sou · GLB398 · 1998-01-01 00:00:00 — 3+9$$ !6 3+/'3-!2+ "%(/6 /#( +/34. BILAGOR TILL MILJÖVÅRDSBEREDNINGENS BETÄNKANDE SKYDD AV SKOGSMARK BEHOV OCH KOSTNADER (SOU 1997:97): KOMMITTÉDIREKTIVEN (dir 1995:167) PUBLICERADE I N ATURSKYDD OCH NATURHÄNSYN I SKOGEN (SAMMANFATTNING UR MEDDELANDE 1-1997) 3.S KOGSRESERVAT I - ( SAMMANFATTNING UR I VILKEN OMFATTNING BEHÖVER AREALEN SKYDDAD SKOG I UTÖKAS FÖR ATT BIOLOGISK MÅNGFALD SKALL BEVARAS (RAPPORT FRÅN ANGELSTAM, P. & , L.) 5.F ÖRDELNING AV RÖDLISTADE ARTER I OLIKA SKOGSBIOTOPER I ( RAPPORT FRÅN ARTDATABANKEN) 6.V IDSTRÄCKTA KULTURMILJÖER I SKOGEN - ( RAPPORT FRÅN Bilaga 2: Naturskydd och naturhänsyn i skogen (sammanfattning ur Meddelande 1-1997) Regeringen beslutade att ge i uppdrag att redovisa dels omfattningen och innebörden av biotopskydd, natur- vårdsavtal och frivilliga avsättningar av mark, dels synpunkter på regelverket m.m. Vidare skulle en bedömning göras av hur stor areal skogsmark som skogsvårdslagstiftningen undantar av naturvårds- och andra hänsyn. Regeringen gav i uppdrag att redovisa utvecklingen efter det skogspolitiska beslutet när det gäller avsättningen av skogsreservat m.m. beslutade om en ny skogspolitik. har i uppdrag att redovisa en samlad utvärdering av skogspolitiken senast . Föreliggande uppdrag innebär att delar av utvärderingen av skogspolitiken tidigareläggs. Det skogspolitiska beslutet innebar bl.a. att ett miljömål och ett produktionsmål jämställdes. Sektorsansvaret för skogsbruket förtyd- ligades och ett antal förändringar skogsvårdslag gjordes. har även arbetet med biotopskydd och naturvårdsavtal pågått. Skogens miljövärden kan skyddas på flera olika sätt. De olika former av skydd och hänsyn som redovisas i rapporten är betydelse- fulla och kompletteras varandra. De skiljer sig åt i flera avseenden, t.ex. urval, storlek, varaktighet, naturtyp och samhällets möjlighet till inflytande, och är således inte utbytbara eller fullt ut jämförbara. Skogslevande växt- och djurarter som är utrotningshotade eller på annat sätt skyddsvärda återfinns ofta i små men viktiga biotoper (livsmiljöer). För att skydda dessa infördes bestämmelser i naturvårdslagen om s.k. biotopskydd. beslutar om biotopskydd på skogsmark för områden som utgörs av någon av 19 angivna biotoptyper och som är högst 5 ha stort. Skogsägaren får ersättning enligt gällande regler, men behåller äganderätten. Vid slutet av beräknas antalet biotopskydd på skogsmark vara 500 st och arealen bedöms till totalt ca 1 100 ha. Nära hälften av alla biotopskydd utgörs av urskogsartad barrskog, men samtliga 19 biotoptyper finns representerade. Biotopskydd har så här långt främst beslutats för områden som varit mycket virkesrika och aktuella för avverkning och har i genomsnitt ersatts med /ha. Biotop- skyddet omfattar en värdefull men relativt liten areal skogsmark. Totalt beräknas ca 15 000 områden i landet under 5 ha vara lämpliga för biotopskydd. Arealen uppgår till 25 000–30 000 ha och kostnaden för att skydda dem beräknas till ca 800–. För biotop- skydd och naturvårdsavtal har regeringen anslagit ca . Med nuvarande tillgång på pengar beräknas det ta upp till innan biotopskydd på skogsmark är genomfört. har tidigare i sin anslagsframställan för begärt för biotopskydd och naturvårdsavtal. Med små ekonomiska resurser är arbetssätt att i första hand be skogsägarna och skogsföretagen att avstå från att avverka eller att avvakta . Det innebär att problemen skjuts . Biotopskydd har prioriterats för områden som varit aktuella för avverkning och där naturvärden annars skulle gått förlorade. Biotopskydd har främst berört privatägd skogsmark. Orsa- ken är att de största företagen avstått från att avverka möjliga biotopskydd, men kommer dock att kräva ersättning om och när biotopskydd beslutas. Naturvårdsavtal är att civilrättsligt avtal som tecknas mellan Skogs- vårdsstyrelsen och en skogsägare i syfte att bevara och utveckla ett områdes naturvärden. Naturvårdsavtal används främst i sådana fall där en miljöanpassad skötsel av ett skogsområde är motiverad. Avtalen används sällan som ett rent områdesskydd. Markägaren blir genom avtalen inte skyldig att utföra viss åtgärd, men kan ges rätt att utföra eller tillåta markägaren att utföra vissa åtgärder. Avtalen ger i regel markägaren rätt till ersättning som utbetalas som ett engångsbelopp. Avtalen tecknas ofta . Totalt beräknas skogsvårdsstyrelserna ha tecknat ca 190 avtal omfattande drygt 1 000 ha till och med . Avtalsområdena är i genomsnitt drygt 6 ha stora. Medeltal för ersättning till markägaren är ca /ha. Flest avtal har tecknats för naturtyperna lövbränne- liknande skog, naturskogsartad barr- eller lövskog samt ädellövskog. Naturvårdsavtal har tillämpats och erfarenheterna är övervägande goda. Användning av avtal i naturvårdsarbetet har ett starkt stöd från skogsnäringen. Avtalen förutsätter markägarens engagemang och frivilliga medverkan och ger denne inflytande och delaktighet. Naturvårdsavtal är ett viktigt komplement till bl.a. naturreservat och biotopskydd, och kan tillvarata och befästa frivilliga avsättningar och markägarnas sektorsansvar. Avtalen används i regel på andra typer av områden än de som kan komma ifråga för biotop- skydd eller naturreservat. Naturvårdsavtal kan inte göras gällande mot ny ägare av fastigheten, vilket är en avsevärd begränsning. har föreslagit en lagändring för att komma tillrätta med detta. Avtalen skulle därefter kunna fylla en ännu viktigare och långsiktigt säkrare funktion. Avtalen är sannolikt mycket kostnads- effektiva för staten och ersättningen är i regel relativt låg. I avvaktan på en eventuell lagändring som gör avtalen gällande mot ny ägare avser dock att fortsatt prioritera biotopskyddsarbetet. Skogsägare och skogsföretag har i en enkätundersökning redovisat sina frivilligt och utan ersättning avsatta hänsynsområden. Inom hänsynsområden skall inte skogsbruk förekomma som kan skada natur- eller kulturvärden. Endast områden större än 0,5 ha medräknas. Var femte skogsägare och nästan alla större skogsföretag redovisar frivilliga avsättningar. Omfattningen av dessa beräknas komma att uppgå till ca 500 000 - 800 000 ha nedanför fjällnära skog när aktuella uppgifter finns för all skogsmark. Detta motsvarar ca 2–av skogsmarksarealen. De största skogsföretagen samt var tredje små- skogsägare (mindre än 5 000 ha skog) dokumenterar sina hänsyns- De största skogsföretagens uppgifter är i regel tillgängliga för myndigheter och allmänhet. De största företagen uppger att avsättningarna gäller tills vidare, medan en majoritet av mindre skogsägare uppger så länge de råder över fastigheten. Var femte småskogsägare kan tänka sig att avsätta hänsynsområden . Två av fem är tveksamma. En majoritet av skogsägarna anser att det ekonomiska ansvaret för att undanta skogsmark från skogsbruk skall delas mellan staten och skogsnäringen. De frivilliga avsättningarna är av betydande omfattning och utgör ett viktigt komplement till naturreservat och biotopskydd. De kan av flera skäl inte ersätta det lagstadgade skyddet av skogsmark och behovet av att skydda mer skog kvarstår. Skogsnäringens ambition att frivilligt avsätta skog är relativt stor. En majoritet av skogsägarna uppger även att deras kunskap och intresse för miljöfrågor i skogs- bruket har ökat . Det är en viktig utgångs- punkt för skogsvårdsorganisationens arbete med inventering och utbildning. Frivilliga avsättningar sker på frivillighetens villkor. vill dock verka för att skogsägarnas intentioner tillvaratas och genom rådgivning medverkar till att rätt områden prioriteras och dokumenteras i en skogsbruksplan. Uppgifterna om de frivilliga avsättningarna är i flera avseenden osäkra och preliminära. Det är således angeläget att närmare undersöka de frivilliga avsättningarna avseende deras miljövärden och omfattning. Undersök- ningen bör upprepas då nu pågående naturvärdes- inventeringar och planläggning av skog har kommit längre. Skogsmark som skogsvårdslagstiftningen undantar Skogsvårdslagen anger att hänsyn skall tas till naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen vid skötseln av skog. För att ta reda på hur mycket skogsmark som lämnas av miljöhänsyn, har 1 700 h yggen undersökts. Endast s.k. hänsynsytor mellan 0,01 och medräknas. Därutöver lämnas träd och buskar spridda eller i små grupper, samt hänsyn vid röjning och gallring. Större områden (över 0,5 ha) omfattas av undersökningen av frivilligt avsatta hänsyns- De kan också utgöra egna bestånd där avsikten är att avverka dem . Vid avverkning lämnades hänsynsytor motsvarande av hyggesarealen jämfört med då lämnades. Av hänsynsytorna bedöms av den arealen kunna krävas med stöd av skogsvårdslagen och resterande areal kan ses som frivillig hänsyn därutöver. beräknas att ca 10 000 ha hänsynsytor lämnats vid slutavverkning. För de sex åren är motsvarande uppgift ca . Arealen hänsynsytor som lämnas vid föryngringsavverkning före- faller ha ökat betydligt . Kvarlämnande av hänsynsytor i den omfattning som studien visar har sannolikt stor betydelse för skogens miljövården. Studien visar dock inte vilka miljövärden som hänsynsytorna representerar. Viss typ av hänsyn väntas få betydelse först på som ett äldre eller avvikande inslag i nästa skogsgeneration. Andra hänsynsytor är temporärt viktiga men värdet klingar av . Det är därför vanskligt att summera arealer för en längre följd av år. Skogsmark inom svårföryngrade områden närmast fjällen är undan- tagen från föryngringsavverkning, då återväxt inte kan tryggas. Dessa områden beräknas omfatta ca skogsmark. Skogsbäran- de impediment är inte skogsmark men redovisas här då de omfattas av skogsvårdslagens hänsynsregler. De beräknas uppgå till ca i landet (minst 10 procents krontäckning). Redovisningen omfattar i första hand synpunkter på lag och förordning. I samband med att redovisar utvärderingen av den nya skogspolitiken kommer regelverket för naturvård i skogen att belysas ytterligare. Dock bör en lagändring som möjliggör naturvårdsavtals giltighet mot ny ägare genomföras . Det kan även finnas anledning att se över listan över de biotyper som omfattas av biotopskyddsbestämmelserna. Skogssty- relsen kommer att närmare överväga om ändringar bör göras i föreskrifter och allmänna råd till 30 § skogsvårdslagen (t.ex. skyddet för skogliga impediment) och i allmänna råd till 21 § naturvårdslagen. Nyckelbiotoper, impediment och förekomst av äldre skog genomför en inventering av nyckelbiotoper i syfte att få bättre kunskap och lägesbunden information om värde- fulla livsmiljöer för växter och djur i skogen. Resultaten skall utöver att vara ett beslutsunderlag för skogsägarna själva, användas för bl.a. rådgivning till skogsägare, beslut om biotop- skydd och i viss mån beslut om naturreservat på skogsmark. ArtDatabanken vid har på uppdrag av och utrett de skogliga impedi- mentens betydelse för rödlistade arter. ArtDatabankens slutsats är bl.a. att endast en liten andel rödlistade skogsarter () bedöms ha sin huvudsakliga förekomst på skogliga impediment. Impedimenten är av betydelse för av de rödlistade skogs- arterna. Impedimentens naturvärden är i hög grad beroende av att gamla och grova träd inte avverkas. ArtDatabanken rekommenderar att tillämpningsföreskrifterna till 30 § skogsvårdslagen förtydligas så att inga avverkningar eller röjningar tillåts på impediment annat än de som är direkt motiverade av naturvårdsskäl. Lantbruks-univer- sitet har på uppdrag av och lämnat uppgifter om förekomst av äldre skog s.k. naturskog. Uppgifterna har sedan bearbetats och analyserats av i samråd med . Andelen äldre skog som inte påverkats av sentida skogsbruksåtgärder har beräknats till av produktiva skogsmark utanför skyddade områden och den fjällnära skogen. Uppgifterna visar på en minskning av denna andel äldre skog . Minskningen är mest påtaglig i . I rapporten redovisas tre exempel på samarbete mellan enskilda myndigheter och skogsägare av skilda kategorier, vilket skapar möjlig- heter att kombinera frivillighet med beslut om skydd och ekonomisk ersättning. Exemplen är hämtade från s.k. Vitryggslandskap i Mellan- , eklandskap samt Vällenområdet i . Bilaga 3: Skogsreservat i (sammanfattning ur 4707) I denna rapport redovisar ett regeringsuppdrag om avsättningen av skogsreservat efter det skogspolitiska beslutet. Vidare redovisas hur EU:s habitatdirektiv påverkat ställningstagandena i fråga om former för skydd av den biologiska mångfalden. En följd av det skogspolitiska beslutet är att skogsreservaten gene- rellt sett tillmätts ökad betydelse för bevarandet av skogslandskapets biologiska mångfald. De ekonomiska anslagen för reservatsbildning har i konsekvens härmed höjts . Naturskyddet har funnits som samhällsintresse i ända , men planmässigt, organiserat bevarande av värdefulla skogar med särskilt avsatta statliga medel har pågått endast . Höjningen av naturskyddsanslaget efter det skogspolitiska beslutet har gett förbättrade möjligheter att skydda värdefulla områden. har 290 värdefulla naturskogsområden med en sammanlagd areal om varav produktiv skog skyddats med medel från naturskyddsanslaget. Hälften av den skyddade skogsarealen ut- görs av fjällnära skog och en fjärdedel av barrurskogar i det övriga skogslandet. En fjärdedel består av lövskogar och andra värdefulla skogar i främst . Den sammanlagda skyddade produktiva skogsarealen i i nationalparker, naturreservat, domänreservat och förvärvade områden uppgår till ca vilket är av produktiva skogsmark. Ca finns inom den fjällnära skogen och ca nedanför den fjällnära skogen. Den skyddade andelen produktiv skog i dessa regioner uppgår till respektive . Former för samverkan mellan reservatsbildning och skogsbolagens landskapsplanering har utvecklats . Detta beskrivs i rapporten med utgångspunkt från exemplet Snöberget i . Det frivilliga skyddet av hänsynsområden inom storskogsbruket har även utretts. En prognos antyder att det frivilliga skyddet av hänsynsområden kan komma att omfatta av all skogsmark i . Samarbete med den ideella naturvården och skogsvårds-organisa- tionen i reservatsfrågor är betydelsefull och kan få än större betydelse. Viktiga skäl till detta är den ökande kunskapen om bland annat värdefulla områden inom organisationerna och ett allt starkare engagemang i bevarandefrågorna. ArtDatabanken vid har utrett de skogliga impedimentens betydelse för rödlistade arter. Slutsatserna är bl.a. att endast en liten andel rödlistade skogsarter () har sin huvudsakliga hemvist i impediment. Liksom i den produktiva skogen är värdet av impedimenten för den biologiska mångfalden i mycket hög grad beroende av att grova och döda träd inte avverkas. Eftersom sådana träd inte är entydigt skyddade i skogsvårdslagen som tillåter att enstaka träd avverkas, kan inte impedimenten med deras naturvärden anses generellt skyddade. Naturskogens utveckling har analyserats med ledning av bland annat uppgifter från Riksskogstaxeringen. Andelen naturskog, det vill säga äldre skog som uppkommit genom naturlig föryngring och inte påverkats av sentida skogsbruksåtgärder, har uppskattats omfatta av produktiva skogsmark utanför skyddade områden och den fjällnära skogen. Beräkningar av Riksskogstaxeringen visar på en kontinuerlig minskning av äldre skog och naturskogsartad skog . förändringarna är påtagliga främst i . Avsevärd avverkning av äldre naturskogar har också påvisats genom uppföljning av förändringar av förekomsten av naturskogar i vissa trakter. EU:s habitatdirektiv berör skogsreservaten främst genom det ekologiska 2000. Natura 2000 innebär att varje medlemsland skall bidra till att skapa ett nätverk av särskilda be- varandeområden. Direktivet har fått som följd att ett omfattande arbete med kartläggning av lämpade Natura 2000-områden utförts av läns- styrelserna. Totalt har ca 2 400 områden föreslagits till Natur- årdsverket. har bearbetat materialet och överlämnat en begränsad lista till regeringen. Regeringen har beslutat att endast gå vidare till EU med områden som redan är skyddade. urvalet och redovisningen till EU förutsätter att Natura 2000- områdena antingen är skyddade eller förankrade hos bland annat berörda markägare. Urvalet av Natura 2000-områden följer det nationella bevarandearbetet och innebär i princip inga andra kompli- kationer i skyddsarbetet än att förankringsprocessen är tidskrävande för länsstyrelserna. En stimulans för arbetet med Natura 2000 är LIFE som ger vissa ekonomiska bidra till skydd av områden. uppgår bidraget till och till enligt de beslut som fattats. konstaterar att procentmål för bevarande av skogar ofta har ekonomiska utgångspunkter och att vetenskapligt odiskutabla procentmål inte varit möjliga att ställa upp. Detta gäller även för de anpassningar till natuvårdsintressena som görs inom skogsbruket i form av hänsynsområden och detaljhänsyn på hyggen med mera. I det praktiska reservatsarbetet är prioriteringar mellan ett stort antal skyddsvärda områden och mellan olika skogstyper en huvuduppgift. Praktiska mål för arbetet görs med utgångspunkt från detta och förväntade budgetramar. pekar även på problemen med den fortsatta avverkningen av naturskogar och på att större naturliga skogseko- system med den utveckling som kan förutses i huvudsak endast kommer att finnas kvar i reservat. Reservatens viktigaste funktion är att säkerställa sådana värdefulla skogar som inte kan förväntas bli skyddade inom ramen för det nya skogsbruket, det vill säga främst de större återstående naturskogarna inom varje skogstyp. Verksamheten visar på att reservatsbildningen varit framgångsrik och att många var för sig mycket värdefulla skogar skyddats. Den givna ekonomiska ramen har dock tvingat fram prio- riteringar till ett begränsat antal av de kända skyddsvärda områdena. och länsstyrelsernas nuvarande förteck-ning av konkreta reservatsobjekt omfattar ca 1000 områden som kan skyddas inom en 7- till med nuvarande anslagsnivå. Som utgångspunkt för diskussionen om den fortsatta reservats- bildningen visar på vilka prioriteringar som bör göras och resultat sin kan åstadkommas med olika alternativa anslagsnivåer. Rapport från ArtDatabanken: Fördelning av rödlistade arter i olika skogsbiotoper i Som ett led i Miljövårdsberedningens utredning om behov att skydda ytterligare skog erhöll ArtDatabanken ett utredningsupp- drag om förekomsten av rödlistade arter i olika skogsbiotoper och regioner. Specifikt löd uppdraget: Att bearbeta ArtDatabankens material på så sätt att antal rödlistade skogsarter visas i möjligaste mån -efter grad av hot (hotkategori 1+2 samt 3+4) -per skogsmarkstyp enligt ArtDatabankens definitioner -i regioner enligt bifogad karta (region 1 särskiljs dock ej) riksdag har slagit fast att skall långsiktigt bevara alla i landet naturligt förekommande arter. Ett självklart första steg för att uppnå detta mål är att man analyserar var och i vilka biotoper det förekommer arter som riskerar att försvinna från landet och att man därefter prioriterar säkerställande av just de biotoper och om- råden där många arter är illa ute. Det finns givetvis också många andra viktiga skäl för att skydda områden och biotoper, t.ex. att säkerställa en god representativitet av olika naturtyper eller att bevara olika kulturhistoriska, estetiska och sociala värden. inriktar vi oss enbart på den förstnämnda frågan, alltså att ta fram underlag för att säkerställa överlevnaden av våra arter, och då enbart de som är knutna till skogar. I är 3501 arter rödlistade, fördelade på 5 kategorier (1996, m.fl. 1995, Ehnström m.fl. 1993; se definitioner av hotkategorierna i dessa): 1 – Akut hotad Vi har klassificerat samtliga arter efter deras prefererade biotopföre- komster (max 7 per art, för de rörliga ryggradsdjuren har dock fler tillåtits). Vi har härvid utgått från en lista omfattande 67 biotoper varav vi betraktar nedanstående 21 som tillhörande skogslandskapet. Det bör påpekas att biotoppreferenserna är bedömda och satta efter hela utbredningsområde. I praktiken kan det vara så att en art kan utnyttja olika trädslag eller biotoper i söder och i norr. Detta har vi nästan inte alls kunnat ta hänsyn till när vi korskört biotoppreferens och utbredning. I praktiken innebär det att antalet arter i vissa fall blir något för högt för vissa biotoper inom vissa regioner. Vi bedömer dock att denna effekt i praktiken är marginell och inte nämnvärt påverkar de stora mönstren. Följande biotoper har vi betraktat som tillhörande skogsland- skapet: granskog (ej sump) övrig trivialskog (ej sump) brandfält/hygge/stormlucka Av de 3501 rödlistade arterna förekommer eller förekom ca 1950 () i skogsmark, dvs i någon av ovanstående 21 biotoper (Tab. 1). Av dessa förekommer 105 i ras- och bergbranter men inte i några andra skogsbiotoper. Antal rödlistade arter i hotkategorierna 0-4, totalt och i skogsmark. I utredningen ingick att dela upp analysen i regioner enligt karta 1. Då gränsen mellan region 1 (fjällen ned t.o.m. fjällbarrskogen) och 2 resp. 3 inte alls följer några administrativa gränser medan utbred- ningen av de rödlistade arterna i våra databaser följer läns-, land- skaps- och provinsgränser har det inte varit möjligt att särskilja region 1. Vi har därför tagit fram antalet rödlistade arter som är kända i olika biotoper inom respektive region 2-5, där region 1 inkluderas i 2 och 3. När det gäller att bedöma angelägenhetsgrad för insatser för en biotop är inte enbart antalet rödlistade arter intressant utan även andelen av dessa som är speciellt hotade. Vi har därför även angett andelen av arterna i kategorierna 1-4 som tillhör Akut hotade och Sårbara (kat. 1-2) resp. andelen av alla arter (kat. 0-4) som redan har försvunnit (0). De fyra regionerna skiljer sig mycket i areal (med en faktor 10 i skogsareal från reg. 2 till 5; jfr tabell 2) vilket gör att man inte rakt av kan jämföra det totala antalet förekommande arter inom de olika regionerna. En lång rad empiriska undersökningar har funnit att när arealen minskas till en 10-del så halveras i grova drag artantalet. Det är dock inte självklart att rödlistade arter precis följer detta generella mönster, varför det är svårt att med någon säkerhet göra omräkningar Likväl bör vi fortsättningsvis när vi betraktar artantals- siffrorna ha i minnet de fyra regionernas mycket olika arealer. Total landareal (x1000 ha) varav ungefärlig skogsbärande areal. I den senare har all militär och all skyddad mark inkluderats då skogsbärande andel av dessa inte särskiljs i Skogsstatistisk (1996) varur statistiken hämtats. I gengäld har här diverse skogbärande impediment i myrmarker och på berg inte medtagits. Här, liksom i rapporten i övrigt, är region 1 inkluderad i region 2 och 3. Om vi analyserar förekomsterna av rödlistade arter i skogar inom de fyra olika regionerna finner vi att det finns betydligt fler rödlistade arter i söder än i norr och att andelen i kategorierna Akut hotad och Sårbar också är större i söder (Tab. 3). Antal rödlistade arter i de olika regionerna samt andelen av dem som tillhör kategorierna Akut hotad eller Sårbar (1-2) eller Försvunnen (0). Siffrorna (Tab. 3) och staplarna (Fig. 1) för artantal går inte att jämföra rakt av eftersom de baseras på områden av helt olika areal. Skillnaderna mellan norr och söder är därför i verkligheten större (om de generella sambanden mellan area och artantal gäller – vilket är mycket osäkert – skulle antalet rödlistade arter per ytenhet i själva verket vara nästan 5x större i region 5 än 2). Antal rödlistade skogslevande arter (kat. 1-4) i resp. region. Notera att regionernas areal är mycket olika, vilket innebär att per ytenhet är skillnaderna mellan regionerna (i synnerhet 5 jämfört med 2 och 3) avsevärt större än vad staplarna visar. Väl så viktigt som antalet arter eller täthet av rödlistade arter är att se hur många arter som är unika (endemiska i ett svenskt perspektiv) inom resp. region och som därför kräver insatser inom just den regionen för att fortleva (Tab. 4 och fig. 2). Vi ser här exempelvis att av rödlistade skogsarter i kategori 1-4 så finns det 159 arter som i landet bara förekommer i reg.