sou · GLB3187 · 1998-01-01 00:00:00 — I den här rapporten berättar anhöriga och andra närstående om upplevelser som hör samman med deras önskan att vara ett stöd för äldre släktingar. De flesta medverkande är i medelåldern. På olika sätt har de mött de äldres ökande behov av hjälp och omsorg i vardagen. Samtalen i rapporten kretsar kring relationer; till föräldern/svärföräldern, mellan makar och mellan syskon - men framförallt till vårdens och omsorgens företrädare. Min avsikt har varit att okommenterat förmedla erfarenheter som inte är ovanliga; andra skrifter om anhörigas situation har beskrivit liknande upplevelser. Jag har sett ett värde i att publicera rapporten som ett inslag i den nu aktuella diskussionen om anhörigas och andra närståendes insatser. Hur blir de bemötta? Vägledd av reportagen och bilderna i den här rapporten har jag valt dess titel. Någon trodde faktiskt att det var en felskrivning. Det skall vara omsorg OM anhöriga och det är också min mening att det berör en högst väsentlig fråga om bemötande av äldre! Omsorg om anhöriga innebär att respektera och ta väl vara på deras insatser, dvs. ge det stöd som behövs i den enskilda situationen. har jag mött många som varnat för att anhöriga/närstående i vissa situationer utnyttjas över sin egentliga ork och förmåga. Från gäller en ny bestämmelse i socialtjänstlagen; anhöriga och andra närstående bör få stöd och avlösning när de vårdar bl.a. äldre. Bestäm- melsen har kommit till för att underlätta i de situationer som fortfarande i stor om- fattning handlar om omsorg som sker i det tysta. Det är ingen självklarhet att man som anhörigvårdare får hjälp och stöd från samhället (prop. 1996/97:124). Reportagen - i ord och bild av journalisten och fotografen - understryker mycket tydligt några grundläggande förhållnings- 6ARJE ANH¶RIGSITUATION ¤R UNIK Stödet måste kunna skräddarsys. Det innebär att stöd och hjälp måste erbjudas med respekt och lyhördhet. kunskap och inlevelse. "EHOVET AV ST¶D B¥DE PRAKTISKT OCH PSYKOLOGISKT ST¶D KAN VARIERA ¶VER TID. Det är därför viktigt med fortlöpande uppsökande verksamhet och en varaktig lyhörd- het. Att som närstående tillstå ett ökat hjälpbehov kan vara svårt och ta tid; att få återkommande erbjudanden om stöd "i små steg" kan för många kännas bra och ger utrymme för viktig delaktighet i planering och genomförande av insatserna. 2 /MSORG OM ANH¶RIGA 4ROV¤RDIGHET ¤R GRUNDEN I EN GOD OMSORG OM ANH¶RIGA OCH ANDRA N¤RST¥ENDE Det innebär att både den enskilde och den/de närstående kan lita på att stödet $ET ¤R VIKTIGT ATT KUNNA TA EMOT ANH¶RIGAS OCH ANDRA N¤RST¥ENDES KUNSKAPER OCH ERFARENHETER. är det lika viktigt att lyssna till den enskildes uppfatt- ning om hur hjälpen skall vara. Även i en mycket tät relation mellan den som ger hjälp och den som tar emot hjälp är det två intressen som skall märkas och !NH¶RIGA OCH ANDRA N¤RST¥ENDE M¥STE VETA TILL VEM MAN KAN V¤NDA SIG F¶R ATT F¥ UPPLYSNINGAR OCH R¥D DET M¥STE OCKS¥ FINNAS TYDLIGA V¤GAR F¶R ATT FRAMF¶RA SYNPUNKTER TILL DEM SOM ANSVARAR F¶R KOMMUNENS ¤LDREOMSORG OCH H¤LSO OCH SJUKV¥RD. En flexibel omsorg om anhöriga och andra närstående innebär att bemötandet av den äldre som behöver hjälp har förutsättningar att bli gott. Att underlätta i vård- och omsorgsinsatser innebär att närståendes krafter kan frigöras för uppgifter som kan vara unika för dem. Det kan exempelvis handla om att dela och fördjupa den gemenskap som bygger på en förhistoria vars detaljer bara kan vara kända av dem "som varit med". Eftersom den nya bestämmelsen i socialtjänstlagen inte preciserar innehållet i stödet till närstående så beror kvaliteten i mycket hög grad på den lyhördhet, de värderingar och den förmåga till varierande lösningar som företrä- dare visar i ord och handling. Det borde bli en självklarhet att anhöriga och andra närstående liksom de enskilda äldre som är berörda får ett individuellt stöd. Jag betraktar omsorgen om anhöriga och andra närstående som en nödvändig uppgift för oss som är engagerade i äldreomsorgens frågor. Vi har i den uppgiften mycket att lära av samverkan med intresseorganisationer och frivilliga organisationer. Det är min övertygelse att vi med respekt för enskildas önskemål skulle kunna komp- lettera varandra mycket bättre . Läs och begrunda reportagen - de kan tillsammans med bilderna leda till många idéer för att utveckla både en god anhörigomsorg och en god omsorg om anhöriga och andra närstående. Bilderna som berättar om och hennes närstående, , utgör ett eget reportage och skildrar inte de situationer som avspeglas i texterna. Jag tackar alla medverkande som så generöst delar med sig av sina erfarenheter. (särskild utredare) Livsuppgiften - att ge innehåll i vardagen Åtta vuxna barn berättar ..................................................... Att vara nära någon med demenssjukdom ......................... Några ord om utredningen ................................................... /MSORG OM ANH¶RIGA 5 1 Livsuppgiften - att ge innehåll i vardagen ) UR OCH SKUR HJ¤LPER 3USANNE SINA GAMLA F¶R¤LDRAR 3EDAN N¥GRA ¥R HAR HENNES MOR DIAGNOSEN MULTIINFARKTDEMENS OCH HENNES FAR G¥R D¥ OCH D¥ IN I DEPRESSIO NER SOM G¶R HONOM TYST OCH STILLASITTANDE 3USANNE ¤R SNART FEMTIO ARBETAR HELTID OCH BOR P¥ SAMMA ORT SOM SINA F¶R¤LD RAR &¶R HENNE ¤R DET SJ¤LVKLART ATT HJ¤LPA DEM TILL ETT INNEH¥LLSRIKT LIV -EN DET TAR P¥ KRAFTERNA OCH IBLAND SKULLE HON ¶NSKA M¶JLIGHETER TILL AVL¶SNING vrider om nyckeln i låset till sina föräldrars lägenhet. Hon går uppför stentrappan, tittar in i sovrummet. Gamle är på väg ur sängen. sover ännu som ett barn. När passerar genom vardagsrummet, anar hon tavlorna som fyller väggarna och lägger märke till buketten med blommor som står på stora bordet och sträcker sig mot det försiktiga morgonljuset. Klockan inne i köket tickar mot en . Köksbordet står redan dukat med koppar och fat. brukar alltid ställa i ordning innan han drar sig tillbaka för kvällen. lägger tidningen på bordet och sätter igång med sina vanliga morgon- sysslor. sprider sig kaffedoften genom den ljusa lägenheten. Medan breder frukostbröden kommer in. Han går långsamt och försiktigt, har lite ont i höfterna. står i dörren. Hon rör sig smidigt som en katt. har varit gymnast i hela sitt liv, har deltagit i truppuppvisningar på andra sidan och ännu, , älskar hon att simma och bada. När föräldrarna satt sig till bords och de bytt några vardagliga fraser skyndar iväg mot dagens sysslor. Bilen far genom det blekingska landskapet, mellan skogar och fält till grannstaden, där heltidsarbetet väntar. Detta är en ritual som upprepar sig . är där och ordnar frukosten till sina gamla föräldrar. Egentligen är det inte tvunget att göra det jämt. Men sedan blivit riktigt gammal går han då och då in i depres- sioner, som gör honom smått apatisk. Då behövs verkligen hjälp. Och för den står , yngst i en syskonskara på tre, och dessutom enda barnet som bor kvar i samma stad som föräldrarna. 6 /MSORG OM ANH¶RIGA ringer på klockan igen. Eftermiddagssolen värmer den rymliga balkongen, där och gärna vistas. Solen speglar sig i mål- ningarna som föreställer som flicka och som ung man. Melodiradion spelar i köket. Varje hel timme lystrar . Som gammal po- lis tycker han att det är viktigt att följa med vad som händer. har händerna fulla när hon kommer. ska hon stanna , innan hon kör hem till , som troligtvis har middagen färdig när hon kommer. vankar runt i lägenheten. Det tog tid för henne att vänja sig vid att inte bo i ett stort eget hus. Hon plockar med saker på borden. Plockar i och plockar ur. Sitter på bal- kongen. Fortsätter sedan vandringen runt. har mycket rörelse i kroppen och sörjer att den försämrade synen gör handarbete omöjligt. Ständigt vill hon göra saker. Men glömskan gör att det ofta blir fel. Kläderna som lades fram är spårlöst borta . Grytor hamnar bland trosorna och korten i krydd- hyllan. Hon gör gärna en sak i taget, men tappar tråden eller glömmer det ena om en fråga gäller två saker. Kan du hämta handduken, det går bra. Men inte: Kan du gå till badrummet och hämta handduken ... försöker hinna med så mycket som möjligt den sena eftermiddagstim- men. Det kan vara tvättning eller städning. Det kan handla om att flytta sommar- kläderna till vinden eller att förbereda för nästa veckas mål. behöver ett bad, andra gånger behöver hjälp med naglarna. Små, små ting som behöver ordnas på bästa sätt. Hemma gör storkok och lägger maten i folieformar, som sedan placeras i frysen hemma hos och . lagar all deras mat. när sveper in och ska ordna saker, hänger inte med i svängarna och blir arg och irriterad på henne. "blir jag arg när du härjar för mycket." Vissa stunder tror att hon är den som bakar fantastiska bakelser och tårtor eller att det är hon som står för matlagningen. Men så är det inte längre. Vispa går bra. Skala potatis och morötter också. Men hon klarar inte att laga en hel maträtt eller att sno ihop en princesstårta. Det tillhör historien. ber duka fram kaffet. Tillsammans väljer de koppar. Sedan är det servetternas tur. När allt står på bordet börjar om. /MSORG OM ANH¶RIGA 7 sätta sig vid bordet med kaffetermosen är inne i köket och gör i ordning en ny kaffebricka. sätter sig i fåtöljen nära soffan. När hon tilltalar talar hon ganska långsamt och mycket tydligt. hörsel är inte vad den en gång var. De pratar om julen, som är något fortfarande älskar och ständigt väntar på. -Minns du mor, säger , vad vi brukar ha på teven, när det är jul? -Nej det minns jag inte, jag är så glömsk, svarar . -Men visst minns du, mor, den där krubban du gjorde när vi var små? -Jovisst, det kommer jag ihåg. Den har stått där på teven . sitter och lyssnar, blandar sig då och då i samtalet. hör inte vad han säger. Andra gånger tappar hon tråden när och säger saker till varandra. beror det på att hon inte hör. -Jag sitter och tänker, säger . Jag hör bitvis vad ni pratar om. Men jag har hört det så mycket att jag kan det utantill. kommer ihåg allt. Det gör inte jag längre. Glömskan smyger sig på Det har gått familjen upptäckte hennes glömska. Den har smugit sig på. visar att har multiinfarktdemens. Glömskan är inte - i perioder, när hon medicineras för andra åkommor och är svag, är glömskan mer påtaglig. Just nu är hon inne i en mellanperiod. Stundvis skulle man kunna tro att hon är frisk, hon parerar sin glömska snyggt och säger "det var ju det jag menade". sänder hon kristallklara returer till något sagt. När tar initiativ till samtal hamnar hon gärna långt tillbaka i tiden. Den eftermiddag jag träffar henne återvänder hon ständigt till två, tre episoder. När hon som flicka gjorde en lång cykelfärd med sina systrar, när hon som barn åkte bob- släde nerför ett nerförslut - och så längtan efter julen. Ofta säger hon "jag är så glömsk, jag minns inte ..." Men när eller hjälper henne lite på traven kommer hon ofta på det själv eller säger "ja visst, ja". stämmer det inte riktigt. blandar levande människor med döda och ibland är hennes yngre syster. och bodde i samma kvarter som barn. De gifte sig under kriget. började arbeta i affär tidigt, har stått i köttdisken och är smått berömd för sin förmåga att stycka. Det minns hon. "Det är en kunskap som ingen 8 /MSORG OM ANH¶RIGA kan ta ifrån mig." Men allt som hon glömt frågar hon om. Om och om igen. "Vad heter det, det vet väl du, ?" Det där frågandet håller ibland på att ta knäcken på . blev han ibland arg på henne, markerade ilsket att han redan hade svarat. Ilskans enda resultat var att blev jätteledsen. Så nu håller tand för tunga. "Det är sjukdomen", säger han, den tåla- modsprövade. "Jag försöker vara hjälpsam." Frågar man så är hon inte sjuk. Hon klarar fortfarande allt själv. kommer en gång . Men det har hänt att jagat iväg dem. "Vad gör de här främmande människorna här hemma hos oss? Och varför stryker ni? Det klarar jag bäst själv." Och är det så att någon ska hjälpa henne, så är det och ingen annan ... Men trots att i princip vill ha avlösning så saknar han sällskap när hon inte är där. Varje eftermiddag ringer på. Så promenerar hon och bort till tobaks- kiosken och lämnar tipset eller handlar tidningen. glömmer tipslappen i väskan. Då brukar hon få hjälp av personalen, som känner igen henne. tycker att det är synd att inte gillar att ta långa promenader. Det är något verkligen saknar och hinner inte med allt. Damerna som brukade gå och simma med en gång , hör inte längre av sig. De kan inte handskas med det faktum att har blivit glömsk. Kanske är de rädda att hon ska ställa till med något. Gymnastiken har också tagit slut. blev knivhotad på vägen dit - något hon fortfarande minns och kan redogöra för - och går hon inte den vägen. Ingen i gymnastikföreningen har erbjudit sig att skjutsa. Det tycker är sorgligt. Världen krymper för och . är en av de få som försöker vidga den eller hålla kvar deras yttervärldskontakt. På hennes lediga dagar brukar de alltid göra något tillsammans, aktiviteter som de också planerar tillsammans i förväg. Det är som hårklippning, fotvård, tandläkar- och läkarbesök ska försöka passas in. De följer årstidernas växlingar; far ut i bokskogen i den skira lövsprickningen och återvänder när löven rodnar . De plockar korgvis med kantareller om somrarna och gör badturer till havet. De tittar på sjöfågel i havsvikarna. reser de till trakten där växte upp och trampar i mycket gamla spår, berättar och minns. Den heta tog och ofta med och på kvälls- dopp med fika efter jobbet. Det är inget extra besvär att ta dem med, säger . Är det en alldeles vanlig eftermiddag, serverar någon av dagens natur- upplevelser när hon besöker sina föräldrar. Hon kan berätta om havsörnen hon såg vid isrännan i hamnen eller det påkörda vildsvinet på riksvägen. /MSORG OM ANH¶RIGA 9 Det finns ingen som tvingar att tillbringa så mycket tid med föräldrarna. Hennes bröder tycker att hon kunde lämna över en större del av ansvaret till samhället. Men vill inte. Hon vet att det är hon som är garanten för att de ska få ett innehållsrikt liv, också nu som mycket gamla. är rörlig och vill göra saker. Den möjligheten vill ge henne. Vilken hemtjänst har tid att ta med mor och bada? Trots att livsuppgift är självpåtagen, känns den då och då tung. Ofta känner hon att hon är på fel ställe. Är hon hos och borde hon vara hemma. Är hon hemma borde hon vara hos föräldrarna. Att hon ägnar så mycket tid åt föräldrarna ger mindre tid för maken. Men han stöder henne aktivt. - Utan hans stöd, skulle det inte gå, säger . Som det är , är han gift både med mig och mina föräldrar. Om inte kommer blir orolig. "Vi har ju kommit överens", säger . Inför andra besök väntar . Hennes tidsuppfattning har luckrats upp. och bor i föräldrahem. Huset är pietetsfullt renoverat, en renovering som "godkänt". Under hela uppväxt levde tre generationer i huset. På övervåningen bodde farmor och farfar, svärföräldrar. , , bodde farmor där som änka. tycker att det gick bra. "var det lite kiv, men det fick man glömma. Farmor var sträng, men snäll i grund och botten. grät jag", berättar . Tregene- rationsboendet gjorde att det alltid fanns minst en vuxen i huset, en stor trygghet för barnen. Och trots att och alltid har arbetat utanför hemmet och fortsatte på övertid båda två, så hann familjen göra mycket tillsammans. I gulnade fotoalbum förvarar bilder på med gäddfångster. Och säger skämtsamt att hon är uppvuxen på gädda och nyponsoppa. Det fanns tid för naturupplevelser, lek och spel, men även god mat och kvällar framför radioapparaten. talar med värme om sin uppväxt. Med hjälp av trollar hon fram episoder som kan minnas och le åt. "Det var det." Så nu bjuder tillbaka. Det är fullständigt självklart för henne att ställa upp för och . Fick hon önska fritt skulle syskonen avlösa henne då och då, så att hon och maken kunde ta en ledig helg, utan dåligt samvete. Men helst skulle hon inte vilja behöva be. Helst skulle hon vilja att de spontant sa: ", nu tar vi hand om mor och far , så du och kan åka iväg tillsammans." 10 /MSORG OM ANH¶RIGA 2 Åtta vuxna barn berättar %N AV SENSOMMARENS M¥NGA TRYCKANDE F¶RKV¤LLAR M¶TS ¥TTA VUXNA BARN SOM HJ¤LPT ELLER HJ¤LPER SINA GAMLA F¶R¤LDRAR $E BER¤TTAR OM ¤LDRE SOM BLIVIT DEMENS SJUKA ELLER HELT ENKELT BLIVIT GAMLA OCH SKR¶PLIGA 3AMTALET KOMMER ATT VANDRA MELLAN OM GL¤DJESTUNDER OCH HELIG ILSKA OM GOTT OCH USELT BEM¶TANDE MEN OCKS¥ OM VAD SOM KAN G¶RAS F¶R ATT F¶RB¤TTRA SITUATIO $ET F¶RSTA OCH VIKTIGASTE STEGET ¤R ALLA ¶VERENS OM !LLA SOM ARBETAR MED ¤LDRE B¶R L¤RA SIG ATT BEM¶TA DEM V¤L !TT DE L¤R SIG S¤GA GOD DAG ATT H¤LSA I VID MENING Först presenteras deltagarna och deras situation. Sedan följer samtalet i redigerad "RITTAS mamma fick en hjärninfarkt när hon var , hon tappade minnet och blev förvirrad i ett slag. Mamman låg på sjukhus innan något hände. blev arg och krävde en datortomografi. Det kanske var fråga om en tumör? Läkaren tyckte att "den lilla lantlollan" inte hade några kunskaper om sådant och dessutom tyckte han att datortomografi var en dyr åtgärd. Undersökningen genomfördes och visade en äggstor fläck på hjärnan. Efter sjukhusvistelsen kom mamma till ett boende där det gjordes en demensutredning. Läkaren sa att mamman aldrig skulle bli bättre om hon stannade där. upptäckte att det inte fanns något boende som passade hennes mamma. Hon var helt enkelt för ung. Därför fick mamman flytta hem till . tycker trots allt att läkare och äldrevård har ställt upp mycket bra. De startade "korttidsdagis" för gamla . "Då levde mor upp." har tre syskon som bor i trakten. De besökte sin mor en gång i kvartalet. Det tycker är dåligt. är aktiv i . !NDERS mamma dog . Hon led av schizofreni och åldrande. kom hon till ett sjukhem som drevs av . mor passade egentligen inte in på avdelningen. De andra som bodde där var demenssjuka, hans mamma var visserligen orolig och svårbehandlad, men hon hade en frisk kärna och kände igen sin son. frågade om det fanns någon bättre boendeform för hans mamma. Men det fanns inte. Till en början hade avdelningen entusiastisk personal som gjorde många saker med de SOU 1997:187 /MSORG OM ANH¶RIGA 11 gamla, de for exempelvis till . Försämringen kom enligt med Ädelreformen. +ARIN som är enda barnet och ensamstående mamma, har sett det bästa och det sämsta inom svensk demensvård, tycker hon. är hennes mamma , bor på och har det mycket bra. mamma var tidigare en person som klarade allting. började saker och ting att inte stämma. Moderns demens blev uppenbar natten före då hon på strålande humör ringde och berättade att hon skulle gå till frissan och hade tid . konstaterades att mam- man hade en demens som gick snabbt utför. En period bodde mamman hemma hos och hennes dotter som då var i förskoleåldern. Situationen blev kaotisk. mamma kom först till ett hem i där det fungerade bra, tills mamman började vandra . Sedan kom hon till ett nyöppnat privat vårdhem i . upptäckte att mamman blev hårt drogad. Upprepade gånger for hon i ambulans till sjukhus, medvetslös och uttorkad. Hon hade ständiga diarréer. Hon kunde inte stå på benen utan föll och bröt höft- och lårben. Personalen sa till att det ingick i sjukdomens förlopp. När ringde morgon sa biträdet att mamman var ledsen och ville dö. "Hon skriker ." - "Men varför har ni inte ringt och berättat?" ringde på eget bevåg efter ambulans. Ena höften hade gått ur led. Läkaren på vårdhemmet hävdade att han varit där, men journalanteckning saknades. hade fått nog av vårdhemmet. Hennes mamma var utmärglad och vanvårdad. ringde som ordnade fram en plats. "Då inträdde den stora förändringen." mamma blev mött med respekt och känner sig trygg. Medicinerna drogs ner och mamman gick upp i vikt. "har jag lämnat över ansvaret för mamma." "bor i och har sin mamma i . Hon visade tecken på demens redan innan pappan dog . Efter hans död fick hon hemtjänst . kom mamman till ett avlastningshem där hon blev kvar i näs- tan . Den långa väntetiden där är kritisk till. kom hon till ett boende för demenssjuka. Det fungerar mycket bra. är enda bar- net. Mamman har flera pigga syskon som bor i hennes närhet, men som sällan be- söker henne. känner en stor besvikelse över att ingen annan vill ta ansvar tillsammans med honom. Han är aktiv i . -har varit mamma till sin mamma i hela sitt liv. Hon är enda barnet och mamman åkte in och ut på mentalsjukhus under hela uppväxt. Den stora förändringen kom 1967 med medicinen litium då hennes mamma fick ett fint socialt liv. 12 /MSORG OM ANH¶RIGA Mamman, som var mycket beroende av sin man, blev änka 1991. började hon bli desorienterad. talade med mammans psykiater och sa att det kanske var fråga om en demensutveckling. "Att utreda kostar mycket pengar. Du är psykolog, va?" fick mamman plats på en mycket bra dagsjukvårdsverksam- het. Personalen visade respekt och bemötandet var gott. Men efter läste i tidningen att stället skulle läggas ner. agerade mot en nedläggning. Hon lyckades och blev ordförande i en nybildad demensförening på kuppen. ,EIFS pappa dog . är ett av tre syskon, modern lever och är en pigg 86-åring. pappa var en ovanligt kapabel person. Det blev en chock för familjen när han gick in i en demens. Först blev pappan väldigt företagsam - gjorde konstiga saker som att klättra nerför stuprännor - och glömsk, senare blev han mycket passiv. Utan att det blev någon direkt katastrof blev det fel i varje led när pappan mötte den svenska vården. redogör för en serie utståbara men onödiga fel från den första hemtjänstinsatsen till omhändertagandet vid pappans död. Det handlade inte om brist på resurser, utan om hur de användes. har arbetat som socialchef och hans syster är distriktssköterska. har de undrat om det är deras yrkeskompetens som förhindrat katastrofer ... #HRISTIN är enda barnet till en demenssjuk mamma som bor . Demensen kom smygande, men blev uppenbar 1994, då hittade sin mor med lindade ben i lägenheten, omgiven av koppar med kallt kaffe. I handväskan låg ett bortglömt meddelande om att hon skulle lägga om bensåren på vårdcentralen . Dagen efter kom en behovsbedömare (biståndshandläggare) som pratade med mamman i . Mamman berättade om sin ungdom i . Utifrån det samtalet gjordes en bedömning. När hjälpinsatserna enligt överenskommelse skulle börja, kom ingen. Till slut kom en karl och det enda minne mamman har av detta är att det var en främmande man i lägenheten och att han skulle duscha henne. Hon blev vettskrämd. är en krävande och omtänksam anhörig. Hon talade med arbetsledaren om samarbete. Hon ville ha en rapportbok för att se vad som hände och gjorde klart att hon "kommer att vara med överallt". sa att hon skulle vara rak mot vårdbiträdena, ställa frågor osv. och att hon förväntade sig samma bemötande tillbaka. Anhöriga sådana som var personalen inte van vid. Somliga sa att de var rädda för henne och arbetsledaren gick aldrig att nå per telefon. Då och då får hon nu brev där han säger att han gör sitt bästa. "Det är alltid så - alla gör sitt bästa och ändå blir det alltid fel. Ingen gör fel. Inte ens när de glömmer henne gör de fel. De har alltid en orsak till att de har missat." /MSORG OM ANH¶RIGA 13 vill att hemtjänstpersonalen ska ägna den tid de har för hennes mamma . Att de ska äta med henne, ge henne vitaminer, duscha För att de ska slippa gå och handla lagar mat som fryses in. Hon vill att personalen ska hinna umgås med mamman. får allt beviljat som hon kräver av behovsbedömaren. Men varför ser inte personalen mammans behov? Ingen ser helheten. Den som glömmer blöjorna ser henne inte nedkissad . )NGAS mamma är och blev akut sjuk . Döttrarna bor tiotals mil bort. kunde mamman varken stå eller sitta och ingen förstod vad som hände. På sjukhuset försökte man hitta orsaken, men skickade hem henne ensam, trots att hon inte tog sig ur sängen och trots att medicinen inte var inställd. mamma har alltid klarat sig själv och vill inte ta emot hjälp. Det är hennes stolthet. Hon tar hand om barn och barnbarn och har aldrig ont. Därför var det svårt för henne att möta en biståndsbedömare och säga sanningen. Första gången skulle komma var Inga där.