sou · GLB384d4 · 1998-01-01 00:00:00 — Inspektionen fann att det finns en stor variation i företagens kompetens och arbete med kemikaliekontroll. 1995 konstaterade inspektionen att företagens organisa- tion för kemikaliearbetet hade förändrats så att, det hade strukturerats tydligare och det hade fått en klart högre status med ökade befogenheter för kemikalieansvariga. Inspektionen lämnade förslag till hur företagen kunde utveckla den egna kemikaliekontrollen genom förbättringar beträffande interna rutiner och kontrollsystem, tydlig fördelning av ansvar och befogenheter samt tillgång till kunskap och kompetens. Uppgifterna borde enligt in- spektionen vara dokumenterade. Från början tänkte man sig vid Kemikalieinspektionen rullande inspektioner - man skulle återvända till geografiskt avgränsade områden. Det har dock aldrig fungerat. Från inspektionen uppges att man där inte ägnade mycket resurser åt tillsynssidan. Eftersom skillnaderna mellan företagen var mycket stora SOU 1997:84Kemikaliearbetet - en utvärdering 47 och inspektionens resurser begränsade, ansåg inspektionen det efter hand nödvändigt att koncentrera insatserna. Företag med ett stort antal produkter, med särskilt skadliga produkter och med volymmässigt stora produkter med en bred användning har prioriterats. Som exempel kan nämnas företag med tvätt- och rengöringsmedel, bilvårdsprodukter, smörjmedel och fotoprodukter. Genom att arbeta produkt- gruppvis är det möjligt att bemöta företag som levererar en viss produkttyp på ett likartat sätt. Inspektioner har vidare genomförts i några geografiska områden - , , , , och . Utöver direkt inspektion har dessa inspektion- somgångar också syftat till att få till stånd samarbete och erfarenhetsutbyte med miljö- och hälsoskydds- nämnder och länsstyrelser. 1990-1991 genomförde Kemikalieinspektionen ett till- synsprojekt som omfattade importörer och tillverkare av fordonsprodukter. Projektet resulterade i krav på utbyte av ett 10-tal ämnen med hälso- och miljöfarliga egenskaper i ett flertal typer av fordonsprodukter. I Bilvård sprodukter - utveckling och förekomst ; Pro- dukter för vård, reparation och tillverkning av fordon (KEMI Rapport 8/95) presenteras med stöd av uppgifter från Kemikalieinspektionens produktregister en överblick av flödet av fordonsprodukter från leverantörerna till de olika användarsektorerna. Den nu utförda undersökningen utgjorde delvis en uppföljning av de tidigare tillsynsinsat- serna beträffande bilvårdsprodukter och visade på en mycket positiv produktutveckling mot mindre hälso- och miljöfarliga produkter. Företagens produktinformation hade också förbättrats väsentligt , främst beträffande produkternas hälsofarliga egenskaper. I rapporten konstaterades vidare att tillsyn i detalj- handeln är ett viktigt instrument för att kontrollera att leverantörerna följer regler om klassificering och märkning av kemiska produkter och för att förhindra att förbjudna produkter kommer ut till användarna. För uppföljning av produktutbyte kan detaljhandelstillsyn vara ett mindre effektivt verktyg eftersom sammansättningen hos de 48 Kemikaliearbetet - en utvärderingSOU 1997:84 produkter som återfinns i detaljist ledet under omställnings- tiden inte alltid överensstämmer med den aktuella pro- duktsammansättningen i tillverknings och importörsledet. I samarbete med i har en studie gjorts av färg till konsument och yrkesmåleri som redovisades i rapporten nyans grönare. I har inspektionen i samverkan med kommunernas miljö- och hälsoskyddsnämnder arbetat för att öka sin kunskap om de kommunala aktiviteterna, bygga upp ett nätverk och söka ge prioriteringssignaler för kommunernas kemikalieverksamhet. En del kommuner, främst de större kommunerna har arbetat målinriktat med olika kemikaliefrågor i tillsynsprojekt. En hel del kemikalieprojekt har också genomförts. De inbegriper både förutsättningar för tillsyn - t.ex. information och regler - och tillsyn. Som exempel kan nämnas: *- teknik- och metodutveckling för biltvättprojekt, Samla smörjan (insamling av förbrukad motorolja) samt Kemikaliesvepet; numera hanteras kemikali- efrågorna till stor del i kommunalför- bund, kemikaliegruppen. *- Insamling av kvicksilver, bekämpnings- medelsanvändning m.m. *- Hantering av träskyddsbehandlat virke *- Projekt riktat mot färghandel *- Trik loretylen - Avveckling med förhinder, En uppföljning av företagens användning av trikloretylen 1991 och 1994 som gjordes med anledning av att förbud mot yrkesmässig hantering trädde i kraft . En regionala samverkansgrupp, Kemilänken, har bildats. I den ingår representanter från länsstyrelse, landsting, kommuner och . Kemilänken har bl.a. ordnat ett batteriseminarium. *- Riktlinjer för offentlig upphand- ling har upprättats. SOU 1997:84Kemikaliearbetet - en utvärdering 49 Informationskampanjer riktade till inköpare har genomförts regionalt och lokalt på olika håll. Bland annat har 70 kommuner i opinionsbildande syfte gemensamt drivit ett projekt rörande bilvårdskemikalier. De samlade tillsynsinsatserna inom kemikalieområdet är det svårt att få grepp om, eftersom tillsynen är fördelad på så många myndigheter. Från branschorganisationernas sida framhålls också att man inte vet något om tillsynens resultat, vilket man också påtalat. För att åstadkomma en likformig tillämpning i av Sevesodirektivet 82/501/EG som syftar till att förebygga stora olyckor vid kemikaliehantering och till att minimera konsekvenserna av sådana olyckor inrättades en arbetsgrupp. I denna ingick representanter för Arbetar- skyddsstyrelsen, Kemikalieinspektionen, , och . Myndig- heterna organiserade en försöksverksamhet med gemensam- ma inspektioner. Idén med samverkan skulle vara att tillsynsmyndigheterna skulle samordna sina aktiviteter i sammanfallande frågor. Detta förväntades ge effektivitets- vinster och leda till ett vidare perspektiv på den egna verksamheten. Avsikten var också att ett samordnat myn- dighetsuppträdande skulle underlätta för dem som tillsynen riktar sig mot. Sammanlagt genomfördes tio gemensamma tillsynsbesök De företag som skulle besökas valdes ut av en central grupp, medan inspektionerna genomfördes av de ordinarie operativa tillsynsmyndigheterna. Besöken genomfördes i form av systeminspektioner enligt en checklista som den centrala gruppen utformat. Varje inspektion avslutades med ett för de deltagande myndigheterna gemensamt med- delande till företaget. Varje myndighet skulle svara för uppföljningen av sin del av de krav som ställts på respekti- ve företag. 50 Kemikaliearbetet - en utvärderingSOU 1997:84 Försöksverksamheten utvärderades, varvid man konstate- rade att tidsinsatsen för en enskild myndighet blir större vid en gemensam inspektion än om myndigheten skulle utföra motsvarande inspektion helt på egen hand. Vid några inspektioner kom av olika skäl frågor kring ett av sakom- rådena att dominera, vilket ledde till en sned belysning av företagets verksamhet. Positivt var bl.a. att det gemensam- ma uppträdandet syntes ha bidragit till att aktuella frågor lyftes upp till företagens högsta ledning. Företag som tillverkar eller importerar kemiska produkter är enligt 9 § lagen (1985:426) om kemiska produkter och 12-16 §§ förordningen om kemiska produkter skyldiga att anmäla produkterna till produktregistret. Med tillverkare avses också den som för vidare överlåtelse i eget namn förpackar, packar om eller ändrar namn på en kemisk produkt utan att ha importerat eller tillverkat den. Om produktens tullnummer finns med i förordningen skall produkten anmälas. Företag som tillverkar eller importerar kemiska produkter betalar kemikalieavgifter för produkter som anmälts till registret. Avgifterna () finansierar tillsammans med avgifter på bekämpningsmedel Kemikali- einspektionens verksamhet. 2 500 företag har produkter som är anmälda till registret. Antalet anmälda produkter är 55 000 varav fullständiga uppgifter om sammansättning finns för 38 000. För fullstän- diga uppgifter skall ingående ämnens anges med kemiskt entydiga namn. Gärna skall också anges CAS-nummer som åsätts ämnen i det europeiska registret över kommersiellt använda kemiska substanser, EINECS. Halter skall anges i viktsprocent.Varje år byts 6000-7000 produkter ut. Pro- dukterna innehåller sammanlagt 190 000 ämnen och 195 000 synonymämnen. Alla råvaror finns med i registret. Alla företag är inte med. Mest är det småföretag som fattas. SOU 1997:84Kemikaliearbetet - en utvärdering 51 genomförde Kemikalieinspektionen ett projekt som redovisades i Nålen i höstacken - Hur man hittar företag som är anmälningspliktiga till produktregistret (PM nr 9/95 KEMI). Projektet genomfördes mot bakgrund av att tidigare jämförelser med tullens importregister visat att ett betydande antal företag som importerat kemiska produkter inte anmälde dessa som de borde. Andra skäl var: *bör vara så fullständigt som möjligt för att kunna användas i myndigheternas arbete. *som inte är anmälda till produktregistret får en konkurrensfördel jämfört med företag som följer gällande regler. Ett antal olika metoder prövades för att leta upp företag som borde ha varit anmälda till produktregistret. Att göra uttag från (via SCB) visade sig vara ett av de bästa sätten att hitta anmälningspliktiga företag. Totalt kontrollerades 1863 företag med avseende på om de var anmälda till produktregistret. Av dessa var 702 stycken inte med i registret. Förelägganden skickades till företagen, som skulle återkomma med skriftliga uppgifter eller betala vite. 401 stycken förklarade sig som ej anmälningspliktiga. Registret har byggts upp etappvis. Till att börja med användes uppgifterna i det inte särskilt mycket förutom i inspektionens egen verksamhet. Det nya systemet innebar att uppgifterna i registret blivit mer omfattande. har det dock använts alltmer, särskilt , då ett nytt system hade införts. Uppgifterna i registret används främst av, Kemikalieinspektionen, Arbetarskydds- styrelsen och . är det många kommuner som gör uttag över vilka företag som använder nonylfenoletoxylater. Registret används också för statistiska ändamål, bl.a. för kemikaliestatistik. Uttag ur registret sekretessprövas. Genom att sekretessen allmänt anses vara strikt upprätthållen ökar uppgifternas tillförlitlig- het. är det emellertid så att registret antagligen borde kunna användas mer. Vissa förfrågningar blir aldrig 52 Kemikaliearbetet - en utvärderingSOU 1997:84 gjorda, eftersom man utgår från att svaret kommer att bli nej. I utredningsdirektiven till kemikommissionen betonades behovet av grundläggande kunskaper upp. Kommissionen skulle föreslå åtgärder för att motverka svårigheterna att identifiera och bedöma risker samt för att prioritera mellan olika insatser. I kemikaliearbetet behövs grundläggande kunskaper om kemiska ämnens inverkan på människors hälsa och i miljön. Det behövs alltså även forskning och kanaler genom vilka forskningens resultat kan nå alla led i kemikaliehanteringen. Grundläggande forskning i toxikologi och ekotoxikologi bedrivs i anknytning till universiteten. Det skulle bli en kunskapsbas för myndigheter, kommuner och landsting och genomföra tillämpad forskning för riskbedöm- ningar. Sådana utredningar görs på uppdrag. Institutet är administrativt inordnat i , vars huvuduppgift är att bedriva forskning, varför resurser som är avsedda för en mer utåtriktad och tillämpad verk- samhet konkurrerar med ren grundforskning. De centrala myndigheterna inom kemikalieområdet behöver tillgång till toxikologiska kunskaper för att bedöma risker, i föreskriftsarbete, som grund för egen och andras tillsyn, som bas för informationsverksamhet m.m. Som exempel på sådana aktiviteter kan nämnas: Arbetarskyddsstyrelsen utredde på regeringens uppdrag under 1987-1988 konsekvenserna av en halvering av de hygieniska gränsvärdena för organiska lösningsmedel. Utredningen genomfördes i nära samarbete med arbets- marknadens parter och berörda branschorganisationer. utarbetade på Arbetarskyddstyrelsens uppdrag underlag för att bedöma de medicinskt toxikologis- ka konsekvenserna. SOU 1997:84Kemikaliearbetet - en utvärdering 53 har bl.a. bedrivit forskningsprogram- men Miljömedicinskt varningssystem och Riskbedömning - hälsa - miljö , där framför allt neurotoxicitet av metaller i lägre doser och olika fraktioner av dieselgaser studerats. Neurotoxikologin anses vara en mycket viktig del i det miljömedicinska arbetet, eftersom den kan göra det möjligt att bättre förutse den neurotoxiska potentialen hos nya substanser. Den kan också bidra till en bättre förståelse för hur de neurotoxiska föreningar som redan förekommer i vår miljö verkar. Kemikalieinspektionen avrapporterade ett projekt om flamskyddsmedel.under vilket riskerna för hälsa och miljö förknippade med dessa medel hade analyse- rats. Förslag till riskbegränsande åtgärder lämnades också. Kemikalieinspektionen har ägnat en stor del av sin verksamhet åt kunskapsuppbyggnad. För att finna vilka ämnen i vilken användning som bör begränsas har in- spektionen bedrivit arbete för att utveckla generella an- greppssätt och metoder för prioritering av kemikalier med avseende på risk. Ett exempel på detta är inspektionens ID-projekt med analys av tillvägagångssätt för att från risksynpunkt prioritera kermikalier för riskbegränsningsåt- gärder. Ett annat är det s.k. solnedgångsprojektet i vilket en metodik utvecklats för att finna kemikalier som har många skadliga egenskaper. Inspektionen konstaterade vid inledningen av sin verk- samhet att bristen på kunskaper om kemiska ämnens egenskaper och effekter var mycket stor. Detta gällde särskilt för ämnen som redan var i bruk, medan läget för nya ämnen var bättre. Såväl inom EG som i hade man infört regler och system som ställde krav på att företagen skulle undersöka nya ämnen innan de släpptes ut på marknaden. Även om saknade en motsvarighet innebar systemen i EG och att nya ämnen blev undersökta och bedömda, eftersom de flesta ämnen som introduceras i också introduceras EU eller . Som en följd av är EG- systemt infört även i . 54 Kemikaliearbetet - en utvärderingSOU 1997:84 I årsredovisningen för /94 redovisa- des att arbetet i stor utsträckning bedrivits och skulle komma att bedrivas i internationell samverkan, fr.o.m. det gångna året med tyngdpunkten på EG. Före EG-med- lemskapet har inspektionen varit initiativtagare till och aktivt medverkat i program för existerande kemika- lier. Huvudsyftet med programmet är att få till stånd testning och utvärdering av ett 1000-tal högvolymkemikali- er. I liksom i alla västländer förhandsgranskas bekämp- ningsmedel. Bekämpningsmedel får inte importeras, saluhållas, överlåtas eller användas utan att vara godkända av Kemikalie- inspektionen. När ett bekämpningsmedel godkänns skall medlets hälso- och miljöfarliga effekter bedömas med hänsyn till användningsområdet. Enligt förordningen (1985:426) om bekämpningsmedel gäller ett godkännande i högst . När förordningen trädde i kraft hade tillverkarna därför på sig för att ansöka om och få godkännande. skrev Kemikali- einspektionen till alla tillverkare innan alla gamla god- kännanden, som t.ex. erhållits på 1960- eller skulle gå ut . Inspektionen gick igenom 400 produkter. Insektsmedel granskades grundligt, andra medel mera ytligt. 1994, således före EU-inträdet var alla medlen genomgångna. Inom EU skall motsvarande process genom- föras . genomfördes ett program för att minska hälso- och miljöriskerna med bekämpningsmedel. Ett av programmets mål var att användningen av bekämp- ningsmedel skulle halveras fram . beslutade inom ramen livsmedelspolitis- SOU 1997:84Kemikaliearbetet - en utvärdering 55 ka slut att arbetet med att minska riskerna skulle fortsätta och att användningen ytterligare skulle halveras till mitten av . Halveringen skulle vara genomförd . Programmen har omfattat åtgärder om: -övergång till medel och användningsvillkor som innebär mindre risker, -föreskrifter, utbildning och information om säkrare hantering av bekämpningsmedel samt kontroll av bekämp- ningsmedelsrester i livsmedel, -minskad användning av bekämpningsmedel. Det ursprungliga handlingsprogrammet utarbetades på uppdrag av regeringen av Lantbruksstyrelsen, och Kemikalieinspektionen. Lantbruksstyrelsen samordnade arbetet och kontakter togs också med , Arbetarskyddsstyrelsen, SCB, Statens maskinprovningar, , , , Leverantörsföre- ningen för lantbruksmaskiner, samt . Det var således ett stort antal svenska myndigheter och intresseor- ganisationer som ansågs berörda. Regeringen uppdrog åt de tre myndigheter som utarbetat hand- lingsprogrammet, som kallades halveringsprogrammet för bekämpningsmedel, att fortlöpande redovisa hur arbetet fortskrider med Lantbruksstyrelsen (Jordbruks- verket) som samordande myndighet. Arbete pågår vid myndigheterna för att slutredovisa programmet. Påverkan på miljön från bekämpningsmedel är komplex. Ofta kan den inte hänföras till ett enskilt utsläpp eller enskild gård. Effekterna på natur m.m. uppträder inte alltid eller på samma plats som en förorening äger rum. Som en konsekvens av detta är det nödvändigt att en åtgärd för att den ska få avsedd effekt kombineras med andra åtgärder. Bekämpningsmedelsprogrammen har därför innehållit följande komponenter med varierande inslag: -lagstiftning och tillsyn, -utbildning, information och rådgivning, 56Kemikaliearbetet - en utvärderingSOU 1997:84 -ekonomiskt stöd och avgifter och -försöks- och utvecklingsverksamhet. För att yrkesmässigt få använda bekämpningsmedel krävs att man genomgått en grundutbildning för att få handha klass för att få handha klass 1-medel. har utarbetat föreskrifter, kursplaner och utbildningsmaterial för ut- bildningen. Länsstyrelserna har ett regionalt ansvar för genomförandet. Hälso- och miljörisker samt hur dessa kan begränsas samt behovsanpassning av anvädningen ingår som moment i utbildningen. En stor utbildningsinsats genomfördes , då 20 000 bönder utbildades av rådgivare som i sin tur utbildats av personal från Jordbruks- verket och Kemikalieinspektionen. finns ca 25 000 personer som är behöriga att använda bekämpnings- medel. Dessa genomgår repetitionsutbildning för att få behålla denna behörighet. Kursledare och lärare till kurserna utbildas av personal från och Kemikalieinspektionen. Förutom årliga lägesrapporter har myndigheterna till följd av regeringsuppdrag lämnat bl.a. följande rapporter med beröring på området: *Problemområden vid kemisk bekämpning , 1991 *Miljöavgifter, - Bekämpningsmedel, - Handelsgödsel, *Handlingsprogram rörande trädgårdsnäringens miljöfrå- gor, 1994 Vid upprättandet av handlingsprogram för trädgårds- näringens miljöfrågor skedde också samråd med Arbetar- skyddsstyrelsen. lämnades en slutrapport om åtgärder som genomförts och om resultat av programmet. Härvid redovi- sades att det övergripande målet för handlingsprogrammet varit att minska hälso- och miljöriskerna vid användning av bekämpningsmedel i jord-, skogs- och trädgårdsbruk. Riskerna delade man in i risker för den yttre miljön, risker i arbetsmiljön och risker vid exponering av födan. Riskerna hade kunnat minskas genom att: SOU 1997:84Kemikaliearbetet - en utvärdering 57 *godkännande för de farligaste medlen dragits in *godkännande för medel som var dåligt dokumenterade dragits in *karenstiden, dvs. tiden mellan behandling och skörd, förlängts *medel som medför stora risker flyttats till klass 1 (den högsta) *informationen om de risker som är förknippade med hanteringen förbättrats. Utbildning, information och rådgivning har sannolikt också varit av stor betydelse för att minska risker med bekämp- ningsmedel. När den nya förordningen om bekämpningsmedel trädde i kraft fastställdes att godkännande för ett bekämpningsmedel högst kan gälla . Av de verksamma ämnen som ingick i medel för jord-, skogs-, och trädgårdsbruk hade antalet gamla godkända ämnen stadigt minskat, medan antalet nya godkännanden varit . Vid utgången av var antalet godkända ämnen 207. Motsvarande siffra var 122. Minskningen beror främst på att gamla medel inte fyllt Kemikalieinspektionens krav. De har antingen bedömts som alltför riskabla eller saknat dokumentation. Både Natur- vårdsverket och Arbetarskyddsstyrelsen utarbetade föreskrifter och allmänna råd om spridning av bekämpningsmedel. I den lägesrapport som de tre redovisningsskyldiga myndigheterna lämnade vid ingången av angavs att målsättningen är att nå en reducering av använd mängd aktiv substans med utgångspunkt från medeltalet av förbrukningen, mätt i försåld mängd, 1981-85. Underhand har myndigheterna uppgett att denna målsätt- ning i det närmaste skulle ha uppnåtts. Minskningen i användningen har till helt övervägande del skett i ogräsbe- kämpningen och till stor del genom övergång till använd- ning av lägre doser. Förändringen beror enligt rapporten i 58 Kemikaliearbetet - en utvärderingSOU 1997:84 första hand på bättre rådgivning och förbättrad spridnings- teknik. Försöks- och utvecklingsverksamhet anses väsentligt ha bidragit till detta. Vidare anges i lägesrapporten (1996:1) att övergång till medel med mindre risker har skett genom: *utveckling av risk/nyttovärderingen, inklusive behovs- prövningen, som grund för värdering av nya och äldre medel med avseende på risk, nytta och behov *vidgade krav på undersökningar och uppgifter om medlens miljöeffekter samt registrering av dessa i bekämp- ningsmedelsregistret, bl.a. för att finna medel med låg riskprofil *utgallring av medel med oacceptabla egenskaper, där alla medel godkända har omprövats *begränsning av antalet medel som får användas annat än yrkesmässigt *utrednings- och utvecklingssamarbete, med avseende på bl.a. bekämpningsmedlens inverkan på miljön. fick och Kemikalieinspektio- nen i uppdrag att lämna ett förslag till ett handlingspro- gram gällande användningen av bekämpnings- medel. Samråd skulle ske med , Arbetar- skyddsstyrelsen och . Uppdraget redovisa- des i rapporten till hand lingspro- gram för att minska hälso- och miljöriskerna vid använd- ning av bekämpningsmedel . I uppdraget ingick bl.a. att redovisa hur de positiva resultat som erhållits genom de två tidigare programmen skall kunna upprätthållas och vilka åtgärder som behövs för att ytterligare minska hälso- och miljöriskerna vid an- vändning av bekämpningsmedel i jordbruk och trädgårds- näring. I rapporten beskrivs användningen av bekämpningsme- del i och i EU. Det framgår att i jämförelse med förbrukningen i EU är användningen i mycket liten. Det gäller även den genomsnittliga användningen per SOU 1997:84Kemikaliearbetet - en utvärdering 59 Det redovisas att ett pågående policyarbete inom EU om bekämpningsmedel sannolikt kan leda fram till en gemensam policy, vilket kan ge större kraft i ett framtida riskminskningsarbete inom unionen. innebär urbytet av erfarenheter och synsätt att ut- vecklingen drivs framåt och att dubbelarbete undviks. Erfarenheterna av det svenska halveringsprogrammet är viktiga i sammanhanget. Ett osäkerhetsmoment uppges vara hur växtskyddsme- delsdirektivet 91/414/EG kommer att tillämpas. Det kan hända att blir tvunget att godkänna medel som varit förbjudna i . Enligt rapporten är det därför viktigt att det finns vetenskapligt underlag för att kunna försvara svenska ståndpunkter i EU t.ex. om ex- ponering av den yttre miljön. EU:s lagstiftning kring arbetsmiljö och livsmedel har kunnat arbetas in i svensk lagstiftning utan några större konsekvenser. Det ingångna tull- och handelsavtalet, , kan enligt rapporten innebära att och EU eventuellt måste höja sina gränsvärden för bekämpningsmedel i livsmedel. Även problem med genetiskt modifierade organismer och med risker för import av utsädessorter med sämre resistens- eller kokurrensegenskaper redovisas. Bekämpningsmedel förekommer i vatten, men kunskaper- na om förekomsten är bristfälliga. Antagligen är sådana problem kopplade till brister i hanteringen. Naturvårdsver- ket hade arbetat med föreskrifter och allmänna råd om spridning av bekämpningsmedel som sänts på remiss.