sou · GLB3139 · 1998-01-01 00:00:00 — Bara drygt hälften av dem som organiserar pengarna på det sättet anser att båda makarna spenderar lika mycket. För familjer med en gemensam pott är motsvarande siffra nära tre fjärdedelar (se tabell 19). Kontrollen och fördelningen av pengarna Tabell 19 Allokeringssystem och vem som spenderar mest pengar för egen räkning. Ökad rättvisa var som framgått ett viktigt motiv bakom och förändrade sätt att organisera sin hushållsekonomi. Också som jobbar deltid och är arbetslös tycker att det är riktigt att hennes sambo betalar mer av utgifterna när hon har lägre inkomst än han. För det vore ju sjukt om vi skulle betala fem tusen var, och han skulle ha sju tusen över, och jag skulle ha två tusen. Då skulle vi aldrig kunna göra någonting tillsammans. Vi skulle aldrig kunna åka på semester och vi skulle aldrig kunna göra någonting. På liknande sätt har och resonerat. De lägger samman sina inkomster, betalar räkningarna och har sedan resten av pengarna gemensamt, även om de avdelar en mindre summa som egna pengar. tycker att det är naturligt att betalar mer när han tjänar mer. Också uttrycker att detta är en självklarhet när han utbrister: Vadå? Ska jag ha mer pengar kvar än har?. På liknande sätt framhåller att han tycker att det är självklart att dela lika på pengarna. Går man in i ett äktenskap, man delar ju livet med någon annan, då känns det naturligt. Att dom pengar vi drar in – dom delar vi på. Det är inte givet att makar eller sambor har lika stort inflytande över hur hushållsekonomin ska organiseras. Paret , till exempel, har sin ekonomi bara delvis gemensam. Att det är Bo som haft störst inflytande över detta val framgår tydligt i intervjun med . Även om hon inte är direkt missnöjd med sättet att organisera ekonomin, skulle hon helst vilja ha en fullt ut gemensam hushålls- ekonomi. Särskilt upplevde hon detta när hon och Bo genomlevde en äktenskapskris . När det var lite kris kunde jag känna att Vi har ju varsitt kon- to, och vi sparar på olika konton också, och det är klart att Bo sparar ju mer eftersom han tjänar mer. Det är ju egentligen helt proportionerligt riktigt, men då kunde jag känna det när det kommer till konflikt och man drivs till sin spets att det känns orättvist att han har mer pengar på sina konton än jag. tror dock inte att hennes man vill ändra sättet att organisera hushållets ekonomi. Inte för att han inte har förtroende för henne, utan för att han vill ha full kontroll över sina konton. Skulle vi göra det gemensamt så blir det nästan oöverskådligt, tror jag han känner det som, förklarar hon. Familjernas och makarnas resurser Vi har fått en inblick i motiven bakom makars och sambors sätt att organisera sin hushållsekonomi. Men det finns ytterligare mönster som kan friläggas med andra typer av data. Till exempel visar historiska studier att förändringar i könsrelationer och familjestruktur har resulterat i olika ideal vad gäller hushållsekonomi (Zelizer, 1989). Också empiriska studier av nutida förhållanden klargör att hushållens sätt att organisera sina pengar sammanhänger med den större samhällsekonomin. Exempelvis visar undersökningar i och att hushållens interna ekonomi varierar med samhällsklass och inkomst. Det är till exempel vanligt att män har störst inflytande över hushållsekonomin när denna är relativt god, medan kvinnor har ansvaret eller makten över pengarna då inkomsterna är små och ekonomin upplevs som problematisk (Blumberg, 1991; , 1990; 1993; och 1993, 1994; Zelizer, 1994). Våra undersökningsresultat överensstämmer i stort med de ovan refererade studierna. I nästan tre av tio arbetarfamiljer kontrollerar kvinnan den gemensamma ekonomin och i var tionde arbetarfamilj används ett kvinnligt förvaltningssystem. I högre tjänstemannafamil- jer förekommer det sistnämnda systemet nästan inte alls, och bara var femte högre tjänstemannafamilj har en gemensam ekonomi som kontrolleras av kvinnan. Det är också betydligt vanligare med såväl en manligt kontrollerad gemensam ekonomi som separata ekonomier i högre tjänstemannafamiljer (se tabell 20). Kontrollen och fördelningen av pengarna Tabell 20 Familjens klassposition och allokeringssystem. För män spelar också den individuella klasspositionen in. I familjer där mannen är tjänsteman är det betydligt vanligare att han kontrolle- rar den gemensamma potten (), än om han är arbetare (). I det senare fallet är det vanligare att paret antingen har en genuint gemensam pott () eller att kvinnan kontrollerar den gemensamma ekonomin (). När mannen är tjänstemän är motsvarande siffror . Däremot varierar familjers sätt att handha pengarna inte alls med kvinnans klassposi- tion. Samma sak gäller utbildning. Hushållens sätt att organisera sin interna ekonomi varierar med mannens, men inte med kvinnans, utbildning. Har mannen eftergymnasial utbildning kontrollerar han den gemensamma potten i fyra av tio familjer (). För män med folkskola eller grundskola som högsta utbildning är motsvarande andel en fjärdedel (). I de familjerna är det istället vanligare att kvinnan kontrollerar hushållsekonomin. Nästan en tredjedel () har en kvinnligt kontrollerad pott, mot en femtedel () av familjerna där mannen har eftergymnasial utbildning. Vi har beräknat hushållsekonomin genom att dela den totala lönesumman med antalet familjemedlemmar, inklusive barn (se tabell 21). När kvinnan själv tar hand om hushållets ekonomi finns det sällan mycket pengar att förvalta. I hushåll som använder ett kvinnligt förvaltningssystem är den sammanlagda lönen per person och månad i mer än hälften av familjerna och drygt en tredjedel har en lön som understiger . Ungefär hälften av hushållen med en genuint gemensam ekonomi eller separata ekonomier har istället löner som överstiger per capita. Detta gäller bara cirka en fjärdedel av dem med kvinnlig förvaltning. Av hushåll med separata ekonomier har tre av tio löner som översti- ger per person, något som kanske också i ger visst fog för beteckning yuppiesystem. Tabell 21 Månadslön per familjemedlem i olika allokeringssystem. Lön (kr/mån) * Vi har beräknat hur mycket familjer som organiserar sin hushållsekonomi på olika sätt tjänar i genomsnitt. De med lönelägen per familjemedlem har tilldelats värdet 1, de med löner per familjemedlem har tilldelats värdet 2, och så vidare, så att familjer i den högsta lönekategorin fått värdet 5. Som framgår visar även de beräkningarna att familjer med ett kvinnligt förvaltningssystem tjänar minst. De med separata ekonomier har istället störst inkomster per capita. Lön per capita ger ett objektivt mått på familjens ekonomi. För att få en bild av hur den som svarade själv uppfattar saken frågade vi också om familjen hade haft problem med sin ekonomi. Även det svarsmönstret understödjer hypotesen att sättet att organisera hushållsekonomin varierar med familjens inkomster. Nästan hälften av dem som använder ett kvinnligt förvaltningsystem hade ibland eller ofta haft problem med att få pengarna att räcka till nödvändiga utgifter. För dem med en genuint gemensam ekonomi är siffran drygt en tredjedel och för dem där kvinnan kontrollerar den gemensamma ekonomin är den en fjärdedel. Däremot är det inte vanligt att familjer där mannen kontrollerar ekonomin, eller där makarna har separata ekonomier, upplever ekonomiska problem. Bara ungefär en femtedel av dessa familjer har ibland eller ofta haft svårt att få det att gå ihop. Det är inte bara hushållets absoluta inkomst som har betydelse. Också makarnas relativa löner ger ett utslag. Tjänar mannen mer än kvinnan är det dubbelt så vanligt att han kontrollerar hushållsekono- min () än om kvinnan tjänar lika mycket som han gör (). I de sistnämnda familjerna är det istället vanligare med en genuint gemensam pott (jämfört ) (se tabell 22). Kvinnan lika mycket eller mer Kontrollen och fördelningen av pengarna Makars/sambors relativa lön och allokeringssystem. Också i de barnfamiljer vi har intervjuat var kvinnornas inflytande över hushållsekonomin störst i familjerna med sämst ekonomi. Hos och som hade haft stora ekonomiska problem under , är det som sköter pengarna. nittisex, då var det så kärvt så att vi kunde i princip inte äta lunch, och det är ju sånt som är svårt att säga till arbets- De skrattar ju när man kommer med varma koppen och en fiskpinne från kvällen innan som barnen inte åt upp, och så mixar man ihop det, och låtsas att se mätt ut. Samma sak gäller och . är hemarbetande utan inkomst. Att få pengarna från en lön att räcka är en i det närmaste omöjlig uppgift. Ekonomin är körd i botten och berättar att det hamnar obetalda räkningar i kökslådan. Själv vill han helst inte veta när pengarna tagit slut för att han då ligger vaken och oroar sig över var i helvete vi ska få pengar. Det är som på något sätt får det att gå runt. Där är också min stora stötta, för jag skäms över att sitta och ringa och fråga efter pengar. Det gör jag inte ens till mina föräld- rar. Utan det är som gör. Också hos det unga paret som haft det jätte-jobbigt med ekonomin är det som har huvudansvaret. Vi har fått hjälp av mina föräldrar väldigt mycket. De har betalat av mamma har betalat telefonräkningen, och så var det försäk- ringar, och så har vi video som vi hyr. Vissa månader vill man bara strunta i det. Vi har fått påminnelser, vi har inte tillräckligt mycket pengar på kontot, och räkningarna kommer tillbaka, och vi har fått gå ner på posten och betala, och sånt. Det har varit jobbigt, det har det. En tolkning av resultaten från vår undersökning är att männens kontroll över hushållsekonomin ökar när inkomsterna är höga. Är däremot hushållets inkomster små är det vanligare att kvinnan sköter pengarna. Också i svenska hushåll tycks med andra ord kvinnorna ha störst kontroll över hushållsekonomin när denna är knapp. Vad betyder en sådan kontroll i termer av makt? Vi menar att man bör skilja mellan kontrollen över nödvändiga existensbetingelser och kontrollen över överflöd. Det är i första hand kontrollen över ett överflöd som ger makt (jfr Blumberg, 1991:100). Svenska hushåll i internationell belysning Som vi nämnt är ovanstående mönster inte unika för . En större engelsk undersökning visar att hushållens sätt att organisera hushållsekonomin varierar med inkomst och klassposition. Hushåll med ett kvinnligt förvaltningssystem eller en kvinnligt kontrollerad gemensam pott har genomsnittligt lägre inkomster än de som använder en manligt kontrollerad pott eller ett manligt förvaltnings- system. Den engelska undersökningen visar också att det är vanligast att makarna gemensamt sköter ekonomin om båda är högre tjänste- män (professionella, administratörer eller chefer) och att det kvinnliga förvaltningssystemet är mest utbrett bland hushåll där båda makarna tillhör arbetarklassen (och , 1993; , 1994). Eftersom vår undersökning delvis är jämförbar med den brittiska och (fast i lägre grad) med en irländsk studie (Rottman, 1994) ska vi för att få mera perspektiv på våra resultat göra några ytterligare jämförelser. Vid en första anblick framträder skillnaderna mellan familjer i de olika länderna. På till exempel är systemet med kvinnlig förvaltning det vanligaste sättet att organisera hushållsekonomin. Kvinnan sköter själv pengarna i nästan hälften av de irländska familjerna. I är motsvarande siffra var fjärde familj medan bara var tjugonde svensk familj följer detta mönster. Och medan systemet med hushållskassa nästan är utdött i , använder av de brittiska hushållen och av de irländska ett sådant system. Bland svenska hushåll är istället någon 10Både den brittiska och den irländska studien använde intervjun som insamlings- teknik medan vi använde postenkät. I de förra undersökningarna intervjuades dess- utom båda parter medan vårt frågeformulär endast har besvarats av en i varje hushåll: hälften kvinnor, hälften män. De irländska resultaten grundas på svaren från 625 slumpvis utvalda par (Rottman 1994) och de från på svaren slumpmässigt utvalda kvinnor och män (, 1989). En studie av (1993) som kombinerar kvantitativa och kvalitativa data visar att makarna i stor ut- sträckning svarade likadant på frågan om vilket allokeringssystem de använder. Kontrollen och fördelningen av pengarna typ av gemensam pott betydligt vanligare än i de två andra länderna. Bara hälften av familjerna i och knappt fyra av tio () på har en gemensam pott. Det är också vanligare att svenska par har separata ekonomier. Det senare sättet att organisera hushållsekonomi förekommer knappt alls i , medan vart tionde hushåll på gör på de sättet (Rottman, 1994, , 1994). Troligen beror skillnaderna mellan de svenska, brittiska och irländska hushållen till stor del på att kvinnorna i olika utsträckning har en egen inkomst från förvärvsarbete. Medan av svenska kvinnor mellan 15–deltog 1990, är motsvarande siffra för . För de irländska kvinnorna finns ingen jämförande siffra . hade dock av de senare ett förvärvsarbete ( Om Kvinnor och män i och EG, 1992:37). Det finns också likheter mellan länderna. Till exempel har en femtedel av hushållen en genuint gemensam ekonomi i både och . Lägger vi ihop de olika typerna av kvinnligt respektive manligt kontrollerade system – det kvinnliga förvaltnings- systemet och den kvinnligt kontrollerade potten respektive det manliga förvaltningssystemet, den manligt kontrollerade potten och systemet med hushållskassa – framgår att andelen hushåll där mannen på något sätt kontrollerar ekonomin i stort sett är densamma i de båda länderna (i och i ). Däremot är skillnaderna större när det gäller de kvinnligt kontrollera- de systemen (respektive ) (se tabell 23). Tabell 23 Allokeringssystem i svenska* och brittiska hushåll. * Vid våra beräkningar valde vi att slå samman den gemensamma och den delvis gemensam- ma potten. Systemen med hushållskassa respektive manlig förvaltning är så små att vi av beräkningstekniska skäl har uteslutit dem. Kan det vara så att det bakom beteckningarna manligt kontrollerad pott och kvinnligt kontrollerad pott i döljer sig relativt traditionella sätt att handha pengarna: att det inte är så stora skillna- der mellan dessa sätt att organisera ekonomin och systemen med hushållskassa till hustrun respektive det kvinnliga förvaltningssyste- met? Det finns tecken på att det åtminstone delvis kan förhålla sig på det sättet. Intervjun med (frånskilda) illustrerar likheten mellan ett system där mannen har kontroll över den gemensamma ekonomin och systemet med hushållskassa. arbetade under sitt äktenskap deltid. Hennes man jobbade heltid. Hela lön gick in på ett konto som betalade parets amorteringar på huset. Mannens lön betalade övriga utgifter. skötte familjens matinköp men hade inte direkt tillgång till sin mans lön. Han skrev ut checkar när hon behövde handla. Även om tjänade egna pengar måste hon alltså be om hushållspengar. Hos och uppenbaras istället likheterna mellan ett kvinnligt förvaltningssystem och systemet med en gemensam pott som kontrolleras av kvinnan. Ofta har ju jag pengar kvar på mitt konto eftersom beta- lar alla räkningar. Då kan jag ta ut och ge när han ska ut och äta på jobbet eller så. Det är lite konstigt, men ofta är det att jag ger honom pengar, för oftare är det kvar pengar på mitt konto eftersom betalar alla räkningar. Skillnaden mellan familjen sätt att organisera hushållseko- nomin och ett kvinnligt förvaltningssystem är hårfin. Vi har ganska ingående diskuterat förvaltningen av hushållens pengar. Däremot har vi ännu inte sagt mycket om deras användning. Från internationell forskning vet vi att kvinnor och män tenderar att spendera sina pengar på delvis olika saker. Studier från tredje världen visar till exempel att mödrarna i större utsträckning än fäderna använder pengarna till barnen och familjen. Männen förbrukar istället mer på personlig konsumtion (se Blumberg, 1991). Huruvida samma sak skulle gälla ett – trots allt – rikt land som är oklart. Vissa tecken tyder dock på att kvinnor med barn i mindre utsträckning än motsvarande grupp män upplever att de kan tillfredsställa sina önskningar när det gäller konsumtion (Halleröd, 1997, , 1996). Kontrollen och fördelningen av pengarna De pengar som flyter in i hushållet hamnar normalt inte i en enda odifferentierad penningapott. Olika sorters pengar tilldelas olika innebörder (Zelizer, 1994). Pengar från ett arv eller från en tipsvinst betraktas på ett annat sätt än den normala månadslönen. Och pengar avdelas för olika ändamål. Detta kan ta sig synnerligen konkreta uttryck som när lägger en summa med pengar i kuvert märkta för olika ändamål. i och med att vi har haft det väldigt svårt att få pengarna att räcka till helt, så har vi tagit ut nästan allt som har varit kvar, och det rör sig om några ynka tusenlappar, och lagt i kuvert. De ku- verten har sedan fått där får man ta till mat. Handlar du så får du ta därifrån till mat. Och så har det funnits en liten, liten slatt för kläder. har det varit en hundralapp och ibland har det funnits fem, sexhundra kronor någon månad när vi tycker att det har funnits [pengar] och då tar man när man absolut måste ha. Öronmärkning av pengar sker också via konton. och så har vi ett annat konto som har bättre ränta som jag för över pengar till, och där drar även banken räntor och amortering- ar varje kvartal. Så har vi ett slaskkonto för lön och vanliga ut- gifter, och sedan har vi ett annat konto med lite mer pengar på som är dels lite sparande, dels som de drar amorteringar på. Se- dan amorterar vi lite på lånet emellanåt när det känns bra [skämtsamt], och sedan har vi en buffert också med lite aktier och aktiefonder som räcker den dagen pannan spricker eller tvättmaskinen rasar. Ett historiskt exempel på pengars sociala och könade innebörd är kvinnors så kallade nålpengar, ett begrepp som innebär att de pengar som kvinnorna förtjänade i första hand sågs som extrapengar. Det var de manliga pengarna som skulle tillgodose familjens grundläg- gande behov (Zelizer, 1989; 1994). Könsmärkningen av pengar är dock inte bara ett historiskt fenomen. Våra surveydata visar att det fortfarande finns visst fog för att tala om förekomsten av kvinnliga och manliga pengar. Kvinnors och mäns löner används i stor utsträckning till olika saker. Tendensen är att kvinnopengarna betalar familjens mat och kläder till barnen, medan manspengarna går till hyra, amorteringar, bil eller kapitalvaror (se tabell 24). I cirka var tredje familj betalar kvinnans lön ensam familjens mat och barnens kläder. Motsvarande siffra för män är . Mannens lön betalar ensam hyra, amorteringar eller bil i ungefär fyra av tio familjer. I var femte familj betalar mannens lön Motsvarande siffror för kvinnor är 7, 4, av familjerna. Tabell 24 Till vilka utgifter används kvinnors respektive mäns löner? Könsmärkningen av pengar följer inte klassgränser. Såväl i arbetar- familjer som i högre tjänstemannafamiljer öronmärks pengarna på detta sätt i ungefär samma utsträckning. Det är också ungefär lika vanligt bland samboende par som bland gifta, något som kan tyckas förvånande med tanke på att sambolagstiftningen inte ger samma skydd som äktenskapslagstiftningen (se ovan). Däremot tycks det spela roll hur mycket makarna eller samborna tjänar i förhållande till varandra. I familjer där mannen tjänar mer än sin hustru eller sambo används lönerna i större utsträckning till olika ändamål. Ju större inkomstskillnaden är, desto mer omfattande är könsmärkningen. Knappt en fjärdedel av männen i likalönefamiljer betalar ensamma hyran med sin lön, mot drygt hälften av dem som tjänar mycket mer än sin hustru eller sambo. Också för amorteringar är andelarna likartade. Dessutom betalar mannen mycket oftare bilen och andra kapitalvaror om hans lön betydligt överstiger kvinnans lön (se tabell 25). Tabell 25 Makars och sambors relativa löner och manliga utgifter. Kvinnan lika mycket eller mer Kontrollen och fördelningen av pengarna Också könsmärkningen av pengar till mat blir mindre omfattande när makarnas löner är lika stora. Då sjunker andelen där kvinnan ensam står för den utgiften, även om skillnaden är mindre än när det gäller de manliga utgifterna ovan. I drygt en fjärdedel () av familjerna där kvinnan tjänar lika mycket eller mer än sin man betalar hennes lön maten. Motsvarande siffror för familjer där mannen tjänar mer eller betydligt mer är . De olika kategorierna i vår typologi över skilda sätt att organisera hushållsekonomin handlar om vem som sköter pengarna på daglig basis och säger mindre om skillnader i inflytande över större ekonomiska beslut. Den som förvaltar hushållsekonomin har inte nödvändigtvis också den strategiska kontrollen över familjens pengar. Kanske sköter en av makarna den dagliga hushållsekonomin, medan den andra bestämmer över större och mer avgörande ekonomiska beslut. Att förvalta pengarna på daglig basis respektive att ha den strategiska kontrollen över hushållsekonomin handlar alltså om beslutsfattande på olika nivåer. 11 Detta hindrar förstås inte att det kan vara en och samma person som både sköter den vardagliga hantering- en av pengarna och har den strategiska kontrollen över hushållseko- nomin. Så är det hos och . har nog större inflytande över [ekonomin] eftersom hon har hållit på med den mest. Jag brukar inte gräva i den utan litar full ut på henne att hon kan sköta ekonomin. Så då tycker inte jag att jag behöver bry mig. Strategisk kontroll kan handla om vem som bestämmer vad familjen har råd med. Den frånskilda trebarnspappan berättar att det under äktenskapet var han som bestämde, även om hans dåvarande hustru ofta initierade inköpen. Det var nog jag [som bestämde]. Men om man säger så här: Hon kom oftast med förslagen och sedan diskuterade vi dom, och så tyckte jag att vi inte hade råd den månaden utan vi måste vänta en månad. Det var nog oftast jag som bestämde när vi hade råd och inte, fast det var hon som kom med idéerna om kläder och sånt. När det gällde att bygga om och tapetsera, dom försla- 11Jämför med (1976) distinktion mellan orchestra- tion power och implementation power. Den som fattar de viktiga besluten har or- chestration power. Denna person har också makten att delegera de mindre viktiga men ofta tidskrävande beslut som fattas på daglig basis till den andra parten, som då får implementation power. gen var det jag som kom med. Men jag minns att jag frågade henne alltid, fast jag har insett nu att hon förstod aldrig riktigt egentligen. Hon sa bara: Ja, ja, du vet hur det ska vara. Hemma hos och är det som bestämmer vad man har råd med. skulle gärna vilja spendera mera, men tillstår att är den som är mest ekonomisk av de två. Han berättar att han kan tycka att det känns jobbigt när hon säger att du kan inte göra det här och det här // även om jag vet att det är rätt. I familjen är det som har den strategiska kontrollen över hushållets ekonomi. Han talar om för oss att det är han som har styrt och ställt en hel del med pengarna genom att placera dem i olika typer av sparande och så vidare. brukar överhuvudtaget inte yttra sig om parets pengar. Han brukar få bestämma blir hennes enkla sammanfattning. Det är inte alltid lätt att avgöra vem det, när allt kommer omkring, egentligen är som har störst inflytande över vad som ska köpas och när det ska köpas. Hos och är det oftast som tycker att de ska köpa möbler och andra saker till hushållet. brukar streta emot. måste vänta med inköpen tills hon lyckats övertyga . Men även om har makten att säga nej, blir det ändå oftast såsom ville. då är ju mer drivande. Jag har inget emot den där gamla teven, bara den fungerar och visar nyheterna så är jag nöjd. Men då kan hon få för sig att vi ska ha en ny teve, ny soffa och Jag ser det så här. Det vi har är helt okej, funktionsdug- ligt, och det ser inte för jävligt ut. Och det är klart vill hon att vi köper nytt, då kan vi väl göra det, för att hon ska bli nöjd. Jag såg inget fel i det gamla, men . efteråt när vi har gjort dom här inköpen så tycker jag att det är roligt. Att det fak- tiskt blev finare och bättre. Men jag tycker alltid att det är onö- digt i början.