sou · GLB3192d2 · 1998-01-01 00:00:00 — Ett erkännande av samiska, finska och chib som historiska minoritetsspråk skulle markera dessa språks särställning i både historiskt och kulturellt och motivera att särskilda åtgärder vidtas för att ge språken skydd och stöd. Det officiella erkännandet av språke n skulle därmed kunna utgöra grunden för en övergripande minoritets - språkspolitik. Vilka ytterligare åtgärder ... Om språken erkänns officiellt kan det också få andra positiva effekter. En sådan effekt är att språkens status höjs. Detta är betydelsefull t eftersom det kan leda till att motivationen att använda och bättre lära sig språken ök ar hos dem som använder dem. Detta leder i sin tur till att språken stärks. En annan viktig positiv effekt av ett officiellt erkännande av samiska, finska och chib som historiska språk i är att detta bidrar till att sprida kunskap om att har varit ett flerspråkigt och flerkulturellt land och att dessa språk och kulturer är en levande och värdefull del av det svensk a samhället. Får erkännandet sådana positiva effekter för språken leder detta också till att fler åtaganden i konventionens artikel 7 kan uppfyllas, såsom artikel 7 punkten 1c) och 1d); att främja och uppmuntra användningen av språken och artikel 7 punkt 3; att främja ömsesidig förståelse mellan olik a språkliga grupper i landet. Mot denna bakgrund föreslår vi att regering och rik sdag vidtar åtgärder för att officiellt erkänna samiska, finska och chib som historiska minoritetsspråk i . Ett sådant erkännande kan utformas på olik a sätt. För att erkännandet skall få de positiva effekter för språken som v i ovan skisserat är det viktigt att det får så stor genomslagskraft som möjligt hos den breda allmänheten. Ju fler som känner till att har tr e historiska minoritetsspråk och ju fler som accepterar dessa språk som en värdefull del av vårt svenska kulturarv, ju större blir stödet för språken. Ett sätt att erkänna samiskan, finskan och chib som historisk a minoritetsspråk är att ratificera minoritetsspråkskonventionen och i ratifika-tionsinstrumentet nämna dessa språk vid namn. Ett internationellt erkän-nande av detta slag som förenas med nya nationella åtgärder til l stöd och skydd för språken kan förväntas få ett relativt stort genomsla g hos allmänheten. En ännu tydligare markering av samiskans, finskans och chibs betydelse uppnår man om man officiellt erkänner språken genom att g e dem ett uttalat grundlagsskydd. Denna väg har man valt för landsdels - eller minoritetsspråken i och . I finns en grund- lagsbestämmelse (§ 110 A i den norska grundlagen) som föreskriver att det åligger statens myndigheter att skapa sådana förutsättningar att de n samiska befolkningen kan bevara och utveckla sitt språk, sin kultur och sitt sociala arv. På liknande sätt har man i i grundlagen (§ 14 i den finska regeringsformen) slagit fast att samerna, zigenarna och andra grupper har rätt att bevara och utveckla sitt språk och sin kultur. Dä r anges också att nationalspråk är finska och svenska och att det allmänna skall tillgodose båda dessa språkgruppers kulturella oc h samhälleliga behov. Vilka ytterligare åtgärder ... Även i svensk grundlag kan man utläsa ett visst skydd för minoritets - språken. I Regeringsformen 1:2 st 4 anges att, "Etniska, språkliga och religiösa minoriteters möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv bör främjas" (RF 1:2 st 4). Enligt förarbetena til l bestämmelsen skall ordet "kultur" ges en vidsträckt tolkning. Landsdels- eller minoritetsspråken bör därför kunna rymmas inom kulturbegreppet. Bestämmelsen lyfter dock inte särskilt fram landsdels- eller minoritets- språken eller värdet av att skydda och stödja dem utan tar sikte på at t främja invandrargruppers och andra minoriteters kultur- och samfundsliv i allmänhet. Det är därför enligt vår uppfattning inte möjligt att me d hänvisning till enbart det nuvarande grundlagsstadgandet hävda att samiska, finska och chib får det uttalade stöd som minoritets - språkskonventionens bestämmelser kräver när det gäller att officiell t erkänna och stödja landsdels- eller minoritetsspråken. Om samiska, finsk a och chib skall få ett sådant stöd i grundlagen krävs det at t grundlagen ändras. Vi anser att det finns flera skäl för att ändra grundlagen så att samiska, finska och chib får en grundlagsfäst rätt till skydd och stöd. Et t skäl är att ett sådant skydd för samiska, finska och chib är e n mycket tydlig markering av de historiska minoritetsspråkens betydelse i det svenska samhället och den svenska kulturen. Ett officiellt erkännande av språkens betydelse i denna form uppfyller också väl minoritets - språkskonventionens krav och kan förväntas få stor genomslagskraft . Därmed skapas också de bästa förutsättningarna för att ett officiell t erkännande får de positiva effekter för språken som vi beskrivit ovan. En ändring av grundlagen där minoritetsspråken lyfts fram sku lle också tydligt markera början av en övergripande och samordnad minoritets - språkspolitik. Med utgångspunkt från ett grundlagsstadgande där rätte n till skydd och stöd för minoritetsspråken slås fast kan konkreta åtgärder till skydd och stöd för språken utformas och samordnas. Ett grundlags - skydd för landsdels- eller minoritetsspråken i skulle också leda till en störr e rättslikhet med och som är de övriga nordisk a länder som ratificerat minoritetsspråkskonventionen. Om en ändring av grundlagen görs bör den dock liksom de norska och finska grundlagsstadgandena omfatta också andra för minoriteter viktiga frågor än språket. De finska och norska grundlagsstadgandena är int e begränsade till ett skydd för mi noritetsspråken utan är formulerade så att de ger dem som använder språken rätt att utveckla sitt språk och si n kultur. På liknande sätt anser vi att det bör göras en helhetsbe dömning av de frågor som berör nationella minoriteter i samband med att en eventuel l svensk grundlagsändring övervägs. Exempel på frågor som skulle behöva klargöras i samband med en sådan prövning är frågan om nationell a minoriteter skall behandlas tillsammans med frågor som rör invandrar - Vilka ytterligare åtgärder ... politiken/integrationspolitiken, tolkningen av minoritetsbegreppet och frågan om minoritetsgruppernas rätt att bevara sitt språk och sin kultur . En sådan övergripande bedömning av samtliga frågor som berö r minoriteter ligger utanför minoritetsspråkskonventionen men ryms inom det område som ramkonventionen till skydd för nationella minoritete r behandlar. Denna konvention tar förutom skydd för minoritetsspråk ocks å sikte på rätt för personer som tillhör n ationella minoriteter att bevara och utveckla sin religion, sina traditioner och sitt kulturella arv. Vi anser därför att frågan om en eventuell ändring av grundlagen till skydd fö r nationella minoriteter och de frågor som berör dem, däribland skydd för språket, bör prövas i samband med behandlingen av ramkonventionen. Vi hänvisar därför till sektion 2 och dess betänkande i denna del. Förslagets konsekvenser för en ratificering av konventionen Genom detta förslag bedömer vi att artikel 7 punkt 1a) i del II i kon - ventionen uppfylls för samtliga tre språken. Förslaget medverkar ocks å till att artikel 7 punkt 1c) och d) samt artikel 7 punkt 3 i del II kan uppfyllas för samtliga tre språken. Kommitténs förslag: Vi föreslår att kunskap om samiska, finska och chib och den kultur och historia som hänger samman med språken skall skrivas in som ett kunskapskrav i läroplanerna för grund - skolan och gymnasieskolan och skall ingå som en del av kursplanerna i ämnena historia, samhällskunskap och svenska. Som en följd av detta föreslår vi att lärarutbildningen och fort - bildning av lärare skall innehålla undervisning om de svensk a landsdels- eller minoritetsspråken och deras kultur och historia. Vi föreslår att åtgärder vidtas för att säkerställa att utbildning oc h forskning i landsdels- eller minoritetsspråken kan äga rum långsiktigt vid åtminstone ett universitet eller en högskola i landet för varder a språket och att åtgärder vidtas för att säkerställa långsiktigt statligt stöd till åtminstone en folkhögskola för vart och ett av landsdels- elle r minoritetsspråken. Vi föreslår att ges i uppgift att särskilt följa utveck- lingen av utbildningen i samiska, finska och chib och att perio- diskt avge rapporter om resultatet. I detta sammanhang bör d e organisationer som företrä der dem som använder språken ges tillfälle att lämna synpunkter till . Vilka ytterligare åtgärder ... För att öka res pekten, förståelsen och toleransen för samiska, finska och chib som språk anser vi att det är viktigt att åtgärder vidtas för att kunskap om språken och den kultur och historia som hänger samman med språken blir en del av den utbildning som alla elever i och gymnasieskolan får del av. Vikten av att också elever som inte använder landsdels- eller minoritetsspråk får undervisning om språken och de n kultur som språken är en del av betonas i konventionens artikel 8 punkt ) och i konventionskommentaren. Kunskaper om att inte blivit ett mångkulturellt land utan under hela rikets existens varit flerspråkigt och flerkulturellt ä r mycket viktig för att inse värdet av att skydda de historiska landsdels - eller minoritetsspråken och de kulturer som hänger samman med dem. Så som framgår av vår redovisning i föregående kapitel, undervisas ida g de elever som själva använder landsdels- eller minoritetsspråk i de n historia och kultur som hänger samman med språken. Detta sker i samband med modersmålsundervisningen, i sameskolan och i integrerad samisk undervisning för samiska barn i . Gemensamt fö r denna undervisning är att den inte når utanför den egna gruppen och den kan därför varken bidra till att öka förståelsen hos majoritetsbefolkning en för språken och den kultur och historia som hänger samman me d språken eller bidra till en ökad förståelsen minoritetsgrupperna sinsemellan. För att uppnå ökad förståelse för värdet av att bevara de historiska minori tets- språken måste samtliga elever i och gymnasieskolan få undervisning om språken och den kultur och historia som hänger samman med dem. Vi fö reslår därför att kunskap om de historiska minoritetsspråken i och den kultur och historia som hänger samman med dem skall skrivas in som ett kunskapskrav i läroplanerna för och gym- nasieskolan. finns i läroplanerna angivet att ett av målen med utbild- ningen i och gymnasieskolan är att eleverna görs förtrogna med, respektive har god insikt i, centrala delar av det svenska, nordiska, inklusive det samiska, samt västerländska kulturarvet. Denna formulering bör enligt vår uppfattning vidgas så att det framgår att undervisningen om det svenska kulturarvet skall innefatta undervisning om det samiska, finska, tornedalska och det romska kulturarvet och de historiska lands- dels- eller minoritetsspråken i . Vi föreslår också att kunskap om samisk, finsk, tornedalsk och o m romsk kultur, historia och språk i skall ingå som viktiga delar av kurs-planerna i bl.a. ämnena historia, samhällskunskap och svenska. Av utbild-ningen i historia och samhällskunskap bör framgå hur den samiska, den finska, tornedalska och den romska kulturen Vilka ytterligare åtgärder ... tillbaka varit och är en del av det svenska samhället bl.a. genom att de samiska, finska och romska språken fortfarande används . Utbildning om samiska, finska och chib som levande språk i bör liksom nu sker när det gäller de nordiska språken ges inom ramen för ämnet svenska. När det gäller utbildning i den kultur som hänger samman med samiska, finska och chib bör modersmålslärarnas kunskaper kunna utnyttjas i undervisningen så att den undervisning om historia, samhällsliv oc h kultur som hänger samman med språken och som ges till elever som får modersmålsundervisning i dessa språk, kommer alla elever till del. I detta sammanhang bör det också övervägas om den undervisning i samisk kultur, historia och samhällsliv som ges som en del av samisk integrerad undervisning för samiska barn i Sameskolstyrelsens regi ka n ges till samtliga elever i de skolor där sådan undervisning erbjuds samiska barn . Modersmålsundervisningen och tvåspråkig undervisning När det gäller modersmålsundervisningen och tvåspråkig undervisnin g har det av vår redogörelse i kapitel 7 och 8 framgått hur viktig denna är fö r att konventionens förpliktelser om undervisning i landsdels- elle r minoritetsspråken skall kunna uppfyllas. Företrädare för användare a v minoritetsspråk har upprepade gånger till kommittén framfört att re glerna om rätt till modersmålsundervisning tillämpas allt mer restriktivt a v kommunerna så att modersmålsundervisning erbjuds i allt mindre om - fattning. Det ligger inte inom vårt uppdrag att kontrollera hur gällande regler om rätt till modersmålsundervisning tillämpas eller följs av kommunerna . Med hänsyn till den stora betydelse som modersmålsundervisningen och tvåspråkig undervisning har när det gäller att stöd ja och stärka landsdels- eller minoritetsspråken och möjligheten för att leva upp til l konven-tionens krav i detta avseende är det dock viktigt att dessa reglers tillämp-ning följs upp. En sådan uppföljning har gjorts av på regeringens uppdrag när det gäller de finskspråkiga elevern as språkliga och kunskapsmässiga utveckling. konstaterar i den skrivelse som följer med rapporten till regeringen att variationerna mellan kommunerna när det gäller att fullgöra skyldigheten att anordna finsk - språkig undervisning eller undervisning i hemspråk (numera benämn d modersmålsundervisning) är stor och att kommunernas kunskaper om behoven av undervisning för finskspråkiga elever är bristfällig. Skolverke t anser detta allvarligt och anger att verket inom ramen för tillsynsarbetet Vilka ytterligare åtgärder ... särskilt kommer att uppmärksamma hur skolhuvudmännen lever upp till de lagar och förordningar som reglerar kommuners möjligheter oc h skyldigheter när det gäller finskspråkiga barns rättigheter. Uppfölj ningar av det slag gjort är viktiga för att under - visning i landsdels- eller minoritetsspråken skall äga rum i tillräckli g omfattning. Konventionen innehåller i artikel 8 en bestämmelse som ä r avsedd att så långt möjligt säkra att sådana uppföljningar av undervisnin g i landsdels- eller minoritetsspråk äger rum. I artikel 8 punkt 1i) anges att ett eller flera övervakningsorgan skall inrättas för att följa vidtagn a åtgärder och uppnådda framsteg i fråga om upprättande eller utveckling av undervisning i landsdels- eller minoritetsspråk, och för att periodiskt avge rapport om sina resultat, som skall offentliggöras. I konventions - kommentaren anges att uppgiften att övervaka undervisningen i landsdels- eller minoritetsspråk kan fullgöras antingen genom att myndigheter som är ansvariga för utbildningen i landet ges i uppdrag att övervaka dett a eller att särskilda organ upprättas för ända målet. Ytterligare en möjlighet anges vara att ge organisationer för dem som använder språken i uppgift att övervaka undervisningen. I fullgörs uppgiften att övervaka att de regler som gäller för och gymnasieskolan följs av . Det är viktigt att även fortsättningsvis fullgör denna uppgif t när det gäller modersmålsundervisningen och tvåspråkighetsundervis - ningen i samiska, finska och chib. Vi föreslår därför att ges i uppgift att särskilt följ a utvecklingen av undervisningen i samiska, finska och chib och att periodiskt avge rapporter om resultatet. I detta sammanhang bör de orga- nisationer som företräder dem som använder språken ges tillfälle at t lämna synpunkter till . Så som framgår av föregående kapitel har ett särskilt åtagande, enligt regleringsbrev, att varje läsår erbjud a grundskollärarutbildning med inriktning på samiska, tornedalsfinska och finska. Enligt vår uppfattning måste kunskaper om den samiska, de n finska, tornedalska och den romska kulturen, historien och språket i , som en följd av våra förslag till ändringar i läroplaner oc h kursplaner, få utrymme i lärarutbildningen vid samtliga högskolor oc h universitet. Kun-skaper i hur barns tvåspråkighet påverkar inlärningen bö r också ingå som ett moment i lärarutbildningen för alla blivande lärare , inte bara utbildningen för modersmålslärare. Det är enligt vår uppfattnin g nödvändigt att den parlamentariska kommitté som ser över Vilka ytterligare åtgärder ... lärarutbildningen (dir. 1997:54) också ges i uppdrag att beakta dessa frågor i sitt arbete. En fråga som berörs i dessa direktiv är möjliga vägar att organisera regionala utvecklingscentrum. När denna fråga utreds är det av stor vikt att samiskans och finskans betydelse som kulturbärande och levande minoritetsspråk i de geografiska områden där språken används a v hävd beaktas. En annan fråga som bör tas upp i detta sammanhang är hur utbildninge n av tillräckligt många lärare som kan undervisa i samiska, finska oc h chib som modersmål skall kunna säkras. Särskilt bör de problem som finns när det gäller att utbilda modersmålslärare i chib uppmärksammas. Det kan enligt vår uppfattning finnas anledning att ta fram en särskild utbildningsplan för modersmålslärare i chib för att så snabbt som möjligt få tillräcklig tillgång på lärare som föruto m undervisning i språket också kan stödja romska barn i deras kulturell a identitet för att på det sättet öka deras självkänsla och göra skolgånge n som helhet mer meningsfull för dem. Dessa frågor har också berörts i rapporten i tillsammans i förändring, Ds 1997:49 . Liksom den arbetsgrupp som tagit fram rapporten anser vi att dessa frågor bör utredas vidare. Även i den fortbildning som lärare i och gymnasiskolan re - gelbundet genomgår bör kunskaper om sa misk, finsk, tornedalsk och om romsk historia, kultur och språk i ingå som ett moment. Genom att fortbildning erbjuds kan kunskaperna om dessa språk och kulturer snabbt spridas bland elever i grundskola och gymnasieskola. Så som reglerna om fortbildning nu är utformade, bestämmer kommu- ner och landsting själva omfattningen och inriktningen på den fortbild - ning som skall erbjudas lärare. Det är därför viktigt att kommunerna och landstingen görs uppmärksamma på möjligheten att erbjuda fortbildning i samisk, i finsk, tornedalsk och i romsk kultur, historia och språk. Detta kan ske på olika sätt. Ett sätt kan vara att et aktivt bevakar att de nya delar av läroplanen som vi föreslagit följs upp genom att f ortbildning erbjuds i dessa delar. När sådan fortbildning planeras bör den kunskap i dessa ämnen so m redan finns hos vissa lärare i grundskola och gymnasieskola beaktas. De lärare som undervisar i samiska, finska och chib som modersmål undervisar sålunda om den kultur, historia och samhällsliv som hänger samman med språken. Motsvarande kunskap om samisk kultur, historia och samhällsliv finns också hos de lärare som arbetar unde r Sameskolstyrelsen. Möjligheten av att använda lärare från f olkhögskolor, bildningsförbund och personer som är verksamma i organisationer som värnar om samisk, finsk, tornedalsk och romsk kultur och språk, bö r också övervägas. Vilka ytterligare åtgärder ... Universitets- och högskoleutbildning i övrigt I fö regående kapitel har vi redovisat att vi anser att uppfyller kravet i konventionen att stödja utbildning och forskning i samiska, finska och chib vid högskolor och universitet genom att den under - visning och forskning som förekommer i får stöd av statlig a medel. Huvudregeln är dock att varje högskola och universitet självt bestämme r vilken utbildning och forskning som skall bedrivas vid respektive högskola och universitet. Detta gör att det i nte finns någon garanti för att utbildning eller forskning kommer att bedrivas i dessa språk. Samiskan utgö r ett undantag eftersom på grund av det särskild a åtagandet i regleringsbrevet ålagts att anordna utbildning i samiska varje läsår. För utbildning i finska och chib vid högskolor och univ ersi- tet finns inte motsvarande åliggande. För att språken skal l kunna utvecklas och stödjas är det mycket viktigt att utbildning och forskning i samiska, finska och chib bedrivs långsiktigt vid åtminstone någ on högskola eller något universitet för vardera språket. Sådan undervisning och forskning behövs såväl för terminologisk utveckling och dokumentation av språken som för att ut - bilda tillräckligt många lärare som kan undervisa i språken. Vi föreslår därför att åtgärder vidtas för att säkerställa att utbildnin g och forskning i samiska, finska och chib långsiktigt kan äga rum vid åtminstone ett universitet eller en högskola i . Ett annat viktigt område för utbildning är folkbildningen. Så som v i redovisat i kapitel åtta finns folkhögskolor där utbildning bedrivs i samiska och finska men ingen folkhögskola som erbjuder undervisnin g i chib. Däremot finns studiecirklar med inriktning på romsk kultur och språk. Initiativet till att starta folkhögskolor med inriktning på landsdels- eller minoritetsspråken och den kultur som hänger samman med dem bör enligt vår uppfattning ligga hos dem som använder språken, eventuellt i sam - arbete med myndigheter eller andra organisationer. För att konventionen skall kunna uppfyllas är det dock enligt vår uppfattning angeläget at t staten skapar goda förutsättningar för att sådana folkhögskolor skal l kunna startas och drivas vidare. Folkhögskolor med denna inriktning kan medverka till att flera av konventionens krav uppfylls när det gäller stöd för både landsdels- eller minoritetsspråken och den kultur som spr åken är en del av. Folkhögskolor med särskild inriktning på den samiska, de n Vilka ytterligare åtgärder ... finska, tornedalska och den romska kulturen och språket skulle exempel- vis kunna utgöra basen för utbildning för vuxna i att läsa och skriv a språken, något som ofta varit eftersatt för vuxna samer, torned alingar och romer. Vid sidan av språkundervisningen kan så som redan sker vid den samiska folkhögskolan i , utbildning i kultur, exempelvis i hantverk, musik, traditioner m.m., bedrivas. På detta sätt kan folkhög - skolorna bli kulturella centra för dem som själva använder språken men också en bas för att sprida kunskap om språk och kultur utanför de n samiska, den finska, tornedalska och romska gruppen till majoritetsbe- folkningen. En sådan verksamhet skulle ligga väl i linje med minori - tetsspråkskonventionens syfte att sprida kunskap och förståelse fö r minoritetsspråken och den kultur de är en del av. En viktig förutsättning för att folkhögskolor med särskild inriktning på samiska, finska och chib skall kunna starta och bedriva verk- samhet på lång sikt är att sådana folkhögskolor får särskilt ekonomisk t stöd från staten. För a tt skapa förutsättningar för en uppbyggnad och en långsikti g utveckling av folkhögskolor med utbildning i samiska, finska och chib och den historia och kultur som hänger samman med språken ka n äga rum, föreslår vi att åtgärder vidtas för att säkerställa att mins t en folk- högskola för vart och ett av språken ges statligt stöd. Detta bör ske genom att, liksom nu sker för folkhögs kolan i , ett särskilt statligt stöd ges till åtminstone en folkhögskola för vart och ett av landsdels- eller minoritetsspråken. Det är viktigt att stödet utformas så att det får kontinuitet och beständighet. Då kan språken få det stöd som behövs och folkhögskolorna utveckla s till kulturcentrum som kan utgöra basen för fördjupad kunskap om språkens kultur och historia i det svenska samhället. Att det statliga stödet ges kontinuerligt är också en förut - sättning för att kunna uppfylla konventionens krav i artikel 7 punkt 1f) , ) och 3 och artikel 8 punkt 1f). Förslagens konsekvenser för en ratificering av konventionen Genom dessa förslag bedömer vi att artikel 7 punkt 1a), 1c) och 1h) och artikel 7 punkt 3 i del II uppfylls för samtliga tre språken samt att artikel 8 punkt 1f) i del III uppfylls för finska och artikel 8 punkt 1i) uppfylls för både samiska och finska. Våra förslag leder också till att artikel 8 punkt 1e), ) och 1h) uppfylls bättre för både samiska och finska. Vilka ytterligare åtgärder ...