sou · GLB395 · 1998-01-01 00:00:00 — fattade regeringen beslut att tillkalla en sär- skild utredare med uppgift att utreda de närmare formerna för inrätt- andet av ett världskulturhus i lokaler i (dir. 1997:123). utsåg regeringen till särskild utredare. uppdrog regeringen åt att biträda utredningen. Jag överlämnar härmed betänkandet Forum för världskultur. Där- med anser jag mig fullgjort regeringens uppdrag. 1.1.1 .......Mångkultur och internationellt samarbete Uppläggning .................av utredningsarbetet Tankar om ...........................världskultur Om begreppet .....................världskultur .....................– ett hus för teater Repertoar .........................och publik Administration ....................och ekonomi Lokaler .........................och personal ..............utredningar och synpunkter Världskultur ...........i och på andra platser Överväganden ..........................och förslag 5.3.2 ...................Tillgång för hela landet SOU 1997: 95 1 Mångkultur och internationellt samarbete Regeringen behandlade i kulturpropositionen frågor som rör mång- kultur och internationellt samarbete (prop. 1996/97:3 sid. 182–186). Utgångspunkten för regeringens resonemang är att nya möjligheter skapats under för att människor på ett helt annat sätt än tidigare ska kunna bygga upp en gemenskap som tryggar en fredlig samexistens . De nya möjligheterna är emeller- tid förenade med nya utmaningar. I kulturpropositionen lyfter rege- ringen fram en rad olika problem som blir uppenbara i ljuset av en allt ökad internationell öppenhet bl.a. skillnaderna i levnadsvillkor, klyftorna mellan fattiga och rika, arbetslösheten som ställer stora grupper utanför samhällsgemenskapen, kriminalitet och drogmissbruk som hotar individers liv och hälsa samt sköra demokratiers strävan att forma lagar och normer som har stöd i de breda folklagren. Trots starka och oförsonliga motsättningar mellan kulturer och grupper finns det enligt propositionen hopp och vilja att människor och grupper skall kunna bygga en ny gemenskap där skillnaderna kan verka berikande och där de kan mötas i en humanistisk anda. Som viktiga redskap i en sådan strävan pekar propositionen på konsten och kulturen, det seriösa samtalet och den öppna debatten. I kulturpropositionen föreslås åtgärder för att öka den kulturella mångfalden och att främja gemenskap och förståelse mellan individer och grupper i samhället. Bl.a. föreslås att formerna för inrättandet av ett världskulturhus utreds. Skälen för regeringens förslag är viljan att erbjuda en kulturell arena för hela befolkning oavsett etnisk och kulturell bak- SOU 1997: 95 En sådan arena skall kunna ge status åt alla de kulturer som inte har en plats i kulturlivet . Den är tänkt att kunna fungera som en mötesplats över etniska gränser som bidrar till att öka för- ståelsen mellan människor och minskar rädslan för det som uppfattas som främmande. Även ur konstnärlig synvinkel är ett världskulturhus enligt regeringen en spännande utmaning och bör kunna bli en inspi- rationskälla för hela det svenska kulturlivet. Världskulturhuset skall rymma alla konstformer, vara öppet för alla, förmedla internationella gästspel och upprätthålla ett kontaktnät med alla kommuner i landet. Enligt regeringens bedömning bör lokaler kunna användas. Det förutsätter gemensam finansiering av staten och m.fl. intressenter i . ansåg att regeringens planer på att inrätta ett världs- kulturhus i kan medverka till att en kontinuerlig diskussion förs om som en mångkulturell nation och hur det påverkar samhället i alla dess delar. stryker särskilt under vikten av att världskultur- huset blir en angelägenhet och arena för landets hela befolkning dvs. "för alla människor i landet oavsett kulturella och etnisk tillhörighet och inte enbart för människor som bor i utan för människor i hela landet". Utskottet betonar också att inrättandet av ett världskulturhus inte få leda till att andra kulturinstitutioner minskar sina strävanden att spegla landets mångfacetterade kultur och att ta ansvar för att deras egen verksamhet verkligen vänder sig till alla befolkningsgrupper i landet. fattade regeringen beslut om direktiv till utredningen av ett världskulturhus i . I direktiven återges i allt väsentligt vad som sägs i kulturpropositionen. Jag väljer därför att i punktform ange de viktigaste delarna av direktiven. –i samarbete med motsvarande institutioner i andra länder konti- nuerligt bevaka och presentera kultur från hela världen –vidga samhällets kulturella horisont till att även omfatta utom- europeiska kulturyttringar –kunna erbjuda en gemensam kulturell arena för hela be- folkning oavsett etnisk eller kulturell bakgrund –bli en inspirationskälla för hela det svenska kulturlivet –vara en scen för internationell musik, dans, film, teater, poesi och litteratur samt för kultur- och samhällsdebatt. Utbudet skall vara brett och rymma allt från populärkultur till experimentella kulturyttringar –samarbeta med bl.a. föreningar, radio och TV, kulturinstitu- tioner, skolor och folkrörelser –vara öppet för alla, barn, ungdomar och vuxna och erbjuda verk- samheter för aktivt deltagande i bl.a. kurser och verkstäder –ge utrymme för den unga och nya tväretniska och tvärkulturella generationen. En av utgångspunkterna i direktiven är att världskulturhuset lokali- seras till och att det statliga bidraget till för verksamheten på förs över till världskulturhuset. tecknades en principöverenskommelse mellan staten och som innebär att Stockholms- regionen skall svara för av de offentliga bidragen till världs- och staten för resten. anges att staten skall stå för och att åtar sig att delta i finansieringen. En förutsättning för överenskommelsen är att godkänner riktlinjerna för verksamheten och beviljar behövliga medel och att kulturnämnden i godkänner engagemang. Under utredningsarbetet har jag haft överläggningar med företrädare för och . Jag har vi flera SOU 1997: 95 tillfällen haft ingående samtal med företrädare för utredningen om inrättande av ett världsbibliotek i . Ledning och personal på har gett sina synpunkter på uppdraget liksom företrä- dare för , Rikskonserter, Riksutställningar, , Operan, , , , /samt Stiftelsen . Nämnda institutioner och organisationer har också överlämnat material till utredningen som ligger till grund för beskrivningar i detta betänkande. Till utredningen har en rad skrivelser överlämnats som protesterar mot att övergår till att bli ett världskulturhus. 2 Tankar om världskultur Enligt min uppfattning finns det två förhållanden som är särskilt vik- tiga i bakgrundsteckning av begreppet världskultur, den ökade inter- nationaliseringen och den ökade invandringen. Internationaliseringen i svenskt samhällslivet har under ökat väsentligt. Som litet land med en starkt utlandsbe- roende ekonomi är kopplingarna till det som sker utanför vårt lands gränser många och högst påtagliga. Ekonomiska och politiska för- ändringar i omvärlden får omedelbara effekter i vårt land och på- verkar det politiska, sociala och ekonomiska klimatet. Språkkun- skaper, ökat resande, längre sammanhängande vistelser utomlands för studier och arbete liksom medlemskap i gör att inter- nationaliseringen påskyndas. Påverkan på kulturlivet som en följd av ökad internationalisering leder enligt min uppfattning till i första hand ökad likformighet vad gäller utbudet. I många av de länder som utvecklas i samma riktning som får kulturalster som riktas till massmarknaden ett domi- nerande genomslag. Det gäller på områden som musik, litteratur, film och även på andra konstområden. Nationella produktioner trängs undan av det som är avsett för massmarknaden och mångfalden be- gränsas därmed. Denna utveckling leder till åtgärder för att stödja det som är inhemskt. En viktig grund för kulturstödet är att främja inhemskt skapad och producerad kultur. Utvecklingen leder också till förslag om direkta skyddsåtgärder. Kulturminneslagens förbud mot utförsel av kulturföremål är ett sådant exempel. Kraven på kvotering av ut- budet av program i TV-kanaler för att på det sättet minska USA- dominansen är ett annat exempel. Utvecklingen leder också till behov av insatser för att främja kulturyttringar som på annat sätt inte når fram till en publik i . Sådana insatser bidrar till att öka den SOU 1997: 95 kulturella mångfalden och bidrar i någon mån till att begränsa mass- kulturens dominans. Invandringen är egentligen inget nytt fenomen. Individer och grupper har rört sig mellan länder och riken . Sedan medeltiden har människor med olika etnisk tillhörighet invandrat till och kommit att prägla livet och utvecklingen på olika orter och på skilda samhällsområden. Under har invandringen förändrats. Det är inte längre behovet av arbetskraft inom den svenska industrin som förklarar invandringen utan behovet av skydd undan förföljelse i för- ening med sökandet efter bättre framtidsmöjligheter. De senaste decenniernas invandring omfattar en betydande andel av flyktingar från oroshärdar runt om i världen. Nya sociala och kulturella möns- ter och yttringar har därmed förts in i det svenska samhället. Av de som bor i är eller omkring 800 000 per- soner födda i utlandet. Räknar man även in andra generationens invandrare blir andelen eller 1,5 miljoner personer. Utgångspunkten för resonemangen i såväl kulturpropositionen som i direktiven är att nya kulturella yttringar är berikande och utveck- lande. Kulturell mångfald är i sig en tillgång och bidrar till att vitali- sera kulturlivet. Enskilda konstnärer som möter det nya får inspira- tion i det egna arbetet och nytt ljus kastas över det invanda och redan kända. Det samma gäller också för publiken – det nya och främmande kan svara mot tankar och känslor som det invanda inte förmår, sam- tidigt som konturerna i det kända kan bli tydligare. Men för att en sådan harmonisk och berikande process ska utvecklas krävs öppenhet, nyfikenhet och tolerans. Finns inte det, kan det nya upplevas som hot- fullt och intoleransen och främlingsfientligheten växa fram. Att bli bekant och förtrogen med andra kulturyttringar kan vara ett sätt att öka toleransen och den fruktbara nyfikenheten. Direktiven anger inriktningen av en verksamhet som är vittom- fattande både till form och innehåll. Världskulturhuset skall fungera som en nationell kulturinstitution och som en inspirationskälla för hela det svenska kulturlivet. Därmed skall ett nytt centrum och mötesplats kunna skapas. Ett nätverk för kulturellt utbyte med andra kommuner skall etableras och upprätthållas. En scen för teater, dans och musik skall inrymmas och film skall kunna visas. Även poesi och litteratur skall rymmas. Världskultur- huset skall vara öppet för alla och inrymma aktivitetslokaler och en rad olika verkstadsaktiviteter skall kunna genomföras. Samarbetet skall vara brett och omfatta skolor och föreningar. Allt skall inte vara organiserat och förberett utan det skall även finnas plats för spontana samtal. Eftersom har uppenbara begränsningar att rymma denna verksamhet har jag utgått från att regeringens avsikt är att världskulturen skall utvecklas på såväl som på andra scener och i andra lokaler. Begreppet världskultur är svårt att avgränsa eller definiera. Inom vissa konstområden har ordet "världs" använts för att ange en viss avgränsning vad avser genre, kvalitet eller graden av spridning. Inom litteraturområdet har begreppet världslitteratur använts och i regel avsett sådan litteratur som varit interna- tionellt framgångsrik, av god kvalitet och som getts ut i många länder. Även inom musikområdet har ordet "världs" använts. Världsmusik har i regel förknippats med internationellt och kommersiellt fram- gångsrik musik som väver samman musikaliska traditioner och stilar från olika länder och kulturer. I andra sammanhang har begreppet världsmusik kommit att bli en samlingsbeteckning för olika slags musik som står på folkmusikens grund, ofta framförd eller utgiven i ett sammanhang. Att avgränsa vissa konstnärliga uttryck som världskultur reser självfallet frågan vilken kultur som då inte är världskultur. SOU 1997: 95 fråga sig om det har att göra med upphovsmannens nationalitet eller etnisk tillhörighet eller om det har att göra med var han eller hon för tillfället framför ett verk. Man kan också fråga sig om det som i kan betraktas som världskultur också är världskultur i andra länder eller om det är publikens sammansättning som avgör vad som skall betraktas som världskultur. Sådant som redan är välkänt för publiken kanske därmed inte kan betraktas som världskultur även om det har sitt ursprung i ett avlägset land. All avgränsning eller kategorisering av konst är självfallet vansk- lig. Det konstnärliga skapandet som uttryck för grundläggande mänskliga behov gör att konsten till sin natur är internationell. har konsten rört sig över nationsgränser och fungerat som en brygga mellan individer och folk. En viss avgränsning av vilka slags kulturyttringar som skall anses inrymmas i begreppet världskultur ges emellertid i direktiven då man hänvisar till dels de senaste 30 årens invandring till som man menar har vitaliserat svenskt kulturliv och inneburit ett ökat och mer varierat kulturutbud, dels att ett världskulturhus även skall omfatta utomeuropeiska kulturyttringar i syfte att fördjupa förståelsen och relationerna mellan människor. Med detta som grund vill jag i detta sammanhang avgränsa begreppet världskultur till kulturyttringar från olika delar av världen som bidrar till att öka mångfalden i svenskt kulturliv, särskilt yttringar från länder och miljöer som naturligt inte blir tillgänglig för en publik i genom etablerade kommer- siella eller institutionella kanaler. 3 – ett hus för teater uppfördes ursprungligen 1853 av handlaren . Efter en brand 1857 återinvigdes teatern 1859 och efter en ombyggnad fick teatern det utseende den i stort har än . är det revyer och lustspel som dominerar teaterns utbud. Artister och revymakare som , , , , , och framträdde ofta på . Den sista revyn på teatern spelades 1954. Året därpå hyrde teatern av husägaren för att använda salongen till musikstudio. Samarbetet med pågick då en brand skadade teatern svårt. Planer fanns då inom att riva teatern för att i stället uppföra ett kontorskomplex. Detta väckte stark kritik och planerna ändrades. 1967 återinvigdes teatern med staten som ensam ägare och med Teater- och som huvudman. övertog ansvaret för och verksamheten fick en inriktning som i stort sett varit oförändrad . Verksamheten på har präglats av ambitionen att göra teatern till en mötesplats för svenskt och internationellt teaterliv. Därmed har teatern blivit en gästspelsscen för svenska och utländska teatrar. Länsteatrar, stadsteatrar, fri grupper och ensembler ur Svenska gästspelar på teatern. Även och Operan har haft tillgång till scenen. SOU 1997: 95 har ingen egen ensemble utan föreställningsverksam- heten sker i olika samarbetsformer med gästande ensembler som hyr in sig på teaterns tre olika scener, , och Caféteatern. Hyran omfattar scen med loger, befintlig teknik, biljetter och biljettförsäljning, städning samt tekniker. Intäkter från biljettför- säljning går till hyresgästen medan denne svarar för alla marknads- föringskostnader. Urvalet av gästspel på hyresbasis görs av teaterns konstnärlige ledare. En icke obetydlig del av de som önskar hyra in sig på teatern refuseras av konstnärliga skäl. För gästspelsverksamhet fanns tidigare ett program- råd. En uttalad ambition för har varit att locka till sig ur- premiärer på såväl svenska som utländska pjäser. Projektsamarbeten innebär att upplåter repetitions- och spellokaler kostnadsfritt och att biljettintäkterna delas mellan teatern och den aktuelle producenten. har haft ett långvarigt samarbete med olika institu- tioner bl.a. (Operan), som förlagt barn- och ung- domsföreställningar till teatern. Som spelplats för egna produktioner har minskat i betydelse i och med avvecklingen av de regionala riksteater- ensemblerna och tillkomsten av hemmascenerna i . främsta intresse för ligger i möjligheterna till produktionssamarbete med en teater som kan erbjuda längre spelperioder i . ser inget direkt behov av att ändra nuvarande ordning utan räknar med att produktionssamarbetet kan fortsätta enligt nuvarande principer. scener och lokaler används också för konferenser och seminarier av skilda slag. Som gästspelsscen har föreställningar av vitt skilda slag – talteater, musikaler och revyer, studentspex, opera och litterära salonger. De utländska gästspelen har varit många och varierat mellan 7 och 12. Det flesta grupper kommer från länder i – ett hus för teater men även vissa utomeuropeiska grupper har gästspelat, bl.a. Teater Vivo från och grupper från och . Under närmast föregående decennier var antalet gästspel från länder i tredje världen fler vilket bl.a. gjordes möjligt av att teatern hade en starkare ekonomi. Storleken på publik varierar mellan olika år. var /95 sämst med drygt 31 000 besök på 288 föreställningar. /92 var bäst med drygt 73 000 besök på 497 föreställningar. De stora variationerna kan ses som en naturlig effekt av att teatern är en gästspelsteater. administration handhas dels av dess egen personal, dels av som sköter vissa uppgifter, bl.a. det centrala redovis- ningssystemet. Bokslut ingår i samlade bokslut. Det senast tillgängliga bokslutet avser /96. Omslutningen uppgick till 10,7 milj. kr. Bokslutet redovisar följande kostnader och intäkter. De största kostnaderna är löner om 4,9 milj.kr. och hyror om 3,9 milj.kr. Övriga kostnader om sammanlagt ca 1,2 milj.kr. består av bl.a. tek- nik, resor och traktamenten, information, övriga lokalkostnader samt expenser. Intäkterna domineras av statsbidrag om 7,8 milj. kr. och hyres- intäkter om 2,5 milj.kr. Övriga intäkter uppgår till 0,4 milj.kr. Bokslutet redovisade ett överskott om nästan 0,8 milj.kr. Staten äger genom Wasakronan. Den sammanlagda lokalytan anges . Årshyran uppgår för till . I hyran ingår värme, el, vatten och fastighets- service. Lokalerna domineras av med plats för 418 åskådare. Studioscenerna och Caféteatern är flexibla utrymmen och lämpade för mindre produktioner. SOU 1997: 95 Utöver de tre scenerna består av en festvåningsdel, etablissemang, mindre kontorsutrymmen samt andra ut- rymmen som loger och tekniska lokaler. Det löpande och konstnärliga ansvaret för ligger på teaterchefen som är anställd på halvtid. Därutöver består den fast an- ställda personalen av ytterligare 16 personer varav 4 på deltid. Två personer har administrativt arbete, en fungerar som teknisk chef och 9 har olika tekniska uppgifter (fastighet, scen, belysning, ljud). Vid behov anställer teatern extra personal, motsvarande ytterligare 3 årsverken. 3.6Tidigare utredningar och synpunkter På uppdrag av regeringen fick i uppdrag att, med beaktande av vad som uttalats budgetproposition, utreda och lämna förslag om huvudmannaskapet för och det framtida utnyttjandet av teatern. Utredningen underströk den centrala roll som en statligt gäst- spelsscen spelar i ett teaterliv som man menar allt mer kommer att präglas av internationellt utbyte och nya produktionsformer. Vidare framhölls att det finns ett klart kulturhistoriskt intresse att bevara som en offentlig och publik gästspelsteater. Teaterns betydelse för teaterprojekt som sedan går ut på turné i andra delar av landet betonades. konstaterade att verksamheten på funge- rade väl och fann ingen anledning att föreslå ändrat huvudmannaskap för teatern. Från konstnärliga och administrativa utgångspunkter gick det knappast att konstruera en bättre fungerande förvaltning för en statlig gästspelsscen. Tankar på ett delat huvudmannaskap mellan Operan, och lades på is. I betänkande SOU 1994:52 Teaterns roller gjordes en relativt fyllig beskrivning av det aktuella läget för . Utan någon särskild motivering föreslog utredning att huvudmannaskapet för teatern och det därvid knutna statliga anslaget överförs från till Svensk Teaterunion/, som är de svenska teatrarnas organisation för sina gemensamma intressen. Unionen fungerar också som svensk medlemsorganisation i det inter- – ett hus för teater nationella teaterinstitutet (). Unionens lokaler är inrymda i . (SOU 1991:71) pekade på det orationel- la i att Operan i nästen helt är hänvisad till en enda scen. Utredningen förordade att Operan i skaffar sig en andra scen. Med detta som grund och med hänvisning till teaterutredningens uppfattning att Operan låst upp sina resurser för mycket i fast per- sonal föreslog i betänkandet SOU 1995:84 Kulturpolitikens inriktning att bör bli Operans andra- scen som viss gästspelsverksamhet från andra teatrar bör bestå. I sitt remissvar på betänkande ställde sig Operan positiv till att överta ansvaret för . Verksam- heten på teatern skulle därmed kunna inriktas på opera och i viss mån balett. Samarbete med skulle utgöra en central del i verksamheten. Då enligt Operan är synner- ligen lämplig basscen för flera teatrar i landet skulle ett övertagande öka möjligheterna att turnera med medelstora och mindre uppsätt- ningar. Ett övertagande skulle enligt Operan förutsätta ett årligt statsbidrag om . Även , och ställde sig positiva till att övergår till att bli Operans andra- scen. SOU 1997: 95 4Världskultur i och på andra platser Kulturlivet i är rikt och många institutioner arrangerar föreställningar eller annan verksamhet med inriktning på världs- kultur. Några av de institutioner och verksamheter som är aktuella i detta sammanhang beskrivs nedan. Denna beskrivning gör inte an- språk på att vara heltäckande utan bör ses som en exemplifiering. Flera av de statligt finansierade museerna i har en in- riktning av sin verksamhet som jag menar kan betraktas som världs- kultur. I första hand gäller det Folkens Museum/vars uppgift är att främja intresset för, kunskapen om samt forskningen rörande främmande kulturer, framför allt utomeuropeiska, och vara ansvarsmuseum för de delar av området kulturhistoria som inte hör till verksamheten vid eller stiftelsen . och kan sägas ha en liknande inriktning även om dessa båda museers samlingar och ut- ställningar är historiska, konstinriktade och avser vissa avgränsade geografiska områden. ger kontinuerligt dansföreställningar av såväl svenska som utländska grupper. Som gästspelsscen har skapat möjligheter för fria dansgrupper och regionala ensembler att spela inför en stor publik. Denna uppgift betonas särskilt i kulturproposi- tionen. Även många internationella gästspel har tagits emot. Som exempel kan nämnas föreställningarna Balinesisk maskdans, Spökopera från och gästspel med den japanska butogruppen Sankai . har även arrangerat kurser och seminarier bl.a. på teman som Orientalisk dans, Maskernas magi och Indisk kathak dans. Mångkulturellt centrum i har en viktig roll för att öka förståelsen mellan människor av olika etniskt ursprung. SOU 1997: 95 i bedriver en omfattande offentlig kultur- verksamhet. Antalet räknade besökare uppgår till ca en miljon . En betydande del av verksamheten har internationell inriktning. olika scener används ofta för gästspel med grupper från hela världen. Internationella festivaler och utställningar av olika slag har genomförts i . Ett av husets mest besökta rum är läse- salongen, som fungerar som en informell och internationell mötes- plats i . överlämnas förslag om att inrätta ett Världsbibliotek i till kulturnämnden i . Förslaget bygger på en idé om ett världsbibliotek som beskrivits och utvecklats i rapporten i (). Bakgrunden till förslaget är viljan att öppna den statliga Invandrarlånecentralen i och göra den tillgänglig för besökare. Centralen inrättades 1991 och är placerad i , en av södra förorter. Denna lånecentral blev ett bibliotek för fjärrlåneverk- samhet i form av depositioner, ämnesbeställningar och enstaka lån. Mediebeståndet integrerades med länsbiblioteket i och mediedepå. Mediebeståndet, som omfattar 210 000 volymer på 108 språk, betraktas som kanske främsta men är fortfarande slutet.