sou · GLB3192d1 · 1998-01-01 00:00:00 — Till statsrådet och chefen för Regeringen beslutade att tillkalla en kommitté med uppgift att utreda frågan om, och i så fall på vilket sätt, som bö r ansluta sig till konvention om regionala språk och minoritets- språk. Till ordförande i kommittén förordnades fr.o.m. riksdagsledamoten (). Från och med förordnades till ledamöter i kommittén , sedermera kommitténs sektion 1, riksdagsledamoten (), riksdagsledamoten (), professorn (STR-T), hemspråksläraren a Kangas () och fil (). Till sakkunnig i kommittén förordnades från och med byrådirektören (Nordiska ). entledigades med verkan . förordnades adjunkten som sakkunnig (Nordisk a ). förordnades konsulte n (Judiska ) till sakkunnig i kommitténs sektion 1. Regeringen beslutade om tilläggsdirektiv med den innebörden att kommittén skulle utreda frågan om bör ratificer a ramkonvention om nationella minoriteter och om vilka åtgärd er som i sådant fall är nödvändiga för att skall kunn a efterleva bestämmelserna i konventionen. I tillägssdirektiven angavs att kommittén skulle arbeta på två sektioner , en för det ursprungliga uppdraget och en för det nu aktuella uppdraget. Till ledamöter i kommitténs sektion 2 förordnades , fil. (), kamrer (), politiskt sakkunnige (), riksdagsledamoten (), skribent (), riksdagsledamoten (). Departementschefen angav att ledamöterna a Wichne (m) och () även skulle vara ledamöter i sektion 2 samt att båda sektionerna skulle ledas av riksdagsledamoten () såsom ordförande. Till experter i kommittén förordnades , hovrättsassessorn numera kanslirådet , departements - sekreteraren , departementssekreteraren , departementssekreteraren , departe- mentssekreteraren , hovrättsassessorn oc h kammarrättsassessorn . Gö ran entledigades . Från och med förordnade s hovrättsassessorn till expert i kommittén. o entledigades från uppdraget som expert i kommittén och ersattes som expert från och med av departementssekreteraren . entledigade s från uppdraget som expert i kommittén och ersattes kammarrättsassessorn . Som sekreterare i kommittén fr.o.m. anställdes hovrättsassessorn . Hagsgård och fr.o.m. anställdes hovrättsassessorn som biträdande sekreterare. Kommittén har antagit namnet . Härmed överlämnar 1 sitt be - tänkande Steg mot en minoritetspolitik (SOU 1997:192). Till betänkandet har fogats reservation och särskilda yttranden. uppdrag är med detta avslutat. So kamlamas te avel le sibange le minoriteturenbe and'o Svedo . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 59 Utredningsuppdraget och arbetets bedrivande . . . . . . . . . . . Uppdraget i kommitténs sektion 1 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Arbetets bedrivande i kommitténs sektion 1 . . . . . . . . . . . . . 2.1Vad är en Europarådskonvention och vilka konsekvenser får en ratificering av en konvention? . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 81 2.2 Bakgrunden till konventionen och dess syfte . 2.3Språk som omfattas av minoritetsspråkskonventionen . 3 Andra länders ratificering av konventionen . . . . . . . . . . . . . 93 3.1 Norge . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 93 3.1.1 Ratificeringen av konventionen . . . . . . . . . . . . . . . . 93 3.1.2 Nationella åtgärder i överenstämmelse med åtagandena i konventionen . Ratificeringen av konventionen . 3.2.2 Nationella åtgärder i överensstämmelse med åtagandena i konventionen . Ratificeringen av konventionen . . . . . . . . . . . . . . . 3.3.2 Nationella åtgärder i överenstämmelse med åtagandena i konventionen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Ratificeringen av konventionen . . . . . . . . . . . . . . . 3.4.2 Nationella åtgärder i överenstämmelse med åtagandena i konventionen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 4 Vilka språk i är landsdels- eller 4.1Språk och dialekter i som inte kan anses omfattade av konventionen . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 108 4.2 Landsdels- eller minoritetsspråk i Sverige . . . . . . . . . . . . . . 112 4.2.1 Samiska . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 113 4.2.2 Finska och meän kieli (tornedalsfinska) . . . . . . . . . 124 4.2.3 Romani chib . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 138 4.2.4 Jiddisch . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Uppfyller kraven i del II i konventionen? Förpliktelser enligt konventionens del II . . . . . . . . . . . . . . . 5.2Allmänt om svensk lagstiftning och åtgärder i övrigt till stöd och skydd för landsdels- eller minoritetsspråk . . . . 154 5.3Svensk lagstiftning och andra åtgärder till skydd och stöd för samiska och finska . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 5.4Konventionens tillämpning på territoriellt obundna 5.5Svensk lagstiftning och åtgärder i övrigt till stöd och skydd för chib . 6 Punkter eller stycken i del III i konventionen som kan anta för samiska och finska . . . . . . . . . . . . . . 161 6.1 Artikel 8, utbildning . 6.1.2Punkter eller stycken som kan anta . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 163 6.2 Artikel 9, rättsväsendet . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 171 6.2.1 Konventionen . 6.2.2Punkter eller stycken som kan anta 6.3Artikel 10, förvaltningsmyndigheter och samhälls- 6.3.2Punkter eller stycken som kan anta . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 175 6.4 Artikel 11, massmedia . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 178 6.4.1 Konventionen . 6.4.2Punkter eller stycken som kan anta 6.5Artikel 12, kulturell verksamhet och kulturella inrättningar . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 183 6.5.1 Konventionen . 6.5.2Punkter eller stycken som kan anta . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 183 6.6 Artikel 13, ekonomiska och sociala förhållanden . . . . . . . . 189 6.6.1 Konventionen . 6.6.2Punkter eller stycken som kan anta . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 190 6.7 Artikel 14, utbyte över gränserna . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 190 6.7.1 Konventionen . 6.7.2Punkter eller stycken som kan anta . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 191 6.8 Sammanfattning . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 193 7Vilka ytterligare åtgärder behöver vidtas för att skall kunna ratificera minoritetsspråks- . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 195 7.1 Rikstäckande åtgärder . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 196 7.1.1Ett officiellt erkännande av samiska, finska och chib som historiska minoritets- Utbildning och forskning . 7.1.4Kultursatsningar och kulturella institutioner . 7.1.5Inflytande för dem som använder landsdels- 7.1.6 Samarbete över nationsgränserna . . . . . . . . . . . . . . 216 7.1.7 Översättning av lagar till samiska och finska . 7.2Regionalt tillämpliga åtgärder till stöd och skydd för samiska och finska . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 219 7.2.1Regler om rätt att använda samiska och finska i domstolar och hos förvaltningsmyndigheter 7.2.2 Kommunindelning och språkgränser . . . . . . . 7.3Förslag till ytterligare rikstäckande åtgärder till stöd för samiska och finska . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 7.3.1 Samiska och finska i äldreomsorgen . . . . . . . . . . . 7.3.2 Samiska och finska i förskoleverksamhet . . . . . . . Kostnader och finansiering . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Kostnader för rikstäckande åtgärder . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Kostnader för regionalt tillämpliga åtgärder . Skall ratificera minoritetsspråkskonventionen? . 10.1Förslag till lag om rätt att använda samiska språket hos förvaltningsmyndigheter och domstolar. 10.2Förslag till lag om rätt att använda finska språket hos förvaltningsmyndigheter och domstolar. 10.3Förslag till lag om ändring i lagen (1979:411) om ändring i rikets indelning i kommuner, landstings- kommuner och församlingar . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Reservation och särskilda yttranden . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 283 Kommittedirektiv (1995:84) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Diskussion av begreppen språk och dialekt- med resonemang om meän kielis status som eget språk . Vi har haft i uppdrag att utreda frågan om och i så fall hur bö r ansluta sig till konvention om landsdels- eller minoritets- språk, minoritetsspråkskonventionen. Minoritetsspråkskonventionen, syftar till att skydda och stödja europeiska landsdels- eller minoritetsspråk som en värdefull del av flerkulturella och flerspråkiga arv. Vilka språk i en stat som är landsdels- eller minoritetsspråk avgörs enligt definitionen i artikel 1 i konventionen. Särskilt starkt skydd ges de språk som har en historisk geografisk bas i staten, medan de språk som saknar geografisk bas, territoriellt obundna språk, ges ett svagare skydd. Minoritetsspråk - skonventionen kan därmed beskrivas som en kulturkonvention med regional inriktning. har fem länder ratificerat konventionen, nämligen , , , och . Minoritetsspråkskon - ventionen träder därmed i kraft . Historiska landsdels- eller minoritetsspråk i Vi har kommit fram till att samiska (dvs. alla varieteter samiska såsom sydsamiska, lulesamiska och nordsamiska), finska (dvs. alla varieteter finska såsom tornedalsfinska/meän kieli och standardfinska) samt chib (alla varieteter chib) är historiska landsdels- eller minoritets- språk i som omfattas av definitionen i artikel 1 i konventionen. Samiska och finska har en historisk geografisk bas medan chib är ett territoriellt obundet språk i . Samiska har troligen använts i delar av nuvarande under och finska i ca . chib har använts i landet . Kommittén har inte kunnat finna belägg för att jiddisch använts och i tillräckligt stor omfattning i för att kunna anses som ett landsdels- eller minoritetsspråk som används av hävd i . Den omständigheten att språket bedöms användas av et t relativt litet antal personer i talar också mot att tillämpa minoritets- språkskonventionens omfattande bestämmelser på jiddisch i . Däremot kan den strävan som finns hos judar att bevara jiddisch och jiddischkultur som en del av den judiska kulturen ges stöd enligt ramkon- ventionen för skydd av nationella minoriteter, något som behandlats a v sektion II. Uppfyller minoritetsspråkskonventionen för samiska, finska och chib ? För att skall kunna ratificera minoritetsspråkskonventionen gäller att de krav som finns i bestämmelserna i del II i konventionen skall vara uppfyllda för samiska, finska och chib. För chib med vissa begränsningar eftersom det är ett territoriellt obundet språk. Bestämmelser- na i del III i konventionen gäller endast för språk med en geografisk bas . kan välja att förutom d el II också ratificera del III för de språk som har en geografisk bas. Om ratificerar del III måste välja minst 35 punkter eller stycken bland bestämmelserna i del III som skall tillämpas på vardera språket. finns många bestämmelser som ger landsdels- eller minoritetsspråken i skydd och stöd, både genom bestämmelser i lag och förordningar samt genom andra åtgärder . Vid en genomgång av konventionens krav har vi funnit att uppfyller flera av kraven i del II i konventionen för samiska, finska och chib samt att 33 punkter eller stycken i del III i konventionen uppfylls fö r samiska och 29 punkter eller stycken uppfylls för finska. De bestämmelser som finns har dock karaktär av punktinsatser . Minoritetsspråkskonventionen förutsätter att det finns en övergripand e minoritetsspråkspolitik där åtgärder samordnas och inriktas mot de t gemensamma målet att ge landsdels- eller minoritetsspråken skydd och stöd. En sådan politik saknas i . Vilka åtgärder behöver vidtas för att skall kunna ratificera minoritetsspråkskonventionen? För att skall kunna ratificera minoritetsspråkskonventionen krävs enligt vår bedömning att de åtgärder som vidtas samordnas samt att vissa nya åtgärder vidtas med syfte att lägga grunden för en övergripande minoritetsspråkspolitik i . Den viktigaste enskilda åtgärden i en sådan politik är att erkänna samiska och finska inklusive meän kieli samt chib som historiska minoritetsspråk. Det är också av stor vikt att i hela landet och inom olika sakområden lyfta fram språken och den kultur som hänger samman med dem som en värdefull del av det svenska kulturarvet. Viktigt är också att sprida kunskap bland majoriteten om dessa språk och kulturers historia i . För att åstadkomma detta föreslår vi att kunskap om de historisk a minoritetsspråken och den kultur och historia som hänger samman med dem skall föras in som ett kunskapskrav i läroplanen för samtliga elever i och gymnasieskolan. På detta sätt kan kunskapen om som ett historiskt sett flerspråkigt och flerkulturellt land spridas på bre d front. Vi föreslår också att minst en folkhögskola för vardera språket skall ges långsiktigt statligt stöd för att ku nna fungera som språk- och kulturcen- trum. För att den kultur som hänger samman med språken skall få tillräckligt utrymme och stöd och kunna nå ut till majoritetsbefolkningen föreslår v i också att de bestämmelser som styr tilldelning av statligt stöd till olik a former av kulturella satsningar ändras så att samisk, finsk, tornedalsk och romsk kultur ges en tillräcklig andel av det statliga stödet. Vi föreslår också att i sin egenskap av den myndighet som har en övergripande och samordnande roll i kulturpolitiken ges i uppdrag att se till att samisk, finsk, tornedalsk och romsk kultur får ett tillräckligt utrymme i kulturlivet. Det behöver också vidtas ytterligare åtgärder för att stärka språken så att dessa kan fortleva och utvecklas i enlighet med vad minoritetsspråk- skonventionen föreskriver. En mycket viktig förutsättning för detta är att barn och ungdom får undervisning i språken. Vi föreslår att får i uppdrag att regelbundet följa modersmålsundervisning och tvåspråkig undervisning avseende de historiska minoritetsspråken. Vi föreslår också att minst ett un iversitet eller en högskola för vardera språket skall ges i uppdrag att anordna utbildning och forskning i respektive språk. Därutöver föreslår vi olika åtgärder för att stärka de svenska landsdels - eller minoritetsspråkens ställning i massmedia, såväl i radio och TV so m i den tryckta pressen. Vidare föreslår vi att åtgärder skall vidtas för att ett tillräckligt stöd skall kunna utgå till litteratur på dessa språk liksom stö d för verksamhet som innefattar insamling, arkivering och vetenskaplig bearbetning av språkligt material. Minoritetsspråkskonventionen innehåller också bestämmelser so m syftar till att ge dem som använder språken inflytande över åtgärder so m berör användningen av språken. Enligt vår uppfattning är det viktigt att de som själva använder språken får tillf älle att lämna synpunkter innan sådana åtgär der vidtas och tillfälle att delta i uppföljningen. Vi lämnar därfö r förslag som syftar till att ge dem som använder våra historiska minoritets- språk möjlighet till sådant inflytande. I minoritetsspråkskonventionen finns också bestämmelser som syftar till att uppmuntra samarbetet över nationsgränserna för att stärka landsdels - eller minoritetsspråken och de kulturer som hänger samman med språken, både på nationell nivå och regional nivå. Med tanke på att våra minoritets- språk också används i våra nordiska grannländer föreslår vi att Sverig e skall verka för ett ökat nordiskt samarbete med inriktning på att stödj a dessa landsdels- eller minoritetsspråk och deras kulturer. Minoritetsspråkskonventionen är till stora delar regional i sin inriktning. Detta innebär att merparten av bestämmelserna, både i del II och i del III i konventionen, är avsedda att tillämpas i de geografiska områden dä r landsdels- eller minoritetsspråken används av hävd och fortfarande används i tillräcklig utsträckning. Ingenting hindrar dock att ett land som ansluter sig till konventionen går längre än vad konventionen kräver och tillämpar dess bestämmelser även utanför sådana områden. har de åtgärder som kommit samiska och finska (som är de språk som kan knytas till en historisk geografisk bas i ) till godo, till allra största delen varit rikstäc kande. Således gäller reglerna om modersmålsun- dervisning i hela landet liksom regler om statligt stöd för olika typer a v kultursatsningar. När vi övervägt vilka nya regler som behövs för at t skall kunna ansluta sig till minoritetsspråkskonventionen fö r samiska och finska har vi ansett att dessa i stor utsträckning också bör vara rikstäckande så att de skall komma samisktalande och finsktalande i hela landet till godo. I denna bedömning har vi således gått längre i våra förslag än vad konventionen kräver. När det gäller vissa förslag till nya regle r till skydd och stöd för samiska och finska föreslår vi dock att dessa huvudsakligen skall begränsas till att gälla i de geografiska områden där språken har sina geografiska rötter och fortfarande används i tillräcklig omfattning. Detta område är för samiskans del de fyra nordligaste fjällkommunerna, , , och och för finskans del de fem kommunerna i , Haparan- da, , , och . I dessa kommuner lämnar vi förslag till ny lagstiftning som innebär att enskilda får rätt att använda sitt eget språk, hos förvaltningsmyndighete r och domstolar oberoende av kunskaper i svenska. Myndigheter och domstolar åläggs också en skyldighet att svar a muntligen på samiska respektive finska om den enskilde har valt att kommunicera på något av dessa språk. Ett skäl till att vi föreslår a tt denna lagstiftning skall tillämpas regionalt i enlighet med vad konventionen föreskriver, är att lagstiftning som ge r enskilda en absolut rätt att använda ett annat språk än svenska i kontak t med myndigheter och domstolar, är resurskrävande. Det skulle vara praktiskt och ekonomiskt ogenomförbart att införa sådana regler i hel a landet. Vi föreslår därför i enlighet med vad konventionen föreskriver att reglerna skall gälla i de områden där samiskan och finskan har en lån g historisk tradition och är en levande del av vardagen. I dessa områden kan behovet av att få använda språken hos myndigheter oc h domstolar också antas vara störst liksom förutsättningarna för at t myndigheterna skall kunna uppfylla kraven att kommunicera på samiska och finska. Regler om rätt att använda sitt språk i offentliga sammanhang i delar av markerar också att detta område historiskt ha r varit och är, flerspråkigt och flerkulturellt. För att följa resultatet av den regionala lagstiftningen och för at t förstärka språk ens ställning i dessa områden föreslår vi att en arbetsgrupp under ledning av i skall få ansvar för at t utvärdera lagstiftningen och andra regionala åtgärder och komm a med förslag på ytterligar e åtgärder för att stärka språkens och den samiska och tornedalska kulturens ställning i områdena. Våra fö rslag till regionalt tillämplig lagstiftning omfattar också en rätt att i viss utsträckning bli bemött på samiska respektive finska ino m fö rskoleverksamheten och äldreomsorgen. Våra förslag i dessa delar ha r föregåtts av en e nkätundersökning och besök hos de berörda kommunerna i syfte att kartlägga i vad mån kommunerna kan leva upp till en lagfäst skyldighet att erbjuda förskoleverksamhet och äldreomsorg med samiskta- lande respektive finsktalande personal. Ytterligare åtgärder till stöd och skydd för samiska och finska i hela Vi anser det vara mycket angeläget att samisk- och finsktalande i hela landet får en rätt att bli bemötta på sitt eget språk inom förskoleverk - samheten och äldreomsorgen. För att barn med samiska eller finska som modersmål skall kunna bli tvåspråkiga är det mycket viktigt att de redan i förskoleverksamheten har möjlighet att bli bemötta på sitt språk. Vi föreslår därför att en översy n görs av i vilken mån dessa barn blir bemötta på sitt eget språk inom de n kommunala barnomsorgen. Vi anser också att åtgärder bör vidtas för at t förmå de kommuner där det finns tillräckligt många föräldrar som önskar att deras barn skall få förskoleverksamhet med samisktalande respektiv e finsktalande personal, att anordna sådan verksamhet. När det gälle r förskoleverksamhet pekar vi också på möjligheten att starta sådan verksam- het som enskild förskoleverksamhet. Ett viktigt skäl för att införa en rätt att bli bemött på sitt eget språ k inom äldreomsorgen är det stora antal äldre, särskilt bland de finsktalande, som kan beräknas vara i behov av äldreomsorg och de erfarenheter som visar att äldre kan fö rlora kunskaperna i det sist inlärda språket. Vi föreslår därför att en översyn skall göras av i vilka kommuner det finns tillräckligt många äldre som använder samiska respektive finska och som är i behov av äldreomsorg. Med en sådan undersökning som grund anser vi att en lagfäst rätt att bli bemött på sitt språk inom äldreomsorgen skall införas i de kommuner där det finns tillräckligt många äldre med detta behov. Vi anser att bör ratificera minoritetsspråkskonventionen fö r samiska, för finska inklusive meän kieli samt för chib so m historiska minoritetsspråk i . Ett viktigt skäl för detta är att de historiska landsdels- eller minoritets- språken är en värdefull del av och kulturhistoriska arv och som sådana har de rätt till, och behov av stöd och skydd för att kunna fortleva. Ett annat viktigt skäl är att de som använder de historisk a landsdels- eller minoritetsspråken har framfört starka önskemål om et t officiellt erkännande av sina språk som historiska landsdels- eller minori- tetsspråk. betonas i många olika sammanhang värdet av den kulturella mångfald som invandringen till har lett till. Samiska, finska och chib och de kulturer som hänger samman med språken har funnits i under många och bidragit till en historisk, kulturell och språklig mångfald. Det är därför nödvändigt att dessa historiska språk och kulturer erkänns och uppmärksammas som en del av det mångkulturell a . bör därför ratificera minoritetsspråkskonventionen fö r samiska och finska inklusive meän kieli samt för chib, för att på det sättet ge de historiska minoritetsspråken ett uttalat stöd och skydd så att de kan fortleva som en viktig del av det svenska kulturarvet och samhället av . Our terms of reference were to investigate whether should accede to Charter for Regional or Minority Languages, and if so which paragraphs it should apply. The purpose of the Charter is to protect and promote European regional or minority languages, given that they are a valuable element of Europe's multicultural and multilingual heritage. Which of the languages used in a state are regional or minority languages is decided in accordance with the definition provided in Article 1 of the Charter. Especially strong protection is provided for languages with a historical geographical base in the state, while weaker protection is provided for languages that cannot be identified with a particular geographical area, i.e. Charter for Regional or Minority Languages may therefore be described as a cultural charter with a regional focus. The Charter has so far been ratified by five countries, i.e. , , , the and . It will enter into force on 1, 1998. Historical regional or minority languages in We have concluded that, of the languages used in , (i.e. all varieties of such as , Lule and North ), Finnish (i.e. all varieties of Finnish such as Tornedal Finnish/Meän Kieli and standard Finnish) and (all varieties of ) are historical regional or minority languages within the meaning of the definition laid down in Article 1 of the Charter. and Finnish have a historical geographic base within the meaning of the Charter, while is a non-territorial language in . has probably been used in parts of the present territory of for several thousand years and Finnish for about one thousand years. has been used in this country ever since the sixteenth century.