sou · GLB3138d1 · 1998-01-01 00:00:00 — Enligt SNA skall också illegal produktion av varor och tjänster som säljs på en marknad inkluderas i BNP. Examples of activities which may be illegal but productive in an eco- nomic sense include the manufacture and distribution of narcotics, il- legal transportation in the form of smuggling (often a form of own- account illegal production) and services such as prostitution (SNA 1993:128). Även varor som inte säljs på en marknad, t.ex. jordbruksprodukter för egen konsumtion, skall enligt SNA 1993 inkluderas i BNP. Denna post är naturligtvis viktig i många . All varuproduktion faller således innanför produktionsgränsen, oavsett om de säljs på en marknad eller inte, och oavsett om produktionen är legal eller illegal. Avlönat hemarbete i form av t.ex. hembiträden och barnflickor inkluderas också i BNP. Oavlönat hemarbete faller däremot enligt SNA utanför produktionsgränsen och exkluderas därmed från BNP, liksom oavlönat ideellt arbete. Nedanstående tabell visar vad som faller innanför respektive utanför produktionsgränsen. fordringar på andra länder. Bortsett från detta gäller emellertid den grundläggande identiteten mellan nationalprodukt och nationalinkomst. Brutto i bruttonationalprodukten innebär att kapitalförslitningarna ingår. I nettonationalprodukten är detta inte fallet. Makt, kön och BNP Tabell 4.1 Aktiviteter som faller innanför respektive utanför produktionsgränsen Varu- och tjänsteproduktion i företag och offentlig sektor, oavlönad varuproduktion (t.ex. jordbruksprodukter), illegal varu- och tjänsteproduktion (prostitution, smuggling, narkotikahandel m.m.) Varu- och tjänsteproduktion som är ett resultat av oavlönat hushålls- och vårdarbete och ideellt arbete. Sammanfattningsvis faller, enligt SNA, all produktion av varor och tjänster innanför produktionsgränsen, utom oavlönad tjänsteproduk- tion i hushållen och i ideell sektor. Påpekas bör att detta är de principer som rekommenderas. I verkligheten saknas ofta data om illegal produktion och produktion för egen konsumtion (framförallt u- landskvinnors). Försök görs dock att uppskatta värdet av självhus- hållsproduktion och illegal verksamhet (för en översikt se , 1992). I i-länder sammanfaller i hög grad avlönad produktion med den produktion som inkluderas i BNP och den oavlönade produktio- nen med den som exkluderas. Att frågan huruvida det oavlönade hemarbetet skall inkluderas eller exkluderas i nationalräkenskaper inte är ny utan har diskuterats även under tidigare tidsperioder framgår av nästa avsnitt. 4.3Hur har man sett på det oavlönade hemarbetet? , som skrivit en uppmärksammad bok om SNA, If Women Counted (1988), menar att vi är så vana vid nationalrä- kenskaper, att vi har svårt att föreställa oss att de måste uppfinnas. Det är emellertid en uppfinning som inte gjordes en gång för alla. Vad som betraktas som produktion har förändrats genom århundrade- na och kommer att förändras också . Nationalräkenskaper och vad som i dessa skall betraktas som produktion har en lång historia. betraktades utrikeshandel som den mest produktiva sysselsättningen eftersom den kunde tillföra ett land guld (Studenski, 1958). utvidgades produktionsbegreppet till att omfatta alla varor och tjänster. inskränktes det åter och endast jordbruket betraktades som produktivt och produktionen i industrin som en omfördelning av resurser. klassificerade de arbetare som producerade varor som produktiva, men inte de som producerade tjänster. Denna linje följde också . I låg detta synsätt till grund för beräkningar av nationalprodukten. gades istället produktionsbegreppet till att inkludera såväl varor som tjänster. Huruvida det oavlönade hemarbetet skall inkluderas i produktio- nen eller inte har även det diskuterats. gjordes en genomgång av de 21 mest inflytelserika verken om nationalräken- skaper i en bok med titeln of National Income. Man formulerade en mängd olika frågor och sökte svaren i litteratur på området. Bland annat frågade man huruvida domestic services rendered by wives skulle inkluderas i nationalräkenskaper eller ej (, 1944).2 Flera av den tidens mest inflytelserika ekonomer var i princip positiva till att beräkna det oavlönade hemarbetets värde. Det mest slående är dock att frågan diskuterades så lite med tanke på omfattningen av hemarbetets värde i förhållande till BNP. Som exempel kan nämnas att vid ett möte anordnat av i för att diskutera de skilda metoder som användes i olika länder, berördes frågan nästan inte alls. Deltagare var den tidens främsta experter på området (Stamp, 1934). genomfördes dock beräkningar av hustrurs hushållstjänster. Matolcsy & (1938) beräknade värdet av kvinnors hemarbete för ; Kuznets (1941) för och (1958) för . Även i andra länder genomför- des beräkningar av hemarbetets värde: 1926–1938, 1930–1946, 1946–48 (Goldschmidt-Clermont, 1982) och 1938 (Studenski, 1958). I genomfördes beräkningar av nationalpro- duktens värde för perioden –1930 (, , 1937). De var sannolikt de första i världen som täckte en så (, 1958). I dessa utarbetades två serier, en som inkluderade hemarbetet och en som exkluderade det. I den slutliga analysen av den totala produktionens utveckling inkluderades dock inte det oavlönade hemarbetet. Argumentet var att ett inkluderande visserligen påverkade produktionens omfattning, men inte utveck- lingen, och att beräkningarna var osäkra. De visade att hemarbetets värde uppgick till av BNP . ingick i ledningen för de svenska beräkningarna. Hon kallades in för att ro projektet i hamn och var ansvarig för arbetets 2Tretton av de 21 författare som inkluderades i genomgången tog upp frågan i sina skrifter. Sex av dessa menade att det oavlönade hemarbetet skulle exkluderas, nämligen A.L. Bowley, , , F. v. Fellner, och . Två hade inga fasta regler: S. Kuznets. Två att det skulle beräknas separat: , A.C. En inkluderade det, men ansåg att det kanske borde exkluderas, E. och slutligen menade . och att det skulle inkluderas (, 1944). Makt, kön och BNP slutförande (, 1982). var nationalekonom och blev chef för . Kanske hade det betydelse att en kvinna var en av de ansvariga för att värdet av hemarbetet beräknades och för det sätt det gjordes på. I undersök- ningen utgick man ifrån antalet ogifta och gifta kvinnor , som inte betraktades som förvärvsarbetande, och multiplicerade med en hembiträdeslön. För kvinnor inom jordbruksnäringen antogs dock att endast halva tiden ägnades åt hemarbete, medan den andra hälften ägnades jordbruksarbete. Man anpassade därmed beräkning- arna till de faktiska förhållandena (se , 1989). Beräkningar av hemarbetets värde genomfördes . De varor och tjänster som producerades i hushållen betraktades av många, åtminstone i princip, som produk- tion. Omkring 1950 tycks emellertid beräkningar av hustrurnas tjänsteproduktion i anslutning till nationalräkenskaper ha försvunnit och i stort sett enbart avlönat arbete och avlönad produktion inkluderades. Ungefär , i samband med , började nationalräkenskaper inta en central plats i regeringarnas ekonomiska planering. hade endast åtta länder nationalräkenskaper, 1955 var antalet uppe i 80 (Studenski, 1958). Den första Systems of National Accounts, vilken innehåller riktlinjer för hur nationalräkenskaper skall upprättas och som utarbetas av FN, publicerades . SNA reviderades 1968 och då anvisades att förutom varor och tjänster producerade för en marknad skulle även viss oavlönad produktion ingå, t.ex. jordbruksprodukter för egen konsumtion som inte hade vidareförädlats. 1993 reviderades SNA åter och då utvidgades produktionsgränsen till att omfatta all varuproduktion för egen konsumtion i hushållen, t.ex. även vidareförädlade jordbruks- produkter. Oavlönat hemarbete skulle fortfarande exkluderas. Man rekommenderar dock att satelliträkenskaper utvecklas som inkluderar 3Intressant i detta sammanhang är att påfallande många kvinnor var inblandade i beräkningar av nationalprodukten. I deltog förutom också , som senare gifte sig med , en av de andra författarna, och i de svenska nationalinkomstberäkningarna (, 1982). blev senare ordförande för . skrev Economics of Industry tillsammans med sin fru (, 1920 s. xvii). hustru hade skrivit en bok om ekonomi, Finance of British Government (, 1939). Författarna till Income in the . Its amount and distribution –1919 samarbetade alla med kvinnor. King assisterades av Sandmeyer, . Orchard och , av och , . Macaulay av E. (1922) och Kuznets (1941) av och Jenks. skrev National Income and Expenditure tillsammans med sin (1961, tionde upplagan 1977). värdet av oavlönat hemarbete. Med satelliträkenskaper menas räkenskaper som upprättas separat från de ordinarie nationalräken- skaperna, men i överensstämmelse med dessa. Sammanfattningsvis har nationalräkenskaperna utvecklats från att ha varit resultatet av insatser av enskilda forskare och forskningsin- stitutioner till offentlig statistik utarbetad av internationella organ och nationella statistiska centralbyråer. Publiceringen sker regelbundet och kontinuerligt. Från att varje forskare hade sina egna definitioner och beräkningsmetoder fungerar SNA som en riktlikare för världens alla länder. De som utarbetar reglerna i SNA har således makt att definiera ekonomiska begrepp, kategorisera aktiviteter och människor och därmed att beskriva den ekonomiska verkligheten på global nivå. Att hemarbetet inte betraktas som produktion i SNA och inte inkluderas i BNP betyder inte att beräkningar av hemarbetets värde inte utförs. Hur gör man då när man mäter, värderar och inkluderar det oavlönade hemarbetet i satelliträkenskaper? 4.4Hur mäter man hemarbetet ? Det oavlönade hemarbetet kan mätas på flera olika sätt: genom tidsanvändningsstudier, genom att åsätta den oavlönade hemarbetsti- den ett värde och genom att åsätta den oavlönade produktionen ett värde. För att kunna mäta den tid som ägnas åt hemarbete måste man definiera vad som skall betraktas som hemarbete respektive fritid eller personlig vård. Detta görs med hjälp av det s.k. tredje-person- kriteriet. Det innebär att en aktivitet betraktas som produktiv, om den skulle kunna utföras av någon annan än den person som får nytta av den. Eller med andra ord, om aktiviteten skulle kunna delegeras till någon annan och det önskade resultatet ändå uppnås (, 1934; Hawrylyshyn, 1977). Man kan t.ex. delegera matlagningen till en annan person (en produktiv aktivitet), men inte ätandet (en personlig aktivitet). Detta innebär att all verksamhet som skulle kunna utföras på en marknad betraktas som arbete (UN, 1990). Det är dock inte så lätt att avgöra vilka tjänster som kan köpas på en marknad och som därför skall betraktas som arbete i tidsstudier. Lägga eller färga håret kan t.ex. en frisör göra, men jag kan också göra det själv. I en FN-studie diskuterar man huruvida barnafödande skall betraktas som produktiv verksamhet eller inte. Makt, kön och BNP nellt betraktats som en aktivitet som inte kan utföras på en marknad. finns i vissa länder en marknad för barn i form av surrogat- mödrar, vilket medför att denna tjänst i princip borde betecknas som arbete i tidsanvändningsstudier och dessutom inkluderas i BNP (UN, 1990). I dagens studier av tidsanvändning betraktas dock inte den egna hårvården eller barnafödandet som hemarbete. De verksam- heter som uppfattas som arbete är matlagning, diskning, städning, tvätt, trädgårdsarbete, underhålls- och reparationsarbete, vård av barn och andra samt resor i samband med hemarbete. Allt hemarbete, även om man utför det åt sig själv, betraktas som arbete. I studier av tidsanvändning undersöks inte endast hur mycket tid som ägnas oavlönat hemarbete, utan också hur mycket tid som ägnas avlönat arbete, fritid och personlig vård. De första systematiska studierna av tidsanvändning genomfördes i . gjordes undersök- ningar av tidsanvändningen i flera länder (se , 1993). De genomfördes sporadiskt av olika utredare och forskare. De undersökta grupperna var inte statistiskt representativa för hela befolkningen utan täckte endast ett begränsat antal hushåll inom ett begränsat geogra- fiskt område. Den första statistiska centralbyrå, som tog ansvar för tidsanvändningsstudier, var den ungerska i samband med en folkräkning. och genomfördes ca 60 relativt stora tidsanvänd- ningsstudier i 25 länder (, 1992). och ökade intres- set för tidsanvändningsstudier och flera länder har genomfört sådana: , , , , , , , , , , , , , , och . Några länder har genomfört tidsanvändningsstudier . Enligt uppgift överväger European Statistical Office ett förslag att genomföra samordnade tidsanvändningsstudier i alla EU-länder (Ironmonger, 1994). I några länder har det totala antalet oavlönade hemarbetstimmar jämförts med det totala antalet timmar på arbetsmarknaden. Dessa jämförelser visar att i termer av arbetstimmar är oavlönat hemarbete av samma storleksordning, eller betydligt större, än det arbete som utförs på arbetsmarknaden, dvs. det utförs lika många eller oavlönat i hemmen än avlönat på arbetsmarknaden. Tabell 4.2 Antal oavlönade hemarbetstimmar i förhållande till avlönade arbetstimmar på arbetsmarknaden, % Källa: beräknat från Ironmonger , Table 4 Tidsanvändningsstudier har flera fördelar vid jämförelser och mellan länder. En är att en tidsenhet, t.ex. , är och alla länder. En annan är att hemarbetets omfattning inte påverkas av löneutvecklingen, inflationen eller växelkursförändring- arna. Måttet förändras inte och skiljer sig inte åt mellan länder. Jämförelser av utvecklingen av hemarbetet mellan olika tidpunkter i ett land eller mellan olika länder underlättas därmed under förutsättning att tidsanvändningsstudierna genomförts på samma sätt. Men det finns också problem. Ett är att det ställer stora krav på deltagarna i undersökningen eftersom de måste hålla reda på hur de använder sin tid. Ett annat är att man kan göra flera saker , t.ex. laga mat och se efter barn eller stryka och titta på TV. Eftersom endast har mäter man i allmänhet endast huvudaktiviteten, vilket innebär en underskattning av produktionen i hushållen. Ett tredje problem är att produktivitets- utvecklingen inte kan beräknas. Vi vet ju endast hur mycket tid som används till olika aktiviteter, men inte hur mycket som produceras. Det oavlönade hemarbetets värde Beräkningar av hemarbetets värde baserar sig i allmänhet på tidsanvändningsstudier. En central fråga därvidlag är vilket värde en timmes oavlönat hemarbete skall åsättas. Ett första alternativ är att använda en timlön för allt hemarbete oavsett vad arbetsuppgifterna består av – generella ersättarmetoden . Detta innebär att man multiplicerar den timlön ett hembiträde har med antalet hemarbets- Makt, kön och BNP Ett andra alternativ – specialistersättarmetoden – är att multiplicera antalet matlagningstimmar med en kokerskas lön, antalet städtimmar med en lokalvårdares osv.. Ett tredje alternativ är alternativkostnadsmetoden, vilken innebär att en timmes hemarbete åsätts ett värde som motsvarar den lön en person avstår ifrån för att utföra hemarbete. Det innebär t.ex. att en barnsköterska som utför hemarbete avstår från en barnsköterskelön och man åsätter hemarbe- tet denna lön. Det hemarbete en direktör utför, åsätts värdet av en direktörslön osv.. Utöver att välja en av ovanstående metoder för att värdera hemarbetet, måste man också t.ex. avgöra om värdet skall utgöras av lön före eller efter skatt och om semesterersättning och socialförsäkringsavgifter skall inkluderas eller inte. Tabell 4.3 Värderingar av obetalt hemarbete *GNP = BNP GDP = inhemsk BNP, dvs. exklusive export och import Källa: , 1992 – , 1995; övriga – Australian , 1992, Appendix 2 En genomgång av ca 30 internationella studier med avseende på vilken lön som åsatts hemarbetet visade att variationen var stor. I något fall använde man den lön som de personer som deltog i undersökningen uppgav, i andra fall beräknades den på basis av officiell lönestatistik. Det finns också exempel där man använt den genomsnittliga timlönen, övertidsersättningen, minimilönen, lönen före och efter skatt och/eller socialförsäkringar. (Chadeau, 1994). Beräkningar av hemarbetets värde uppvisar stora skillnader. Uttryckt som andel av BNP uppgår det till mellan . Skillna- derna beror främst på skilda värderingsmetoder, inte på olikheter i hemarbetets omfattning. Goldschmidt-Clermont (1994) menar, att om syftet endast är att göra en grov beräkning av det oavlönade arbetets värde, bör man använda sig av den generella ersättarmetoden eller specialist- ersättarmetoden. Skälet är att ersättarna arbetar under förhållanden med avseende på produktiviteten som liknar familjemedlemmarnas. Men dessa metoder är inte tillfredsställande för ekonomisk analys. Då är det nödvändigt att känna till hem produktionens värde. Ingen lönebaserad värdering kan ge de data som krävs för detta, eftersom beräkningar baserade på tidsanvändning och löner saknar eller endast har en svag relation till utvecklingen av produktionen och produkti- viteten i hushållen (Chadeau, 1992; Goldschmidt-Clermont, 1994; Ironmonger, 1996a). Ett problem när hemarbetet åsätts ett värde är vilken lön mäns insatser skall åsättas? Skall man t.ex. använda en hembiträdeslön också för underhåll och reparationer, vilket män ägnar relativt mycket tid åt? Mot detta talar att hembiträden inte vanligtvis utför dessa arbetsuppgifter. Ett alternativ vore att ta en fastighetsskötarlön. Om man använder sig av lönerna för specialistersättare, skall då en timmes matlagning av en kvinna tas upp till ett värde av en (kvinnlig) kokerskas lön och en timmes matlagning av en man till en (manlig) kocks lön? Eftersom män vanligtvis har högre lön än kvinnor, innebär det att om man använder sig av alternativkostnadsmetoden åsätts mäns tid ett högre värde än kvinnors. I en kanadensisk studie uppgick t.ex. värdet till för män och till för kvinnor (, 1994). Oavsett vilken metod som används blir resultatet att en manstimme blir mer värd än en kvinnotimme. Detta skulle i sin tur kunna resultera i – om löneskillnaderna mellan kvinnor och män är tillräckligt stora – att värdet av mäns hemarbete blir nästan lika högt eller t.o.m. högre än kvinnors, inte därför att män ägnar mer tid åt hemarbete utan därför att de har högre löner. Löneskillnaderna mellan kvinnor och män på Makt, kön och BNP arbetsmarknaden fortplantas då till hemarbetet oaktat eventuella skillnader i kvinnors och mäns produktivitet i hemarbetet. De krav som framförts vid FN:s kvinnokonferenser innebär inte endast att det oavlönade hemarbetet skall mätas och värderas utan också att det skall inkluderas i BNP och nationalräkenskaperna. gäller dock inte diskussionen längre ett inkluderande i nationalräken- skaperna utan upprättandet av satelliträkenskaper. Anledningen är att om stora icke-monetära flöden inkluderas i nationalräkenskaperna skulle det ha mycket negativa effekter på möjligheterna att utnyttja nationalräkenskaperna för att utvärdera den ekonomiska (monetära) utvecklingen (i i-länder), det vill säga för analys av inflation, arbetslöshet, konjunkturer, investeringar etc.. Har man tillgång till båda slagen av räkenskaper – nationalräken- skaper och satelliträkenskaper – är det möjligt att göra bedömningar av den avlönade och den oavlönade produktionen var för sig och av de två sektorerna sammantaget. För att upprätta satelliträkenskaper, som är jämförbara med nationalräkenskaperna, krävs beräkningar av produktionens värde. Två olika metoder används. Input-ansatsen liknar den metod som används vid värdering av den offentliga sektorns produktion i BNP, dvs. värdet beräknas från kostnadssidan. Värdet av en måltid beräknas t.ex. utifrån den tid människor använt för att laga den, kostnaderna för ingredienserna (vanligtvis köpta i detaljhandeln) och värdet av förslitningen av de redskap som använts, t.ex. spis och kylskåp. För att beräkna värdet av hemarbetstiden använder man sig av en av de tre metoder som nämnts ovan. Hemproduktionens värde blir summan av hemarbetstidens värde samt värdet av insatsvaror och kapitaltjänster. Ansatser till sådana beräkningar har gjorts i , , , och (Ironmonger, 1996a). Output-ansatsen innebär att man åsätter hushålls produktionen ett värde med samma metod som används för det privata näringslivets produktion i nationalräkenskaper, dvs. man multiplicerar antal tillagade måltider, antal kilo tvätt etc. med ett lämpligt marknadspris. Från detta värde subtraheras värdet av de insatsvaror som använts. Genom att också dra ifrån kapitalförslitning, erhålls ett värde av den oavlönade arbetsinsatsen, dvs. I detta fall behöver man data över hushållens produktion, däremot inte tidsanvändnings- studier. Enligt Goldschmidt-Clermont (1994) förefaller vara det enda land där sådana uppgifter samlats in för ett representativt urval av befolkningen och täckande all hushållsproduktion. Problemet med att mäta den oavlönade produktionens värde med hjälp av outputmetoden, sett ur ett könsperspektiv, är att den gör det svårt att avläsa kvinnors respektive mäns bidrag till produktionen. För att detta skall vara möjligt krävs för det första att man känner till vem som lagar maten, tvättar tvätten och torkar golven, för det andra vem som står för kostnaderna för inköp av insats- och kapitalvaror. Att fördela produktionen på kvinnor och män skulle innebära stora metodiska problem och görs inte heller i de ordinarie nationalräken- skaperna. Med denna metod synliggörs den oavlönade produktionen i hushållen , men inte den ojämna fördelningen mellan kvinnors och mäns bidrag till denna produktion. av ekonomisk tillväxt och inkomstfördelning Ett ofta framfört argument för att åsätta det oavlönade hemarbetet ett värde, är att detta skulle göra det möjligt att genomföra alternativa beräkningar av den ekonomiska tillväxten (produk-tionen), konsum- tionen och inkomstfördelningen. Estimates of the size of household production are relevant for econo- mic analysis because they lead to alternative assessments of growth, levels of consumption and income distribution. Movements in national accounts aggregates over time do not necessarily reflect accurately changes in well-being. For instance, shifts of activities from the con- ventional productive sphere to the household sector can offset, to a certain degree, a recorded fall in consumption, because households produce services which they no longer buy on the market. Conversely, an observed rise in consumption may to a certain extent be due to the fact that home-produced services are being replaced by services pro- vided by the market. Total consumption, including consumption of home-produced services, would then have grown less than statistics show (1995:7).4 4Luisella Goldschmidt-Clermont (1994), som har en framträdande roll i kraven på att det oavlönade hemarbetet skall åsättas ett värde och som diskuterat metoder och syfte i flera skrifter, framhåller följande syften. –fastställa det oavlönade hemarbetets bidrag till en utvidgad BNP (BNP plus den oavlönade hemproduktionen) –förstå förskjutningar av produktion mellan olika sektorer i ekonomin –fastställa den relativa andelen av marknadsproduktionen i förhållande till hemproduktionen av den utvidgade konsumtionen –jämföra den utvidgade inkomsten för olika delgrupper i befolkningen –jämföra den relativa andelen av olika hushållsaktiviteter i hushållens icke- marknads-inkomster samt –skapa en mer tillförlitlig indikator för välfärd i samhället Makt, kön och BNP Hur skulle den ekonomiska tillväxten påverkas? Uppfattningen att nationalprodukten överskattar den ekonomiska tillväxten är vanlig bland såväl ekonomer som genusforskare (se t.ex. , 1996; , 1996). Man menar att det har skett en överflyttning från oavlönad till avlönad produktion, som då inkluderas i BNP, utan att produktionen egentligen har ökat. Denna beskrivning kan emellertid ifrågasättas. Vilket resultat man får beror bl.a. på vilken metod som används. Att vissa verksamheter har blivit avlönade, behöver inte heller betyda att de oavlönade aktivite- terna har minskat (, 1989; 1995; 1996).