sou · GLB355 · 1998-01-01 00:00:00 — förekommer det i båda dessa kommuner allmänna begravningsplatser som innehas av något pastorat inom . För att säkerställa att driften och underhållet av dessa allmänna begrav- ningsplatser inte blir en fråga endast för de kyrkotillhöriga föreslår kommittén, att innehavare av allmän begravningsplats skall få rätt att lämna över förvaltningen av begravningsplatsen till huvudmannen för det förvaltningsområde där begravningsplatsen är belägen. I de fall innehava- ren föredrar att ha kvar förvaltningen av den allmänna begravningsplatsen skall huvudmannen i stället kunna ge ett skäligt bidrag till innehavaren. Obligatorisk, riksomfattande clearing Kommittén har föreslagit att clearingen skall omfatta de tjänster som tillhandahålls inom ramen för begravningsavgiften. huvudmannen för det förvaltningsområde där den avlidne var folkbokförd tillhandahåller skall alltså kunna fås av annan huvudman, i mån av plats hos denne. Kostnaden för tjänsterna skall ersättas av den huvudman inom vars förvaltningsområde den avlidne var folkbokförd. Dödsboet skall där- med inte debiteras för de tjänster som omfattas av clearingen. Ersättningen mellan huvudmännen föreslås utgå enligt taxa. Enligt förslaget skall samma ersättning som utgår vid gravsättning m.m. hos annan huvudman utgå även när tjänsterna tillhandahålls av innehavare av enskild begravningsplats samt innehavare av allmän begrav- ningsplats. De särskilda gravplatserna för dem som inte tillhör något kristet Kommittén har föreslagit att huvudmännen för begravningsverksamheten ges det fulla ansvaret för att bereda dem som inte tillhör något kristet trossamfund tillgång till särskilda gravplatser. I huvudmannaskapet som sådant ligger ett helhetsansvar för begravningsverksamheten. Den som åtar sig att vara huvudman tar på sig ansvaret för att det finns en fungerande begravningsverksamhet som omfattar alla folkbokförda inom förvaltnings- området. Verksamheten skall, objektivt sett, kunna upplevas som tillfreds- ställande av alla. Redan av huvudmannaskapet som sådant följer alltså en skyldighet att tillhandahålla särskilda gravplatser för de icke-kristna som så önskar. Det framstår, mot bakgrund härav, som naturligt att huvud- mannen för begravningsverksamheten, oavsett om denne är ett pastorat eller en kommun, ansvarar för de särskilda gravplatserna både i formell mening och rent praktiskt. Huvudmännens ansvar för de särskilda gravplatserna kan även fullgöras på samma sätt som . Den enskilde huvudmannen skall alltså se till att det finns särskilda gravplatser på en allmän begrav- ningsplats inom det egna förvaltningsområdet eller avtalsvägen ordna så att särskilda gravplatser finns tillgängliga inom närbeläget förvaltnings- område. Det blir ytterst länsstyrelserna som får avgöra vad som kan anses vara ett godtagbart avstånd till närmaste ort med särskilda gravplatser. För att stärka inflytandet över och insynen i begravningsverksamheten för dem som inte tillhör har kommittén föreslagit att läns- styrelserna skall förordna särskilda ombud. Dessa ombud skall granska hur pastoraten tar tillvara deras intressen som inte tillhör . händelse av att ombudet finner att det kan riktas någon anmärkning mot pastoraten skall ombudet rapportera detta till , som därefter avgör vilka åtgärder som skall vidtas. Kommittén har föreslagit att begravningslagens bestämmelser om över- klagande av beslut i enskilda ärenden samt länsstyrelsernas tillsynsansvar skall vara kvar. Den kulturhistoriskt värdefulla kyrkliga egendomen och de kyrkliga arkiven (SOU 1997:43) Kommittén har med anledning av principbeslutet om ändrade relationer mellan staten och (prop. 1995/96:80, bet. 1995/96:KU12, rskr. 1995/96:84) haft till uppdrag att utreda frågan om förvaltningen av den kulturhistoriskt värdefulla kyrkliga egendomen och de kyrkliga arkiven (dir. 1995:162). I denna sammanfattning summeras huvuddragen i kommitténs förslag. Den kulturhistoriskt värdefulla kyrkliga egendomen Kommitténs uppdrag när det gäller den kulturhistoriskt värdefulla kyrkliga egendomen har gällt den ersättning för vård och underhåll av de kyrkliga kulturminnena som skall erhålla enligt det ovan nämnda principbeslutet. Kommitténs förslag i denna del innebär i korthet följande. skall erhålla en årlig statlig ersättning för vård och underhåll av de kyrkliga kulturvärdena med ett belopp som motsvarar ca penningvärde (kyrkoantikvarisk ersätt- ning). Den statliga ersättningen skall finansieras av en särskild skatt som tas ut proportionellt mot inkomsten av alla skattskyldiga, både kyrkotill- höriga och icke-kyrkotillhöriga (kyrkoantikvarisk skatt). Skatten tas ut med per skattekrona och beräknas på den kommunalt beskattnings- Den kyrkoantikvariska ersättningen skall överföras till för fördelning. på central nivå skall fördela ersätt- ningen mellan stiften. Stiften skall besluta om fördelningen inom sitt område. Varje beslut om fördelning, på såväl central som regional nivå, skall föregås av samråd med myndigheter inom kulturmiljöområdet. Riks- antikvarieämbetet skall beredas tillfälle att yttra sig över fördelningen i landet. skall beredas tillfälle att yttra sig inför fördelningen inom stiftet. Det förhållandet att en statlig ersättning lämnas för bevarandet av de kyrkliga kulturvärdena, innebär att den ekonomiska belastningen på minskar i samma omfattning som ersättningen uppgår till. Den statliga ersättningen i sig får inte medföra att utrymmet för att exempelvis bedriva verksamhet ökar. En naturlig följd av att får en statlig ersättning för vård och underhåll av de kyrk- liga kulturvärdena måste sålunda vara att det totala uttaget av kyrkoavgift minskas med motsvarande belopp. bör i nedan nämnda överenskommelse åtaga sig att vidta åtgärder för att det sammanlagda uttaget av kyrkoavgift minskas i totalt samma omfattning som den kyrko- antikvariska ersättningen uppgår till. Den statliga ersättningen omfattar de kyrkob yggnader, kyrkotomter, kyrkliga inventarier och begravningsplatser som skyddas genom bestäm- melserna i kulturminneslagen. Ersättningen får endast användas för kost- nader som är betingade av kulturhistoriska hänsynstaganden och som avser vård och underhåll för bevarandet av de kyrkliga kulturvärdena. Det är endast åtgärder som är förenliga med bestämmelserna i kulturminnes- lagen eller annan lagstiftning som berättigar till ersättning. Ersättningen får inte användas till förvaltningen av den kyrkliga egendomen i övrigt eller för att bedriva verksamhet. har i betänkandet Skyddet av kulturmiljön (SOU 1996:128) lämnat ett förslag som, om det genomförs, innebär att kyrk- städer och i viss utsträckning även prästgårdar kommer att omfattas av bestämmelserna om kyrkliga kulturminnen. Enligt kommitténs bedömning skall emellertid den statliga kyrkoantikvariska ersättningen inte omfatta kostnader som avser förvaltningen av dessa objekt. skall lämna staten en redovisning av hur ersättningen har använts, bl.a. avseende vilka åtgärder som har genomförts och vilka resultat som har uppnåtts. Ersättningen skall vara ett led i ett ömsesidigt åtagande av staten och att bevara kyrkans kulturhistoriska värden. Detta skall komma till uttryck i en långsiktig överenskommelse. Denna överens- kommelse bör sträcka sig . skall över- gripande mål och villkor för ersättningen anges. Överenskommelsen skall vidare innehålla statens respektive åtaganden. Utöver vad som har nämnts bör överenskommelsen bl.a. innebära att åtar sig att beakta de kulturhistoriska kraven genom bl.a. ett rationellt och effektivt underhåll av de kyrkliga kulturminnena samt att vidta åtgärder för att de kyrkliga kulturminnena är tillgängliga för alla i minst samma utsträckning som före relationsändringen. har vidare att försäkra sig om att den särskilda kompetens som är nödvändig vid förvaltningen av de kyrkliga kulturminnena och fördel- ningen av den statliga ersättningen finns inom den kyrkliga organisa- tionen. S.k. kontrollstationer bör läggas in . Vid dessa kontroll- stationer skall en närmare uppföljning och utvärdering göras av de resultat som har uppnåtts och av huruvida parterna har uppfyllt sina åtaganden. Samrådsgrupper bestående av representanter från staten och bör skapas på såväl central som regional nivå. Syftet skall vara att fortlöpande diskutera gemensamma frågor rörande förvaltningen av de kyrkliga kulturminnena samt att utbyta kunskap och erfarenheter. I den centrala samrådsgruppen skall staten representeras av Riksantikvarie- ämbetet. Hur den kyrkliga representationen skall lösas blir en inomkyrklig angelägenhet. I de regionala samrådsgrupperna bör ingå representanter från länsstyrelserna och från stiften. Även museerna inom kulturmiljö- området bör vara representerade i de regionala grupperna. Över huvud taget skall betydelsen av samverkan mellan myndigheter och museer inom kulturmiljöområdet och betonas. Detta är viktigt i såväl enskilda ärenden som i övergripande frågor. ansvar för de kulturhistoriska värdena i kyrkobygg- nader, kyrkotomter, kyrkliga inventarier och begravningsplatser följer av kulturminneslagens bestämmelser. Denna lag bör kompletteras med en bestämmelse om den statliga ersättningen och dess fördelning. Vidare bör en bestämmelse införas som innebär att en överlåtelse av en kyrkobyggnad skall anmälas till . Kommittén föreslår även vissa andra änd- ringar i kulturminneslagen. Bl.a en bestämmelse som ger möjlighet att in- gripa för att åstadkomma rättelse om föreskrifter och beslut enligt lagen inte följs. Enligt bestämmelser i arkivlagen som är tillämpliga på myndigheter – kyrkokommunala eller statliga – med uppgifter hänförliga till verksamhet skall myndighetsarkiven överlämnas till en arkiv- myndighet från relationsändringen. Att leverera och ta emot detta material inom föreskriven tid är dock inte genomförbart. De kyrkliga arkiven är mycket omfattande, dels är antalet aktuella myndig- heter stort, dels är materialet omfångsrikt. Vidare måste beaktas den tid det tar att färdigställa arkiven för leverans. Därtill kommer att kyrkan behöver ha tillgång till i vart fall delar av materialet även efter relationsändringen. Över huvud taget är det viktigt att beakta det värde som de kyrkliga arkiven har för kyrkan, som ett minne av dess utveckling och som en symbol för tradition och kontinuitet. Kommittén föreslår en lösning som innebär att de allmänna handlingar som före utgången av har kommit in till eller upprättats hos myndigheter med uppgifter hänförliga till verksamhet och som har upphört skall kunna förvaras hos eller någon av dess organisatoriska delar – försam- lingar, kyrkliga samfälligheter eller stift – efter relationsändringen utan att därigenom upphöra att vara allmänna. Handlingsoffentligheten skall bestå och sekretess- och arkivlagstiftningen tillämpas såvitt gäller dessa hand- lingar. Förutom ett tillägg i tryckfrihetsförordningen, föreslås en särskild lag om förvaring av allmänna handlingar hos eller någon av dess organisatoriska delar. Vidare förutsätter förslaget att följdändring- ar görs i sekretess- och arkivlagen. Den av kommittén föreslagna lösning- en liknar den ordning som tillämpas när ett enskilt organ övertar en myndighets uppgifter (den s.k. Telia-modellen). Eftersom förhållandena varierar från fall till fall, beroende på omfatt- ningen av aktuella arkiv, kyrkans behov av handlingarna och arkivmyndig- heternas möjlighet att ta emot dem bör någon längsta tid för förvaring inte fastställas. Härvid skall även beaktas det värde som handlingarna har för . Som mål bör dock kunna uppställas att de allmänna hand- lingarna levereras till arkivmyndigheterna från relations- ändringen. När det gäller kostnaderna för förvaring av arkiven innebär kommitténs förslag i sak att , liksom , svarar för samtliga kost- nader fram till dess materialet överlämnas till arkivmyndigheterna. Staten skall svara för de förvaringskostnader som uppkommer därefter. Kommittén har pekat på behovet av att inför relationsändringen bl.a. kartlägga samt göra en sammanställning av den ungefärliga omfattningen och sammansättningen av de arkiv som härrör från de kyrkliga myndig- heterna och som omfattas av arkivlagstiftningen. Regeringen har givit i uppdrag att genomföra en sådan utred- ning. Uppdraget skall redovisas . Även allmänna handlingar som före relationsändringen har kommit in till eller upprättats hos beslutande församlingar skall på sätt som motsvarar vad som föreslås beträffande myndigheterna, kunna förvaras hos efter relationsändringen utan att därigenom förlora sin karaktär av att vara allmänna. Handlingsoffentligheten skall bestå och sekretess- och arkivlagstiftningen gälla beträffande dessa handlingar. Arkivlagstiftningen skall härvid tillämpas i den utsträckning som är fallet före relationsändringen. personal (SOU 1997:44) När får ett friare förhållande till staten påverkas anställ- ningsförhållandena för personalen. Den offentliga regleringen upphör och anställningarna kommer att följa de lagregler som allmänt gäller på den svenska arbetsmarknaden. Hit hör anställningsskyddslagen, medbestäm- mandelagen och jämställdhetslagen. Jag har gjort en grundlig genomgång av vad förändringen kommer att innebära rörande personalen. Vidare har jag övervägt vilka åtgärder staten och kyrkokommunerna bör vidta med anledning därav. En ledstjärna i mitt tänkande har varit att eftersträva likställighet mellan arbetsgivare inom trossamfundet och andra arbetsgivare. Övervägandena har lett till förslag om lagändringar, om övergångsbestämmelser och om avtalsämnen mellan staten och . Men har mina överväganden lett till slutsatsen att särskild lagstiftning inte behövs . En hel del frågor avgörs inom . Viktiga beslut måste tas av kyrkomötet . Arbetstagare anses allmänt vara en skyddsvärd grupp. Därför ställer staten särskilda krav på alla arbetsgivare. För del till- kommer statens särskilda anspråk på att en rikstäckande verksamhet skall upprätthållas. måste utforma sin framtida bemannings- organisation så, att det framgår vem som bär arbetsgivaransvaret i för- hållande till varje arbetstagare. Vidare bör organisationen ge ett formellt utrymme för personalinflytande, liknande det som enligt lag skall före- komma hos andra stora privata arbetsgivare. Min förhoppning är att den utförliga redovisning som jag har gjort kommer till nytta när arbetsgivare och arbetstagare planerar för sin gemen- samma framtid inom . Anställda med kyrkokommunala villkor Inom finns cirka 21 000 arbetstagare som är anställda med kyrkokommunala villkor. De som är anställda så vid utgången av får behålla sina anställningar över själva relationsändringen. För att detta skall stå klart föreslår jag, liksom Utredningen om trossamfundens rätts- liga reglering, en övergångsbestämmelse. Av den framgår att alla de civila rättigheter och skyldigheter som en kyrkokommun har när slutar, skall gälla för motsvarande del av när börjar. Detta betyder också att de kollektivavtal som och arbetstagarorganisationerna har slutit kommer att bestå. är enligt den s.k. kommunala delegationslagen arbetsgivarorganisation för kyrkokommunerna. Jag föreslår att den lagreg- leringen upphävs. Staten bör inte längre reglera hur arbetsgivarna inom organiserar sig. Den framtida personal- och arbetsgivar- strukturen bestäms inom . Frågan bör behandlas av kyrko- mötet . Hur kollektivavtalen skall anpassas till nya verksam- hetsformer får bestämmas i förhandlingar mellan arbetsgivarnas och arbetstagarnas organisationer. Varje anställd har rätt till information om vad relationsändringen innebär för den egna anställningen. Kyrkokommunerna svarar för att sådan information ges . På vissa områden har jag övervägt, men inte föreslagit, lagstiftnings- åtgärder. Det gäller behörighetskraven för kyrkomusiker, myndighets- utövningen och konflikträtten. Vad som skall gälla rörande kyrkomusikers behörighet bör, enligt min mening, bestämmas inom . Viss myndighetsutövning kommer att kvarstå bland de anställdas uppgifter efter utgången av . Jag har funnit att detta inte motiverar särskilda lagregler för den kyrkliga personalen. Den offentliga sektorns begränsade rätt att vidta stridsåtgärder i arbetskonflikter kommer inte längre att gälla inom . Frågan kan regleras i kollektivavtal. De cirka 3 000 prästerna och de 14 biskoparna får inte sägas upp med direkt anledning av relationsändringen. Alla präster omfattas av det för- stärkta anställningsskydd som gäller vid verksamhetsövergång. Alla biskopar har fullmaktsanställningar. Fullmakterna innebär att anställning- arna inte kan avslutas genom uppsägning. De rättigheter och skyldigheter som prästens arbetsgivare har, på grund av anställningsavtalen eller anställningsförhållandena, binder även den arbetsgivare som prästen kommer att ha efter relationsändringen. Den nya arbetsgivaren träder automatiskt in i den tidigare arbetsgivarens ställe. gäller regler i kyrkolagen, förordningar, kungörelser och tjänst- göringsföreskrifter för prästernas anställningsförhållanden. Innehållet i dessa regler kommer att fortsätta gälla, även om de statliga författningarna upphävs. Den nya arbetsgivaren kan sedan ändra villkoren på samma sätt som dagens arbetsgivare kan göra det . Vem som inom skall ha arbetsgivaransvaret för prästerna och biskoparna efter utgången av kommer att bestämmas av kyrkomötet nämnda år. Jag föreslår att domkapitlen informerar varje präst om vad relations- ändringen innebär för den egna anställningen. bör ges samma uppdrag när det gäller biskoparna. Prästen kan enligt anställningsskyddslagen motsätta sig övergång till den nya arbetsgivaren. En präst som gör så bör säga upp, förutsatt att prästen inte har fullmakt. Jag räknar med att de cirka 900 fullmaktshavarna går över till i dess nya gestalt. Även i anställning inom behåller en sådan präst, enligt mitt förslag, det uppsägningsskydd som fullmakten innebär. Skulle en fullmaktshavare motsätta sig övergång föreslår jag att hans statligt reglerade anställning flyttas till Kammarkollegiet. En sådan präst kommer, enligt mitt förslag, att vara arbetsskyldig inom det stift i dit han hörde. Kammarkollegiet kommer att långtidsuthyra arbets- kraften till arbetsgivare inom . Den statliga kollektivavtalsregleringen för prästerna skall avvecklas i samband med relationsändringarna. Nya kollektivavtal bör slutas. Jag före- slår att de statliga avtalen sägs upp, så att arbetsgivare och arbetstagare inte blir bundna av dem efter utgången av . bör kyrkomötet besluta om vem som för räk- ning får förhandla om kollektivavtal. Till dess att nya avtal har tecknats bör anställningsvillkoren i de gamla statliga avtalen kunna tillämpas. Rörande behörighetskrav för präster, myndighetsutövning och konflikt- rätt har jag övervägt behovet av lagstiftningsåtgärder för framtiden. Jag har valt att inte föreslå lagreglering. Behörighetskraven får bestämmas inom . Prästerna och biskoparna får samma lagstadgade konflikträtt som arbetstagare på den privata arbetsmarknaden. Begräns- ningar kan göras i kollektivavtal. Jag föreslår inga förändringar av nuvarande beskattningsregler rörande prästers och biskopars tjänstebostäder. Utöver anställda med kyrkokommunala villkor, präster och biskopar finns ytterligare några personalgrupper inom . Vissa av dem, som ärkebiskopsämbetets personal och de som förvaltar kyrkofonden, har statliga anställningar. Andra har privata. Detta gäller exempelvis personalen vid det rikskyrkliga kyrkokansliet. De statligt anställda övergår automatiskt till anställning inom , på liknande sätt som prästerna. De privat anställda kan föras dit genom avtal mellan nuvarande arbetsgivare och . De som är och har varit anställda inom har anspråk på avtalspensionsförmåner som har tjänats in under utfört arbete. Arbets- givarna står alltså i skuld till arbetstagare och före detta arbetstagare. När beskattningsrätten bortfaller och kyrkolagen upphävs krävs en annan form av säkerställande av pensionsåtagandena. Jag föreslår att en del av kyrko- fondens kapital används för att bilda en pensions- förening. Detta bör ske redan före relationsändringen. När arbetsgivarna har anslutit sig kommer ansvaret för pensionsåtagandena att bäras av föreningen. Arbetsgivarnas ansvar blir att överföra medel för de åtaganden som har gjorts före relationsändringen och att sedan betala löpande avgifter för fonderingar till säkerhet för nya åtaganden. Grundkapitalet räknas arbetsgivarna till godo i förhållande till vad som betalas in. Genom att ansluta sig till föreningen undgår arbetsgivaren att pensionsskulden växer hos honom. I en försäkringsförenings styrelse är arbetsgivarnas och arbetstagarnas organisationer representerade. För pensionsåtagandena till prästerna kommer det vid utgången av att finnas erforderligt kapital avsatt i kyrkofonden. Det avsatta kapi- talet bör, enligt min mening, redan tidigare föras över till den pensions- förening som bildas. För pensionsåtagandena till de anställda med kyrkokommunala villkor finns erforderligt kapital avsatt hos många kyrkokommuner, men inte hos alla. Skulderna måste inför relationsändringen beräknas på ett enhetligt sätt. Jag räknar med att en stor del av arbetsgivarna sedan väljer att genast fondera medel avseende gjorda åtaganden, genom att ansluta sig till pensionsföreningen. Till dess att ett sådant säkerställande har skett bör arbetsgivarna lämpligen kreditförsäkra sina skulder. För åtaganden av sådant slag som inte kan kreditförsäkras, föreslår jag att staten mot avgift ställer garanti. Kvarstår åtaganden som varken har garanterats eller kunnat kreditförsäkras skall , enligt mitt förslag, bära ett solida- riskt ansvar. Detta förslag bygger på att kommer att dispo- nera kyrkofonden, som utgör tillräcklig säkerhet. efter relationsändringen bör alla arbetsgivare ha kunnat göra av- sättningar som motsvarar hela den pensionsskuld som fanns vid relations- ändringen. Jag föreslår därför att arbetsgivarna åläggs skyldighet att senast efter relationsändringen fondera sina åtaganden. Mitt förslag är att det sker i den nämnda pensionsföreningen. När detta skett behövs ingen annan säkerhet. Stöd, skatter och finansiering (SOU 1997:45) Det finns goda motiv för att staten även skall stödja tros- samfunden. Genom att ge människor andligt stöd, inspirera människor att öka sin etiska medvetenhet och genom att effektivt lösa konkreta sociala problem kan trossamfunden bidra till harmonin i vårt demokratiska samhälle. Liksom nu skall det ankomma på regeringen att besluta om vilka trossamfund som kan komma i fråga för statligt stöd. Hur stort det årliga anslaget skall vara för statligt stöd till trossamfunden bestäms i budgetsammanhang. För att ett trossamfund skall kunna komma i fråga för stöd föreslår jag att vissa krav skall vara uppfyllda. Det bör krävas att trossam- fundet är stabilt och har en egen livskraft. Vidare bör det stå klart att trossamfundet inte förmedlar en destruktiv etik. Jag föreslår att alla bidragskvalificerade trossamfund ges ett basstöd i form av antingen statlig uppbördshjälp eller ett likvärdigt organisationsbidrag. Statlig uppbördshjälp innebär att skattemyndigheterna och krono- fogdemyndigheterna utan kostnad för trossamfundet hjälper till med att kassera in avgifter från dem som hör till trossamfundet. skall få sitt statliga basstöd i form av uppbörds- hjälp. Även andra trossamfund som är registrerade och som uppfyller kraven för stöd skall efter ansökan hos regeringen kunna få sitt basstöd i den formen. Det organisationsbidrag som jag föreslår att övriga bidrags- kvalificerade trossamfund skall få bör beräknas med utgångspunkt i vad uppbördshjälpen kostar per tillhörig i . Utöver basstöden bör ändamålsstyrda bidrag för särskilt samhälls- nyttig verksamhet kunna ges. Även skall kunna komma i fråga för sådana bidrag. till trossamfund (SST) bör finnas kvar som bidragsfördelande myndighet. ges viss representation i nämnden. SST bör följa samma ekonomi- administrativa regler och rutiner som andra myndigheter.