sou · GLB340 · 1998-01-01 00:00:00 — Skolans främsta uppgift är att tillgodose långsiktiga utbildningsbehov för de unga. Skolan ska ge individen möjlighet till personlig utveck- ling och förutsättningar att påverka sin livssituation. Det finns ett klart samband mellan detta och förberedelserna för ett arbetsliv. från arbetslivets perspektiv finns det två krav som kan ställas på utbildningen. För det första ska den ge allmänteoretiska kunskaper. För det andra ska den ge eleverna en kvalificerad grund för att vidareutveckla den yrkesmässiga kompetensen. Unga och arbete 83 inte heller monopol som kunskapsgivare. I dagens samhälle och än mer kommer kunskap att kunna inhämtas på många olika sätt. Därför måste skolan lära ut hur man bearbetar kunskap. Arbetsmarknaden genomgår stora strukturella förändringar. Rutinarbeten försvinner eller ändrar karaktär och nya arbetsuppgifter kommer till. Kompetens inom många områden hos arbetskraften blir alltmer efterfrågad. Den kraftiga utvecklingen mot kundanpassning och marknadsanpassning leder till att kraven på social kompetens, servicekompetens et cetera ökar. Genom hela skoltiden ställs de unga inför upprepade valsitu- ationer. Från flera håll har de som deltagit i kommitténs utåtriktade aktiviteter påpekat att det behövs vägledning för att ha möjlighet att göra goda val. Utan bra vägledning kan valen i hög grad upplevas som pressande. Det gäller såväl inför och under gymnasiestudierna som för val efter gymnasiet. Vägledningen bör enligt dessa unga både vara arbetsmarknads- och studieorienterad. Den nya gymnasieskolan skall också enligt intentionerna kunna tillgodose ett omfattande behov av alternativa utbildningsvägar. I arbetet med studie- och yrkesvägledning möts individens och samhällets perspektiv. För studie- och yrkesvägledaren gäller det att ge eleverna ett brett beslutsunderlag så att de utifrån sina intressen och förutsättningar kan göra väl underbyggda val av studier och framtida yrkesinriktning. Informationen om utvecklingen i yrkeslivet och på arbetsmarknaden är ett viktigt och tungt vägande inslag i studie- och yrkesvägledningen då denna också måste vägas in i elevens beslutsunderlag. I den frågan bör skolan etablera en nära samverkan med arbetsgivare, arbetstagare, egenföretagare, arbets- förmedlingar med flera som kan ge detta tillskott av arbetsmark- nadsinformation och även annan nödvändig information inför elever- nas kommande inträde på arbetsmarknaden. En sådan nära samver- kan utgör också en nödvändig plattform för utbyte av information och erfarenheter mellan skolan, arbetsförmedlingen och parterna på arbetsmarknaden. Det är också viktigt att eleverna får erfarenheter från arbets- livet. I gymnasieskolan får de elever som går programmen med yrkesämnen viss orientering genom den arbetsplatsförlagda utbild- ningen. Elever inom de övriga programmen har möjlighet att ha ämnesanknuten praktik. De får nu också möjlighet till arbetsplatsför- lagd utbildning. 84 Unga och arbete 4.5.2 Arbetsplatsförlagd utbildning(APU) , lärlings- utbildning och entrprenörskap. Det moderna arbetslivet utvecklas i riktning från hierearkiska och stela organisationer där strukturen hindrar snabba beslutsprocesser och anpassningar. Den traditionella arbetsorganisationen bygger på stabila marknader och långsamma förändringsprocesser. Men mark- naderna blir alltmer instabila och oförutsägbara. Hårdnande inhemsk och internationell konkurrens gör det nödvändigt att förkorta pro- duktutvecklingsperioderna, att konkurrera med kvalitet och att utveckla konkurrenskraftiga produktionsprocesser. Den verksamhet som lyckas bli mer kundorienterad och rörlig i sin organisation kommer därmed att vara mera konkurrenskraftig framöver. Utvecklingen går därför snabbt mot starkt decentralicerade och kundstyrda organsiationer med individuella kompensationssystem. Dessa bygger på individens förmåga, kompetens och flexibilitet. Flexibiliteten kräver att de anställda har bred kompetens och att det finns en positiv inställning till kompetensutveckling. Organisationen utvecklas till en lärande organistion som söker nya och bättre sätt att fullgöra sin uppgift. Ö kat personalinflytande är också en tillväxtfaktor genom att det ökar produktiviteten. Det är svårt att i skolmiljö simulera arbetet sådant det set ut på arbetsplatserna och förstå hur arbetsprocessen fungerar utan att ha möjlighet att ingå i ett arbetslag. Skolan ska ge grundläggande kunskaper och vissa färdigheter. ute i arbetslivet får eleven däremot möjlighet att pröva tillämpningen av sina kunskaper men också få nya kunskaper och andra erfarenheter än de skolan kan ge. Att arbeta i ett arbetslag innebär för alla delta- garna visst mått av lärande. Det är naturligt att diskutera uppkomna problem och försöka hitta lämpliga lösningar. Läroprocessen integr- ras på ett naturligt sätt och eleven är med och skapar lösningar. Vidare får de unga ofta sina första arbetserfarenheter efter avslutad utbildning på hemorten. Det finns därför även ur detta perspektiv skäl att understryka vikten av att närsamhället ges och tar ett ökat inflytande i skolan och skolans förberedelse för arbetslivet. Det är också nödvändigt att anpassa utbildningsinnehållet till arbetsli- Unga och arbete 85 vets kompetens- och kvalifikationskrav. Detta har påbörjats i och med införandet av den nya gymnasieskolan. Helt nya förutsättningar har skapats genom kommunernas möjligheter att svara för utbild- ningens genomförande. Ungdomspolitiska kommitén anser att ytterligare åtgärder bör vidtas för att knyta skola och arbetsliv närmare till varandra och därmed underlätta övergångan mellan skola och arbetsliv. Elever bör får möjlighet att delta i projekt utformade av arbetsgivare och skola gemensamt. Projekten ska kunna anslutas till karaktärsämnen inom gymnasieskolans program. Delar av utbildningen skall också kunna förläggas utomlands till exempel inom ramen för EU:s utbytespro- gram. Täta kontakter mellan de ansvariga för utbildningen och de lokala företagen och offentlig sektor bör kunna leda till ett effektivt system där syftet är att ge eleven de kunskaper och erfarenheter som skolan inte kan ge, som företaget underlättar sin rekrytering av arbetskraft. Vidare kan skillnaderna mellan de program som har yrkesämnen och de övriga minskas genom att alla elever erbjuds likartade möjligheter till arbetslivskontakter och förutsättningar att på ett naturligt sätt samarbeta över programgränserna. Inom ramen för ett sådant flexibelt program ska det också vara möjligt att erbjuda elever möjlighet att påbörja sin gymnasiala utbildning direkt ute i arbetslivet för att senare under utbildningens gång tillgodogöra sig de kärnämnen som är nödvändiga. Detta skulle kunna ske antingen eller i ett senare skede genom vuxenutbildning. pågår en försöksverksamhet med kvalifice- rad yrkesutbildning efter gymnasieskolan (KY). Det är en ny form av eftergymnasial utbildning där en tredjedel av utbildningen bygger på kvalificerad tillämpning av de teoretiska kunskaperna på en arbets- plats. Meningen är att den studerande skall träna upp sin analytiska förmåga, tilllämpa helhets- och systemperspektiv och få möjlighet att ta ansvar. Arbetslivet medverkar aktivt i utformningen av utbildning- en, utgör majoritet i ledningsgruppen för utbildningen och svarar för kostnaderna under den arbetsplatsförlagda delen. Studerande får tas in . yrkesutbildning sköter försöksverksamheten, svarar för uppföljning och tillsyn och att en oberoende utvärdering görs. Ett förslag till ett nytt system skall lämnas . Gymnasieskolan har i mycket ringa utsträckning tagit hänsyn till att eleverna i sitt framtida yrkesliv kan komma att arbeta som 86 Unga och arbete Skolan har i stor utsträckning utgått ifrån att elever- na kommer att få lönearbete inom offentlig sektor eller den traditio- nella industrisektorn. Ä mnet företagsekonomi finns i de program som innehåller yrkesämnen men ytterst få gymnasieskolor har uppmärk- sammat behovet av kunskaper i direkt företagande och entreprenör- skap. Vissa gymnasiskolor har visserligen, inom ramen för specialut- formade program, infört moment av företagsekonomi och småföreta- gande som obligatorium även i de studieförberedande programen eller hittat andra former för att stimulera elevernas intresse för småfö- retagande. I flera fall sker utbildningen i nära samarbete med lokala företag, myndigheter och organsiationer. Ung Företagsamhet (UF) driver en verksamhet för att stimulera unga till eget företagande. UF är en ideell förening organi- serad i ett förbund och 23 regionala föreningar. Varje förening har ett eget juridiskt och ekonomiskt ansvar. Verksamhetsidén bygger på att ge unga i åldern 16- kunskap om och förståelse för företagan- dets och arbetslivets villkor och betydelse. De unga driver under ett läsår ett miniföretag från start till avveckling. De får stöd och insp- ration av lärare och rådgivare från näringslivet. Den pedagogiska ansatsen är att lära genom att skapa, imitera och göra. Eleven ska möta helheten i entreprenörsskapet genom att aktivt delta i hela processen från affärsidé till resultat och uppföljning. Under /96 deltog 5 500 unga i drygt 1300 UF-företag. var unga kvinnor. Stiftelsen Företagargymnasiet bildades . Den inriktar sig framför allt på att förnya gymnasieksolans ekonomiska utbildning. Stiftelsen arbetar fram metoder och pedagogik som utvecklar och påverkar de färdigheter och attiyder som krävs för att unga skall kunna förverkliga sina projekt. Stiftelsen hade 1996 avtal med ett femtiotal skolor runt om i . Vid industriprogrammet vid Ö stra gymnasieskolan i är den bärande idén att eleverna skall lära sig ett yrke genom att arbeta med produkter som både är användbara och går att sälja. Syftet är att komma så nära verkligheten i industrin som möjligt. Skolans uttalade mål är att eleverna skall lämna skolan som potenti- Unga och arbete 87 ella småföretagare, väl förberedda både i det specifika yrkeskunna- det och i företagsekonomskt tänkande. Regeringen har också avsatt medel ur Allmänna arvsfonden för att stödja olika former av skolkooperativ. Stödet har i första hand riktat sig till skolor i storstadsregionerna och syftar till att underlätta för unga att utveckla företagande i kooperativ form. har medverkat till att ett sjuttiotal skolkooperativ startats inom olika skolformer. Utbildning är en investering . Detta gäller såväl för den enskilde individen som för samhället som helhet. Utbildning minskar både den enskildes risk för arbetslöshet och förbättrar förutsättning- arna för en minskad arbetslöshet på samhällelig nivå. Att motivera och stimulera unga till högre utbildning är därför positivt och nöd- vändigt. Den satsning på 30 000 nya högskoleplatser som regeringen föreslagit är ur detta perspektiv bra. Principen för framtidens hög- skola bör vara att den som vill studera ska ha möjlighet till detta. Det finns emellertid problem vilka menar är viktiga att beakta. För det första bör utbyggnaden av högskolan ske successivt. Satsningen på stor kvantitet får ej ske till priset av sänkt kvalitet. Dagens höga arbetslöshetsnivåer bland unga kan inte lösas genom akuta insatser inom högskolan. Till det ökade antalet utbildningspla- ser måste också komma en ökad satsning på forskarutbildning och forskning. Satsningen bör ske inom alla fakulteter. För det andra är det nödvändigt att de som väljer att studera ska ha möjlighet till goda ekonomiska förhållanden under och efter studietiden. anser inte att det ligger inom kommitténs direktiv att föreslå förändringar inom studiestöds- systemet. Inför arbetet med ett nytt studiefinansieringssystem vill vi dock kommentera det förslag till nytt studiestöd som lämnats av (SOU 1996:90). 46 Exemplen är hämtade från utredningen I entreprenörskapets tecken, Närings- och , Ds 1997:3 88 Unga och arbete För att behovet av högutbildande ska kunna täckas är det av särskild vikt att nå de unga som är mindre studiemotiverade. Någon kungsväg för detta finns dock inte. Den svenska utbildningspolitiken har utan större resultat strävat efter detta men utbildning- slängd är fortfarande starkt relaterat till socio-ekonomisk bakgrund. Attityder inför högskolestudier och faktiskt beteende påver- kas troligtvis i dagens läge endast i liten utsträckning av mindre ändringar i studiestödssystemet. För att öka det allmänna intresset för högre studier krävs därför utifrån dagens stu-diestödssystem relativt stora förändringar. Den förändring i studiemedelsystemet i riktning mot en mindre lånedel och ökad bidragsdel vilket föreslagits av studiestödsutredningen är ett steg i rätt riktning. Utifrån ett ungdomsperspektiv ställer sig dock frågande till utredningens förslag att de som läser in grundskola ska erbjudas det mest förmånliga studiestödet och den sämsta ersättningen till de som läser på högskolan. Eftersom den absoluta majoriteten av de unga har gått grundskola och de allra flesta också har gymnasieutbildning innebär förslaget i realiteten att äldre får förmånligare ekonomiska villkor än yngre. Kommittén anser därför att alla studerande, oavsett nivå, erbjuds samma studiestöd. En sådan konstruktion öppnar dessutom för möjligheter att ytterligare höja bidragsdelen vilket troligtvis skulle ha positiva effekter vad gäller det allmänna intresset för högre studier. Vidare är det vad gäller det framtida studiestödssystemet viktigt att lånen i praktiken går att återbetala. Med nuvarande studi- emedelssystem finns det ett betydande och ökande antal låntagare som sannolikt aldrig kommer att kunna betala tillbaka lånen. Det är troligt att detta har en negativ effekt både vad gäller ett allmänt ökat intresse för högre studier och för en minskning av snedrekryteringen till högskolan. hårdare krav på återbetal- ning löser inte detta problem. Tvärtom kan förslaget innebära att fler drar sig för att studera när återbetalningskravet innebär att av lönen kommer att gå till studieskulderna under (högst) . Ett system med en större bidragsdel och ett återbetalningskrav på en något lägre procentandel av inkomsten vilken fördelas vore därmed att föredra. Gällande behovet av en god utbildningspremie för att öka antalet högskoleutbildade konstaterar kommittén att det finns ett positivt samband mellan dessa faktorer. Kommittén menar dock att Unga och arbete 89 lönepolitiken bäst sköts av arbetsmarknadens parter samt att det ligger utanför vårt uppdrag att föreslå förändringar på detta område. Slutligen vill kommittén också poängtera behovet av över- gångar mellan utbildning och arbetsliv även för högskolestuderande. Utbyggnaden av den högre utbildningen har redan och kommer i än högre grad att medföra en ökning av antalet examinerade från hög- skolan. Denna utveckling ställer ökade krav på broar mellan studen- ter och arbetsliv. anser att utvecklingen av arbetslivscentra vid universitet och högskolor är lovvärda initiativ vilka bör följas upp av Utbildnings- och Arbetsmarknadsdepart- menten i syfte att se hur dessa verksamheter kan utvecklas ytterliga- re. anser att systematiserade kontakter mellan skola och arbetsliv ska etableras. För att ytterligare understryka behovet av utökade kontakter mellan skola och näringsliv bör möjligheter till och formerna fören tredje termin i form av en praktikperiod utredas närmare bl. a. med avseende på platstillgång och kostnader. En bedömning bör också göras av vilken effekt en sådan termin får för möjligheterna att få feriearbete. Terminen kan antingen läggas mellan det andra och tredje läsåret för att ge eleverna ett säkrare underlag inför valet av fortsatt utbildning eller efter det tredje läsåret. föreslår att en lärlingsutbild- ning införs. Den skall utvecklas till en modern form av lärlingsutbild- ning och bli ett likvärdigt alternativ till övriga program i gymnasie- skolan för de unga som önskar gå direkt ut i arbetslivet efter grund- skolan. De krav ur ett ungdomsper- pektiv vill ställa på utbildningen är att: den skall vara behörighetsgivande arbetsmarknadens parter skall ha ett avgörande infly- tande på utbildningens innehåll och utformning 90 Unga och arbete den unges rättigheter och skyldigheter i lärlingsubildning regleras i ett utbildningskontrakt mellan skola och arbetsgivare föreligger inte något anställningsförhållande enligt lagen om anställningsskydd mellan lärlingen och arbetsgivaren. Lärlingen ska inte heller omfattas av befintliga kollektivavtal. är övergångsfrekvensen till gymnasieskolan . Kommittén räknar inte med någon volymökning med anledning av flörslaget. Då lärlingsutbildningen inte beräknas kosta mer än gymna- sieskolans nuvarnde program medför inte förslaget att totalkostanden för gymnasieskolan ökar. måste utvecklas i gymnasie- skolan såväl vad gäller kvaliteten som omfattningen. Det kan ske genom en ökad medverkan av den offentliga arbetsförmedlingen och det lokala näringslivet i form av fackliga organisationer och arbetsgi- vare. Insatserna från arbetsförmedlingens sida bör samordnas i arbetsförmedlingsnämnderna och skall inte innebära några ökade kostnader för arbetsförmedlingen. Kommittén anser att skolan i högre grad än ska förbe- reda eleverna för eget företagande. Alla program inom gymnasie- skolan ska genom sitt val av pedagogisk form stärka och utveckla ungas kreativa förmåga och entreprenöranda. Skolan ska uppmuntra elevernas engagemang i skolföretag, skolkooperativ och liknande verksamheter genom att de integreras på ett naturligt sätt i arbetet. Elevens medverkan i skolföretag, skolkooperatv med mera skall dokumenteras. Kommittén kommer längre fram i betänkandet att diskutera förutsättningana för unga att starta egna företag eller kooperativ. Kommittén menar att försöksverksamheten med kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning är en intressant modell för kopplingen mellan skola och arbetsliv. Försöksverksamheten bör byggas ut i den takt ekonomiska medel tillåter. Unga och arbete 91 92 Unga och arbete 5 Statliga insatser till unga arbetslösa Kommittén är väl medveten om att stora och kraftfulla insatser behövs för att arbetslösheten för unga ska kunna minska i någon betydande omfattning. Det är framför allt den ekonomiska polikens utformning som kan underlätta för unga att komma in på arbetsmark- naden. Det kan exempelvis vara fråga om ändringar i lönebildningen och i skattesystemet men också i arbetsrätten. Omfattande arbete med dessa frågor pågår på annat håll och det ligger utanför kommit- téns egentliga uppdrag att gå alltför djupt in i dessa frågor. Vi vill dock erinra om de uttalanden som Arbetsmarknadsu- skottet gjort angående behovet av en föränd- rad arbetsrätt för att tillgodose den nya arbetsmarknadens krav med ökad internationalisering, nytt arbetssätt, ny organisation och ny teknik med mera. Frågorna om hur den svenska lönebildningen fungerar och om vilket ansvar arbetsmarknadens parter å ena sidan och regeringen och å den andra har för lönebildningens utveckling har också diskuterats . Kommittén menar att dessa frågor är betydelsefulla för sysselsättningen. Utöver dessa frågor är det relevant att diskutera de statliga insatserna för unga arbetslösa. Kommittén kommer i detta kapitel att redogöra för vår syn på hur statens och kommunernas insatser för de Unga och arbete 93 unga arbetslösa bör utformas för att ge det bästa resultatet såväl för den enskilde som för samhället i stort. I Ungdomspolitiska kommitténs utåtriktade aktiviteter har framkom- mit många synpunkter på åtgärder som ska underlätta för arbetslösa att komma in på arbetsmarknaden. Den grundläggande inställningen är att det är viktigt att den som är arbetslös söker arbete och är aktiv. Tiden i arbetslöshet ska inte vara av passiv väntan. Att unga som är arbetslösa deltar i arbetsmarknadspolitiska åtgärder är därför självklart positivt. Men man understryker att den som är arbetslös själv måste få vara delaktig när det gäller att planera och utforma aktiviteterna. Utöver dessa mer grundläggande synpunkter har det också inkommit åsikter om olika sorters åtgärder och om arbetsförmedling- arnas arbete. Så är till exempel datorteken en åtgärd som kritiseras av många. Många menar också att arbetsförmedlingarna inte ger til- räckligt bra stöd till den arbetslöse. Dock är många positivt inställda till att göra praktik som arbetslös. Man menar att det bör ges ökade möjligheter för alla arbetslösa att få göra praktik eftersom det är ett bra sätt att få arbetslivserfarenhet. Arbetslivserfarenhet för unga via arbetsmarknadspolitik kan sägas ha blivit ett komplement till och i vissa fall en ersättning för den yrkes- utbildning och arbetslivsorientering som ska ges via det ordinarie skolväsendet och till de kunskaper och erfarenheter man bara kan få på arbetsplatsen. Genom att direkt eller indirekt subventionera lönen har staten kompenserat för ungas lägre produktiva förmåga och för de högre upplärningskostnaderna i ungdomsarbeten. Kommittén har i föregående kapitel diskuterat den nya gymnasieskolans förutsättning- ar för att bli en bro mellan skola och arbetsliv för unga och därmed ge unga bättre förutsättningar att få ett fotfäste på arbetsmarknaden. 94 Unga och arbete Arbetsmarknadspolitikens uppgift är att förmedla lediga platser och främja arbetskraftens anpassning till den reguljära arbets- marknadens krav. Den har också en konjunkturutjämnande uppgift genom att anpassa omfattningen av åtgärderna till konjunkturutvec- lingen. Den skall främja jämställdheten mellan kvinnor och män, bidra till att arbetshandikappade får arbete och ge vissa arbetssökande inkomsttrygghet under omställningen från arbetslöshet till arbete. Den operativa verksamheten sköts av . Den offentliga arbetsförmedlingen (af) har som huvuduppgift att se till att de lediga platserna blir snabbt och väl tillsatta och att sökande snabbt får ett ledigt arbete. Hörnstenen i den svenska arbetsmarknadspolitiken är ar- betslinjen. Den innebär att en arbetslös person, som inte kan få ett arbete, i första hand skall erbjudas en utbildning och i andra hand en arbetsplatsförlagd praktik eller ett tillfälligt arbete. Först därefter skall den arbetslöse erbjudas kontantstöd. har ar- betslinjen utvecklats till att bli en arbets- och kompetenslinje eftersom det blivit allt mer uppenbart att arbetslöshetstiden bör användas till att förbättra och förstärka den arbetslöses kompetens och därmed underlätta anpassningen på arbetsmarknaden. Yrkesvägledning och rehabilitering är också viktiga uppgifter. Utvecklingen inom arbetsmarknadspolitiken går mot en allt större decentralisering och ett alltmer individualiserat arbetssätt. Kommunerna har fått ett betydligt större inflytande än tidigare genom sin majoritet i arbetsförmedlingsnämnderna. Individuella handlings- planer som föreskrivs för långtidsinskrivna och där den sökande på ett annat sätt än tidigare förutsätts delta i och ta ansvar för sökpro- cessen är ett led i strävandena mot en ökad individualisering. De offentliga arbetsförmedlingarna har olika åtgärder till sitt förfogande för att underlätta för de arbetslösa att få ett arbete. De flesta arbetsmarknadspolitiska åtgärderna är riktade till samtliga arbetslösa. En strävan har varit att undvika säråtgärder och istället utgå ifrån den arbetssökandes behov oberoende av exempelvis ålder. Vissa åtgärder riktar sig dock till särskilda målgrupper. Det kan gälla invandrare, långtidsinskrivna med flera. Unga arbetslösa var en prioriterad grupp inom vissa åtgärder /93. Då infördes i stället ungdomspraktik. Den är borttagen, men i allmänhet finns det fortfarande en nedre åldersgräns, vanligtvis , för Unga och arbete 95 tillträde till arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Nedan ges en översikt över de åtgärder som unga kan erhålla. Kommunalt ansvar för ungdomar fattade beslut om att införa en möjlighet för kommunerna att sluta avtal med respektive länsarbetsnämnd om att anordna praktik eller annan verksamhet på heltid för arbetslösa ungdomar till och med juni det år den arbetslöse fyller (prop. 1994/95:218 En effektivare arbetsmarknadspolitik, bet. 1994/95:AU15).