sou · GLB340 · 1998-01-01 00:00:00 — Kan samhället ses som ett maskineri vilket kan styras från ett kon- trollrum? Eller bör samhället snarare ses som något ständigt förän- derligt, som ett resultat av en mängd olika skeenden, handlingar och tankesätt vilka har sina ursprung hos samhällets medborgare? Frågan är retorisk. Givetvis kan samhället inte ses som ett maskineri vilket det är möjligt att styra från ett centralt kontrollrum. Ä ven om tidigare generationers politiker gärna intalade sig själva att det var de som skapade välstånd, arbeten och lyckliga människor, var det lika felaktigt som det är . Som tur är kan demokratiska 160 Unga och arbete samhällen inte frikopplas från medborgarna. De är, inom de ramar politiken sätter, ständigt delaktiga i omformandet av samhället. Förutsättningen är dock att de enskilda medborgarna ges ut- rymme att agera fritt och på eget ansvar - så länge det inte kränker andra medborgares motsvarande rätt. En politik som inriktas på att riva hinder, att öka friheten inom de ramar som har satts upp, kan därmed ses som en politik för medborgarna på deras egna villkor. Till skillnad från en politik på politikens villkor. Detta gäller på arbetsmarknaden på samma sätt som inom andra områden. Det borde den Ungdomspolitiska kommitténs majo- ritet haft som utgångspunkt. Istället föreslår man att olika former av uppifrånstyrda gene- rationsväxlingar och generationskontrakt skyndsamt skall utredas. Tanken är förvisso god: uppenbart är att åldersammansättningen på många arbetsplatser är sned, att unga har missgynnats (inte minst på grund av arbetsrättens utformning) och att ungas möjligheter bör stärkas. Ä ndå kan undertecknad inte ställa upp på förslaget. För det första därför att det utgår från att politiken har ett centralt kontrollrum från vilket samhället kan styras. För det andra därför att förslaget, så som det skisseras i resonemangen som föregår själva förslaget, skulle innebära ökad centralstyrning. För det tredje därför att förslaget andas en uppgivenhet inför möjliheterna att öka antalet arbetstillfäl- len: det handlar om fördelning av befintliga arbetstillfällen, inte om skapandet av nya sådana. Och, för det fjärde, därför att förslaget ger en felaktig bild av politikens möjligheter och uppgift. Dessa invändningar påverkas inte av att själva förslaget blott innebär att generationsväxlingar och generationskontrakt skall utre- das. I och med att man önskar se en vidare utredning, har man än- dock visat att man inte har några principiella invändingar. Vilket undertecknad som sagt har. Genom politiska beslut kan samhällen förändras. Politiken har i den meningen makt och möjligheter. Men om politiska beslut fattas utan att hänsyn tas till lokala förhållanden, drivkrafter hos medborgare, anställda och företagare eller grundläggande ekonomis- ka samband, då kommer resultaten av besluten inte att bli de avsedda. De kan till och med motverka en sådan utveckling man önskar se - i det här fallet en arbetsmarknad som växer och som ger stora möjlig- heter för såväl unga som äldre, nytillträdande som de som önskar Unga och arbete 161 prova sina vingar med kanske ett nytt jobb, genom studier eller genom nyföretagande. Av dessa skäl bör det politiska beslutsfattandet utmärkas av ett visst mått av ödmjukhet inför människor och deras legitima strävanden och drivkrafter. Därför bör politiken inriktas på att riva hinder och vidga de ramar inom vilka människor kan sträva fritt. Därför bör politiken inriktas på att öka förutsättningarna för männi- skor att - i det här avseendet - skapa och finna arbeten: inte på att skapa färdiga system. Därför kan undertecknad inte ställa upp på de tankar som bär fram till förslaget om att olika system för generationsväxlingar och generationskontrakt skall utredas vidare. 162 Unga och arbete 10.1 Ledamöterna , och ström, TCO, Otraditionell verksamhet för unga I kapitel x.x Förslag föreslår kommittén att en tredjedel av medlen för otraditionell verksamhet för unga skall föras från arbetsmarknad- styrelsen till en nyinrättad central delegation med parlamentarisk förankring. Administration och handläggning skall handhas av Ung- domsstyrelsen. Kommittémajoriteten menar att AMS inte fungerar och att de otraditionella åtgärderna inte enbart inbegriper arbetsmarknadspo- litiska åtgärder varför en tvärsektoriell bas bör sökas. Vi delar mycket av kritiken mot AMS. Den stelbenthet som omgärdar handläggningen av de otraditionella medlen kan dock inte Unga och arbete 163 enbart skyllas AMS. Det är trots allt regeringen som ger AMS dess manöverutrymme. Som kommittén konstaterar önskar sig också AMS friare tyglar för individuellt anpassade och flexibelt utformade lösningar för unga. Vi menar att medlen även fortsatt bör administreras och handläggas inom . Med arbetslinjen för ögonen bör ett eget arbete vara första prioritet även för de otraditionella medlen. Vi tror att detta fokus tydligast hålls levande med en AMS- baserad handläggning. Den av kommittémajoriteten eftersträvade delegationen torde kunna knytas till AMS för att därigenom uppnå att beslut fattas med tvärsektoriell kompetens. Tudelningen av handläggningen av otraditionella medel motverkar dessutom kommitténs strävan att unga skall integreras på den ordinarie arbetsmarknaden. Många av de aktiviteter som pågår runt om i landet, bland annat med TCO och LO som initiativtagare, har såväl unga som äldre deltagare. Tudelningen av de otraditionella medlen innebär att kommittén de facto bygger en administrativ mur mellan generationerna. Kommitténs åsikt i studiemedelsfrågan Kommittén lägger inte förslag till nytt studiemedelssystem men uttalar sig i kapitel x.x Ö verväganden mot förslag till fördelning av studiebidragen. Majoriteten förordar ett system där alla studerande, oavsett utbildningsnivå, får samma studi- estöd. Kommittén motiverar denna åsikt utifrån ett ungdomsperspek- tiv då det främst är äldre som ej gått grundskola och som därmed erhåller ett högre studiestöd i förslag. Det är synd att kommittén valt ett snävt ungdomsperspektiv i denna fråga. Noterbart är att de studenter kommittén vill värna själva har ett bredare och medvetnare perspektiv. , , menar i likhet med TCO och LO att en högre bidragsandel för studier på grund- och gymnasieskolenivå kan moti- veras utifrån ett kunskaps- och demokratiperspektiv. Vi menar att goda möjligheter till vuxenutbildning dessutom är viktigt ur jäm- ställdhetssynpunkt då nedskärningarna inom offentlig sektor medfört 164 Unga och arbete kraftiga personalminskningar som framför allt drabbar kvinnor. Dessa måste ges möjlighet att studera. Ofta rör det sig då om inläsning av grund- eller gymnasieskolekompetens. En lägre bidragsandel innebär, utöver den avskräckande effekt det har, att fullgjord återbetalning innan pension omöjliggörs. Vi anser att den enskilde måste ha möj- lighet till fullgjord återbetalning före pension i ett fungerande studi- estödssystem. Med anledning av det ovanstående anser vi att kommittén inte borde uttala sig om studiestödssystemets utformning över huvud taget. Förslaget om självanställning saknar överväganden av flera viktiga faktorer. Vidare är motiven för skapandet av en ny associationsform dunkla. Det är tveksamt om den beskrivning av förutsättningarna för företagsamhet och de lagar som kringgärdar företagsamheten är korrekt beskrivna. Om det finns inslag i dagens lagstiftning som hämmar nyfö- retagande, torde dessa hämma övriga fåmansföretag, samt även de enskilda äldre företagarna. Därmed kan inte den nya formen anses lösa de eventuella problem som kommittén belyser. Ungdomar delar i allt väsentligt villkor och förutsättningar med andra grupper, och skall därmed underkastas samma skyldighe- ter. En särskild associationsform för ungdomar är med denna bakgrund principiellt tveksamt. En sådan riskerar att sända ut tvek- samma signaler. Därmed skulle den försvåra ungdomars möjlighet till inträde på arbetsmarknaden och ungdomars möjlighet till verkligt företagande. Att vara företagare är med rätta förknippat med krav på kunskap och färdigheter. De krav som statens regelverk ställer på företagarna är sannolikt betydligt mindre än de som samhället i övrigt ställer på företagarna. Unga och arbete 165 Debatten om företagandets villkor måste därför ses i ett bredare perspektiv. Utredningens direktiv begränsas till att enbart gälla den tveksamma innovationen självanställning, och därmed bara de statliga reglerna för en mycket begränsad grupp. Detta gör att resultatet inte kan komma att motsvara kommitténs förväntningar. Andra områden för åtgärder för tillskapande av nya arbetstillfällen hade sannolikt åstadkommit större resultat. 166 Unga och arbete Ungdomspolitiska kommitténs delbetänkande om ungdomsarbetslös- heten Unga och arbete skulle kunna vara ett viktigt delbetänkande om de rätta förutsättningarna funnits. Tyvärr har kommitténs riktlin- jer varit formulerade så att vi inte skall föreslå saker som innebär merkostnader om vi inte talar om var pengarna skall tas ifrån. Vi har inte heller i delbetänkandet diskuterat t.ex. ersättningsn- våer till arbetslösa ungdomar eller de arbetsmarknadspolitiska åtgär- der som finns . Resultatet blir en defensiv hållning där vi enbart försöker putsa till ytan, istället för att lösa de verkliga problemen. anser att vi inte skall ha en politik med sär- lösningar för ungdomar. Ungdomar är en del av befolkningen som har väldigt olika förutsättningar. Ungdomar från arbetarklassen har mycket mer gemensamt med pensionärer från samma samhällsklass. Utifrån den aspekten är en speciell politik som skall gynna ungdomar omöjlig och inte heller önskvärd. När man diskuterar t.ex. arbetslös- het är det en klassfråga, inte en generationsfråga. Det ungdomar dock har gemensamt, eller åtminstone väldigt många ungdomar, är att de drabbas extra hårt av arbetslösheten eftersom de ofta inte har trätt in på arbetsmarknaden än och därige- nom har svårare att få jobb och inte heller har kvalificerats för några ersättningssystem som A-kassa eller KAS. Speciellt för ungdomar är också att arbetslösheten får kon- sekvenser för deras steg in i vuxenvärlden. Ett arbete - och möjlig- heten att försörja sig själv - är väsentligt för att man skall kunna skaffa sig en egen bostad och frigöra sig från sina föräldrar. förlängs ungdomstiden pga. arbetslöshet och höga boendekostnader. Därför behövs ett område i politiken när man pratar om ungdomars speciella situation. Tyvärr finns samma motsättningar när man pratar om ung- domsarbetslösheten som när man pratar om vilken företeelse som Unga och arbete 167 helst i samhället. Det handlar om vilken ekonomisk politik man väljer att föra och om vilka prioriteringar man väljer att göra. Därför kan man inte prata om hur vi skall lösa arbetslösheten för unga utan att diskutera samhället i stort. Man kan inte långsiktigt lösa arbetslösh- ten för någon, oavsett ålder, kön eller etnisk bakgrund utan att göra genomgripande förändringar i hela politiken. Den ungdomspolitiska kommittén är intressant just därför att riksdagspartierna har utsett unga människor att representera dem. Det är alltför sällan ungdomar får komma till tals överhuvudtaget i vårt samhälle, men om man har föreställningen att vi skall komma överens bara för att vi är ungdomar tror man fel. Vi fastnar på samma punkter som man alltid gör i politiken. Vi har olika uppfattningar om vilket samhälle vi vill ha. I detta yttrande kommer jag att gå in närmare på de saker jag tycker att kommittén har kommit fram till, enligt mina åsikter och värderingar, felaktiga problemformuleringar och slutsatser. Till yttrandet finns reservationer på de förslag ungdomspolitiska kom- mittén lägger som jag inte kan stödja. 10.2.2Vad vet vi om framtiden? I detta kapitel diskuterar kommittén hur framtidens arbetsmarknad kommer att se ut för unga. Det är givetvis viktigt att man har en bild av hur framtiden kommer att se ut, men man måste också komma ihåg att vi faktiskt kan förändra framtiden. Det är ju det politik handlar om. Man konstaterar i kapitel 1:1 att det kommer att ske förändringar av hur vi organiserar arbetet, sättet att arbeta, hur vi fördelar det mellan oss och över tiden, den geografiska förläggningen av arbetet, om vi är anställda eller egenarbetande etc. Detta är en oerhört viktig mening. Det kommer att ske förändringar, men det är upp till oss att bestämma vilka förändringar som skall ske. I kommit- tén anpassar man sig i sin framtidsvision till de förändringar högern vill ha. Man säger på flera ställen att vi går mot lösare anställnings- former, ökade krav på flexibilitet hos arbetarna, ökade krav på omställning, krav på flexibla löner osv. Det kommer att växa fram en förändrad människosyn...där människor är kapabla, har utveck- 168 Unga och arbete lingsmöjligheter och vill ta ansvar. i de små och medelstora företagen som sysselsättningen väntas öka snabbast. Alla de här sakerna kommer att inträffa om vi fortsätter att säga att det kommer att bli så. råder en uppgiven stämning i samhället, politiken anpassas efter dessa förutbestämda förändring- ar, som drivits fram av arbetsgivarna och deras politiska företrädare. Det har också ungdomspolitiska kommittén försökt göra. Om vi inte vill ha flexibla anställningsformer, vilket innebär att na- ställda inte skall ha några rättigheter eller någon trygghet, behöver vi inte heller ha det. Vill vi ha riktiga jobb i offentlig sektor har vi möjligheten att lägga resurser på offentlig sektor istället för på skattelättnader för höginkomsttagare. Att ge upp för högerns och arbetsgivarnas önskemål är onödigt defensivt och omöjligt att ställa upp på. Framtiden är inte förutbestämd utan kan, och skall, påverkas utifrån våra önskemål och behov. Ungdomsarbetslösheten beror inte på arbetsrätt, anställningsskydd eller lönenivån för ungdomar. Arbetslösheten beror på strukturella förändringar inom produktionen och den ekonomiska politik vi har fört , en ekonomisk politik som har varit en del i EU-anpassning. Trots högkonjunktur och stadig ekonomisk tillväxt försvinner jobb inom industrin på grund av effektivisering och rationalisering. Arbetslösheten består dessutom, trots att många företag gör stora vinster. Detta är naturligt i ett kapitalistiskt sam- hälle där företagen styrs av vinstbegär. Det samhälle som Vänster- partiet vill skapa, med demokratiskt och gemensamt ägande skulle istället producera varor och tjänster utifrån samhälleliga behov. som arbetslösheten fortsätter att vara hög ökar övertidsuttaget. De som har arbete arbetar mer och mer och under sämre villkor. , när utbudet av arbetskraft är stort, höjs röster från högern om att lönerna är för höga, arbetsrätten skall förnyas, anställningsskyddet skall tas bort, vi skall ha flexibla anställningsfor- mer osv. Detta är inslag i svensk arbetsmarknadspolitik som måste bekämpas. Unga och arbete 169 10.3Ö vergången skola arbetsliv Skolan har ett grundläggande ansvar för att förbereda unga för arbetslivet, heter det i delbetänkandet. Därför har kommittén diskute- rat hur skolan bättre kan uppfylla detta ansvar. I förslagsdelen före- slår vi att systematiserade kontakter mellan skola och arbetsliv skall etableras. Om man med det menar att skolan bättre skall samarbete med företagen kring t.ex. praktikplatser är det givetvis bra. Om man menar att företag och arbetsförmedling skall ha ett närmare samar- bete med skolan för att bättre nå ut med information till eleverna är det bra. Om man däremot menar, som det har kommit flera förslag på , att företagen skall sitta med i skolstyrelserna och ha inflytande över skolans verksamhet är det inte bra. När till och med majoriteten av de som berörs av skolan, eleverna, har så lite inflytande som man har i skolan är det helt absurt att prata om att företagen skall tillåtas göra det. Det finns kanske en del som vill tolka meningen så att skolan skall specialutbilda elever efter företagens behov. Det är inte skolans uppgift. I skolan skall man få en bra grundutbildning som passar flera olika arbetsplatser. Har företagen speciella behov skall de själva betala för den utbildningen. Kommittén har också diskuterat ett system med lärlingsut- bildning som skall kunna erbjudas dem som vill gå direkt ut i arbetsli- vet efter . Ett lärlingssystem kanske är ett bra alternativ för många som är skoltrötta och sitter av gymnasietiden för att man måste. Å terigen är det dock trist att bara få tycka till om effekten av det som är det verkliga problemet, skolan. Kommittén frågar sig inte varför en del är skoltrötta. Kommittén ställer inte krav på att skolan bättre skall ta till vara alla elevers förmåga och säger inte att det är oerhört problem att skolan får så pass många unga att känna att de inte duger någonting till, att de känner sig dumma och ointelligenta. Därmed väljer kommittén att försöka försköna effekterna av det verkliga problemet; den orät- visa betygsskolan. Att förändra skolan är en klassfråga, en fråga som handlar om demokrati. Alla elever skall ha en verklig möjlighet att utvecklas inom skolan. Ä ven om man inte har akademiskt utbildade föräldrar skall man erbjudas en utbildning som ger samma förutsät- ningar som för alla andra elever. Vi säger i delbetänkandet att vi 170 Unga och arbete måste bryta den sociala snedrekryteringen till högskolan. Låt oss då börja i rätt ände med att förändra grund- och gymnasieskolan. Lär- lingssystem kan vi visst ha, men när vi inte angriper det verkliga problemet är också detta skrämmande defensivt. I kapitlet om skolan anser kommittén också att skolan i hög- re grad än skall förbereda unga för eget företagande. Alla program på gymnasieskolan skall förmedla en entreprenöriell syn på arbete. Det är jättebra om elever får utbildning i olika former av företagande och arbete, såväl statlig som kooperativt eller privat. Men den signal man riskerar att ge till ungdomar är att det är eget företagande som är den bästa formen av arbete. vill istället ha en arbetsmarknad där vi bl.a. har en stark offentlig sektor där både unga och gamla har fasta anställningar. Vi vill ha statligt ägda företag där både unga och gamla har fasta anstäl- ningar. Vi vill också ha småföretag där människor har fasta anstäl- ningar. Det finns inget egenvärde i att alla ungdomar startar egna företag. Ur effektivitetssynpunkt är det snarare tvärtom dumt att uppmana alla människor startar egna företag istället för att samar- beta. Den signal vi absolut inte skall ge till ungdomar är att det är bättre att vara egen företagare och sälja sin kompetens tillfälligt till olika företag baserat på flexibla löner och inga anställningsvillkor eller trygghetsregler. Det är arbetsgivarnas och högerns vision om framtidens arbetsmarknad som har som enda mål att öka vinsten för företagen på bekostnad av de anställdas löner, rättigheter och tryg- het och är ingenting skolan skall uppmuntra. 10.3.1Statliga insatser till unga I kapitel 5 beskrivs de olika åtgärder som finns för unga arbetslösa . Kommittén har inte tagit ställning till någon av dessa åtgärder eller till den ersättning som utgår till den arbetslöse. Det hade varit värdefullt att ungdomspolitiska kommittén hade gjort det. Flera av åtgärderna fungerar mycket dåligt och ersättningarna är orimligt låga. Viktiga och prioriterade krav är att lösa ersät- ningsproblemet för de ungdomar som inte kvalificerats för KAS eller A-kassa. Ersättningen vid KUP, ungdomspraktik på Unga och arbete 171 mellan 1 020 - måste också förändras. Det är dessutom tveksamt om KUP verkligen ger så många positiva effekter överhu- vudtaget. Datorteken är också något som bör diskuteras. Det påstås att man har inrättat dem som ett led i utveckling mot ett ledande land inom informationsteknologin. Få som har gått på ad- tortek känner igen sig i den beskrivningen. Vad man primärt försöker att göra är att hitta på saker att sysselsätta människor med istället för att skapa riktiga jobb. På det här området, ett område som faktiskt berör unga arbetslösa och som behöver förbättras, hade det varit värdefullt med åsikter och förslag från ungdomspolitiska kommittén, men återigen väljer man att vara defensiv. Kommitténs överväganden och förslag blir att man skall starta en försöksverksamhet av decent- ralisering av arbetsmarknadspolitiska medel samt medel skall överf- ras, inte tillföras alltså, till s.k. otraditionell verksamhet. Defensiva och tämligen verkningslösa förslag på det område där det kanske mest skulle behövas åsikter och förslag från unga. På samma sätt som under kapitel 5 beskriver kommittén i kapitel 7 hur bidragssystemen ser ut utan att föreslå förändringar. För unga mellan 18 - , de som inte kvalificerats för KAS, krävs det en förändring i systemet. är de förpassade till ung- domspraktik med nästintill förnedrande låga ersättningar eller till socialbidrag. Om de inte har turen att ha fötts med rätt föräldrar så klart. Ett prioriterat krav är att även ungdomar mellan 18 - kan få ersättning motsvarande KAS. Dessutom är KAS i regel så pass lågt att få kan leva på det. Förslagen till kapitlet handlar om en utredning av bostadsbidraget för unga. Kommittén har inte lagt något konkret förslag hur det skall se ut, men konstaterar att principen skall vara att alla ungdomar mellan skall få det och att bidra- get skall få en mer social profil så att pengarna bättre skall nå dem som bäst behöver dem. Detta är viktiga principer, men ännu viktigare är att diskutera bostadspolitiken i sin helhet. Svårigheterna för unga att skaffa en lägenhet och de höga hyrorna. Om det dessutom är så att unga faktiskt inte klarar av att betala sina boendekostna- 172 Unga och arbete der, och man från statens sida anser att det skall finnas ett bostadsbi- drag för unga, då får man tillföra mer pengar istället för att försöka ställa olika grupper mot varandra. 10.3.3Fler i arbete - fler unga i arbete Mot kommitténs åsikt om att varken begränsat övertidsuttag eller en arbetstidsförkortning inte skulle få några sysselsättningsskapande effekter har reserverat sig. En arbetstidsförkortning till 6 timmars arbetsdag skulle innebära fler jobb, även om det inte är tillräckligt många för att lösa arbetslösheten. Den främsta vinsten med en arbetstidsförkortning ligger i den välfärdsvinst vi kommer att göra. Både förtidspensioneringar och arbetsskador kommer att minska som jämställdheten mellan könen blir bättre och människor får större möjlighet att utvecklas och att styra sina liv. ligger långt efter flera andra europeiska länder på detta område. För att få till stånd en arbetstidsförkortning krävs statligt stöd till försöksverksamhet. Vidare har kommittén resonerat kring generationsväxling av olika slag, eller friår som det vanligtvis har kallats i debatten. Det är svårt att se att ett friår skulle få så stor genomslagskraft. Få männi- skor har möjlighet att lämna sitt arbete med endast A-kassa som ersättning. Få människor skulle nog välja att ta risken att faktiskt förlora sitt jobb, eftersom man frånvaro kanske har missat en del av utvecklingen på arbetsplatsen. Ett friår är ett defensivt förslag som inte kommer att skapa några nya arbeten och antagligen inte heller kommer att utnyttjas av de som redan har arbete. Rätt till arbete - tid att leva Unga och arbete 173 Rätten till arbete är en av de viktigaste frågorna . Det är en fråga som handlar om både klasskamp och kvinnokamp. För unga är det extra viktigt eftersom arbetet är en del i processen att bli vuxen. Vi kan, om vi vill, skapa riktiga arbeten. Vi kan, om vi vill, förändra den ekonomiska politiken så att det inte är företagen som ökar sina vinster och sjukvården som det måste skäras ned i. Vi kan, om vi vill skapa en demokratisk skola där alla elevers intressen och möjlig- heter tas till vara. Man vi kan också vara defensiva och låta arbetsgi- varna och deras politiska företrädare få som de vill, när de påstår att det inte går att förändra framtiden eftersom det är marknaden som styr. Marknaden, eller kapitalisterna, styr bara så länge vi låter den göra det.