sou · GLB391d4 · 1998-01-01 00:00:00 — Proposition 1986/87:58 Om jaktlag, m.m. Föredragande statsråd anförde följande (s. 63). "Jag delar beredningens uppfattning att det inte finns skäl för någon mer ingripande förändring av den nuvarande administrationen på jaktens och viltvårdens område. Arbetsfördelningen mellan å ena sidan myndigheterna, dvs. i första hand och länsstyrelserna, och å andra sidan frivilligorganisationerna bör ske efter samma principer som . Det innebär att Svenska jägareförbundets ansvar för jakten och den praktiska viltvården har sin grund i att förbundet organiserar en stor del av landets jägare. Förbundets personal förutsätts lämna råd och upplysningar om viltvård och jakt till myndigheter, företag, organisationer och enskilda. Även andra arbetsuppgifter av samma karaktär kan ingå i förbundets verksamhet. Däremot bör det endast undantagsvis, och då med särskilt lagstöd, bli fråga om att uppdra åt förbundet att fullgöra någon myndighetsutövning, dvs. besluta i ärenden som rör förmåner och skyldigheter för enskilda och organisa- tioner." 436 Administrationen av jakten betänkande 1986/87:JoU15 Utskottet anförde följande (s. 57) i administrationsfrågan. "Utskottet delar regeringens bedömning att det inte finns skäl till någon mera genomgripande förändring av den nuvarande admini- strationen på jakt- och viltvårdsområdet. Vad i propositionen anförts om arbetsfördelningen mellan myndigheterna och frivilligorganisationerna m.m. föranleder ingen erinran från utskottets sida. Vad beträffar medel från jaktvårdsfonden m.m. vill utskottet erinra om att fonden enligt gällande bestämmelser används efter regeringens bestämmande för vissa ändamål inom viltvården m.m. Motsvarande bestämmelser återfinns i 41 § förslaget till jaktlag. Enligt vad utskottet erfarit grundas medelstilldelningen till bl.a. på för- bundets ansvar för jakten och den praktiska viltvården, något som närmare anges på s. 63 f. i propositionen. Det bör även i fortsättningen ankomma på regeringen att besluta i hithörande frågor." Proposition 1991/92:9 Jakt och viltvård Enligt propositionen skall målen för jakt- och viltvårdspolitiken ligga fast. Samhällets målsättning om balans mellan å ena sidan viltstammarnas stor- lek och å andra sidan ett rimligt skydd för andra intressen har, enligt propositionen, i vissa avseenden inte uppfyllts. För att lösa de problem stora viltstammar för med sig krävs det, enligt propositionen, insatser och åtgärder av olika slag. till att det skapas en bättre balans i viltstammarna genom att lägga ett större ansvar på markägare och jägare och genom en minskad reglering av Myndigheternas administration kan förenklas bl.a. genom att onödig detaljreglering av jakten tas bort. Förutsättningar skapas därigenom för ett ökat lokalt ansvar och en utbyggd samverkan mellan markägare och jägare. Förslagen i propositionen innebär att ett större ansvar måste tas av markägare, jägare och myndigheter. 9.4.3Myndigheters och organisationers syn på att frivillig- organisationer fullgör administrativa uppgifter inom jakt och viltvård Utredningen redovisar nedan myndigheternas och organisationernas syn på att frivilligorganisationer fullgör administrativa uppgifter inom jakt och Redovisningen grundar sig på de svar myndigheterna och organisationerna lämnat på utredningens enkät. nerna har svarat på följande fråga. –Vilken syn har myndigheten/organisationen på att frivilligorganisationer fullgör administrativa uppgifter inom jakt och viltvård. I vilka avse- enden fungerar den nuvarande ordningen bra och i vilka avseenden finns anledning att föreslå förändringar? har i svar på utredningens enkät pekat på några områden där förbundet fullgör administrativa uppgifter inom jakt och vilt- Utredningen redovisar svaret i korthet. "...Som exempel på administrativa uppgifter som fullgörs av förbundet bör särskilt följande uppmärksammas. – Den som jagar är skyldig att betala en av regeringen fastställd jaktvårdsavgift, som gäller för ett jaktår. Influtna medel handhas av Kammarkollegiet, medan på regeringens uppdrag upp- rättar och handhar register över de som erlagt avgiften. – ...har av ansvarig myndighet, , fått uppgiften att svara för registerhållning, produktion och distribution av material samt ekonomirutiner. Administrationen av älgjakten – Länsjaktvårdsföreningarna är i hög grad engagerade i administrationen av älgjakten. De är representerade i länsviltnämnderna, avger yttranden i frågor rörande älgjakten och svarar genom sina jaktvårdskretsar för att det lokala samrådet mellan jägare och markägare om skötseln av viltstammarna kommer till stånd och redovisas. Länsjaktvårdsföreningarna svarar också för älgobsinventeringen, dvs. den insamling av vissa uppgifter om älgstammens sammansättning och utveckling som sker av jägarna själva under den första älgjaktsveckan, och för andra former av älginventeringar. I exempelvis har, 438 Administrationen av jakten genom överenskommelse med , länsjaktvårdsföreningen tagit över en stor del av älgadministrationen. är givetvis berett att vid en översyn av administrationen av älgjakten diskutera möjligheterna till ett ökat engagemang också i andra län." Tre av de centrala myndigheterna har kommit med synpunkter i denna del. Svaren redovisas nedan. En frivilligorganisation är ofta väl skickad att handha vissa uppgifter rörande jakt och viltvård. Det är emellertid i förekommande fall av största vikt att uppgiften specificeras noga samt att uppdragen inte är av sådan karaktär att konflikt uppstår mellan organisationens intressen och det allmännas intresse. Svenska jägareförbundets uppdrag är otydligt och även otidsenligt i sin nuvarande utformning. När det tillkom var förhållandena annorlunda. Det fanns då ingen myndighet vare sig centralt eller lokalt som ansvarade för naturvård. Jaktfrågorna sköttes centralt och av dåvarande Domänstyrelsen. För att få lokal anknytning gavs uppdrag till Jägareförbun- det att biträda med den praktiska viltvården. Ett liknande uppdrag hade när det gällde naturvård. I det senare fallet var uppdraget konkretiserat naturvårdslag. tillkom och länsstyrelserna fick naturvårdsenheter upphörde uppdrag, men inte . Det faller sig helt naturligt att en förening, med ett sådan uppdrag som nu har, kan få svårigheter att tillvarata såväl medlemmar- nas intressen som det allmännas intresse. Oklarheter i det allmänna upp- draget har gett upphov till omfattande diskussioner och svåra gräns- dragningsfrågor. På länsnivå har allmänna uppdrag i flera fall av såväl länsförening som länsstyrelse tolkats så att föreningen handhar viltvården i länet. Av naturliga skäl är dock länsföreningarnas intresse främst knutet till jaktbara viltarter eller sådana som man vill få jakt på. Länsstyrelsernas begränsade resurser för naturvård har kommit att koncentreras till andra verksamheter än faunavård. Endast undantagsvis kan resurser avsättas för detta ändamål och då i första hand när en arts situation redan är prekär. Ett betydelsefullt faunavårdsarbete utförs dock av länsstyrelsernas fältpersonal i fjällänen. Det är naturligt att förbundets intressen främst riktar sig mot jaktbart vilt eller sådana arter som man vill få möjlighet att jaga. Med hänvisning till vad som sagts i föregående stycke betyder det att många arter lämnas därhän och att dessa kan vara sådana som mer än andra behöver upp- märksamhet och insatser från samhällets sida. Enligt uppfattning bör uppdraget till omprövas. Varje uppdrag som sedan kan komma att ges till förbundet skall vara noga preciserat och så väl avgränsat att såväl uppdragsgivare som uppdragstagare vet vad som gäller. Det är viktigt att det ges en utformning så att verksamheten blir ett komplement till berörda myndigheter. Vidare bör uppdraget utvärderas med jämna mellanrum, t.ex. . Det är också angeläget att tillgängliga resurser för faunavård i större omfattning styrs över till länsstyrelserna så att dessa får möjlighet att bedriva faunavård i vid bemärkelse. Det är en naturlig följd av en avreglering och ett utökat sektorsansvar att ett större ansvar läggs på de berörda parterna. Enligt SKS:s uppfattning har också de berörda organisationerna på ett positivt sätt tagit detta utökade ansvar. Jägarorganisationerna får genom ett avtal med staten bidrag till information och rådgivning i praktiska jaktvårdsfrågor. Genom ett riksdagsbeslut biträder myndigheterna med bl.a. underlag för myndigheternas beslut. Enligt SKS:s uppfattning vore det en fördel om innebörden av denna särställning för klargjordes på ett bättre och tydligare sätt. Det finns nu oklarheter hur långt uppdraget sträcker sig och vad det egentligen innebär på flera punkter bl.a. i samband med rådgivning i älgfrågor, frågor rörande avskjutningsstatistik m.m. Fallviltundersökningen initierades av . Arbetet har under alla år bedrivits i nära samarbete mellan SVA och . Ett nära samarbete har också skett rörande ett flertal andra veterinärmedicinska frågor med anknytning till jakt och viltvård. SVA anser att den nuvarande organisationen med en frivillig organisation som fullgör administrativa uppgifter inom jaktområdet är bra. Denna orga- nisationsform innebär en samlad enhet med goda kontakter och föran- kringar både i jägarleden liksom till myndigheter och organisationer. SVA:s verksamhet finansieras genom en kombination av statsanslag och uppdragsintäkter. Denna kombination innebär, enligt SVA:s uppfattning, en 440 Administrationen av jakten motivation och kostnadsmedvetenhet i organisationen och torde vara att rekommendera även inom jakten och viltvårdens område, varför den nu- varande organisationsformen även utifrån ett ekonomiskt perspektiv bör bestå. De flesta länsstyrelserna har inget att invända mot nuvarande ordning så länge de administrativa uppgifterna inte innefattar myndighetsuppgifter. Vissa länsstyrelser har inte yttrat sig i frågan. Tio länsstyrelser har dock kommit med invändningar. De kan sammanfattas på följande sätt. –Länsstyrelsernas myndighetsroll kontra jägarorganisationernas med- lemsvårdsintressen kan ibland skapa konflikter. –Lämpligheten av att frivilligorganisationer fullgör administrativa upp- gifter inom jakt och viltvården kan ifrågasättas. Risker kan uppkomma för svårhanterliga konflikter mellan de allmänna intressena och det egna medlemsvårdsintresset. –De viktigaste administrativa uppgifterna inom jakt och viltvården bör fullgöras av ...Även om nuvarande ordning fungerar bra, kan det övervägas om inte t.ex. administrationen av jaktkort borde överföras till , som har hand om den övriga admini- strationen av jakten i länet. –De uppgifter som närmar sig myndighetsutövning utförs av länsjaktvårdskonsulenten och bör överföras till . Det bör alltså ske en klar åtskillnad mellan myndighetsutövning enligt gällande lagstiftning och rådgivning i jaktvårdsfrågor. –Det bör framhållas att de båda jägarorganisationerna är intresseorganisa- tioner med ett klart syfte att tillvarata medlemsgruppernas intresse. Det kan knappast vara lämpligt att blanda samman dessa uppgifter med administrativa uppgifter som regleras i jaktlagstiftningen. –Det torde vara en fördel för såväl allmänhet, jägare och markägare att jaktens administration handläggs av en myndighet som är neutral i förhållande till intressenterna. –är tveksam till att frivilligorganisationer fullgör admini- strativa uppgifter inom jakten och viltvården bl.a. mot bakgrund av att enskilda markägare kan komma i kläm. Jaktintresset kan komma att dominera. erfarenheter är att markägarna kan ha svårt att få hjälp när de fått problem med viltskador. –Om en lokal viltvårdsnämnd får en mera fristående ställning i förhållan- de till frivilligorganisationerna, skulle detta delvis eliminera grunden för de anklagelser för partiskhet som ibland riktas mot de nuvarande jakt- vårdskretsarna. –Utredningen bör belysa frågan om lämpligheten av att en intresseorganisation fullgör statliga administrativa uppgifter. –I och för sig kan tanken om överlämnande av administrativa uppgifter till frivilligorganisationerna synas lockande, särskilt mot bakgrund av det statsfinansiella läget. misstror ej heller dessa organi- sationers förmåga att hantera sådana frågor. Från principiella synpunkter inger emellertid en sådan ordning så allvarliga betänkligheter att idéer härom inte bör genomföras. I landet råder organisationsfrihet som är av stor vikt utifrån demokratiaspekten. Den eller de organisationer som får myndighetsuppgifter får ett försteg framför andra organisationer, något som rubbar förutsättningarna för organisationsfriheten. Exempelvis kan möjligheterna att bilda nya organisationer i praktiken omintetgöras. i är positiv till att frivilligorganisationer fullgör adminitrativa uppgifter och har ett omfattande samarbete med läns- har beskrivit det på följande sätt. Som nämnts ovan fullgör på Länsstyrel- sens uppdrag uppgifter i samband med älgjaktsadministrationen. I huvudsak består uppgifterna i att förbundet bereder och utreder inkomna registre- ringsansökningar, genom databearbetning av upprättade tilldelningsnormer tar fram slutligt förslag till licenstilldelning, upprättar statistik, för Läns- styrelsens kartregister över registrerade licensområden samt svarar för all- män information till jägare och allmänhet inför älgjakten. Förbundet utgör även kanslifunktion för länsviltnämnden. Denna ordning har gällt alltsedan den samordnade älgjakten infördes . Några gränsdragningsproblem eller andra oklarheter mellan Läns- styrelsens och jaktvårdsförbundets olika roller i detta sammanhang har inte uppkommit, tvärtom har uppläggningen bedömts som mycket ändamålsen- lig. Erfarenheter av systemet som vunnits inom båda instanserna har kunnat tas tillvara på ett rationellt och smidigt sätt, vilket otvivelaktigt varit till fördel för älgvården. Att och jaktvårdsförbundet kunnat samarbeta så nära när det gäller älgjaktsfrågorna har fått god respons bland berörda parter ute i länet. Beslutsfattande och alla åtgärder som innebär myndighetsutövning utförs självfallet av . 442 Administrationen av jakten Av tjugo skogsvårdsstyrelser som besvarat denna fråga har flertalet inget att invända mot nuvarande ordning. Nio skogsvårdstyrelser har dock kom- mit med invändningar. De kan sammanfattas på följande sätt. –På det hela taget har det nog fungerat relativt bra, att frivilligorganisa- tionerna (jägarna) haft en mer eller mindre "myndighetslik roll" men lämpligheten kan naturligtvis ifrågasättas. Det är risk att synpunkten att jägarintressena är för starkt representerade i olika fora har en kärna av sanning, och lägger man till detta deras myndighetsliknande roll så finns det möjligen fog för missnöje. –Det vore naturligt att ansvaret för dessa frågor i första hand delegeras till markägare och jägare. Här är det viktigt att alla berörda organisatio- ner involveras i arbetet, både markägar- skoglig- och jägarorganisatio- ner. –Svenska jägareförbundets särställning som frivilligorganisation med speciella uppgifter från statsmakterna kan ifrågasättas. Svenska jägare- förbundet är en part bland alla andra i det här arbetet, t.ex. , , skogsbruket m.fl. –Utifrån principiella utgångspunkter kan det ifrågasättas om det är lämpligt att frivilligorganisationer utför vissa av myndighetsuppgifterna. –Nuvarande samrådsgrupper har teoretiskt en likvärdig representation av jägar- respektive markägarintressen. I realiteten är enligt Skogsvårdssty- relsens erfarenhet jägarintressena helt dominerande. –Grundprincipen skall vara att myndighetsuppgifter skall utföras av myn- digheter och inte av frivilligorganisationer som har partsintressen. –Det kan ifrågasättas att frivilligorganisationen , med hjälp av statliga medel, skall sköta de flesta viktiga jaktfrågorna. Deras opartiskhet är inte vad den borde vara, eftersom medlemmarna består av jägare och deras åsikter lätt blir dominerande. Markägarintres- sen får ge vika för jägarintressen. –Inom länet har jägarintresset med inriktning på stora viltstammar ibland tagit över utan tankar på ekologisk helhetssyn. –I ett avseende anser emellertid att man kan över- väga viss förändring. Det gäller ansvaret för att bestämma älgstammens storlek och älgbetesskadornas omfattning. I samrådsgruppen företräder jägarna sitt partsintresse. Det är då rimligt att vitalt beslutsmaterial som tillförs samrådsgrupperna får en helt partsneutral prägel och som ger parterna lika möjlighet att hävda sina intressen. Ansvar för att till- handahålla underlagsmaterial kan antingen överföras till någon myn- dighet, t.ex. eller till de lokala parterna gemensamt. I allt väsentligt har förbunden positiva erfarenheter av det arbete som frivilligorganisationer utför inom jakten. Emellertid har funnits tidsperioder när förbunden upplevt att jägarorganisationerna givits ett för starkt inflytande över jakten. Särskilt när de areella näringarna besvärades av kraftiga viltskador fördes en debatt om beslutanderätten över jakten. Kritiken ledde också fram till en genomgripande förändring av jaktpolitiken . Beslutet innebar bl.a. att parternas olika roller förtydligades och att markägarnas ställning stärktes. Det blev också möjligt att bilda älgskötselområden, en möjlighet till frivillig avreglering av jakten som har tagits emot mycket positivt bland markägare och jägare. Med den ordning som råder finns således förutsättningar för en väl fungerande samverkan kring jakten. Med de lokala samrådens tillkomst har också skapats en plattform för lokal samverkan och ett utökat ansvar för markägare och jägare. Vissa kvarstående problem finns emellertid i tillämpningen av jaktpolitik. Bl.a. saknas ännu fungerande lokal- samråd i många älgvårdsdistrikt ett förhållande som samtliga inblandade parter bör ta ansvar för men där förbunden särskilt vill peka på Svenska Jägareförbundets roll som initiativtagare och samordnare. och förutsätter dock att samråds- frågan kan lösas parterna emellan och bedömer det därför som angeläget att jaktpolitiken kan föras vidare på den inslagna vägen och att frivilligor- ganisationernas kompetens och särskilda intresse tas tillvara. Skogsindustrierna ser positivt på den nuvarande ordningen. Jägarorganisa- tionerna företräder en "Wise Use"-uppfattning, som gör rimliga av- vägningar mellan olika intressen. fanns vissa motsättningar mellan de areella näringarna och jägarna, särskilt i frågor om balansering av hjort- viltstammarna, men efter lagändringen 1991, med de tydliga uttalanden, som gjordes i förarbeten och propositionen, har samarbetet utvecklats i positiv riktning. Enligt föreningens uppfattning skulle en överflyttning av jägarorganisationernas uppdrag till kunna medföra att 444 Administrationen av jakten skydds- och bevarandeintresset skulle ta överhanden, vilket skulle kunna medföra ökade svårigheter att balansera viltstammarna på ett bra sätt. Skogsindustrierna ser ingen anledning att ändra den nuvarande ordningen. Landets frivilligorganisationer besitter avsevärda resurser i form av specialkompetens och bred folklig förankring. Mycket av organisationernas arbete sker helt eller delvis ideellt. Detta förstärker ytterligare deras betydelse i den samlade resursbank som behövs för att långsiktigt kunna säkerställa miljövården, faunavården, djurskyddet och jaktutövningen. Då det är fråga om praktiska arbetsuppgifter framstår det som naturligt att frivilligorganisationernas kapacitet tillvaratas i den allmänna verksamheten. Däremot är det fel om någon sådan organisation skulle tilldelas någon form av myndighetsfunktion. Är det fråga om en särskild arbetsuppgift genom någon form av entreprenadåtagande, framstår det som självklart och nödvändigt att normalt upphandlingsförfarande tillämpas. Det sistnämnda gäller bl.a. det statliga registret över jaktkortslösarna. är det statliga jaktkortsregistret privatägt och används i stor utsträckning för ensidiga organisationsintressen. Samma förhållande råder i fråga om jägarexamensregistret. Det mest logiska är att dessa register läggs under postens allmänna adressregister. Föreningen anser inte att frivilligorganisationer ska ha ansvaret för administrativa uppgifter inom jakt- och viltvård. Speciellt känsligt blir detta om en ren intresseorganisation som innehar sådana uppgifter. Det är förklarligt om regeringen för nära uppdrog åt att handha vissa uppgifter, eftersom man då dels hade en helt annan syn på dessa frågor, dels ännu inte hade någon statlig myndighet med övergripande ansvar för miljö- och naturvård, natur- resurshushållning m.m. Föreningen är således kritisk till den nuvarande ordningen att jakttidsberedningen är knuten till . Detta har inneburit en överrepresentation för de rent jaktliga intressena i beredningen och därmed svårare att få gehör för bevarandeintressen, det övriga fri- luftslivets intressen m.m. har därför vid olika tillfällen begärt att regeringen ska flytta detta ansvar till . Hur representeras den icke jagande mark- ägaren? Jakten är ett fritidsintresse bland många och saknar betydelse som näringsgren. Någon anledning att gynna detta fritidsintresse framför andra bör inte föreligga. Naturen tillhör oss alla, och den vilda faunan är en angelägenhet för hela svenska folket. anser därför att ansvaret för faunavårdsarbetet, dit även jakttider och viltvård bör höra, ska ligga hos en myndighet. Myndigheternas uppgift är att sätta ramar och regler för verksamheten med hänsyn till det allmännas eller andra gruppers intresse. En av myndigheternas viktigaste uppgifter är att se till att jakten sker med hänsynstagande till naturskyddsintressen. Av bl.a. det skälet är det av stor vikt att frågor om exempelvis jakttider handläggs av en myndighet som står fri från jägarnas intresseorganisationer. Svenska jägareförbundets nuvarande ställning som både medlemsorganisa- tion och administrativt ansvarig för vissa myndighetsuppgifter bör ändras så att jägareförbundet blir en ren intresseorganisation. Faunavårdsarbetet, och därmed även de ekonomiska resurserna, bör läggas på och länsstyrelsernas miljövårdsenheter. Ett centralt faunaråd samt lokala faunavårdsråd bör inrättas. Statskontoret har haft i uppdrag från utredningen att dels beskriva och följa upp hur använder de som förbundet erhöll som bidrag från staten för att leda den praktiska jakten och viltvården i landet, dels klargöra förutsättningarna för bidraget till samt medlens huvudsakliga användning. kontorets sammanfattning redovisas nedan. Genomgången av Svenska jägareförbundets verksamhet visar att det inte är möjligt att följa användningen av bidraget mer än i mycket grova Verksamheten har successivt () nått nuvarande 446 Administrationen av jakten omfattning och inriktning genom att årsredovisning och ansökningar om bidrag har prövats och medel tilldelats genom regeringens beslut. Bidraget från jaktvårdsfonden finansierar Svenska jägareförbundets verksamhet till i genomsnitt . Huvuddelen av den bidrags- finansierade verksamheten finns inom den centrala förvaltningen samt inom den regionala administrationen och inom organisationen med länsjaktvårds- konsulenter inom jaktvårdsföreningarna. Verksamhetsgrenarna Intresse och Service, inklusive och forskningen finansieras genom bidragsmedel efter det att affärs- verksamhet och medlemsverksamhet räknats av. Dessa verksamheter finansieras genom medlemsavgifter och intäkter. Förlagsverksamheten och tidningen finansieras helt genom intäkter. Fördelningen av bidragsmedel till regioner och länsjaktvårdsföreningar sker i förhållande till antalet jaktkortslösare. Den lokala förenings- och kretsnivån finansieras genom medlemsavgifter och bidrag från enskilda, företag och organisationer samt med bidrag från länsstyrelserna. Även arbetsmarknadsbidrag förekommer. Bidraget till är ett allmänt verksamhetsbidrag av samma typ som till andra frivilliga organisationer. Några tydliga krav på prestationer eller effekter har inte formulerats av statsmakterna vilket innebär att uppföljning och utvärdering i princip inte är möjlig. För att effektivisera bidragsgivningen krävs precisering av mål och syften.