sou · GLB3154d2 · 1998-01-01 00:00:00 — En förtroendenämnd pekar ändå på att "chöl" trots avidentifiering kan lista ut vilken patient det rör sig om, vilket beskrivs som ett problem. 4.1Hur sker informationen i ert landsting om förtroendenämnden? Informationen om förtroendenämnderna och deras verksamhet förmedlas på olika sätt. Dels trycker man upp broschyrer som läggs ut på exempelvis olika vårdinrättningar, apotek, bibliotek, intresseföreningar etc. Man sätter även upp affischer på anslagstavlor. Flera av nämnderna (18) har här också hänvisat till telefonkatalogens "blå sidor". Flera av nämnderna (11) har nämnt att de håller föredrag vid olika sammankomster för t.ex. patient-/ handikapp- och pensionärsorganisationer där de informerar om sin verksamhet. elever samt AT-läkarna får under sin utbildning information om förtroendenämndernas verksamhet. Några (5) av förtroendenämnderna har också medverkat i lokal-TV och radio samt intervjuats i olika sammanhang, framför allt av den lokala pressen. 4.2Anser ni att informationen bör förbättras? Av sammanställningen framgår att 28 nämnder av totalt 30 anser att informationen bör förbättras. Flera av dessa (10 nämnder) pekar på vikten av riktad information till olika grupper inom vården. En nämnd pekar också på behovet av centralt framtagna broschyrer för invandrare. För att nå ut till allmänheten pekar några (6 nämnder) på möjligheten att använda sig av regionala- och centrala/nationella TV-sändningar som t.ex. "Anslagstavlan". En nämnd menar att benämningen "" är olycklig och att ett namnbyte är motiverat. 5 Samarbetet med primärkommunerna 5.1Förekommer avtal mellan ert landsting och primärkommunerna angående förtroendenämndsverksamheten? Av enkätsvaren framgår att 8 nämnder har avtal med samtliga kommuner inom respektive landsting. 8 landsting uppger att de har avtal med flertalet kommuner. Övriga landsting har endast avtal med ett fåtal av "sina" kommuner. Totalt saknar 94 (285- 191) kommuner avtal med . 5.2Anser ni att det vore bättre om samarbetet medprimärkommunerna lagregleras i stället för att som vara avtalsreglerat? Här fördelar sig svaren ja och nej fullständigt jämnt. Vi registrerar dock ett bortfall på 6 nämnder. De som anser att det borde lagregleras (12 av totalt 24 svar på denna fråga) menar att det t.ex. finns samordningsvinster att hämta, att det skulle leda till mer likformig behandling, underlätta informationsgivningen och skapa bättre förutsättningar ur vårdkedjesynpunkt. Av de som svarat nej (12 svar) anger t.ex. en förtroendenämnd att det är just frivilligheten som motiverar samarbete. Andra ser inga skäl till att ändra från avtal till lagreglerat. Däremot anser man i något fall det motiverat med längre avtalsperioder. 5.3Hur regleras ersättningen? Här förekommer en rad olika lösningar. Vanligast är att landstingen debiterar kommunerna i storleksordningen 30–/invånare och år. Andra landsting har valt att låta den här servicen vara gratis. Dessutom föreligger ett ganska stort bortfall, 7 nämnder har inte angivit något svar. 5.4Är det några speciella problemområden/brister som aktualiseras i ärenden som rör den primärkommunala vården? Ge gärna konkreta exempel! Några av nämnderna (4 av samtliga angivna svar) pekar på sådana problem som att sjukvårdspersonal på den kommunala nivån ibland inte beaktar de äldre med respekt, deras rätt till integritet m.m. Flera förtroendenämnder menar också att det borde finnas en gemensam patientskadeförsäkring för landsting och kommuner. uppkommer oklarheter om vilka försäkringar som gäller i det enskilda fallet. 5.5Har ni haft problem i samarbetet med primärkommunerna? En klar majoritet av de svarande har angivet att de inte upplever några problem i samarbetet med primärkommunerna (22 av totalt 27). I något fall menar man att det är svårt att särskilja ansvarsområdena för olika kommunala verksamheter, t.ex. var går gränsen mellan sjukvård och hemtjänst för förtroendenämndens del. Av de nämnder som anser att de stött på problem i sitt samarbete med kommunerna (återstående 5 nämnder) tycks det största problemet vara att ärendena rör både kommunalt anställda och landstingsanställda vilket i vissa fall kan bidra till gränsdragningsproblem. 6.1Finns det behov av att stärka förtroendenämnderna? Flertalet av förtroendenämnderna (22 av totalt 26 nämnder) menar att det finns ett behov av att stärka förtroendenämnderna. Flera nämnder menar att behovet att stärka förtroendenämnderna är ännu större nu i nedskärningstider. Som ett led i att få ökad status pekar en del nämnder på att det är viktigt att de ledamöter som väljs in i nämnderna samt att de tjänstemän som arbetar i förtroendenämnderna inte sköter arbetet som en bisyssla. Man efterlyser också ökade befogenheter samt möjligheter att kunna göra anmälningar till eller att kunna ställa krav på de sjukhus som fått upprepade klagomål. 3 nämnder anser att det inte finns några behov av att stärka nämndernas ställning, ett motiv kan vara att man vill undvika onödig byråkrati. Av svaren framgår att en överväldigande majoritet av respondenterna anser att de inte har stött på hinder när man från nämndens sida vill slå vakt om sin från vården fristående ställning. som man menar att det ändå finns behov av att stärka förtroendenämnderna (totalt 17 av 24 svar på dessa frågor). 6.2HSUs uppdrag är att överväga hur patienternas ställning skall kunna stärkas genom förbättrad information. Finns det mot bakgrund av eraerfarenheter några problem/frågeställningar som ni tycker är särskilt angelägna för HSU att uppmärksamma i arbetet? Flera nämnder (12) menar att det är mycket viktigt att patienterna både får begriplig information om bl.a. vilka behandlingsalternativ som finns att tillgå samt eventuella biverkningar i samband med behandlingen. I detta sammanhang är det också angeläget att informationen anpassas efter patienternas förutsättningar samt att patienterna får tid att tillgodogöra sig informationen. 2 av nämnderna efterlyser bättre centralt stöd (från t.ex. ) när det gäller information till patienterna beträffande vanliga effekter (biverkningar eller risker för komplikationer) som följer av vissa behandlingsformer. Eftersom läkarna ibland har svårt att hinna med att ge fullständig information till patienterna om effekter och bieffekter av olika behandlingar kan en sådant lösning underlätta och ge realistiska förväntningar om olika behandlingar. 5 av nämnderna pekar på vissa problem av juridisk och medicinsk natur när det gäller patienternas rätt att få tillgång till sina egna journaler. i län i i län län (Förtroendenämnderna i , , ) (i ) (i ) (i ) i (i ) i (i ) Sammanställning av enkätsvar från kommunernas förtroendenämnder 1.1Hur handhas förtroendenämndsuppgiften i er kommun? 6 kommuner har inrättat en särskild ärenden. 17 kommuner har valt att handlägga förtroendenämnds- ärendena i kommunstyrelsen. I en del fall har man valt att lägga sina förtroendenämndsärenden i kommunstyrelsens arbetsutskott. En kommun har valt att lägga förtroendenämndens ärenden i kommunstyrelsens personal- och organisationsutskott. Ytterligare en annan har valt att betona kopplingen till patienter som brukare/nyttjare av sjukvård och lagt förtroendenämnds- uppgifterna under konsumentnämnden. 1 kommun har valt att lägga dessa uppgifter på överförmyndarnämnden. 2 kommuner har lagt frågorna på socialnämnden och 1 kommun har lagt verksamheten på en del av socialnämnden (individ- och familjeomsorg). En kommun har avstått från att svara. 1.2Antal ledamöter i förtroendenämnden? I de kommuner som har inrättat särskilda förtroendenämnder varierar antalet ledamöter i nämnderna mellan 3 och 5. I de fall kommunstyrelsen är förtroendenämnd är antalet ledamöter naturligtvis fler. 1.3Är någon/några av de förtroendevalda med förtroendenämndsuppgifter ledamot (ordinarieeller suppleant) i någon annan kommuna nämnd som handhar hälso- och sjukvårds-, äldreomsorgs eller handikappfrågor? I 18 av tillfrågade kommunerna är någon/några av de förtroendevalda ledamot i annan nämnd som handhar frågor som rör hälso- och sjukvårds,- äldreomsorgs- eller handikappfrågor. kommuner har svarat att de inte har någon ledamot som också är förtroendevald inom ovanstående områden. Några kommuner har själva påpekat att det varit viktigt för dem att inte någon sitter på "dubbla stolar". En kommun har ej svarat på frågan. 1.4Hur många tjänstemän arbetar med förtroendenämndsverksamheten (antal anställda och antal årsarbetare)? De flesta kommunerna (18) har här svarat att de har 1 person som står till förfogande för dessa uppgifter. Av antalet ärenden att döma och av svaren framgår dock att förtroendenämnds- uppgifterna ofta handläggs vid sidan av ordinarie arbetsuppgifter. Flera kommuner (7) har också angivit att de har en tjänsteman som arbetar deltid med förtroendenämndsverksamheten. 3 kommuner har valt att inte svara. 1.5Var i förvaltningen är tjänstemannen/ tjänstemännen placerade? I 16 kommuner handhas den här uppgiften centralt i kommun- kansliet eller motsvarande, (t.ex. kommunledningskontoret, eller kommunkontoret). I övriga fall ligger uppgiften på någon fackförvaltning, vanligtvis socialförvaltningen (6). En kommun har angett att deras tjänsteman är placerad på överförmyndarnämnden. Ytterligare en annan kommun har uppgett att deras tjänsteman sitter på omsorgsförvaltningen. 5 kommuner har inte svarat på frågan eller svarat att de inte har någon verksamhet. 1.6Har ni något samarbete/kontakt med förtroendenämnd? 20 kommuner har svarat nej på frågan. I de kommuner man har kontakt (9) med förtroendenämnd rör det sig oftast om rådgivning i olika sakfrågor/ärenden. Det kan också röra sig om ärenden som kommit till förtroendenämnd men där bedömt att det är kommunen som är rätt instans. 2.1På vilket sätt informerar ni kommuninvånarna om förtroendenämnden och dess verksamhet? Flera kommuner (11) har uppgett att de förmedlar information om sin verksamhet genom t.ex. tryckt informationsmaterial såsom broschyrer, anslag på anslagstavlor, annonser i dagspress eller i kommunens egen tidning samt genom sin verksamhetsberättelse. I några kommuner går man också ut med information till boende i olika boendeformer och till olika föreningar. Det rör sig här framför allt om pensionärsföreningar och vissa former av äldrebostäder och liknande. 3 kommuner skriver i sina svar att de just nu håller på att ta fram informationsmaterial. En kommun har svarat att den som söker information kan få det via kommunens växel. Två kommuner skriver att de inte har tryckt någon information till kommuninvånarna och att de ännu inte haft några ärenden. 3.1Vilka är de vanligast förekommande problemensom personer vänder sig till förtroendenämnden med? I de kommuner (11) som har handlagt förtroendenämndsärenden har det framför allt handlat om frågor som rör bemötande personal/vårdtagare-boende/anhöriga. I två kommuner har man nämnt att det i deras fall handlat om frågor som rör brister i behandlingen eller ifrågasättande av den ordinerade medicinen. 7 kommuner har svarat att de ännu inte har haft några ärenden medan 11 kommuner har valt att inte svara på frågan. 3.2Hur många ärenden handläggs i förtroendenämnden ? 21 kommuner har uppgivit att de inte har haft några nämndärenden. 6 kommuner har angivit att man har 1–5 ärenden . En större kommun utmärker sig med hela 25 nämndärenden och pekar på att dessa tenderar att öka. En kommun har valt att inte svara på frågan. 18 kommuner har angivit att de inte haft några ärenden på tjänstemannanivå. 8 kommuner har angivit att de har mellan 1–6 ärenden/förfrågningar . Samma kommun som ovan skiljer sig från de övriga med avsevärt fler nämndärenden utmärker sig även på tjänstemannanivå med hela 40 ärenden . Antalet ärenden bedöms enligt kommunen öka. 2 kommuner har valt att inte svara. 3.3Enligt Hälso- och sjukvårdslagen är kommunerna skyldiga att ha en hälso- och sjukvård som kommunen bedriver. Har er kommun fattat ett formellt beslut om att förtroendenämnden också skall handlägga ärenden som rör hela äldre- och handikappomsorgen? 13 kommuner har svarat att de har fattat ett formellt beslut i denna fråga. 14 kommuner har svarat nej på frågan. Av dessa har 3 kommuner svarat att de inte kan besvara frågan eftersom frågan inte har aktualiserats. 2 kommuner har valt att avstå från att svara. En kommun pekar på problemet med lagstiftningen som inte är samordnad för att underlätta arbetet i förtroendenämnden. 4.1Har ni rutiner för rapportering av förtroendenämndsärenden till verksamhetsansvariga i kommunen? 12 kommuner har anmält att de på grund av för få ärenden inte har några rutiner när det gäller återföring av information till verksamhetsansvariga. Något fler, 13 kommuner, har infört rutiner för återföring. Av svaren framgår att informationen framför allt skall gå till kommunfullmäktige, socialnämnden och till berörda kommundelschefer och enhetschefer. Detta skall ske genom protokoll till berörda instanser från förtroendenämnds- mötena. 4.2Har förtroendenämnden någon egen verksamhetsberättelse? De allra flesta kommuner (25 av 29) har svarat att de inte har någon verksamhetsberättelse på grund av för få ärenden. 1 kommun har bifogat sin verksamhetsberättelse. 5.1Har förtroendenämnden någon fast telefontid ? Majoriteten av kommunernas förtroendenämnder har ingen fast telefontid för kommuninvånarna. En kommun har svarat att "det är bekant att ordföranden är i huset ". En annan kommun har skrivit att "folk är välkomna att ringa vid behov". Det är också vanligt att man har svarat att det alltid går att nå någon på förtroendenämnden under kontorstid. I en kommun har förtroendenämnden fasta telefontider . 6.1Finns det enligt er uppfattning behov av att stärka förtroendenämndsverksamheten? En majoritet av kommunerna svarar här att de inte ser något behov av att stärka förtroendenämndsverksamheten. Ett par kommuner menar att man löser eventuella problem genom kontakt med berörda i den egna organisationen. En kommun pekar dock på att det är angeläget att berörd personal ges möjlighet att få ökade kunskaper om de frågor som förtroendenämnden skall handlägga. 3 kommuner pekar på att förtroendenämnderna borde marknadsföra sig bättre och ge ökad information om sin verksamhet. Det är intressant att notera att den kommun som har en relativt omfattande verksamhet också pekar på behovet av förstärkning av förtroendenämnderna. 6.2HSU:s uppdrag är att överväga hur patienternas ställning skall kunna stärkas. Finns det mot bakgrund av era erfarenheter några problem/frågeställningar som ni tycker är särskilt angelägna för HSU att uppmärksamma i arbetet? En övervägande majoritet av kommunerna (21 av de totalt 29 svarande) har inte funnit några frågeställningar/problem som HSU bör titta närmare på. Av de kommuner som pekar på problem nämner några gränsdragningsproblem mellan och kommunens förtroendenämnd vilket kan skapa förvirring hos kommuninvånarna och dessutom ge en sämre helhetsbild av patientens behov och önskemål. En kommun pekar på att det vore bra om man istället införde en förtroendenämnd som handlade de olika patientärendena. Ytterligare en kommun lyfter fram sekretessproblem som ibland kan försvåra samarbetet mellan och hälso- och sjukvården och skulle helst vilja se en samlad lagstiftning. En kommun lyfter fram problemet med patienters och anhörigas beroendeställning till vården vid klagomål. Vidare tar ett par kommuner upp resursbristen som ett problem inom vården. Bilaga 5 Information till patienter och anhöriga i hälso- och sjukvården – En översikt av arbete och erfarenheter Information till patienter och anhöriga i hälso- och sjukvården Föreskrifter och allmänna råd .............................. ....... Kvalitetssystem i hälso- och sjukvården ............... ....... och lokal avvikelsehantering ............... ....... Kunskaper och erfarenheter från uppföljning och Nationell nivå ........................................................ ....... Lokal nivå.............................................................. ....... Kunskaper och erfarenheter från tillsyn ............... ....... 4.3Anmälningar, klagomål och frågor från "Nedslag" och särskilda studier............................. ....... Utveckling och kunskapsförmedling...................... ....... Den medicinska faktadatabasen ................ ....... 5.3Metoder att följa upp patienters och anhörigas syn på vården......................................................... ....... Information inom hälso- och sjukvården till patienter, anhöriga och allmänhet – En översikt för HSU 2000 över vad som Information till patienter och anhöriga i hälso- och sjukvården Kommunikationen mellan å ena sidan patient och anhöriga och å andra sidan vårdpersonal av alla kategorier är ett av fundamenten för en säker och kvalitativt god hälso- och sjukvård. arbetar med frågor om information till patienter och anhöriga i hälso- och sjukvården i flera olika sammanhang – genom juridisk normering, uppföljning och utvärdering, tillsyn samt utveckling och kunskapsförmedling. Verkets uppföljningar och utvärderingar ger en varierande bild av vad lagändringar och andra centrala beslut inom området har lett till. I sin utvärdering av Ädelreformen har uppmärksammat brister i informationsöverföringen mellan vårdgivare när en patient byter vårdform. Området har reglerats genom särskilda föreskrifter och allmänna råd från (SOSFS 1996:32), där även krav på information till patienten själv eller dennes anhöriga anges. Utvärderingen av Ädelreformen har också uppmärksammat att vården i livets slutskede till stor del har flyttats från sjukhuset till hemsjukvården och vården i särskilda boendeformer, med de krav detta ställer på bland annat kontakterna med de anhöriga. Informationsfrågor inom äldrevården berör till stor del även ekonomiska förhållanden, till exempel avgifter. Erfarenheterna från tillsynen varierar mellan olika ärendetyper. Bristande information och kommunikation berörs sällan direkt i , som gäller allvarliga skador eller risker för detta. Sådana brister kan dock ha bidragit till skadan eller risken. Till kommer även anmälningar, klagomål och frågor från allmänheten. Dessa spänner över ett brett fält, från allmänt hållna synpunkter på vården till ärenden som borde ha anmälts enligt . Direkta informationsfrågor förekommer, men mer sammansatta kommunikationssvårigheter ligger ofta bakom anmälningarna och klagomålen. Information till patienter och anhöriga handlar inte bara om att överbringa vissa sakuppgifter - på olika sätt berörs även vården, behandlingen och bemötandet i övrigt. Anmälningarna och klagomålen gäller brister i vårdkvaliteten som den enskilde har upplevt. Bristerna behöver inte ha uppstått genom att någon enstaka person har gjort fel och de kan vara svåra att komma till rätta med inom individtillsynen. Oftare beror bristerna på en serie händelser till följd av att insatserna i vårdförloppet inte varit de bästa möjliga. Att anmälningarna och klagomålen kommer till visar att lokala kvalitetssystem och lokal avvikelsehantering kan utvecklas till att fånga upp säkerhetsrisker och kvalitetsbrister i vården. Från gäller särskilda föreskrifter och allmänna råd från om kvalitetssystem i hälso- och sjukvården (SOSFS 1996:24). Där anges att systemen skall säkerställa patientens värdighet, integritet, delaktighet och säkerhet. Vårdpersonalen bör till exempel eftersträva en överenskommelse med patienten så att man kan säkerställa att patienten fått information om olika behandlingsalternativ och att patienten har rimliga förväntningar på behandlingens effekt. Även och lokal avvikelsehantering omfattas av nya föreskrifter och allmänna råd från (SOSFS 1996:23), där det lokala ansvaret att identifiera och förebygga avvikelser från det normala händelseförloppet i vården betonas. I sammanställningen av erfarenheter från tillsynen anges några uppgifter vid information till patienter och anhöriga, där brister särskilt ofta tycks leda till att patienten eller dennes anhöriga kontaktar . –att utgå från patientens behov och förutsättningar, –att följa upp hur informationen tas emot, bland annat genom att förvissa sig om att den har uppfattats på ett korrekt sätt, –att göra patienten och de anhöriga delaktiga i vård och behandling – utan att vårdansvaret läggs över på dem, –att ta hänsyn till förväntningar, känslor och starka reaktioner, –att kombinera skriftlig information med direkta samtal, –att lyssna aktivt, ge svar och vara tydlig som samtalspart, –att särskilt informera och lyssna på de anhöriga när patienten har svårt att ta emot upplysningar eller att komma till tals, –att särskilt förklara och förankra känsliga uppgifter i intyg eller utlåtanden till myndigheter, –att dokumentera samråd och överenskommelser, –att leva upp till patientjournallagens krav när en person vill ta del av den egna journalen och – att berätta om lagstiftningen och var man kan klaga. olika former av utvecklingsarbete och kunskapsförmedling kan bidra till att stärka det lokala arbetet med information till patienter och anhöriga. Verksamhetstillsynen gör det möjligt att följa och granska lokala system för kvalitets- utveckling, kvalitetssäkring och avvikelsehantering. Den medicinska faktadatabasen ger läkare och annan vårdpersonal bättre underlag att informera om behandlings- alternativ, risker och resultat utifrån vetenskap och beprövad erfarenhet. Olika former av metodutveckling kan dessutom förbättra möjligheterna att samla in och analysera patienters och deras anhörigas synpunkter på hälso- och sjukvården, särskilt utifrån de aspekter på vårdkvalitet som patienter och anhöriga själva bedömer vara viktigast. Denna översikt över normering, erfarenheter och utvecklingsinsatser när det gäller information till patienter och deras anhöriga inom hälso- och sjukvården är avsedd att vara ett underlag för Kommittén om hälso- och sjukvårdens finansiering och organisation (HSU 2000). Kommittén har bland annat i uppdrag att överväga hur patientens ställning i vården kan stärkas. –att sammanställa verkets juridiska normering inom området, –att belysa informations- och kommunikationsfrågornas betydelse för kvalitet och säkerhet i hälso- och sjukvården utifrån verkets arbete med uppföljning, utvärdering och tillsyn samt –att belysa hur verkets arbete med utveckling och kunskapsförmedling kan bidra till förbättringar inom området. arbetar med frågor om patientinformation i olika sammanhang – genom juridisk normering, uppföljning och utvärde ring, tillsyn samt utveckling och kunskapsförmedling. Sammanställningen bygger på aktuellt material från dessa olika områden. När det gäller juridisk normering, uppföljning och utvärdering samt metodutveckling refereras publicerade författningar, studier och projektbeskrivningar. Erfarenheterna från nationella uppföljningar och utvärderingar bygger på större projekt med ofta omfattande kvantitativa studier där slutsatserna är giltiga för hela landet. Slutsatserna från verkets lokala uppföljningar har inte samma generella giltighet. Erfarenheterna från tillsynen bygger på bedömningar gjorda av handläggare vid regionala tillsynsenheter. Ett urval av dessa har intervjuats om informationsfrågornas betydelse i olika typer av ärenden samt om tillsynens roll och möjligheter i sammanhanget. Kvantitativa genomgångar och analyser av materialet har inte varit möjliga att göra. Istället anges några uppgifter vid information till patienter och anhöriga, där brister särskilt ofta tycks leda till att patienten eller dennes anhöriga kontaktar . Säkerhetsaspekter uppmärksammas också. Beskrivningen av erfarenheter från tillsynen kan inte ligga till grund för några bedömningar av om dessa förhållanden även i övrigt leder till klagomål eller risker. Inte heller kan den användas för bedömningar av om bristerna är omfattande. Jämfört med omfattningen av hela den svenska hälso- och sjukvårdens är det ett litet antal händelser som ligger till grund för beskrivningen.