sou · GLB3167d1 · 1998-01-01 00:00:00 — Jämfört med övriga EU15 är strukturen – dvs. medelarealen jord- bruksmark per företag – i det svenska jordbruket relativt god. Jord- brukslandet har dock en bättre struktur medan den finska är sämre. De naturliga förutsättningarna för jordbruk i varierar i mycket hög grad från syd till nord. I slättbygderna i kan förutsättningarna betecknas som relativt goda. Visserligen avkastar den svenska åkermarken mindre än genomsnittet inom EU men å andra si- dan ger det svenska klimatet ett relativt lågt sjukdoms-, insekts- och ogrästryck i växtodlingen. Efter EU-medlemskapet har den svenska jordbruksproduktionen ökat något, främst spannmålsodlingen men även i viss mån griskötts- och fjäderfäköttproduktionen. Genom jordbrukets och livsmedlens betydelse, har praktiskt taget alla länder någon form av reglering för jordbruket. hade före EU-inträdet – genom jordbrukspolitiska beslut – en jordbrukspolitik vars mål var att, med bibehållande av han- delspolitiska gränser mot omvärlden, skapa en konkurrens inom landet. Genom EU-medlemskap blev EU:s jordbrukspolitik också . Detta innebar en ökning av tidigare jordbruksstöd, delvis på grund av att EU-politiken inneburit sänkta priser och kompenserande direktersättningar. Direkta stöd till landets jordbrukare uppgick år av jordbrukarnas totala intäkter. Andelen direktstöd i våra nordiska grannländer var i och i . Utöver de direkta stöden utgår också stöd genom produktpriserna till följd av att prisnivån inom EU, delvis med hjälp av regleringar, hålls på en hög- re nivå än världsmarknadspriserna. av intäkterna kan sägas vara en följd av denna reglering. Även om det direkta stödet till det svenska jordbruket endast uppgår till av de svenska jordbrukarnas totala intäkter är dock direktersättningarna av betydelse för valet av produktionsinriktning. Återstående av intäkterna – och den övervägande delen av kostnaderna – är dock nära relaterade till jordbrukarens egen skicklig- het som jordbrukare och företagsledare. Jordbruket är efter EU-inträdet inte längre en verksamhet där pro- ducenten säkerställs avsättning av hela produktionen till ett i förväg garanterat pris. Konkurrensen på såväl hemmamarknaden som på EU- marknaderna ökar, inte enbart på beredda livsmedel utan även på jord- bruksråvaror. Charkuteriindustrin liksom även annan livsmedelsin- dustri och andra stora inköpare, kan nu köpa in jordbruksråvaror från andra EU-länder. Denna nya konkurrenssituation har blivit påtaglig för exempelvis den svenska styckningsindustrin och de svenska leverantö- rerna av råvara för pommes frites till bl.a. storkök. jordbrukare har genom landets egna regelsystem och ge- nom olika internationella handelshinder inte kunnat utvecklas i konkur- rens med jordbrukare i andra EU-länder. Det svenska jordbruket står inför en omställning. Genom den nya konkurrensen på EU-nivå kom- mer mindre effektiva jordbruk inte längre att nå en sådan lönsamhet som behövs för en fortsatt drift på utan kommer att läggas ned. Däremot bör denna fortsatta omstrukturering, enligt utredningen, inte ske genom att de svenska jordbrukarna inte har likartade konkur- rensvillkor som konkurrentländer. 5.5.2Jordbrukets konkurrenskraft – en jämförelse mellan , och I detta avsnitt behandlas klimatets betydelse för det svenska jordbru- kets konkurrenskraft, jordbrukets lönsamhet och vissa kostnader, vissa särregler om djurskydd m.m. samt det svenska jordbrukets effektivitet. Inom livsmedelsområdet är närmarknaderna av stor betydelse. Detta återspeglas i det förhållandet att största exportmarknader för livsmedel är och . är en stor im- portör av livsmedel från dessa länder. Det svenska, danska och finska jordbruket och livsmedelsindustrin är således konkurrenter på varand- ras hemmamarknader och även på andra utlandsmarknader. Utredningen har därför gjort jämförelser mellan dessa länder av oli- ka faktorer som har betydelse för konkurrenskraften. Bl.a. har jämfö- relser gjorts av lönsamheten, vilken enligt utredningen är den centrala faktorn för utveckling, expansion och för att arbetstillfällen skall tryg- gas och nya skapas. Det har inte varit möjligt att få fram produktkalkyler för direkta jämförelser mellan samtliga intäkter och kostnader. Den helt övervä- gande delen av dessa poster är ju för övrigt inte påverkbara genom statliga insatser. Utredningen har därför i stället gjort jämförelser mel- lan endast vissa poster, i första hand vissa skatter och avgifter. Däremot har en jämförelse gjorts mellan jordbrukets totala intäkter, kostnader och driftsöverskott. har konstaterats att har något sämre naturliga förut- sättningar för jordbruk jämfört med , men å andra sidan något bättre jämfört med . Om dessa naturliga skillnader kan sägas att de i ekonomiska termer till relativt stor del har kunnat utjämnas via EU:s jordbruks- och strukturpolitik samt via vissa nationella stödord- ningar. Här spelar framför allt EU:s stöd till mindre gynnade områden (LFA), EU:s miljöstöd samt vissa nationella stöd stor roll för i synner- het men även för . Det danska jordbruket är i mycket hög grad exportinriktat och gene- rerar via en åkerareal som är ungefär lika stor som den svenska ett pro- duktionsvärde i jordbrukarledet som är dubbelt så stort som det svens- ka. Jämfört med , vars åkerareal är något mindre än , är den danska produktionen 2,5 gånger större. En genomgång av hur de olika länderna tar del av EU:s stödsystem visar en viss skillnad vad avser fördelningen mellan olika ersättnings- system. I väger de generella CAP-stöden tungt och därefter har stöden till investeringar i jordbruk och förädlingsindustri en fram- trädande roll. Att inte nämnvärt utnyttjar regionala stöd har förmodligen en förklaring i att de regionala skillnaderna är jämförelse- vis små. Vidare har frågan om bevarande av odlingslandskapet ej sam- ma betydelse i jämfört med och , vilkas landytor i mycket begränsad omfattning utgörs av . För del spelar CAP-stöden en central roll framför allt i landets slättområden, dvs. Även EU:s mil- jöprogram är av central betydelse för bevarande av odlingslandskapet, för det ekologiska jordbrukets utveckling samt i miljökänsliga områ- den. Det svenska miljöprogrammets utformning innebär även en stark regionalpolitisk profil. För mindre gynnade jordbruksområden spelar därtill EU:s LFA-stöd samt det svenska nationella stödet stor roll. EU:s övriga strukturstöd, t.ex. investeringsstöd till jordbruk och föräd- lingsindustri, utnyttjar i förhållandevis begränsad grad. I är nationella stöd och EU:s LFA-stöd avgörande för jord- brukets överlevnad i stora delar av . EU:s miljöstöd och CAP- stöd är också viktiga framför allt i de södra delarna av landet. I tar man även del av övriga strukturstöd till jordbruket och systemet med investeringsstöd till jordbruket är exempelvis väl utbyggt. Det svenska jordbruket har konkurrensnackdelar gentemot det dans- ka jordbruket, t.ex. vad gäller produktionsvolymer för spannmål och högre byggnadskostnader på gr und av kallare klimat. Genom EU-medlemskapet kan under nuvarande förhållanden inte yt- terligare kompensera jordbrukaren för den konkurrensnackdel klimatet innebär. Utredningen föreslår inte heller någon förändring av nuvaran- de ordning. Det svenska jordbrukets lönsamhet, angivet som driftsöverskott, har tidigare redovisats. Lönsamhetsutvecklingen i olika delar av jordbruket varierar. Efter EU-medlemskapet har förbättringarna av driftsöverskotten uppstått i växtodlingen, främst spannmålsodling och sockerbetsodling. Å andra sidan var spannmålsodlingens ekonomi pressad . Stora delar av animalieproduktionen har upplevt den omvända utveck- lingen, dvs. förhållandevis god ekonomi och kär- vare villkor efter EU-medlemskapet. Utvecklingen generellt samman- hänger i allt väsentligt med konkurrensen på EU-marknaden och an- passningen till EU:s jordbrukspolitik. Till den varierande lönsamhets- utvecklingen mellan olika produktionsgrenar kommer att det inom samma grupp jordbruk, t.ex. mjölkföretag, förekommer en betydande lönsamhetsvariation. Driftsöverskottet för det svenska jordbruket uppgick –1991 till 5–. Överskotten uppgick –1996 till 2,1, 3,8 respektive (se tabell 5.6) beräknas driftsöverskottet uppgå till ca . Ökningen jämfört med beror huvudsakligen på att miljöstödet ökat. Det bör dock uppmärksammas att miljöersättningarna är förenade med åtgärder som skall vidtas från lantbrukarnas sida. Enligt EU:s be- stämmelser skall inkomstdelen av miljöersättningarna utgöra maximalt av totalersättningen. I de sektorskalkyler för jordbrukets ekonomi som studerats av utredningen förstärks nettoinkomsten i jordbruket på- tagligt av den successiva utbyggnaden av miljöprogrammet. Redovisad nettoinkomst avser emellertid överskott till eget arbete och eget kapital. En del av miljöersättningarna avser ersättning för eget arbete. stärkt nettoinkomst för lantbruket ligger således också en ökad arbetsinsats från lantbrukarna som motsvarar åtaganden inom miljöprogrammet. Även efter beaktande av utbyggt miljöprogram i är lönsamheten för det svenska jordbruket kraftigt sämre jäm- fört med och . Även efter lönsamhetsförbättringen för det svenska jordbruket är driftsöverskottet för det danska jordbruket ändå mer än dubbelt så stort som i . Detta har sin bakgrund i faktorer som behandlas i detta avsnitt, såsom effektivitet och svenska särbestämmelser. Lönsamheten för det svenska jordbruket är enligt ut- redningen inte tillräcklig för att investeringar och framtidssatsningar skall ske i den utsträckning som behöver i jordbrukets nya konkurrenssituation efter EU-inträdet. 5.5.2.3Svenska särregler om djurskydd m.m. Den svenska mycket ambitiösa djurskydds- och foderlagstiftningen för animalieproducenterna väger tungt vid en kostnadsjämförelse med kon- kurrenternas produktionskostnader. De svenska djurskydds- och foder- bestämmelserna är mer långtgående i förhållande till reglerna i Dan- mark och . De åtaganden som reglerna medför i svensk produk- tion leder på t.ex. köttområdet till en högre kostnadsnivå i förhållande Framtiden kommer att visa om konsumenterna på en öppen och konkurrensutsatt marknad är beredda att betala ett tillräck- ligt merpris för svenska produkter. Å andra sidan ligger det i de svens- ka reglerna en möjlighet att profilera svenska varor utifrån bl.a. den tillämpade produktionsmodellen och att detta kan vara en marknadsfö- ringsmöjlighet i ett större europeiskt sammanhang. Här bör uppmärksammas att inte kan hindra import av livs- medel från andra EU-länder genom att hänvisa till produktionsmetoder m.m. som anses vara oetiska eller av andra skäl upplevs som olämpliga. Den logiska konsekvensen av detta från enbart ekonomisk synpunkt, skulle hypotetiskt kunna vara att de svenska, tvingande särreglerna om produktionsmetoder ändras till att bli frivilliga. Den svenska staten kan visserligen kräva ett visst regelsystem, men det är inte staten utan kon- sumenten som genom sitt val av produkt som avgör möjligheterna för företagens fortbestånd. Priset är det viktigaste konkurrensmedlet. Konsumenten väljer i re- gel den billigare produkten, om hon inte känner skillnader i smak mel- lan produkterna eller andra faktorer inte påverkar produktvalet. Liksom för andra varor torde för livsmedel än så länge gälla att en i landet pro- ducerad vara ofta väljs även om priset är något högre än en importerad vara. Toleransen mot ett högre pris för en inhemsk vara kan dock minska och eventuellt upphöra. Efter EU-inträdet är det således kon- sumentens val och inte statliga regler som avgör vilka produkter som konsumeras och därmed också vilka livsmedel som produceras i Sveri- ge eller utomlands. Det finns fortfarande en mängd kostnadshöjande särregler för det svenska jordbruket som saknas i konkurrentländerna och som ökar pro- duktionskostnaderna. Dessa är en följd av att befolkning har ställt högre krav på miljöhänsyn i jordbruket, på djurhälsa och på djur- skydd än vad som varit fallet i omvärlden. Dessa åtgärder har också följts upp av jordbruket i kampanjer för att bli världens renaste jord- bruk. Dessa ambitioner bör enligt utredningen bibehållas. Den mycket ambitiösa djurskydds- och djurhälsolagstiftningen som har är för animalieproducenterna den enskilda faktor som san- nolikt har störst betydelse vid en jämförelse av kostnaderna i produk- tionen. Några särskilda bidrag för att kompensera för dessa kostnader utgår inte i . På en fri marknad kan detta i extrema fall medföra att inhemsk produktion slås ut. Samma problem föreligger med inter- nationella handelsavtal i de fall producenter i tredje land inte behöver tillämpa de mer långtgående restriktioner för produktionen som tilläm- pas i det land man exporterar till. Frågan är således av stor principiell vikt. Det är därför angeläget att är pådrivande vad gäller såväl att höja ambitionsnivån vad gäller djurskyddet inom EU som när det gäller att finna lösningar som ger de praktiska möjligheterna att natio- nellt och inom EU behålla höga ambitionsnivåer vad gäller miljö, djur- skydd etc., med att arbetar för minskat antal begräns- ningar i den fria handeln. I avsnitt 5.4.7. redovisas bl.a. beskattningen i , och av el, eldningsolja, diesel, handelsgödsel (kvävegödslings- medel) och växtskyddsmedel. Beskattningen i är i vissa fall kraftigt högre än i och i . Även under beaktande av att det svenska elpriset – i alla fall i förhållande till det danska elpriset – är lågt, är det svenska jordbrukets kostnader för nyssnämnda insatsvaror högre än i trots de högre volymerna där. Elpriset är också högre i än i . Utgifterna för nyssnämnda insatsvaror uppgick i till av bruttointäkterna, i till och i till (se tabell 5.26). I återförs en del av skatterna kollektivt till jordbruksnär- ingen för FoU, utbildning m.m. varför nettobelastningen i uppgår till knappt halva den svenska nivån. utgör en betydligt högre andel av de totala kostnaderna (5,) än i och i . Detta gäller också när den danska fastighets- skatten på jordbruksfastighet tas med i beräkningarna. Det bör dock påpekas att vissa höjningar av såväl energiskatter som miljöavgifter kommer att genomföras i . Det finska jordbruket belastas i endast begränsad utsträckning av olika skatter. Danska skatter utgör brutto av den svenska nivån – oaktat att den danska produktionen är dubbelt så stor. 1994/95:19 medlemskap i unionen, an- gavs att ett fullt utnyttjande av miljöersättningsprogrammet borde sam- mankopplas med en nationell medfinansiering i form av en förhöjd miljöavgift på handelsgödsel och bekämpningsmedel. En höjning av dessa avgifter genomfördes också på förslag av den nya regeringen . gav regeringen till känna att ett belopp motsvarande miljöavgifterna på handelsgödsel och bekämpningsmedel skall tillföras jordbruket och trädgårdsnäringen för olika miljöåtgärder. Sedan detta beslut fattats höjdes miljöersättningsprogrammet av riks- dagen i samband med behandlingen av budgetproposition med till . 1994/95:203 Finansiering av medlemskapet i Europeiska unionen, redovisades de med höjda miljöav- gifterna som en åtgärd för att finansiera medlemsavgiften. Även den höjda dieselskatten för bl.a. traktorer redovisades i detta sammanhang. Sedan dessa beslut fattades har ytterligare utökningar av miljöer- sättningsprogrammet genomförts eller föreslagits med först 600 och sedan . Sammanlagt uppgår därmed programmet till , varav hälften finansieras av EU:s budget och hälften av den svenska statsbudgeten. Någon ytterligare finansiering av den svenska andelen av kostnaderna utöver de ca som inbetalas i miljöavgifter, och som kan anses utgöra en finansie- ringskälla, har inte anvisats. EU:s miljöersättningsprogram syftar inte till att utjämna lönsam- hetsskillnader mellan de olika medlemsländerna. I har dock programmet utnyttjats till viss del för att utjämna skillnader mellan norra och . I , som har i stort sett lika mycket som , är miljöprogrammet inte en tiondel av det svenska. Att bortse från detta ger inte en korrekt bild av verkligheten. Såväl miljöprogram som skat- ter och avgifter i jordbruket ingår också i utredningens analysmaterial. De fångas t.ex. in i respektive lands sektorskalkyler. Enligt utredning- ens mening är inte miljöstödet en ersättning för höga svenska mil- jöskatter utan utgör en ersättning för aktiva miljöåtgärder. Ett annat synsätt än detta kan även ifrågasättas av . ningens delbetänkande om Finansiering av ett förhöjt miljöstöd till jordbruket har utredningen även utgått från att jordbrukarna själva inte skall finansiera miljöprogrammet. Lönsamheten i svenskt jordbruk har förbättrats nå- got och kommer att ytterligare förbättras som en följd av miljöpro- grammet. Dock är utredningens utgångspunkt att den svenska konkurrens- kraften skall förstärkas genom åtgärder som utjämnar den sammantag- na avgifts- och skattebelastningen och därmed i förlängningen utjämnar del av de stora lönsamhetsskillnader som utredningen konstaterat före- ligger mellan , och . En fråga utgör de energiskatter där jordbruket betalar samma skatt som hushållen, medan industrin i övrigt får en nedsättning. Detta gäller el och eldningsolja. Sådana skillnader i beskattningen bör inte längre finnas då jordbruket numera är en konkurrensutsatt sektor. Jordbruket är också, liksom ofta industrin, en kapitalkrävande verksamhet. Jordbruket har samma beskattning på dieselolja som industrin i allmänhet. Till skillnad från övrig svensk industri har dock inte jordbruket – på grund av inhemska och internationella handelsbar- riärer – genom en långsiktig process kunnat påverka den konkur- rensnackdel som en i och konkurrentländer olika beskattning innebär. I detta sammanhang bör även beaktas att jordbrukets maskiner på samma sätt som gruvdriftens i mycket begränsad utsträckning ut- nyttjar det allmänna vägnätet. Den huvudsakliga förbrukningen sker på åkerfälten. Därför är det för nödvändigt – för att undvika att det svenska näringslivet utsätts för en snedvridande konkurrens från andra EU-länder – att förändra beskattningen av dieselolja. Detsamma gäller också för skatten på handelsgödsel. Den har , som ett led i miljö- och regio- nalpolitiken och för att ge den finske jordbrukaren en skälig levnads- standard, lämnat betydande stöd till jordbruket. Omstruktureringen mot större, ofta mera rationella enheter har därigenom inte drivits så kraftigt i som i . På grund av ett flertal faktorer är för närvaran- de det svenska jordbruket sannolikt effektivare än det finska. De myck- et höga nationella stöden till det finska jordbruket medför dock att finska jordbruksprodukter har en betydande konkurrenskraft. Danska produkter är också svåra konkurrenter till de svenska före- tagens produkter, bl.a. på grund av det danska jordbrukets höga kost- nadseffektivitet. Utöver klimatets påverkan och ett flertal fördyrande svenska specialregler, finns det flera faktorer som påverkat det danska och det svenska jordbrukets effektivitet på olika sätt. EU-inträde är sannolikt den viktigaste faktorn. Detta har bidragit till en skärpt konkurrens på hemmamarkna- den och på utlandsmarknader. Konkurrensen har medfört att mindre effektiva enheter i upphört med sin verksamhet. Kvarvarande enheter har i stället vuxit, vilket i regel också möjliggör en mera ratio- nell drift. På ungefär samma areal som den svenska produceras varor i till ett dubbelt så högt värde. Den målmedvetna danska ex- portsatsningen har också nått framgång. En viktig grund till de danska framgångarna på livsmedelsområdet är säkerligen också den danska statens agerande att på många sätt un- derlätta livsmedelssektorns omställning och expansion. Utöver den danska regeringens handlande har den danska konkurrensmyndigheten förhållit sig positiv till samarbete och sammanslagningar – även om en dominerande ställning uppstått. Detta kan tolkas så att den danska kon- kurrensmyndigheten bedömt effektivitetshöjande samarbete eller sam- manslagningar viktigare än en eventuell minskad konkurrens på hem- mamarknaden. En ytterligare faktor till det danska jordbrukets effektivitet är den systematiska utbildning för kompetenshöjning som bedrivs. anslår /år för denna verksamhet. genomfördes i omkring 500 kurser för ökad effektivitet. Deltagaren betalar själv halva kurskostnaden. Kursernas längd variera- de till och det totala antalet deltagare uppgick till omkring 6 500. I saknas denna systematiska form för vidareutbildning och kompetenshöjning av jordbrukare. Det finns i marknadsförutsättningar för att kommersiellt odla och vidareförädla vissa s.k. nischprodukter inom jordbruket och träd- gårdsnäringen. Ett exempel är odling av nypon, som varken i eller i andra länder tidigare bedrivits i kommersiell skala. Nyponråva- ran importeras . En odling som motsvarar den svenska marknaden skulle uppgå till ca 600 ha men potentialen, som inkluderar den tyska marknaden, är totalt ca 5 000 ha. Framgångsrik växtförädling och ny odlingsteknik har gjort att odling i torde kunna bli kommersi- ellt möjlig. Även havtorn och andra nischprodukter kan visa sig vara möjliga att odla kommersiellt i . Utredningen anser att ni- schproduktion med marknadsförutsättningar bör tas tillvara. Då ut- vecklings- och anläggningskostnaderna ofta är betydande, kan ett initi- alt stöd vara nödvändigt för att utveckla odlingen av nischprodukter. Den dominerande delen av den svenska livsmedelssektorn står genom EU-inträdet i en helt ny konkurrenssituation. Detta tvingar fram föränd- ringar såväl vad gäller statens förhållande till jordbruket som jordbru- karnas egna agerande. lönsamhet har förbättrats något efter EU-inträdet men enligt utredningens åsikt inte tillräckligt för att initiera de framtida investeringar som behövs för en ökad effektivitet och ex- pansion. Det svenska jordbruket är en nödvändig bas för den svenska livsmedelsindustrin. Här finns ett ömsesidigt beroende. Minskar den svenska livsmedelsindustri, förlorar jordbruket en stor del av sin mark- nad. behöver en livskraftig livsmedelssektor. Det svenska jordbruket står nu inför en skiljeväg, där huvudfrågan är om jordbruket klarar av att till konkurrenskraftiga priser leverera varor till livsmedelsindustrin i . EU-inträdet har redan ökat konkurrensen kraftigt. En EU-utvidgning österut och liberalisering av världshandeln ger jordbruket ytterligare framtida utmaningar. Genom klimatet och landets längdsträckning har det svenska jord- bruket konkurrensnackdelar i förhållande till sydligare länder. Dessa nackdelar måste uppvägas av att såväl jordbruksnäringen som livs- medelsindustrin är effektivare än konkurrenterna i andra länder. För att dra verksamheter till det egna landet finns mellan EU- länderna en skatte- och avgiftskonkurrens – ibland används till och med begreppet illojal skattekonkurrens. Oavsett motiven för högre eller lägre avgifter och skatter torde effekten i regel bli att företagen i ett EU-land med lägre skatter och avgifter förbättrar sin konkurrenssi- tuation. Utredningens förslag syftar till att ge det svenska jordbruket förut- sättningar att utvecklas och hävda sig i konkurrensen på hemmamark- naden och på internationella marknader. Produktionen av jordbruksråvaror är en produktions- och tillverk- ningsprocess och därvid jämställd med industriproduktion. Jordbruket är också, till skillnad mot tjänstesektorn, en kapitalkrävande verksam- het och även i detta hänseende helt jämställd med industrin. Skillna- derna mellan beskattningen på el och eldningsolja mellan jordbruket och industrin bör möjligt upphöra. Utredningen föreslår att jordbruket får samma beskattning (0-skatt) på el som industrin har, dvs. att avgiften på /kWh tas bort. Jord- brukets inbetalning av elskatt uppgår till /år. Utredningen föreslår också att jordbruket för eldningsolja beskattas med samma belopp som industrin (0,/liter). Beskattningen för jordbruket skulle därvid minska från ca 86 till /år, dvs. Som utredningen konstaterat tar inte del av hela den framför- handlade ramen för strukturstöd (mål 5a, perioden –1999). Efter att regeringen begärt att 46 miljoner ecu av EU-medel, dvs.