sou · GLB3167d3 · 1998-01-01 00:00:00 — Utvecklingscentrum med närhet till strategisk marknadsledning för bredare affärsområden, med långsiktig utvecklingsverksamhet för huvudområden inom koncernerna på internationell bas. Internationella forskningscentrum som säkrar att de internationella företagen vetenskapligt är på världstoppen där det behövs, t.ex. som när det gäller barnmat. Då de svenska livsmedelsföretagens internationalisering är i senare fas än de gamla utlandsägda, torde ofta FoU-personal vid svenska och utländska bolagsenheter ha begränsat kunnande om varandras verk- samhet och kanske också otillräckligt etablerade rutiner för kompe- tensöverföring. försiggick det också ett om- fattande samordningsarbete rörande FoU-aktiviteter i multinationella livsmedelsföretag i såväl som utomlands. Konsekvenserna av detta för det svenska livsmedelstekniska systemet torde synas klarare på den andra sidan . Svenska företags FoU växer utomlands framför allt genom förvärv av tillverkningsföretag. Skillnaden mellan olika marknaders funktion, livsmedelslagstiftning och livsmedelskontroll skapar behov av FoU-verksamhet i etablerings- landet. Genom en internationaliseringsprocess i ett företag går det också mot en utveckling från en stram sammanhållning av FoU-resurser mot arbetsdelning och marknadsstyrd FoU, med förankring i olika markna- der. Ofta sker detta med ökat FoU-ansvar lagt på produkt- och mark- nadsansvarig ledning – utomlands – och med stränga affärsmässiga beslutskriterier för FoU-insatsen. Sedan blir kampen om tilldelning av snåla FoU-resurser mellan na- dotterbolag en tävlan om duktighet inom koncernen. I denna kamp om FoU är också infrastrukturen av stor vikt och man väljer att förlägga FoU-verksamheten där denna får störst effekt. Då svenska bolag köps upp från utlandet kan svensk FoU komma att lämna , exempel på detta finns inom livsmedelsindustrin. Sam- tidigt finns det också exempel på att mindre utländska bolag köpt upp stora professionella svenska livsmedelsföretag med stark FoU-tradition och därmed kommit att lämna över ansvaret för FoU-utvecklingen till det svenska dotterbolaget. Likaså är det svenska livsmedelsföretag som snabbt förvärvat stora utländska dotterbolag, att huvuddelen av mo- derbolagets FoU övergått till det utländska dotterbolaget. 8.4.2FoU-satsningar i andra länder I de följande avsnitten görs ett försök att ge en bild över vilka insatser som görs på livsmedelsrelaterad FoU i några länder. Den officiella sta- tistiken har stora begränsningar, både vad gäller industrins FoU- insatser och statliga FoU-satsningar på fakultetsnivå. Som jämförelse kan nämnas att det i har gjorts en speciell satsning på detta områ- de, vilket innebär att man via Internet kan ta del av en databas med samtliga offentligt finansierade jordbruks- och livsmedelsprojekt direkt efter beslut om finansiering. Figur 8.11 visar hur stora resurser som livsmedelsföretagen satsade på FoU i några europeiska länder. Inom pågår ett arbete för att få en övergripan- de bild av livsmedelsforskningens omfattning inom EU-länderna. I detta avsnitt kommer i första hand att beröras nationella program där fokus ligger på att höja kompetensen i livsmedelsföretag och att för- bättra samverkan inom FoU-systemet. &IGURLivsmedelsindustrins FoU-utgifter i förhållande till produ k- tionsvärdet i några europeiska länder . Källa: samt utredningens egna beräkningar. Den finska livsmedelsindustrins produktionsvärde var ca 7 200 miljoner ecu (ca ) och sysselsatte ca 40 000 per- soner. Omsättningen motsvarar av den totala finländska industrin, dvs. ungefär samma andel som livsmedelsindustrin har i . Den finländska industrin satsar 300 miljoner finska mark på FoU, vilket utgör av omsättningen. Motsvarande andel i är . Den offentligt finansierade forskningen sker via fakultetsmedel, forskningsråd och TEKES (motsvarighet till ). Fin- land har några starka institut och en relativt liten forskning inom uni- versitetsområdet. är en tung aktör och är en mycket aktiv aktör inom både de nordiska och europeiska pro- grammen. TEKES har startat ett stort program med två teman; "Maten och hälsan" och "Processer och livsmedel". Ett 60-tal projekt är i gång och samtliga har sin utgångspunkt i industriella frågeställningar. Pro- jekten är av såväl grundläggande kunskapshöjande karaktär med helt statlig finansiering, som samverkansprojekt där industrin deltar med eget aktivt arbete och finansiering. Programmet är fyraårigt och om- fattar ca 50 miljoner finska mark/år från offentliga medel. Den danska livsmedelsindustrins produktionsvärde var ca 14 000 miljoner ecu (ca ) och sysselsatte ca 64 000 personer. Livsmedelsindustrins andel av den nationella industriproduk- tionen var . Livsmedelsindustrins egna FoU-insatser uppgick till (ca ). I pågår ett särskilt program, FØTEK 2 – 1997, med huvudsyftet att stärka livsmedelsindustrins konkurrenskraft. Programmet är forskningsintensivt och innehåller ett antal större pro- jekt där industrin och branschorganisationerna är medfinansiärer. Inom programmet har även stora satsningar gjorts på forskningsprogram av mer grundläggande karaktär i huvudsak genomfört vid Tekniska Hög- skolan och Lantbruks- och under samordning av ett särskilt livsmedelscentrum, LMC. FØTEK 2 föregicks av ett program FØTEK 1 som bedrevs –1995. Programmet innebar en kraftsamling från alla inblandade departement och huvudsyftet var att stärka områden där man redan hade en stark marknadsposition men såg behov av att hitta nya tillväxtområden. Genom samverkansprojekt mellan indu- stri, högskolan och instituten åstadkoms en vitalisering av FoU- systemet och resulterade i att industrin i mycket högre grad än tidigare ser FoU som ett strategiskt viktigt verktyg för att bibehålla och stärka sin internationella konkurrenskraft. Den statliga satsningen på FØTEK- programmen är ca /år. FØTEK 3 är under planering och man lägger tyngdpunkten på att få bättre samverkan mellan jordbruket och livsmedelsindustrin. Frågor som rör etik, arbetsmiljö och djurkvalitet kommer också att få stor be- tydelse. Ett annat viktigt resultat från FØTEK-programmen är bildandet av s.k. MAPP-centrum, som koncentrerar sig på konsument- och mark- nadsforskning. I FØTEK 1 var denna forskning spridd på många insti- tutioner. Inom FØTEK 2 har man samlat verksamheten till ett fysiskt centrum knutet till . Forskningen röner stor uppmärksamhet inom och står som modell för många länder. I satsas även mycket på bioteknikforskning med relevans för livsmedelssektorn. Det finns även ett särskilt program för produkt- utvecklingsstöd för produkter baserade på jordbruksråvaror och en spe- ciell småföretagarsatsning inom livsmedelsområdet. Det danska FoU-systemet innefattar ett stort antal institut inom livsmedels- och jordbruksområdet som berör såväl råvaru- som föräd- lingsledet. Den statliga basfinansieringen inom dessa uppgår till . I den sammanfattade tabellen 8.1 har medtagits den del som bedöms vara relevant för förädlingsledet. Den norska livsmedelsindustrin omsatte ca och den sysselsatte ca 50 000 personer. Livsmedelsindustrins andel av den nationella industriproduktionen var . Livsmedelsindustrins egna FoU-kostnader uppgick till . har en FoU-struktur med flera branschinstitut och trenden i ar att universiteten söker sig mot näringslivet för medfinansie- ring. Den offentliga finansieringen av FoU inom livsmedelsområdet har samlats i Forskningsråd. Ett speciellt program under temat , med en omfattning av från staten och motsvarande från industrin, har pågått och har avslu- tats . En fortsättning är under planering. avsätter totalt till livsmedelsforskning, in- kluderande en biotekniksatsning riktad till området. Till detta kommer direktfinansiering till instituten Norkonserv, Matforsk och . Trenderna i är dels ett ökat finansiellt stöd till livsme- delsrelaterad forskning från såväl staten som från industrin, dels att ökad vikt läggs vid att åstadkomma samverkan mellan olika organisa- tioner inom FoU-systemet. Den nederländska livsmedelsindustrins produktionsvärde var ca 31 813 miljoner ecu (ca ) och sysselsatte ca 110 000 personer. Livsmedelsindustrins andel av den nationella in- dustriproduktionen var . Livsmedelsindustrins FoU-kostnader uppges till av omsättningen. Dock uppger t.ex. Unilever, som har flera centrallaboratorier i , att FoU-kostnaderna är av dess omsättning. har en FoU-struktur som skiljer sig markant från den svenska, med många statliga institut – DLO – av vilka fem av elva har betydelse för livsmedelsområdet. Till detta kommer en rad halvstatliga TNO varav ett inom livsmedelsområdet samt några privata, t.ex. för mejerisektorn. Huvuddelen av universitetsforskningen är samlad till (). Tre av instituten har tillsammans med LUW och fem industrier startat ett virtuellt centrum omfattande ca 25 miljoner /år (ca /år). Den offentliga andelen är och industrin står för den andra halvan. Detta centrum leds från industrin, men ämnesvalen är grundläggande och rör hälsa, struktur och funktionalitet samt livs- medelsteknologi. Ett annat exempel på trenden att öka samverkan är att LUW och DLO:s elva institut organisatoriskt gått samman i ett "Wageningen Knowledge Center" För att förbättra samverkan mellan industrin och forskningsinstitu- tionerna och att stärka konsumentinflytandet i livsmedelskedjan, star- tades ett program , omfattande ca 90 miljoner /år (ca /år), där industrin gått in . Programmet pågår t.o.m. . För att initiera och driva projekten har en särskild organisation . Denna finansieras genom provision på antagna projekt. Den brittiska industrins produktionsvärde uppgick till 67 000 miljoner ecu och sysselsatte 526 000 personer. Livsmedelsindustrins andel av den nationella industriproduktionen var . Livsmedelsin- dustrins egna FoU-insatser uppgick till 250–. Ett fåtal stora industrier dominerar, t.ex. Unilever som har flera stora forskningscentrum. Enligt uppgift från , Fishery and Food (MAFF) uppgick den statliga forskningsbudgeten till totalt gällande hela jordbruks- och livsmedelsområdet, varav för livsmedelsforskning. Detta gäller utanför univer- sitetens egna direkta anslag. har generellt successivt minskat den offentliga FoU- budgeten och detta gäller även för detta område. Trenden inom Stor- är ökad kontraktsforskning, som inom detta område finansie- ras via MAFF eller forskningsråden. Universiteten uppmanas att bli tydligare och större vikt läggs vid nyttoaspekten antingen för industri eller samhälle. MAFF koncentrerar sin finansiering kring säkerhet, nut- rition och hygien. MAFF har också mycket stark styrning på medlen och prioriterar hårt när det gäller insatserna. – () – startade speciella innovations- och teknikspridnings- program för att förbättra resultatöverföringen mellan universiteten och företagen. De program som ligger inom livsmedelsområdet har numera överförts till MAFF. De omfattar och in- dustrin satsar lika mycket. pågar tre program som be- handlar kvalitetsaspekter, process och förpackning. Man har startat och avslutat flera projekt . Det finns också en nära koppling till EUREKA och EU-programmen. Beskrivningarna av de olika ländernas FoU-satsningar speglar de svå- righeter som finns att hitta jämförbara parametrar. Kartläggningen av svenska FoU-insatser i avsnitt 8.3 är därför baserad på forskarårsverken i stället för pengar. Skillnaderna i FoU-strukturen med starka institut med olika finansi- eringskällor gör exakta jämförelser svåra. är inte med i sammanställningen som redovisas i tabell 8.1. Det bör poängteras att redovisningen har stor osäkerhet. Till FoU-satsningar kan läggas ett Bioteknikprogram och särskilda produktutvecklingsstöd. För är det inte möjligt att få fram basstödet till de stora instituten på området. I uppgiften för ingår SSF:s program LiFT, omfattande . Som framgår av tabellen är den svenska offentliga insatsen till livsme- delsforskning låg. Något samlat program som är jämförbart med dem som finns i övriga länder saknas i . 4ABELLRedovisning av en uppskattning av offentligt finansierad livsmedelsforskning i några länder, . a)Inklusive projektmedel från . b)Inklusive program Källa: Egen sammanställning. I EU:s pågående fjärde ramprogram är det främst FAIR-programmet (Agriculture and fisheries, including agro-industry, food-technologies, forestry, aquaculture and rural development) som är relevant för bran- schen. Inom detta program ligger den traditionella livsmedels- forskningen samt jordbruks- och fiskeriforskningen. Programmet är uppbyggt av fem avsnitt och handhas av tre direktorat inom kom- missionen, vilket skapat problem. har dock kra- ven på helhetssyn på kedjan från jord till bord blivit starkare liksom konsumentinflytandet på primärproduktionen, en utveckling som även drivits från svenskt håll. Det svenska deltagandet har varit högt, speci- ellt i avsnitt tre som behandlar livsmedel. Av de 109 projekt som be- slutats deltar i 41 projekt. Av företagen är det främst de större som deltagit, exempelvis de producentkooperativa som Arla, via och . och Unilever deltar i många projekt men då oftast med sina centrala FoU-enheter. Tetra deltar också i några projekt. Ge- nerellt kan sägas om programmet att industrideltagandet är relativt lågt. Industrideltagande finns dock även i , som är ett mer in- dustriinriktat program, där t.ex. problem angående slutna processer och arbetsorganisation ingår. I livsmedelsavsnittet är det främst institut som och som varit mycket aktiva i programmet liksom LTH/LU, , , , UU som också deltar i ett antal projekt. Innehållsmässigt har kost/hälsa-problematiken haft en framträdande roll. Där har det svenska deltagandet inte varit så stort. Det område som har samlat flest svenska deltagare gäller produkt, process och säkerhet. Inom avsnittet primärproduktion är det svenska deltagandet starkt inom djurhälsa och inom miljörelaterade områden. Det är främst SLU och SVA som deltar från svensk sida. FAIR-programmet har ett ansökningstillfälle kvar med ansöknings- stopp . En mindre budget finns tillgänglig för livs- medelsområdet. I det utkast till struktur och innehåll för det femte ramprogrammet, som planeras, har man radikalt brutit upp strukturen jämfört med det föregående programmet. De frågeställningar som är aktuella för livs- medelsområdet återfinns i tre fristående delar. Grundtanken att åstad- komma en helhetssyn på livsmedelssystemet – som var utgångspunkten i det fjärde ramprogrammets FAIR-program – blir därför svår att upp- fylla. Det renodlade livsmedelsprogrammet lyfter fram nya processer, bioteknikanvändning och framför allt kost/hälsa och säkerhetsfrågor. Kost/hälsa-området synes få stort utrymme, troligen i form av nät- verksprojekt, som förutsätter att det finns nationella projekt som kan ingå i dessa. Femte ramprogrammet beräknas starta med utlys- ning av programmet tidigast . European Cooperation in the field of Scientific and Technical Rese- arch (COST) är en annan samarbetsform som är öppen för alla eu- ropeiska länder och med stort svenskt deltagande inom livsmedels- området. COST-projekten är av nätverkstyp och har i många fall lett till projekt i EU:s forskningsprogram. pågår nio nätverk inom området livsmedelsteknik. deltar i samtliga. EUREKA är ytterligare ett europeiskt program som syftar till ökat samarbete mellan företag och forskningsinstitutioner i minst två länder. Programmet behandlar teknikutveckling och tillämpad FoU, oftast närmare marknaden. Svenskt deltagande finns i några livsmedelspro- jekt. Nordisk Industrifond (NI) driver programmet NORDFOOD, som har en omfattning av totalt ca . In- dustrin har finansierat i form av eget arbete och likvida medel. NI har bidragit av kostnaderna och nationella finansiärer för återstående . Programmet har varit lyckat så till vida att många företag i deltagit och programmet har genererat deltagande i ett antal EU-projekt. Programmet har haft ca 400 deltagare i 31 projekt. deltar i 25 av dessa. NI har beslutat att livsmedelssektorn fort- satt skall vara ett prioriterat område och planerar för en fortsättning när det pågående programmet avslutas . Det nya programmet kommer att få en mindre omfattning än tidigare, men har ändå stor be- tydelse som nordisk plattform för delar av de olika ländernas nationella satsningar. Sammanfattningsvis är det ett är stort svenskt deltagande i de inter- nationella forskningsprogrammen inriktade på livsmedelsforskning. Deltagandet sker från i första hand institut och från högskolan. Enskil- da företags engagemang är begränsat till ett fåtal projekt, med undantag från NORDFOOD-programmet. I detta kapitel beskrivs livsmedelsföretagens varierande nivåer och be- hov av kompetens, vilket styr hur de kan samverka med FoU-systemet. Dessutom berörs leverantörsföretags och stora livsmedelsföretags roll som kunskapskälla. Därefter berörs den del av kunskapsutbytet som vanligtvis kallas tekniköverföring eller teknikspridning. Begreppet vid- gas till att omfatta dels annat än teknik – som till exempel marknads- kunskap – dels överföring av problem och frågor från företagen till FoU-systemet. Slutligen diskuteras utbildning och fortbildning som en källa till kompetenshöjning. Det offentliga FoU-systemet är en viktig resurs för livsmedelsföre- tagen för att stärka deras förmåga att konkurrera och utvecklas. För att dra full nytta av denna resurs krävs ett väl fungerande kunskapsutbyte mellan industrin och FoU-systemet, som stärker parternas förståelse för varandra. Industripersoners kunskaper om FoU-systemet underlättar för dem att ta till sig resultat därifrån. FoU-personalens kännedom om in- dustrins problem och frågeställningar stärker den industriella relevan- sen av deras kunskapsutveckling. Ett utbyte av kunskaper kan ske både i form av fullfjädrade forsk- nings- och utvecklingsprojekt där ny kunskap utvecklas, men också genom att befintliga forskningsresultat får större spridning. FoU- systemet kan också tillhandahålla ut- och fortbildning som stärker kompetensen i livsmedelsindustrin. Det kan vara svårt för livsmedelsföretagen att få tag på, värdera och utnyttja de kunskaper som tas fram i avancerade FoU-projekt och de kan behöva hjälp med att slussas in i systemet eller med att få kunska- perna anpassade efter de egna behoven. Detta gäller i högre grad för de små och medelstora företagen, men kan vara ett problem även för de stora företagen. 8.5.2Livsmedelsföretagens behov av kunskap och kompetens Att ta till sig ny teknik är en grundläggande förutsättning för företagens utveckling, men för att dessa skall kunna utnyttja den nya tekniken till att förstärka sin konkurrenskraft måste de fylla många kunskaps- och kompetensbehov. Den hårda internationella konkurrensen och de allt snabbare förändringarna i konsumenternas efterfrågan kräver att före- tagen utvecklar sin förmåga att bevaka och förstå sin marknad, om de skall klara av att hitta de nya värden som kan skapas för kunderna. Ökade och fördjupade kunskaper om de utländska marknaderna krävs också för att företagen skall kunna finna och utnyttja exportmöjligheter och bli framgångsrika i sina exportinitiativ. Ledningens kompetens bör också utvecklas för att leda produktutvecklingsprocesser och/eller för att genomföra de organisationsutvecklingar som såväl ny teknik som nya krav från marknaden erfordrar. Efter att agerat på en konkurrensskyddad och väl reglerad marknad släpar många livsmedelsföretags kompetens efter jämfört med tillverkande företag i andra branscher, framför allt inom det marknadsstrategiska området. Livsmedelsbranschen behöver därför inte bara ta till sig nya typer av kompetens utan också i högre grad lära av andra branscher. Det finns gott om exempel på tekniker och kunska- per som kommit till livsmedelsindustrin efter att länge ha använts inom andra branscher. Bra metoder för att snabba upp denna process kan vara att engagera människor med erfarenheter från andra branscher i utvecklingsprojekt eller i fort- och utbildningsaktiviteter. En annan god utgångspunkt för förnyelse är kontakt med FoU- systemet. De FoU-starka, oftast stora företagen, upplever att förmågan att skapa kreativa miljöer mellan företagen och forskningsvärlden blir allt viktigare för att ta till sig ny teknik. Detta gäller allt från kopplingar av typen industriforskningsinstitut eller liknande organisationer till kontakter med högskolor och universitet. Företagsledningen måste en- gageras i denna samverkan och göra den till en del av sin strategi. Fö- retagens samverkan med omvärlden skall ske på alla de tre områdena: FoU, marknad och produktion och många personer måste involveras i dessa kontakter. Den grundläggande processen är att ta in ny kunskap, använda sig av denna kunskap och göra sig av med förlegad sådan. Detta är en process som berör hela företaget, och det handlar om att nyttja det intresse som finns hos alla som arbetar i företaget. &IGUR Beskrivning av interaktionen mellan näringslivet och forskar- världen. ).$5342). &/23+!262,$%. Inom industrin är U:et – som står för utveckling – mycket tydligt och det som livsmedelsföretagen vanligtvis arbetar med. På randen till U:et finns små f – forskningsresurser, dvs. att det finns kunskap att hantera frågeställningar som rör FoU. Dessa små f är väldigt viktiga för företa- get för att föra en debatt eller diskussion och att utbyta information med de stora F:en i forskarvärlden – och då såväl nationella som inter- nationella. U:et får alltså inte vara f-fritt. Det finns naturligtvis även företag med stora F – dvs. med omfattande forskningsresurser – men de är än så länge ovanliga inom livsmedelsindustrin. Informationsutbytet och de kreativa miljöerna kräver också att fors- karvärlden har små u:n bland de stora f:en. med kunskap om fö- retagens villkor och egen erfarenhet av ett industriellt inriktat arbets- sätt. 8.5.2.2Stora och små företag De teknologiska resurserna och den strategiska kompetensen koncent- reras till ett fåtal stora privata företag, ett fåtal kooperativa före- tag samt till företag som tillhör större koncerner och i hög grad är ut- landsägda. Detta fåtal kompetensstarka företag har genom sin medver- kan i olika strukturer goda förutsättningar att påverka formen och inne- hållet i utbytet med universitet/högskolor och inriktningen på forsk- ningsinsatserna. Även dessa företag har dock behov av mer FoU. I vis- sa fall därför att många centrala resurser har lagts ner eller splittrats och blivit ersatta av mindre satsningar utan slagkraft. I andra fall därför att det geografiska och sociala avståndet till de centrala FoU-resurserna är alltför stort. Det stora flertalet små och medelstora fristående företag har å sin sida små teknologiska resurser. De små livsmedelsföretagen är enligt studier sämre än företag i andra industrigrenar på att ta in kritisk in- formation, på att använda modern informationsteknik och på att inves- tera i nya teknikutvecklingar. Det är viktigt att påpeka att detta inte en- bart är kännetecknande för svensk livsmedelsindustri utan att teknolo- ginivån är låg i branschen över hela . Vid jämförelse framstår egentligen teknikstandarden som högre i de nordeuropeiska länderna. Det finns också en skillnad mellan olika mindre företag vad gäller tek- nologiska resurser. De som har en processtekniskt inriktad produktion har oftare tekniker och naturvetare anställda än de som är mera hant- verksinriktade. Det finns ett par faktorer som är speciella för livsmedelsindustrin och som lägger en extra press på de mindre företagen. Den kanske vik- tigaste faktorn är de krav på säkerhet och hygien som ställs på ett livs- medelsföretag. En annan faktor är svårigheten att ta patent på livsme- delsprodukter. Detta gör det svårare för livsmedelsföretag att skaffa sig försprång gentemot sina konkurrenter. Utöver detta är det ett hinder för mindre livsmedelsföretag att samarbeta med större företag med deras större resurser att arbeta med patentfrågor.