sou · GLB3116d5 · 1998-01-01 00:00:00 — En parlamentarisk kommitté har tillsatts för en översyn av vissa frågor om psykiatrisk tvångsvård m.m.54 I direktiven finns dock inte angivet att frågan om att hålla ungdomar som frihets- berövats åtskilda från vuxna skall utredas. För intagna i kriminalvårdsanstalt och för häktade och anhållna finns bestämmelser om besök och brevväxling.55 Huvudregeln är en rätt för de intagna till besök, brevväxling och telefonsamtal. Inskränkningar kan göras bl.a. med hänvisning till säkerheten på anstalten. Bestämmelserna är generella och det finns således inga särbestäm- melser för ungdomar . Det finns inte heller några myndighetsföreskrifter eller allmänna råd som reglerar dessa frågor. Enligt uppgift från KVS, till vilken de intagna kan framföra klagomål 52Uppgifter hämtade vid samtal med företrädare för SiS 53"En undersökning av barn och ungdomar som erhållit psykiatrisk tvångsvård" , . Enligt en undersökning för gjord av hade 20 ungdomar tvångsvårdats på vuxenpsykiatrisk enhet 5525-30 §§ KvaL och 9-12 §§ lagen om behandling av häktade och anhållna m.fl. Barn i behov av särskilt skydd om förhållandena på anstalten, upplever man inte där att avsaknaden av särskilda bestämmelser om besök, brevväxling och telefonsamtal för ungdomar innebär några problem. 14.5.5Vissa rättssäkerhetsfrågor för ett frihetsberövat barn d) varje frihetsberövat barn skall ha rätt att få tillgång till såväl juridiskt biträde och annan lämplig hjälp som rätt att få lagligheten i sitt frihetsberövande prövad av en domstol eller annan behörig, oberoende och opartisk myndighet samt rätt till ett snabbt beslut i saken. I artikel 37 (d) finns en ovillkorlig rätt för varje frihetsberövat barn att få tillgång till såväl juridiskt biträde som annan lämplig hjälp. Något utrymme för konventionsstaten att införa regler som ger domstolar och myndigheter utrymme för bedömning om det är befogat med juridiskt biträde synes inte finnas. Detsamma gäller artikelns övriga bestämmelser om rätt att få sin sak prövad av en domstol och opartisk myndighet samt rätt till ett snabbt beslut i saken. Särskilda bestämmelser om rätten till juridiskt biträde i samband med ett frihetsberövande finns inte vare sig i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter eller i . Bestämmelser om rätt till juridiskt biträde finns i stället i de bestämmelser som rör frågan om en rättvis och offentlig rättegång (se avsnitt 14.5.8). Enligt de nu nämnda internationella konventionerna skall den som anhållits eller häktats för brott ha rätt att ofördröjligen (promptly) ställas inför en domare eller annan ämbetsman som beklätts med domsmakt (artikel 9.3 i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter och artikel 5.3 i Europakon- ventionen). Barn i behov av särskilt skydd Om någon har frihetsberövats av annan anledning än anklagelse om brott har han rätt att påfordra att lagligheten av frihetsberövandet snabbt prövas av domstol. Såväl i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter som i finns bestämmelser om att den som har berövats friheten som misstänkt för brott skall ha rätt till rättegång inom skälig tid eller frigivning i väntan på rättegång (artikel 9.3 respektive artikel 5.3.) I svensk lagstiftning finns regler som säkerställer ett snabbt förfarande för frihetsberövade. Detta gäller såväl rätten att få frihetsberövandet prövat av domstol som att få ett avgörande i sak. För barn som har frihetsberövats, gäller bestämmelserna i (se avsnitt 14.5.8). 14.5.6Allmänt om behandling av barn som har begått brott Konventionsstaterna erkänner rätten för varje barn som misstänks eller åtalas för eller befunnits skyldigt att ha begått brott att behandlas på ett sätt som främjar barnets känsla av värdighet och värde, som stärker barnets respekt för andras mänskliga rättigheter och grundläggande friheter och som tar hänsyn till barnets ålder och önskvärdheten att främja att barnet återanpassas och tar på sig en konstruktiv roll i samhället. I ratificeringspropostionen angavs att det allmänt kan sägas om innehållet i hela artikel 40 att det motsvarar i stort vad som redan gäller för enligt bestämmelser i den internationella konven- tionen om medborgerliga och politiska rättigheter och i Europakon- ventionen.56 1989/90:107 s.86 Barn i behov av särskilt skydd 14.5.7 Förbud mot retroaktiv strafflagstiftning För detta ändamål och med beaktande av tillämpliga bestämmel- ser i internationella instrument skall konventionsstaterna särskilt säkerställa att a) inget barn skall misstänkas för eller åtalas för eller befinnas skyldigt att ha begått brott på grund av en handling eller under- låtenhet som inte var förbjuden enligt nationell eller internationell rätt då den begicks; I FN:s universella deklaration om de mänskliga rättigheterna anges att ingen får dömas för handling eller underlåtenhet som för när den begicks inte var straffbar enligt inhemsk eller internationell rätt (artikel 11.2.) Det tillfogas i deklarationen att inte heller högre straff får bestämmas än vad som var tillämpligt då den straffbara gärningen begicks. Denna straffrättsliga s.k. legalitetsprincip – nullum crimen sine lege, nulla poena sine lege – har också kommit till uttryck i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter och i (artikel 15 respektive artikel 7). I regeringsformen anges att straff eller annan brottspåföljd inte får åläggas för gärning som inte var belagd med brottspåföljd när den förövades. Inte heller får svårare brottspåföljd åläggas för gärningen än den som var föreskriven då (2 kap.10 §). I lagen (1964:163) om införande av föreskrivs att ingen får dömas för gärning, för vilken det inte var stadgat straff när den begicks. Straff skall bestämmas efter den lag som gällde när gärningen företogs. Gäller annan lag när dom meddelas, skall den lagen tillämpas, om den leder till frihet från straff eller till lindrigare straff (5 §). Barn i behov av särskilt skydd b) varje barn som misstänks eller åtalas för att ha begått brott skall ha åtminstone följande garantier: (i)att betraktas som oskyldigt innan barnets skuld blivit lagligen fastställd; (ii)att och direkt underrättas om anklagelserna mot sig och, om lämpligt, genom sina föräldrar eller vårdnadshavare, och att få juridiskt biträde eller annan lämplig hjälp vid förberedelse och framläggande av sitt försvar; (iii)varje barn som misstänks eller åtalas för att ha begått brott skall åtminstone ha följande garantier: att få saken avgjord utan dröjsmål av en behörig, oberoende och opartisk myndighet eller rättskipande organ i en opartisk förhandling enligt lag och i närvaro av juridiskt eller annat lämpligt biträde och, såvida det inte anses strida mot barnets bästa, särskilt med beaktande av barnets ålder eller situation, barnets föräldrar eller vårdnadshavare; (iv)att inte tvingas avge vittnesmål eller erkänna sig skyldigt; att förhöra eller låta förhöra vittnen som åberopas mot barnet samt att på lika villkor för egen räkning få vittnen inkallade och förhörda; (v)att, om barnet anses ha begått brott, få detta beslut och beslut om åtgärder till följd därav omprövade av en högre behörig, oberoende och opartisk myndighet eller rättskipande organ enligt lag; (vi)utan kostnad få hjälp av tolk, om barnet inte kan förstå eller tala det språk som används (vii)att få sitt privatliv till fullo respekterat under alla stadier i förfarandet. 2 b i) Bestämmelsen i 2 b i) om att betraktas som oskyldig tills hans skuld lagligen fastställts kommer även till uttryck i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter och i (artikel 14.3 respektive artikel 14.3). Barn i behov av särskilt skydd 2 b ii och iii) Bestämmelserna i punkterna 2 b ii) och 2 b iii) behandlar det rättsliga förfarandet från det att ett barn misstänks för att ha begått ett brott till domstolsförhandlingen. Bestämmelserna sönderfaller i tre delfrågor; ett snabbt avgörande av saken, rätten till juridiskt eller annat biträde samt föräldrarnas eller vårdnadshavarnas närvaro. Den första och den andra frågan finns även behandlade i den internationella konven- tionen om medborgerliga och politiska rättigheter och i Europa- konventionen. I såväl den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter som i uppräknas vissa minimirättigheter (artikel 14.3 respektive 6.3). Dessa rättigheter utgör särskilda element som ingår i den allmänna rätten till en rättvis och offentlig förhandling (fair and public hearing). En av minimi- rättigheterna är att bli underrättad om innebörden av och grunden för anklagelserna mot honom. Denna underrättelse inom ramen för brottmålsprocessen måste vara mera precis och detaljerad än den underrättelse som skall lämnas till en anhållen person (se artikel 9.3 i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter och artikel 5.2 i ). I finns ett krav på att rättegång i brottmål rörande anklagelse för brott skall hållas inom skälig tid (artikel 6.1). Begreppet skälig tid betyder inte här samma sak som skälig tid i samband med ett frihetsberövande (se artikel 5.3 i samma konven- tion). När det gäller avgöranden i har vederbörande regering i många fall, som avsett att domstolen inte har avgjort ett mål i skälig tid, till sitt försvar anfört att domstolarna eller en viss domstol har haft en alltför omfattande arbetsbörda. har kommenterat detta genom att framhålla att staterna är ansvariga för hur de organiserar sitt rättsväsende och att det därvid ankommer på dem att tillse att domstolarna har kapacitet att uppfylla förpliktelserna enligt . Barn i behov av särskilt skydd motsvarande bestämmelser återfinns i 2 b ii) som anger att varje barn som misstänks eller åtalas för att ha begått brott och direkt skall underrättas om anklagelserna och i 2 b iii) om att få saken avgjord utan dröjsmål. När det gäller ett frihetsberövat barn enligt artikel 37 (d) sägs, som angetts i det föregående, att barnet har rätt att få ett snabbt beslut i saken. På samma sätt som i ställs större krav på snabb handläggning när det gäller frihetsberövade barn. Därmed inte sagt att skälen för ett snabbt domstolsavgörande enligt enbart beror på att det rent allmänt är bra att främja ett snabbt rättegångsförfarande. Det främsta skälet till ett snabbt avgörande när det gäller barn som har begått brott är vikten av en snabb reaktion från samhällets sida. Innebörden av kommentarer om att staterna är ansvariga för att organisera rättsväsendet på ett sådant sätt att förpliktelserna uppfylls har bäring även på . Kon- ventionsstaterna kan inte hänvisa till att en stor arbetsbörda har fördröjt handläggningen på ett sådant sätt att åtaganden som gjorts genom bestämmelserna i artikel 40.2 b iii) inte har kunnat uppfyllas. Bestämmelser om rätt att få juridiskt biträde finns i Europakonven- tionen och i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter (artikel 6.3 (c) respektive artikel 14.3 (d)). I dessa bestämmelser anges att den anklagade skall ha rätt att försvara sig personligen eller genom rättegångsbiträde som han själv har utsett. Vid behov kan den anklagade erhålla rättegångsbiträde utan kostnad om "rättvisans intresse så fordrar". I flera fall har funnit att brott mot konventionens regler föreligger därför att den anklagade inte har försetts med rättegångsbiträde eller vägrats rättshjälp. I samtliga fall har domstolen gått in på en prövning av den anklagades behov av rättegångsbiträde utifrån sådana kriterier som om det i målet förekommit komplicerade rättsfrågor. När det gäller motsvarande bestämmelser i synes dessa vara mera ovillkorliga till sin karaktär än de ovan refererade bestämmelserna i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter och i . En sådan uppfattning har också gett uttryck för i samband med svenska rapport till kommittén. Det var enligt kommittén otillfredsställande att frågan om försvarare var beroende av påföljdens karaktär eller sociala myndigheternas välvilja.57 Man 57 Jfr FN-kommitténs uttalande i sina första rapport om i vilken kom- mittén var bekymrad över tyskarnas reservation som innebär att legalt eller annat biträde inte behöver förordnas vid mindre överträdelse av strafflagens bestäm- Barn i behov av särskilt skydd borde enligt kommittén se till att offentlig försvarare alltid förordnades då ett barn misstänktes ha begått ett brott.58 Bestämmelserna om föräldrarnas medverkan skall ses mot bakgrund av vad som sägs i preambel. Däri anges att familjen är den grundläggande enheten i samhället och den naturliga miljön för alla dess medlemmar och särskilt viktig för barnens utveckling och välfärd. Barnets behov av och rätt till båda sina föräldrar och föräldrarnas ansvar för barnet är också en röd tråd i konventionens sakartiklar (se t.ex. artiklarna 5 och 18). Det är fråga om en rätt för varje barn att föräldrarna eller vårdnadshavarna blir informerade om anklagelserna. Det är således ingen självständig rätt för de vuxna att bli informerade. Skulle en sådan information strida mot barnets bästa skall den inte lämnas. För att myndigheterna skall kunna besluta om att informera föräldrarna eller vårdnadshavarna bör de vara skyldiga att i sina överväganden ta hänsyn till barnets önskemål (jfr. artikel 12). 2 b iv) I konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter finns en bestämmelse om att den tilltalade inte får tvingas vittna mot sig själv eller erkänna sig skyldig (artikel 14.3 (g)). Någon direkt motsvarighet finns inte i , men dess innehåll torde vara täckt av den allmänna regeln om rätten till en rättvis rättegång (artikel 6.1). Vidare föreskrivs i den internationella konventionen om medbor- gerliga och politiska rättigheter och i att den tilltalade skall ha rätt att förhöra eller låta förhöra vittnen som åberopas mot honom (artikel 14.3 (e) respektive artikel 6.3 (d) ). Den tilltalade har även rätt att för egen räkning få vittnen inkallade och förhörda under samma förhållanden som vittnen åberopade mot honom. Dessa bestämmelser innebär inte någon obegränsad rätt i dessa hänseenden utan garanterar i stället att det för de båda parterna i processen gäller samma villkor. motsvarighet till de nu redovisade bestämmel- serna återfinns således i artikel 40.2 (b iv). Någon avgörande skillnad mellan de olika konventionernas bestämmelser finns inte i detta avseende. melser (CRC/C15/ Add. 43 para 20) 58 I artikel 15.1 i Beijingreglerna sägs följande om rätt till juridiskt biträde "Throughout the legal proceedings the juvenile shall have the right to be repre- sented by a legal adviser or to apply free legal aid where there is provision for such in the country" Barn i behov av särskilt skydd 2 b v) Rätten att få sin sak omprövad regleras även i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter och i det sjunde protokollet till (artikel 14.5 respektive artikel 2). 2 b vi) Även denna bestämmelse i har sin motsvarighet i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter och i (artikel 14.3 f respektive artikel 6.3 e). En grundläggande princip som tillämpas i svensk rätt men som inte kommer till uttryck i svensk lagstiftning, är att var och en som misstänks och åtalas för ett brott skall anses oskyldig tills en fällande dom mot den åtalade vunnit laga kraft. De frågor som behandlas i artikelns övriga bestämmelser, förutom bestämmelsen om att betraktas som oskyldig tills det finns en lagakraftvunnen dom, regleras i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL). Lagen reglerar i huvudsak förfarande vad avser personer i åldern . När det gäller brott begångna av barn som inte fyllt finns särskilda bestämmelser i lagens 31-36 §§. En förundersökning mot den som inte har fyllt och som gäller brott för vilket det är föreskrivet fängelse skall bedrivas med särskild skyndsamhet (4 § LUL). Förundersökningen skall avslutas och beslut i åtalsfrågan fattas så snart det kan ske och senast från delgivning av brottsmisstanke enligt 23 kap. 18 § första stycket . Tidsfristen får överskridas endast om det är nödvändigt med hänsyn till utredningens beskaffenhet eller andra omständigheter. Barn i behov av särskilt skydd Mål mot den som inte har fyllt tjugoett år skall alltid behandlas skyndsamt (29 §). Väcks allmänt åtal mot den som inte har fyllt för ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse skall de frister iakttagas som är föreskrivna för åtgärder i mål där den tilltalade är häktad. I stället för den tid om som föreskrivs i 45 kap. 14 § för hållande av huvudför- handling, skall gälla . Dom i ett mål mot den som inte har fyllt skall som regel avkunnas muntligen vid huvudförhandlingen (30 §). I ett ärende hos JO har åklagarmyndigheten i uppgett att de särskilda handläggningstiderna i LUL inte kan efterlevas.59 har i remiss till JO angett bl.a. följande. Alltsedan bestämmelsens ikraftträdande har det förelegat stora svårigheter att följa den aktuella tidsfristen. Undantagsregeln, dvs. att tidsfristen får överskridas endast om det är nödvändigt med hänsyn till utredningens beskaffenhet eller andra omständigheter, har i praktiken blivit huvudregel. Förunder- sökningarna i ungdomsmålen bygger på samverkan mellan sociala myndigheter, polis och åklagare. Anledningen till att tidsfristen inte kunnat hållas har varit stora svårigheter att få fram utredningarna från polisen och yttranden från social- tjänsten. Åklagarna har haft upprepade kontakter med företrädare för polisen och i syfte att effektivi- sera och påskynda förfarandet utan större resultat. Det är här det största problemet finns. Enligt åklagarmyndigheten är en bidragande orsak till problemen en omorganisation på polissidan. En väl fungerande ungdomsrotel har ersatts av en provisorisk utredningsenhet för ungdomsärenden. Den nya organisation som är på förslag med utredning av ungdomsmål på närpolisen befarar åklagarmyndigheten ytterligare kommer försämra situationen. Barn i behov av särskilt skydd De problem som finns i har inte funnits i de inspektioner JO gjort på några andra håll i landet. Det har där varit fråga om myndigheter i mindre städer.60 JO, som i sitt beslut har pekat på vikten av ett väl fungerande samarbete mellan polis, åklagare och socialnämnden, har funnit anledning att informera justitieutskottet, och Riksåklagaren om ärendet. Den misstänkte får biträdas av försvarare när han förbereder och utför sin talan. Om den misstänkte är utses försvarare av den som har vårdnaden om honom (21 kap. 3 § RB). Reglerna om offentlig försvarare i innehåller inte några särskilda regler vad gäller omyndiga. Är den misstänkte anhållen eller häktad skall offentlig försvarare förordnas för honom, om han begär det. Offentlig försvarare skall också på begäran förordnas för den som är misstänkt för ett brott, för vilket inte är stadgat lindrigare straff än fängelse . Försvarare skall därutöver förordnas om det föreligger särskilda skäl med hänsyn till den misstänktes personliga förhållanden. Ett sådant särskilt förhål- lande är den misstänktes ålder (21 kap. 3 a §). En fråga om förordnande av offentlig försvarare skall tas upp då en framställning om det görs eller rätten annars finner anledning till detta. En offentlig försvarare kan förordnas även om den misstänkte inte begär det (21 kap. 4 §). En misstänkt skall, i samband med att han underrättas om skälig misstanke, underrättas om sin rätt att under förundersökningen biträdas av försvarare och om att offentlig försvarare i vissa fall kan förordnas (12 § förundersökningskungö- relsen). Förundersökningsledaren skall göra anmälan till rätten om att offentlig försvarare enligt 21 kap. 3 a § skall förordnas för den misstänkte (23 kap. 5 §). För en tilltalad som inte har fyllt skall offentlig försvarare förordnas, om det inte är uppenbart att han saknar behov av försvarare (24 § LUL). 60 Uppgifter inhämtade vid samtal med företrädare för Barn i behov av särskilt skydd Av förarbetena till den nuvarande lydelsen av bestämmelsen om offentlig försvarare framgår att hade synpunkter på de regler om offentlig försvarare som gällde tidigare. Kommittén fann det otillfredsställande att frågan om offentlig försvarare enligt den tidigare bestämmelsen i LUL var beroende av påföljdens karaktär eller de sociala myndigheternas välvilja. Med hänsyn till bl.a. uttalandena från kommittén ändrades regeln i LUL om offentlig försvarare till sin nuvarande lydelse. I förarbetena till den ändrade lydelsen anges följande61 Personer som är och som misstänks för brott bör normalt få offentlig försvarare. Enligt uppgift ät det också de aktuella bestämmelserna i lagen om unga lagöverträdare och som har kommit att tillämpas. Trots att böter är den vanligaste påföljden i åldern (bestämdes påföljden till böter i 2 425 av totalt 4 144 meddela- de domar) tillämpas, enligt uppgifter som inhämtats hos några av de större tingsrätterna i landet, bestämmelserna om rätt till offentlig försvarare generöst när det gäller unga lagöverträdare. Det torde vara sällsynt att en person som begärt att få en offentlig försvarare inte får det. När det gällde de fall där åtal inte hade väckts, t.ex. därför att åtalsunderlåtelse meddelats eller att strafföreläggande hade utfärdats, anges i förarbetena att regleringen i torde utgöra tillräckliga garantier för att personer får offentlig försvarare när det behövs.62 Den särskilda bestämmelsen om offentlig försvarare för unga borde därför även i fortsättningen bara gälla för tilltalade. När det gäller frågan om att den som är skall kunna påverka valet av försvarare saknas i LUL bestämmelser om detta. Således gäller bestämmelserna i 21 kap. 3 § RB om att försvarare för omyndig utses av den som har vårdnaden. Någon motsvarande regel finns inte avseende vem som skall begära offentlig försvarare. Bestämmelserna i 24 § LUL gäller endast den som är tilltalad. Behovet av offentlig försvarare under förundersökningen för den som inte har fyllt och i fall där åtal aldrig väcks tillgodoses i stället genom reglerna i . I samband med att 24 § fick sin nuvarande lydelse tog ställning till att bestämmelserna i utgör tillräckliga garantier för att personer under 18 Barn i behov av särskilt skydd år får offentlig försvarare även i de fall där åtal inte väcks, t.ex. för att åtalsunderlåtelse meddelas eller strafföreläggande utfärdas.63 När åtal väcks mot den som inte har fyllt , skall tingsrätten underrätta vårdnadshavaren eller annan som svarar för den unges vård och fostran om åtalet och om tidpunkten för huvudförhandlingen, om det inte finns särskilda skäl mot det. Vårdnadshavaren skall höras om åtalet avser brott för vilket kan följa fängelse om inte särskilda skäl talar mot det (26 §). Om någon som inte har fyllt är skäligen misstänkt för brott, skall vårdnadshavaren eller annan som svarar för den unges vård och fostran underrättas samt kallas till förhör som hålls med den unge, om detta inte är till men för utredningen eller det annars finns särskilda skäl mot det (5 §). När det gäller artikelns bestämmelser om att få sin sak prövad i högre instans finns inga särregler för barn eller ungdom. Rätt till tolk har part, vittne eller annan som skall höras inför rätten och som inte klarar svenska språket. Ersättning till tolk betalas av allmänna medel (5 kap. RB). 14.5.9 Bestämmelser, förfaranden och myndigheter särskilt anpassade för barn Konventionsstaterna skall främja införandet av lagar och förfaranden samt upprättandet av myndigheter och institutioner som är speciellt anpassade för barn som misstänks eller åtalas för eller befinns skyldiga att ha begått brott och skall särskilt (a) fastställa en lägsta straffbarhetsålder; 1994/95:12, bet 1994/95:JuU1, rskr. 1994/95:39, bet. 1994/95:JuU6, rskr 1994/95:165 Barn i behov av särskilt skydd