sou · GLB3192d2 · 1998-01-01 00:00:00 — 13) föreslår vi som ett första steg regionalt tillämpliga regler även fö r dessa verksamheter. Det finns flera skäl att följa konventionens föreskrifter och begräns a dessa reglers tillämpning till de områden där språken används av häv d och fortfarande används i tillräcklig utsträck ning. Det viktigaste skälet är att vi anser att rikstäckande regler om rätt att använd a samiska och finska i offentliga sammanhang skulle vara praktiskt och ekonomiskt ogenom- förbara. I konventionskommentaren påpekas att vissa av de regler som rör rätte n att få använda sitt eget språk i offentliga sammanhang är mycket resurs- krävande, både ekonomiskt och när det gäller att ha tillgång till språk - kunnig personal hos myndigheterna. Till detta kommer att har varit enspråkigt i den offentliga förvaltningen. E n övergång till att använda andra språk än svenska i den offentlig a förvaltningen bör därför i första hand bli e n övergång till att vid sidan av svenska också använda landsdels- eller minoritetsspråken i offentli g förvaltning. En sådan tvåspråkighet hos myndigheter är kostnadskrävand e eftersom det kräver mer tid att handlägga ärendena på två språk oc h tvåspråkighet ställer också högre krav på administrationen. Därtill kom- mer kostnader för vidareutbildning av personal i språk. Båda typerna av kostnader blir särskilt höga i den mån det rör sig om skriftlig hand - läggning av ärenden. Kostnaderna för regler som ger rätt att använda samiska och finska i kontakt med myndigheter blir givetvis större ju större geograf iskt område som väljs för tillämpning av sådana regler och ju sämre kunskaperna i språken är hos den personal som skall tillämpa reglerna. Om myndig - heterna inte har någon språkkunnig personal över huvud ta get, vilket inte är ovanligt framför allt när det gäller samiska, ökar kostnaderna ytterligar e eftersom man då blir helt beroende av att anlita tolkar och översättare. Den praktiska tillämpningen av regler om rätt att använda samiska eller finska vid sidan av svenska är också beroende av inställningen hos dem som skall tillämpa reglerna. Det är viktigt att myndigheter och kommun- ledning m.fl. är positivt inställda till att stödja samiskan och finska n genom införande av regler av detta slag. En sådan positiv inställning kan framför allt förväntas finnas i de områden där språken använts unde r mycket tillbaka och fortfarande används i stor utsträckning. Våra besök hos företrädare för kommuner i dessa områden och enkätsvar från kommunerna har bekräftat att en sådan positiv inställning finns i dess a områden (se vidare angående kommunernas inställning i kapitel 4). Med något undantag är såväl de n politiska ledningen som ledande tjänstemän i kommunerna i dessa områden positiva till att regler om rätt att använda samiska och finska i offentliga sammanhang införs. I många av kommu- nerna förekommer också offentlig verksamhet med en med - Vilka ytterligare åtgärder ... veten inriktning på samiska och finska och samisk och tornedalsk kultur, inom såväl barnomsorgen och skolväsendet som inom äldreomsorgen och den centrala kommunala förvaltningen. Ytterligare sådan verksamhe t planeras också på flera håll. För en regional reglering till de områden där språken används av hävd och fortfarande används i stor utsträckning, talar också den omständig - heten att det är i dessa områden som behovet av regler om rätt att använd a samiska och finska i offentliga sammanhang kan antas vara störst . Reglerna kan också antas ha störst förutsättning att leda till att samiskan och finskan stärks i sådana områden, där språken har stöd i den lokal a historien och är en levande del av vardagen. Ett annat skäl för att ge regler om rätt att använda samiska och finsk a i offentliga sammanhang en regional tillämpning är att detta markera r språkens särskilda betydelse och historia i dessa områden. Så som anges i konventionskommentaren har regler om rätt att använda språk i offentliga sammanhang stor betydelse för språkens status. En tillämpning av sådana regler i de områden där samiska och finska används av häv d innebär ett erkännande av språkens ställning i områdena. Detta k an också leda till att den kultur och historia som hänger samman med språken i dessa områden lyfts fram och får ökat stöd. För svensk del skulle dett a innebära att samiskan och finskan och samisk och tornedalsk kultur och dess historia i skulle markeras. Detta skulle i sin tur bidra till att på ett tydligt sätt lyfta fram som det flerkulturella oc h flerspråkiga område det historiskt sett alltid varit och är. Målet att eftersträva en nordisk rättslikhet på området kan slutlige n också anföras som skäl för att införa regionalt tillämpliga regler. I båd e och har man valt att geografiskt begränsa tillämpningen av de regler som ger samisktalande rätt att använda sitt språk i kontakt med offentliga organ; i till sex kommuner i och i i huvudsak i tre kommuner i norra . Sammanfattningsvis talar således både minoritetsspråkskonventionens inriktning, praktiska, ekonomiska, historiska och kulturella skäl samt en strävan efter nordisk rättslikhet för att nya regler om rätt att använd a samiska och finska i offentliga sammanhang får en regional tillämpning i de områden där språken används av hävd. I kapitel 4 har vi behandlat vilka geografiska områden som uppfyller konventionens krav att vara territorier där samiska och finska används av hävd och fortfarande används i tillräcklig utsträckning för att motivera en tillämpning av konventionens bestämmelser. Vi har där kommit fram till att områdena bör bestämmas med utgångspunkt från redan gälland e kommun-indelning. De kommuner vi har funnit uppfylla konventionens krav är när det gäller samiska, , , och Gällivar e kommuner. Det geografiska område som dessa kommuner tillsammans Vilka ytterligare åtgärder ... utgör har vi valt att benämna förvaltningsområdet för samiska språket. För finska har vi funnit att förvaltningsområdet för finska språket skall utgöras av , , , och Gällivar e kommuner. I det följande lämnar vi förslag till regionalt tillämpliga regler om rätt att använda samiska i offentliga sammanhang i förvaltningsområdet fö r samiska språket respektive för finska, i förvaltningsområdet för finsk a språket. Reglerna är främst inriktade på att ge den enskilde rätt att an - vända samiska och finska i domstolar och hos kommunala, landstings- kommunala och statliga förvaltningsmyndigheter i deras myndighets - utövning. Men de innehåller också regler om rätt att få viss samhälls - service på samiska och finska. När det gäller samhällsservice utgör våra förslag dock bara ett första steg mot att uppfylla konventionens krav i denna del. Innan vi beskriver våra förslag anger vi de skäl vi anser finns för at t införa regler om rätt att använda samiska och finska i of fentliga samman- hang samt de omständigheter som bör beaktas när det gäller val a v åtagandenivå i konventionen som sådana regler bör motsvara. Dessutom redogör vi kort för den enkätundersökning som vi genomfört när de t gäller bl.a. kunskaperna i samiska och finska hos dem som är anställd a hos förvaltningsmyndigheter och domstolar i förvaltningsområdena fö r samiska respektive finska språket. Vilka ytterligare åtgärder ... 7.2.1Regler om rätt att använda samiska och finska i domstolar och hos förvaltningsmyndigheter Kommitténs förslag: Vi föreslår regionalt tillämpliga regler om rätt för enskilda att använda samiska och finska i domstolar och hos förvaltningsmyndigheter i de geografiska områden där samiska respek - tive finska används av hävd och fortfarande används i tillräckli g utsträckning. Vi för eslår att en grupp inrättas som får som uppgift att årlige n utvärdera vilket resultat de regionalt tillämpliga reglerna och övrig a regionala åtgärder som vidtagits till stöd för samiskan och fin skan och den samiska och tornedalska kulturen fått för språkens och kulturerna s ställning i området. Inom gruppen som bör ledas av skal l företrädare för dem so m använder samiska och finska i området samt företrädare för och de kommuner som finns i området ingå. Gruppen skall avge rapport till regeringen och ha befogenheter att lämna förslag till nya åtgärder till stöd för samiskan och finskan och den kultur som hänger samman med språken i området. Skäl för att införa regler om rätt att använda samiska och finska i offentliga sammanhang Av genomgången i föregå ende kapitel framgår att stödet för det samiska och finska språket är svagast i offentliga sammanhang. Åtagandena i artikel 9 som berör användningen av samiska och finska inom rättstill - lämpande myndigheter uppfylls bara på två punkter och åtagandena i artikel 10 som berör användningen av språken i kontakt med förvalt - ningsmyndigheter och i samhällsservice uppfylls på låg nivå. Detsamma gäller åtagandena i artikel 13 som berör stödet för språken i ekonomiska och sociala förhållanden. Rätten att använda samiska och finska ino m dessa sakområden är således mycket begränsad och svenska språke t dominerar stort i alla offentliga sammanhang. Detta gäller också i d e geografiska områden där samiska och finska används av hävd, även om man där i praktiken använder språken i större eller mindre omfattning i kontakt mellan myndigheter och enskilda som en service mot dem som använder dessa språk. För att skall kunna uppfylla minoritetsspråkskonventionens förplikte lser när det gäller rätten att använda samiska och finska i offentliga sammanhang behövs nya regler inom dessa områden. Även andra skäl talar för att införa såd ana regler. Rätten att få använda Vilka ytterligare åtgärder ... samiska och finska i offentliga sammanhang innebär som vi har berört ett erkännande av dessa språk och höjd status för språken. Frå n dem som använder samiska och finska har just betydelsen av att få använda språket i offentliga sammanhang och den högre status fö r språken som detta kommer att leda till betonats som något viktigt. Det uppges att höjd status för språket kommer att leda till högre självkänsl a hos dem som använder språken och kommer att påverka benägenheten att lära sig språken, både i tal och skrift. I förlängningen har det hävdats att ökad status för ett språk också som en följd av ökad självkänsla kan leda till såväl bättre hälsa som minskade sociala och e konomiska problem hos den del av befolkningen som har ett minoritetsspråk som modersmål. Ett annat skäl för att införa en rätt att använda samiska och finska i offentliga sammanhang är att detta leder till att de som använder språken har större praktisk nytta av dem. Detta kan i sin tur medverka till att fler lär sig språken. Språken har också större förutsättningar att utveckla s terminologiskt och på annat sätt om de kan användas även i offentlig a sammanhang jämfört med om de enbart används i privata sammanhang. Vi anser därför att man på goda grunder kan anta att en rätt att använda samiska och finska i offentliga sammanhang kommer att leda till att språken stöds och stärks i de områden där dessa språk används av häv d och fortfarande används i tillräcklig utsträckning . Erfarenhetern a från visar också att detta blivit resultatet av de regionalt tillämplig a regler som finns där till stöd för användningen av samiska i offentlig a sammanhang. Vilka personer skall omfattas av förslaget till regler om rätt att använda samiska och finska i offentliga sammanhang? Enligt konventionens artikel 1 punkt b) anges att ett landsdels- eller minoritetsspråk är ett språk som används av medborgare i en stat som utgör en grupp som till antalet är mindre än resten av befolkningen. Med tanke på denna formulering ligger det nära till hands att förorda att de nya regler om skydd för samiska och finska som vi föreslår bara skall gäll a svenska medborgare. Vi föreslår dock att reglerna om rätt att använda samiska och finska i offentliga sammanhang skall gälla i respektive språks förvaltningsområd e för envar som använder samiska och finska oberoende av om pers onen är svensk medborgare eller inte och oberoende av var den enskilde är bosatt. Det främsta skälet för vårt förslag är att det framför allt bland dem som använder finska men också bland dem som använder samiska finns många icke-svenska medborgare som är bosatta i de områden dä r reglerna är tänkta att gälla. Vi anser att det är olämpligt att göra e n Vilka ytterligare åtgärder ... uppdelning mellan svenska medborgare och andra så att bara de som ä r svenska medborgare får rätt att använda samiska och finska ho s förvaltningsmyndigheter och domstolar i området trots att behovet av att få denna service på sitt eget språk kan antas vara lika stort eller störr e bland de icke-svenska medborgare som bor i regionen. När det gälle r medborgare i övriga nordiska länder gäller visserligen den Nordisk a språkkonventionen, SÖ 1982:93. Enligt denna har åtagit sig at t verka för att medborgare i annat nordiskt land vid behov skall ha rätt att använda sitt eget språk (danska, finska, isländska eller norska) vid kontakt med svenska myndigheter och andra offentliga organ. Den nordiska språkkonventionens krav går därmed inte lika långt som minoritets - språkskonventionens krav som innebär att användare av landsdels- eller minoritetsspråk skall ges en rätt att använda sitt eget språk när fram - ställningar görs till förvaltningsmyndigheter. Ytterligare ett skäl för att låta en tillämpning av reglerna omfatta envar som befinner sig i förvaltningsområdet för finska respektive i förvalt - ningsområdet för samiska oberoende av medborgarskap är att en såda n tillämpning leder till ett bättre skydd av språken i sig efterso m fler då kan antas utnyttja reglerna vilket i sin tur leder till att språken används me r och förvaltningsområdenas egenskap av flerspråkiga områden stärks. Vilken åtagandenivå bör de svenska regionala reglerna ligga på? De krav som finns i minoritetsspråkskonventionen när det gäller att g e enskilda rätt att använda landsdels- eller minoritetsspråk i kontakt me d rättsväsendet och förvaltningsmy ndigheter innebär en möjlighet att välja olika former och olika nivåer för åtaganden enligt konventionen. När nivån för nya regler om rätt att använda samiska och finska i offentliga sammanhang övervägs finns flera omständigheter som bö r beaktas. En omständighet som enligt vår uppfattning måste beaktas är att in - förandet av regler som innebär en rätt att i stället för svenska få kommu- nicera på sitt eget språk i kontakt med myndigheter innebär en grund - läggande förändring i gällande regelsystem. Svenska myndigheter ha r under många haft svenska varit det enda förvaltningsspråket . Utvecklingen mot flerspråkiga regioner där samiska och finska få r användas jämsides med svenska i den offentliga förvaltningen och inom rättsväsendet måste därför enligt vår uppfattning ske stegvis. För - ändringarna bör ske i samarbete mellan dem som använder språken och den övr iga befolkningen i dessa områden samt i samverkan med lokala kommunala, landstingskommunala och statliga myndigheter och dom- stolar i regionen. De förslag som vi lägger utgör första steget i en sådan Vilka ytterligare åtgärder ... utveckling och bör därför inte läggas på en alltför hög åtagandenivå. För att regler om rätt att använda samiska och finska istället för svens ka i offentliga sammanhang skall kunna genomföras, ekonomiskt oc h praktiskt måste de också ha stöd på riksplanet både hos majoritets - befolkningen i hela landet och på myndighetesnivå. Detta talar enligt vår mening också för en stegvis utveckling och förändring mot flersprå kighet i den offentliga förvaltningen i dessa områden. När de regionalt tillämpliga reglerna om rätt att använda samiska oc h finska i offentliga sammanhang har varit i kraft bör det utvärderas om tillämpningen av dem lett till det positiva stöd för samiskan oc h finskan som är avsett. Om så är fallet oc h övriga förutsättningar för detta finns, kan reglerna skärpas och åtagandenivån höjas. Mot denna bakgrund har vi ansett att utgångspunkterna för våra förslag bör vara att de svenska reglerna om rätt att använda samiska och finsk a i offentliga sammanhang skall vara att de motsvarar en åtagandenivå som minst befäster den praxis som finns när det gäller att frå n myndigheternas sida ge viss service på samiska och finska till dem som använder dessa språk. Helst bör åtaganden ivån dock vara något högre än denna miniminivå för att ge språken ett tillräckligt starkt stöd för at t kunna utvecklas. Nivån får emellertid inte bli så hög att reglerna bli r praktiskt ogenomförbara eller skapar motsättningar mellan myndigheter och enskilda eller mellan dem som använder språken och majoritets - befolkningen. Kostnader för vidtagna åtgärder måste också ligga inom en rimlig ram. En annan fråga som måste övervägas i detta sammanhang är om regler om rätt att använda samiska i offentliga sammanhang skall utformas p å samma åtagandenivå som regler om rätt att använda finska i offentlig a sammanhang. Av våra enkätsvar och övriga uppgifter att döma är det betydligt fle r personer som använder finska i förvaltningsområdet för fi nska språket än de som använder samiska i förvaltningsområdet för samiska. Enkätsvare n visar också att det finns betydligt fler personer som behärskar finska ä n samiska bland dem som är statligt och kommunalt anställda i dess a områden. Detta skulle kunna tala för att regler om rätt att använda finska i kontakt med förvaltningsmyndigheter och domstolar skall utformas på en enligt konventionen högre åtagandenivå än motsvarande regler fö r samiska. Å andra sidan kan just den omständigheten att samiskan troligen används av färre personer användas som argument för att ge samiskan ett särskilt starkt skydd eftersom språket kan anses ha en svagare och mer hotad ställning och därmed behov av ett starkare skydd. Vi anser dock att det finns starka skäl för att utforma regler om rätt att använda samiska och finska i offentliga sammanhang på samma åtagande - nivå. Det viktigaste skälet för detta är att en skillnad i åtagandenivå nä r Vilka ytterligare åtgärder ... det gäller rätten att använda samiska respektive finska i offentlig a sammanhang skulle kunna uppfattas som att språken bedömts som olika skyddsvärda från officiellt håll. Detta vore enligt vår uppfattning mycket olyckligt. Ett annat skäl är att regler med olika innehåll skulle leda till att reglerna blir svårare att tillämpa. Särskilt gäller detta för myndighete r och domstolar med verksamhetsområde inom och kommuner där både regler om rätt att använda samiska och regler om rätt at t använda finska, enligt vårt förslag skall gälla. Vi föreslår därför att regler om rätt att använda samiska och regler om rätt att använda finska i offentliga sammanhang skall utformas så att d e ger rättigheter på samma nivå. För att undersöka förutsättningarna för att införa regler om rätt at t använda samiska och finska i domstolar och hos kommunala, lands- tingskommunala och statliga förvaltningsmyndigheter och för att kunna utforma dessa på en lämplig åtagandenivå har kommittén genomfört e n omfattande enkätundersökning. Undersökningen har syftat till att kartlägga i vilken mån förvaltnings- myndigheter och domstolar i de geografiska områden där språken använd s av hävd förfogar ö ver personal som behärskar samiska respektive finska och i vilken mån man använder dessa språk i sin verksamhet. I de enkäter som sänts till kommunerna har även frågor om användning av samiska och finska i viss serviceverksamhet såsom barnomsorg, fortbildning av lärare i grundskola och gymnasium och inom äldreomsorgen förekommit. Enkäter med frågor som berör användning av samiska i kommuna l förvaltning och verksamhet har sänts till de kommuner inom det geogra- fiska område där språken används av hävd och där språken fortfarand e kan antas användas i tillräcklig omfattning för att motivera regler om rätt att använda samiska och finska i och verksamhet. När det gäller användningen av samiska har enkäter sänts till följande kommuner; , kommun, s kommun, kommun, kommun och kommun. Enkäter som berör användningen av finska i och verksamhet har sänts till, kommun, kommun , kommun, kommun och kommun. Enkäter med frågor som berör användningen av samiska och fins ka hos statliga förvaltningsmyndigheter har mot bakgrund av var samiska oc h finska används av hävd och fortfarande kan antas användas i tillräckli g utsträckning sänts till i och samtliga statliga Vilka ytterligare åtgärder ... myndigheter med verksamhetsområde i . Enkäter med frågor som berör användningen av samiska och finsk a inom rättsväsendet har sänts till domstolar med domsagor som omfatta r de områden där samiska och finska använ ds av hävd och fortfarande kan antas användas i tillräcklig utsträckning, nämligen, Bodens tingsrätt , , , , Fastighets - domstolen i och Länsrätten i . När det gäller rätten att använda samiska och finska i kontakt me d landstingskommunala förvaltningsmyndigheter har s landsting, efter samma bedömning som skett för övriga myndigheter , tillskrivits med frågor om hur stora kunskaperna i samiska och finska är hos personalen vid dessa myndigheter. och kommuner har i sina enkätsvar uppgett at t den personal som finns anställd inom inte ha r några kunskaper i samiska. Inte heller finns någon målsättning i dess a kommuner att särskilt främja samisk kultur eller språk. Övriga kommune r har haft mer positiva svar i dessa delar. Mot bakgrund av innehållet i enkätsvaren och de uppgifter som finn s om var flest samisktalande och finsktalande i de traditionella språkom- rådena för dessa språk kan antas vara bosatta beslutade kommittén at t besö ka företrädare för , , , , , och kommuner för fördjupade diskussione r om vilka konsekvenser regler om rätt att använda samiska och finsk a skulle kunna få för dessa kommuners för valtningsmyndigheter och övrig verksamhet. Kommittén har också besökt företrädare för läns styrelsen i och för diskussion om de konsekvenser nya regler om rätt att använda samiska och finska hos statliga och landstings- kommunala förvaltningsmyndigheter skulle kunna få. Av enkätsvaren och de personliga kontakter vi haft kan vissa över - gripande slutsatser dras. Kunskaperna i samiska och finska är generellt sett bättre hos personal som arbetar i och serviceverksamhet än vad den är hos personal i statlig och landstingskommunal förvaltning och persona l vid domstolar. Kunskaperna hos personalen i att tala och förstå såväl samiska so m finska är större än kunskaperna i att läsa och skriva språken. Man har öve r lag ansett att kunskaperna hos personalen i samiska och finska inte är tillräckligt goda för att avfatta juridiskt korrekta skriftliga beslut p å språken. Vid en jämförelse av hur många som till någon del behärska r samiska respektive finska visar det sig att en större andel av de anställda inom såväl, kommunala landstingskommunala som statliga myndigheter behärskar finska än samiska. Vilka ytterligare åtgärder ... Svaren på frågorna i enkäten och de synpunkter som framförts till oss vid våra personliga besök hos olika myndigheter refereras vidare unde r respektive rubrik nedan. När det gäller rätten att använda samiska och finska i rättsväsende t uppfyller bara en av de förpliktelser som berör r ätten att använda språken i rättegång, nämligen artikel 9 punkt 1a iii); att tillse att inlagor och bevisning i skriftlig eller muntlig form inte får avvisas endast av den anledningen att de är upprättade på ett landsdels- eller minoritetsspråk. För att skall kunna ratificera minoritetsspråkskonven tionen och bättre uppfylla kraven i artikel nio i konventionen anser vi därför att e n rätt att använda samiska eller finska under rättegång oberoende a v kunskaper i svenska bör införas. För sådana regler talar också det stor a symbolvärde en lagfäst rätt att använda samiska och fin ska i domstol har. En sådan regel kan därmed förväntas leda till att samiskan och finskan får en starkare ställning. Enkätsvaren från domstolarna visar att det inte finns någon personal vid dessa domstolar som har kunskaper i samiska.