sou · GLB339d3 · 1998-01-01 00:00:00 — Annars går det inte att i efterhand fastställa vilka uppgifter ett register innehöll . För att offentlighetsprincipen skall fungera är det alltså nödvändigt att myndigheterna även i IT-miljön håller sina handlingar registrerade eller i vart fall ordnade så att det utan svårighet kan konstateras vilka allmänna handlingar som finns, vilket innehåll de har och till vilket ärende eller lik- nande de hör. Om informationen i stället togs fram utan fungerande diarie- system, t.ex. genom fritextsökning med en parts namn som sökbegrepp, skulle det bli oklart om alla handlingar som systemet pekar ut rör det ak- tuella ärendet. skulle handlingar i ärendet, som saknar de aktu- 467En möjlighet som säkert många har dragit nytta av är att man i RIXLEX kan söka på visst ord och få ut några rader före och efter varje träff. På så sätt kan t.ex. före- komsten av och sätten att använda en viss term klarläggas med en snabbhet som saknar motsvarighet i miljö. Liknande rutin förekommer via Internet där sökfunktioner, utöver en länk, kan ge vissa upplysningar om en handlings inne- håll. 576 Myndigheternas registrerings- och dokumentationsskyldighet SOU 1997: 39 ella sökbegreppen, inte komma med. En effektiv ärende- och verksamhets- insyn förutsätter alltså – så länge vi har myndigheter med ett sektoriellt angivet ansvar – att traditionella sökingångar kan användas och att myn- digheternas handlingar klassificeras och registreras i ärendekategorier, ärenden, etc. Nya IT-baserade sökmöjligheter inriktade på fri text bör i stället ses som ett annat verktyg som ger en annan typ av åtkomst. Fria sökningar inriktade på löpande text kan som sagt inte ersätta diarieföring eller lik- nande, utan kompletterar på ett naturligt sätt diarieföring och sökning i förutbestämda fält. Till en början konstaterar vi att det inte är rimligt att låta registrerings- skyldigheten omfatta alla allmänna uppgifter. Att registrera varje uppgift för sig fyller ingen vettig funktion. Utgångspunkten för vårt resonemang måste precis som vara att allmänna uppgifter förekommer dels i handlingar dels i databaser. Handlingar kan vara dels traditionella hand- lingar dels elektroniska handlingar. En handling är en samling av uppgifter som har ett i förväg bestämt innehåll. Med databas avses en samling av uppgifter som är ordnade samt tillgängliga för sökning och sammanställ- ning. Handlingar skall i motsats till uppgifter i databaser enligt vår mening även i fortsättningen registreras såsom anges i 15 kap. 1 § sekretesslagen. De skall med andra ord förtecknas vare sig de är inkomna eller upprättade, pappershandlingar eller elektroniska handlingar. Hur själva registreringen faktiskt går till, om den utförs manuellt så att uppgifterna skrivs in i ett elektroniskt register eller genom återvinning av redan registrerade uppgif- ter, har inte någon betydelse. Om en handläggare hos myndigheten upp- rättar en elektronisk handling och programmet automatiskt lägger upp en rad i det elektroniska diariet, uppfyller detta givetvis kravet på registrering. Samma sak kan gälla för elektroniskt inkommande handlingar. 21.4.2.4Databaser behöver inte beskrivas särskilt Nästa fråga gäller hur övriga uppgifter i databaser skall hanteras. Myndig- heterna skall enligt 15 kap. 11 § sekretesslagen hålla tillgänglig en be- skrivning över de register, förteckningar eller andra anteckningar hos myndigheten som förs med hjälp av automatisk databehandling (ADB-re- gister). I första hand gäller det sådant som vi kallar egentliga register, SOU 1997: 39 Myndigheternas registrerings- och dokumentationsskyldighet 577 sammanställningar ur vilka man typiskt sett vill hämta olika uppgifts- konstellationer. Vi har redan konstaterat att det inte är meningsfullt att alla sådana tänkbara konstellationer registreras. Enligt vår mening kan man dock överväga att behålla regeln om beskrivningar av ADB-register, men i stället göra den tillämplig på databaser. Rent allmänt kan sägas att ju mer information myndigheterna tillhandahåller, desto bättre är det från offent- lighetssynpunkt. Man måste ändå pröva om en sådan skyldighet att ha en särskild förteckning över myndighetens databaser fyller något praktiskt behov. I den mån myndigheterna håller sig med register av olika slag (allt från dagboksblad eller diarier till omfattande register som täcker hela befolk- ningen) grundas detta i regel på en bestämmelse. Det framgår med andra ord av de regler som ligger till grund för myndigheternas verksamhet bl.a. vilka uppgifter myndigheten skall registrera och i övrigt hantera. Alla re- gister som förs med tekniska hjälpmedel och som innehåller känsliga per- sonuppgifter regleras antingen i en registerförfattning eller har sin grund i ett beslut som har meddelats av Datainspektionen på grund av en be- stämmelse i en sådan författning. Man kan i regel av den aktuella register- författningen få reda på ändamålet med behandlingen och vad det är för uppgifter som behandlas. När det gäller övriga register som innehåller per- sonuppgifter finns det i förslaget till ny persondatalag regler som innebär att allmänheten alltid kan få information om behandlingen genom att ta del av en anmälan om behandlingen som myndigheten har skickat till Datain- spektionen. Om behandlingen inte har anmälts till Datainspektionen skall den persondataansvarige till var och en som begär det lämna upplysningar om behandlingen. Upplysningarna skall omfatta det som en anmälan skulle ha omfattat (36 och 42 §§ i förslaget till ny persondatalag). Upplysnings- skyldigheten enligt förslaget till ny persondatalag omfattar emellertid en- dast personuppgifter. Sådana register som enbart innehåller andra typer av uppgifter träffas inte. Å andra sidan finns det bestämmelser i arkivförfatt- ningarna om att myndigheterna skall hålla arkivförteckningar och arkivbe- skrivningar tillgängliga för allmänheten, som upptar myndighetens samt- liga allmänna uppgifter, oberoende av på vilket medium de förvaras (se 6 § arkivlagen, RA-FS 1991:1 och 4 kap. 5 § RA-FS 1994:2). Bestämmelsen i 15 kap. 11 § har i huvudsak samma syfte.468 468Behovet av att samordna dessa delvis konkurrerande regelverk diskuteras i avsnitt 22. 578 Myndigheternas registrerings- och dokumentationsskyldighet SOU 1997: 39 Mot bakgrund av de möjligheter som allmänheten har att ta reda på vilka uppgifter (utöver den registreringsskyldighet som finns beträffande handlingar) som hanteras vid myndigheterna, kan det enligt vår mening starkt ifrågasättas om bestämmelsen i 15 kap. 11 § sekretesslagen fyller någon praktisk funktion. Bestämmelsen är grundad på tanken att allmänhe- ten skall ha en extra, särskild möjlighet att få information om den upp- giftsbehandling som utförs just med tekniska hjälpmedel. Eftersom det in- formationsbehovet numera dels tillgodoses på andra sätt, dels har minskat eftersom man numera kan utgå ifrån att myndigheterna för sina register med hjälp av tekniska hjälpmedel, kan bestämmelsen i 15 kap. 11 § sekre- tesslagen tas bort. Bestämmelserna om registrering av allmänna handlingar i 1 och 2 §§ kan behållas i stort sett oförändrade, men med den något förändrade betydelsen av begreppet handling som den nya definitionen innebär. Regeln i 11 § om myndigheternas skyldigheter att hålla beskrivningar över ADB-register bör tas bort. Slutligen kan bestämmelsen i 13 § om ADB-register som är till- gängliga för flera myndigheter tas bort. Om en handling finns hos flera myndigheter bör den registreras enligt 1 § hos samtliga dessa myndigheter oavsett om den har elektronisk form eller inte. Detta för en god offentlighetsinsyn. () pekade på att det allt sedan datala- gens tillkomst hade ifrågasatts om inte bestämmelsen i 14 § datalagen, om att upptagningar skall tillföras målet eller ärendet i läsbar form, hör hemma antingen i den lagstiftning som rör myndigheternas handläggning av mål och ärenden eller i TF.469 Anknytningen till datalagen har ansetts vag eftersom den inte träffar bara personuppgifter utan alla typer av uppgifter. DALK föreslog att bestämmelsen skulle flyttas till en ny lag om enskilds rätt att ta del av upptagning för automatisk databehandling. Departements- chefen pekade på ytterligare en möjlighet, nämligen att flytta bestämmel- 469 SOU 1980:31 s. 61. SOU 1997: 39 Myndigheternas registrerings- och dokumentationsskyldighet 579 sen till 15 kap. sekretesslagen.470 Ingen ändring vidtogs dock. Datalagsut- redningen föreslog att bestämmelsen oförändrad skulle föras över till 15 kap. sekretesslagen. Vid bestämmelsens tillkomst och senare har det påpekats att dokumen- tationsskyldigheten som i bestämmelsen träffar ärendekretsen, följer även av andra bestämmelser (t.ex. 15 § förvaltningslagen).471 Även uppgifter som inhämtas muntligen t.ex. genom telefonsamtal skall ju dokumenteras. Den första frågan är om bestämmelsen behövs över huvud taget. IT-utred- ningen har ansett att bestämmelsen bör upphävas såsom varande överflö- dig.472 IT-miljön ger stora möjligheter att hålla register aktuella; register i betydelsen sakligt sammanställda uppgifter som är sökbara på olika krite- rier t.ex. fastighetsbeteckning eller bilnummer. Om upplysningar ur sådana register används, hämtade inom eller utom myndigheten, följer dokumen- tationsplikten av allmänna regler. På vilket sätt dokumentationen görs får myndigheten själv avgöra, det viktiga är att det i efterhand skall vara möj- ligt att ta del av uppgifterna. Detta är inte något nytt och motiverar inte ensamt bestämmelsen annat än som en påminnelse om att dokumentations- skyldigheten gäller även i IT-miljö. I en automatiserad beslutsfunktion kan den dock spela en självständig roll. Ett automatiskt beslut fattas så att säga av datorn själv på grundval av uppgifter som finns i datorn eller som da- torn själv hämtar in från någon annan dator. Det är givetvis angeläget att alla dessa uppgifter som ligger till grund för avgörandet finns dokumente- rade så att de kan studeras och kontrolleras i efterhand. Det har framförts kritik mot att bestämmelsen inte är teknikneutral. Kravet på läsbarhet har av vissa i praktiken ansetts innebära krav på pappersdokumentation.473 Andra menar att särskilda skäl har tolkats så att omfattande undantag förekommer och att det mot bakgrund härav kan ifrågasättas om bestämmelsen behövs.474 Från offentlighetssynpunkt hänger bestämmelsen om dokumentations- skyldighet enligt vår mening nära samman med reglerna om registrering av allmänna handlingar. Registreringsskyldigheten av andra uppgifter än så- dana som kan betecknas som handlingar (dvs. vars innehåll är en gång för 1981/82:37 s. 31. 471SOU 1980:31 s. 60. 472SOU 1996:40 s. 264. 473Lexit, IT 2005, s. 39. 474SOU 1996:40 s. 263. 580 Myndigheternas registrerings- och dokumentationsskyldighet SOU 1997: 39 alla bestämt) har inte någon större praktisk betydelse (se ovan). När det gäller sådana andra uppgifter är det just skyldigheten att dokumentera som är det väsentliga. Uppgifterna får inte bara hämtas in i samband med att t.ex. ett avgörande produceras utan att bevaras på något sätt. Om man ef- teråt vill kontrollera uppgiften i databasen kan den vara ändrad. Bestämmelsen i 14 § datalagen är enligt vår mening av så stor bety- delse för offentlighetsprincipen att den bör behållas, dock hör den enligt vår mening hemma närmast i 15 kap. sekretesslagen. Eftersom registre- ringsskyldigheten inte är grundlagsfäst behöver inte heller dokumenta- tionsskyldigheten vara det. Vidare bör bestämmelsens lydelse ändras så att den blir teknikneutral. Detta innebär att begreppet upptagning tas bort och att det helt enkelt föreskrivs att uppgifter som används för handläggningen skall tillföras målet eller ärendet. SOU 1997: 39 22Följdändringar i arkivlagen och sekretesslagen Den nya begreppsapparat i 2 kap. TF som vi föreslår föranleder följdänd- ringar av närmast redaktionellt slag både i arkivlagen och sekretesslagen, främst dess 15 kap. Vi lämnar förslag till ny lydelse av dessa bestämmel- ser. Vidare föreslår vi vissa ändringar beträffande arkivreglerna. Arkivla- gen bör knytas närmare till 2 kap. TF, som inte innehåller någon be- stämmelse om vad som skall hända med allmänna uppgifter hos myndighe- terna när de är aktuella. Anknytningen bör kunna ske genom en bestämmelse i 2 kap. TF som hänvisar till bl.a. arkivlagen. Vidare föreslår vi bl.a. att myndigheternas uppgifter skall anses tillhöra arkivet så snart de är allmänna. Slutligen förordar vi att det sker en översyn som syftar till att samordna arkivlagen med 15 kap. sekretesslagen. 22.1En anpassning av arkivlagen TF finns uteslutande bestämmelser om allmänhetens rätt att få del av de uppgifter som myndigheten hanterar . Det finns inte där några regler om att myndigheterna är skyldiga att bevara hand- lingar, t.ex. så att allmänheten kan läsa handlingar i ett ärende även efter det att ärendet har avgjorts. Bestämmelser om detta finner man i stället i arkivlagen m.fl. författningar (däribland främst egen författ- ningssamling RA-FS). Det är en förutsättning för att offentlighetsprincipen skall vara något värd att uppgifter i handlingar och databaser sparas. 582 Följdändringar i arkivlagen och sekretesslagen SOU 1997: 39 Ytterst är det med stöd av offentlighetsprincipen som även äldre hand- lingar kan begäras utlämnade.475 Arkivlagen knyter an till tryckfrihetsförordningen genom begreppet allmän handling. De förslag till ändringar i 2 kap. TF som har behandlats i de föregående avsnitten slår därför igenom också i arkivlagen. Den nya begreppsapparaten föranleder i stort inte annat än redaktionella ändringar i arkivlagen. Dessa behandlas uteslutande i författningskommentaren. På en del punkter har vi emellertid funnit anledning att lämna ytterligare förslag. 22.1.2Förslag till ändringar av arkivregler 22.1.2.1Anknytningen till TF bör förstärkas Som nämnts har arkivreglerna stor betydelse för offentlighetsprinci- pen. Enligt vår mening bör detta komma till uttryck genom en hänvisning i 2 kap. TF. Bestämmelsen bör ge upplysning om att det finns regler dels om bevarande och gallring av allmänna uppgifter dels om att handlingar och databaser skall överlämnas till arkivmyndighet. Frågan om förhållandet mellan 2 kap. TF och arkivlagen har tidigare berörts i sam- band med arkivlagens tillkomst. Data- och offentlighetskommittén föreslog att det skulle tas in en bestämmelse i 2 kap. TF om att allmänna handlingar får gallras endast om de är av ringa betydelse från offentlighetssyn- punkt.476 Departementschefen ansåg emellertid att en sådan regel var överflödig eftersom gallring har förekommit under alla år TF funnits och aldrig satts i fråga.477 Den regel som vi nu föreslår innebär inte att någon av arkivlagens materiella bestämmelser förs in i 2 kap. TF utan syftar en- bart till att fullständiga bilden av offentlighetsprincipen även i lagtexten. Även en arkivmyndighet omfattas av 2 kap. TF. egna inkomna och upprättade handlingar är givetvis allmänna enligt dessa regler. Men även de handlingar som har överlämnats från andra myndighe- ter till arkivmyndigheten fortsätter att vara allmänna när de finns i arkivet. Detta kan i första hand sägas bero på att de är inkomna enligt 2 kap. TF och därmed allmänna. Detta resonemang går emellertid inte att applicera fullt ut på den nya begreppsapparat som vi har föreslagit i 2 kap. TF. 1989/90:72 s. 31. 1989/90:72 s. 41. SOU 1997: 39 Följdändringar i arkivlagen och sekretesslagen 583 Grundbegreppen är uppgifter, handlingar och databaser. En databas skiljer sig från en handling bl.a. på det sättet att den inte skickas omkring, den kan inte inkomma eller upprättas. Allmänhetens insynsrätt i en databas in- träder mycket tidigare, nämligen redan när den ställs i ordning för an- vändning. Inkommande- och upprättandekravet har därför ingen betydelse när det gäller databaser. Enligt detta resonemang är uppgifterna i en data- bas allmänna även om databasen har överlämnats till en arkivmyndighet. Arkivlagen stadgar att en myndighets arkiv utgörs av dess allmänna handlingar. Enligt vår mening behåller arkivet sin status som allmänt även när det överlämnats till en arkivmyndighet utan att det behöver hängas upp på 2 kap. TF. Handlingarna hos arkivmyndigheten är med andra ord inte allmänna därför att de har inkommit till arkivmyndigheten utan för att de behåller denna egenskap (att vara allmänna) även hos ar- kivmyndigheten. I hänvisningen i 2 kap. TF bör därför begreppet över- lämna användas för att illustrera när aktiva uppgifter i handlingar eller databaser övergår till arkivmyndighet. Enligt motiven till arkivlagen skall en myndighets arkiv bildas av de all- männa handlingarna, med den begränsningen att handlingar som är till- gängliga för flera myndigheter skall bilda arkiv endast hos en av dessa myndigheter. Begreppet handling torde härvid ha uppfattats som detsamma som i 2 kap. TF. Lagtexten i 3 § arkivlagen utformades emellertid så att en myndighets arkiv bildas av de allmänna handlingarna från myndighetens verksamhet478. Motsvarande bestämmelse om gallring i 10 § arkivlagen som också gäller allmänna handlingar har inte någon sådan begränsning till viss verksamhet. TF finns inte något krav på att en handling eller uppgift skall ha anknytning till myndighetens verksamhet för att vara allmän. På mot- svarande sätt saknas det stöd i arkivlagens förarbeten för att någon sådan begränsning skulle ha varit avsedd på arkivområdet. För att undvika miss- förstånd föreslår vi därför att uttrycket från myndighetens verksamhet utmönstras ur 3 § arkivlagen. Det bör således föreskrivas att en myndighets arkiv består av myndighetens handlingar och databaser som innehåller allmänna uppgifter enligt förslaget till ändringar i 2 kap. TF. 478Här kan bortses från sådana handlingar som avses i 2 kap. 9 § tryckfrihetsförord- ningen. 584 Följdändringar i arkivlagen och sekretesslagen SOU 1997: 39 arkiv bildas därmed av de handlingar och databaser med allmänna uppgifter som myndigheten förvarar, och ordet bildas får stå för det fort- gående förlopp där handlingar och databaser i enlighet med 2 kap. TF upp- rättas, inkommer, färdigställs för sökning eller sammanställning av uppgif- ter, eller – beträffande sådana handlingar som avses i 2 kap. 9 § TF – om- händertas för arkivering utan att ha blivit allmänna. Frågan om vilka handlingar och databaser som bör ses som arkivmate- rial blir därmed löst redan inom ramen för regleringen i 2 kap. TF. Av samma skäl behövs inte längre det andra ledet i 3 § första stycket första meningen arkivlagen angående sådana handlingar som avses i 2 kap. 9 § TF. Begränsningen följer redan av vad som anses utgöra allmän upp- gift. Även bestämmelsen i 3 § första stycket andra meningen arkivlagen, beträffande upptagningar som är tillgängliga för flera myndigheter, kan utmönstras som en följd av de ändringar vi föreslår i 2 kap. TF. Endast de uppgifter som finns i myndighetens lokaler eller elektroniska arkiv anses alltså vara förvarade hos myndigheten enligt TF, och detta synsätt kommer genom samordningen av regelverken att gälla också på arkivområdet. 22.1.2.3Allmänna uppgifter tillhör arkivet Bestämmelserna i 3 § arkivlagen ger intryck av att en handling skulle bli arkivhandling redan när den blir allmän enligt TF. Enligt 6 § 4 arkivlagen ingår det emellertid i arkivvården att fastställa vilka handlingar som skall vara arkivhandlingar och av arkivförordningen och föreskrif- ter framgår att de allmänna handlingarna ses som arkivhandling först efter att myndigheten har vidtagit vissa åtgärder – med undantag för register och liknande som förs fortlöpande.479 479Enligt 3 § arkivförordningen (1991:446) skall de allmänna handlingarna i ett ärende arkiveras sedan ärendet har slutbehandlats. Däremot sägs beträffande dia- rier etc. som förs fortlöpande att varje anteckning anses arkiverad i och med att den har gjorts. Handlingarna behöver alltså – med undantag för sådana som avses i 2 kap. 9 § TF – bli föremål för någon aktiv åtgärd från myndighetens sida för att ses som arkivhandling/arkiverad; jämför uttalande att hand- lingarna får sin karaktär av arkivhandlingar först genom arkivläggningen, dvs. in- placeringen i arkivet (SOU 1988:11 s. 194). SOU 1997: 39 Följdändringar i arkivlagen och sekretesslagen 585 Frågan är alltså om en myndighets handlingar skall ses som arkivhand- lingar N så snart de blir allmänna, eller N först efter att ha omvandlats till arkivhandlingar genom någon åtgärd av myndigheten, såsom att rensa den akt där handlingarna förvaras. Enligt vår mening bör frågan om en handling skall ses som arkivhandling redan när den har inkommit respektive upprättats, eller först i ett senare skede när myndigheten har vidtagit åtgärder från arkivsynpunkt, bedömas främst från praktiska utgångspunkter. Själva hanteringen ger härvid knappast någon klar gräns mellan åtgärder före arkivläggningen och övriga åtgärder. Det är med andra ord inte alltid som man kan klart avgöra om t.ex. handlingar i ett visst ärende har arkivlagts eller inte. Beträffande andra handlingar än sådana som blir allmänna endast om de tas om hand för arkivering (2 kap. 9 § TF), torde det inte behövas något ställningstagande av myndigheten om arkivering, och de skyddsintressen som ligger bakom arkivförfattningarna aktualiseras redan innan de all- männa uppgifterna har behandlats färdigt av myndigheterna; något som framträder särskilt tydligt i anknytning till IT. Det finns inte några närmare bestämmelser om vid vilken tid handlingar övergår till att bli arkivhand- lingar eller vilka typer av åtgärder som skall vidtas. Detta torde framgå redan vid en genomläsning av bestämmelserna i 5 och 6 §§ arkiv- lagen, som bygger på en gräns mellan åtgärder före själva arkivläggningen som har betydelse för att arkivet skall kunna ordnas på ett rimligt sätt (5 §) och åtgärder som ingår i varje myndighets arkivvård (6 §).480 Vi föreslår därför att handlingar och databaser skall ses som en del av myndighetens arkiv så snart uppgifterna är att anse som allmänna enligt 2 kap. TF. Huruvida uppgifter i minnesanteckningar och koncept (se förslaget till lydelse av 2 kap. 10 §) är allmänna avgörs när man bestämmer om de skall tillföras arkivet eller inte. Till dess frågan är avgjord är uppgifterna inte allmänna och således inte del av myndighetens arkiv. Bara om de tas om hand för arkivering (dvs. tillförs arkivet, jämför 3 § arkivförordningen och 2 kap. 1 § RA-FS 1991:1) blir de allmänna. 1989/90:72 s. 72. 586 Följdändringar i arkivlagen och sekretesslagen SOU 1997: 39 22.2En anpassning av sekretesslagen I 15 kap. sekretesslagen finns som framgått bestämmelser om registrering och utlämnande av allmänna handlingar m.m. Där finns också bestämmel- ser om myndigheternas serviceskyldighet och om hur de bör ordna sina ADB-register så att man uppnår en god offentlighetsinsyn. Slutligen finns det bestämmelser om hur hemligstämpling skall gå till samt hur pröv- ningen av en begäran om att få ut en allmän handling skall ske och om överklagande av beslut att inte lämna ut handlingar. Bestämmelserna i 15 kap. sekretesslagen handlar i själva verket inte om sekretessfrågor, som resten av lagen gör, utan är stället ett komplement till 2 kap. TF. Det ingår visserligen inte direkt i vårt uppdrag att se över dessa bestämmelser, men vi har ändå berört vissa av dem i skilda sammanhang. Vidare leder den nya begreppsapparat som vi föreslår i 2 kap. TF till följd- ändringar i 15 kap. sekretesslagen på motsvarande sätt som i arkivlagen. Vi lägger därför fram även ett fullständigt förslag till ändringar i det aktuella kapitlet. Bestämmelserna i 1 och 2 §§ handlar om myndigheternas skyldighet att registrera allmänna handlingar. Dessa har vi berört i avsnitt 21 (Myndigheternas registrerings- och dokumentationsskyldighet). Vidare har vi i avsnitt 18 (Utlämnande av allmänna uppgifter) föreslagit nya be- stämmelser i 4 § om myndigheternas skyldigheter att lämna service åt all- mänheten.