvändighet ska vara formellt, betonar det positiva med formaliteterna då det medger alla att uttrycka sin åsikt jämfört med om ordningen hade varit informell, vilket skulle ha skapat ett klimat som gynnar de redan starka. anser att formaliteterna är något nödvändigt ont, men precis som sätter han ordning före oordning. Beslutsprocessen däremot, dvs. vägen fram till själva beslutet, menar båda är hierarkisk och formell och därför inte bra. har försökt förändra detta på ett indirekt sätt; hon tjatar på sina manliga partikamrater att det måste skapas diskussionsforum, men har inte uppnått några resultat. däremot har på ett handlingskraftigt sätt lyckats omforma de stora sammanträdena till mindre diskussionsgrupper, en ordning som gynnar honom själv då han på grund av sin klassbakgrund tycker det är mycket nervöst att prata inför en stor församling. Hon har använt sig av en kvinnlig konsensusmetod för att försöka nå en mera informell beslutsprocess och hon verkar uttrycka sin önskan spontant när hon känner att behovet uppstår. Han däremot har använt sig av en mer manlig metod, ett individuellt genomförande för att uppnå den önskade ordningen. Detta kan leda till frågan om det är möjligt att skapa kvinnliga strukturer med manliga metoder. är kanske mer än präglad av kvinnliga strukturer på grund av att han har befunnit sig på en kvinnodominerad arbetsplats . Hon däremot, har befunnit sig i en manlig struktur länge genom sina politiska uppdrag. Han kan möjligen lättare åstadkomma förändringar i riktning mot andra strukturer, på grund av den legitimitet han åtnjuter som man. Som sådan kanske han inte motarbetas eller bemöts av misstänksamhet som den kvinna kan uppleva om hon försöker gynna sin egen och medsystrarnas situation. Sättet att föra dialog, att förankra idéer innan dessa går till beslut är gemensamt för båda. Detta tillvägagångssätt kan tyckas vara mer irrationellt än rationellt, men leder i praktiken till att de största hindren för genomförandet undanröjs och är därför effektivt. Förankringen behöver inte göras hos alla utan det kan räcka med sympatisörer och vissa nyckelpersoner. I den meningen är strategin mer rationell än irrationell. , , kommer ursprungligen från ett tjänstemannahem, hon är socionom och förvaltningschef. Hon är gift och har tre barn. är akademiker och ekonomichef på en Handlingssystem, makt och frigörelse? Han är , gift med tre barn och hans föräldrar var egna företagare. Båda arbetar på kvinnodominerade arbetsplatser. Beskrivningen av intervjuerna behandlar främst och arbetssituation, könsrollerna i arbetsmiljön samt deras syn på chefsrollen och makten. Båda arbetar omkring , säger att det är svårt att koppla av arbetet , Jobbets karaktär förutsätter ett stort engagemang även jag drömmer till och med om jobbet . : Jag kommer ofta hit tidigt om mornarna och sen så sitter jag ofta kvar till . Om jag måste jobba över så blir det och då sitter jag helst här på kontoret, det är för jobbigt att släpa hem alla pärmar jag behöver. tycker att hon har stora möjligheter att ta egna initiativ i arbetet men andra bestämmer också vad hon ska göra, men det är inte nödvändigt att se yttre krav som styrande för det egna arbetet det kan vara så att dessa krav föder nya tankar och idéer. Det är någon form av samarbete. arbetsuppgifter kräver många egna initiativ säger han, och mycket tankearbete det är mycket avancerat. skulle gärna vilja syssla mer med de stora och långsiktiga frågorna, det är jag mer van vid sen tidigare men det är mycket smått skit som hoppar upp i knät det är svårt att hinna med båda delarna. förklarar varför hon fick sin chefsposition: Jag hade dom egenskaper, kunskap och kompetens som krävdes och så ansågs jag ha bra ledaregenskaper. : vi fick ju söka det utannonse- rades och så sökte jag och så fick jag det. Han menar att han inte är chef i egentlig mening eftersom här är vi bara två stycken jag var chef innan och så fick man behålla titeln jag är mer expert. : Jag har haft manliga chefer under större delen av mitt yrkesliv, men och på jobbet har jag kvinnliga chefer jag tycker det är en skillnad män är bättre som chefer de går in mer naturligt i chefsrollen män har mer pondus helt klart. Som chefsrollen ser ut så passar män bättre in i den. Han tycker inte att det är något problem att ha en kvinna som chef men jag har märkt en aversion från andra män. tycker inte att chefsskap är manligt, Min framgång som chef kommer av att jag har jobbat på mitt sätt det finns många kvinnor som gör karriär genom att adoptera ett manligt beteende men nåt sånt har aldrig känts naturligt för mig Jag kanske är dum säger , men jag har faktiskt inte märkt om jag har blivit behandlad annorlunda för att jag är kvinna. Det har hänt att hon har mötts med misstänksamhet men tror inte det beror på att hon är kvinna, för det mesta bemöts jag med mycket respekt men jag är kanske så korkad att jag inte förstått om jag blivit illa bemött. har dock varit med om att män kan ha problem med att ha kvinnor som överordnade, det har varit ett subtilt motstånd men det har gått att prata om det rakt upp och ner, inte i termer av manligt och kvinnligt, utan snarare genom att betona förhållandet chef - anställd. Då har det accepterats. Möjligheterna för en man att bli chef är inte större än för en kvinna säger , En förklaring till att andelen kvinnor på chefsjobb är så liten är att det råder ett speciellt system mellan män: om du kliar mig på ryggen så kliar jag dig. Män planerar d essutom sin karriär på ett helt annat sätt än kvinnor, dom är mer målmedvetna sen kan det ju vara så att alla kvinnor vill ju faktiskt inte vara chefer. tycker att hon har makt, ett av skälen till att vilja vara chef är att vilja ha makt. : det är ju politikerna som fattar besluten, men eftersom man har erfarenheten så har man ett visst inflytande på hur dom beslutar i stora drag har dom faktiskt beslutat i enlighet med det jag har framfört men många är nya och dom är fritidspolitiker chef har ju sina kvalitéer, men på ekonomisi- dan har hon ju inte så många kvalitéer så att säga så jag kan styra mycket själv. anser inte att det är okvinnligt att ha makt eftersom det jag och många andra praktiserar är ett kvinnligt ledarskap. Men många är rädda för kvinnor med makt många män tycker makt är okvinn- ligt. Kvinnor kan tycka illa om andra kvinnor som skaffar sig makt snåla skator stoppar ofta duktiga systrar. Makttillgången bestäms av en rad olika faktorer menar hon, om man pratar om makt, alltså riktig makt, inte utslagna män som går hem och slår sina fruar, utan innehav av ledande poster, så är det ju främst män från dom övre skikten som innehar denna makt det kanske handlar om klasstillhörighet snarare än könstillhörighet. säger att hon är en reflekterande person, jag tänker mycket och tar till mig det jag hör och ser. Det är nog ett typiskt kvinnligt beteende. Det skulle vara helt främmande för mig att driva igenom en idé på ett sammanträde för att sen meddela medarbetarna beslutet och förvänta mig att dom verkställer, det är ett manligt beteende. Om får en idé: Att sprida idéer på ett informellt sätt Handlingssystem, makt och frigörelse? kan vara effektivt men självklart har jag pratat med chefen innan sen kommer det ju fram i olika grupper : Organisationerna har inte samma hierarkier som tidigare, det är plattare nu Min nuvarande chef delegerar mycket men det är ju inte bra att delegera allt heller det är viktigt med det övergripande ansvaret : Det är viktigt att delegera arbetsuppgifter och sen utgå från att det fungerar, ansvarsmodellen