sou · GLB3164d2 · 1998-01-01 00:00:00 — I en förordning (SFS 1992:1668) beskrivs närmare vad som är officiell statistik och vilka myndigheter som är producenter. I redogörs för varje undersökning vad som gäller i fråga om variabelinnehåll, inrapporteringsdatum, m.m. Ett formaliserat samarbete i statistikfrågor mellan SCB och arbets- marknadsparterna sker inom ramen för . Nämnden inrättades på förslag av lönekommitté med syfte att förbättra informationsutbytet m.m. mellan SCB och parterna. 4.2Behov av lönestatistik i förhandlings- och medlingsarbetet Medlaren har på utredningens uppdrag intervjuat före- trädare för arbetsmarknadens parter. Av dessa intervjuer framgår att det finns tre huvudlinjer i arbetsmarknadens parters syn på lönestatistiken i förhandlingsarbetet. En uppfattning är att lönestatistiken är värdefull och ger positiva effekter, en annan uppfattning är att lönestatistiken är onödig och skadlig och en mellanliggande tredje uppfattning är att lönestatistikens roll är överdriven. Bland dem som är positiva till lönestatistik dominerar de fackliga organisationerna. Arbetsgivarna på den offentliga sektorn delar uppfattningen om statistikens värde som ett gemensamt faktaunderlag i en förhandling, men menar att det är förutsättningar i den egna branschen och inte följsamhet till andra områden som skall vara avgörande för förhand- De som är negativa till lönestatistiken återfinns framför allt hos förbunden inom SAF-området. Argument för lönestatistik från parternas sida De som anser att lönestatistiken är värdefull anser att det är ett riksintresse att det finns en bra lönestatistik. Tillgång till en väl utb yggd statistik är en bland flera viktiga faktorer i förhandlingar både lokalt och på förbunds- planet. En gemensam lönestatistik är förtroendeskapande inför en avtals- rörelse. Motsättningar mellan parterna i nivåfrågor med hänvisning till löneökningar för andra grupper går inte att undvika, men om parterna har samma verklighetsbild minskar risken för konflikter. Ett gemensamt fakta- underlag är av värde för jämförelser med andra branscher och med andra avtalsområden inom samma bransch. En annan användning av löne- statistiken är att parterna kan avläsa effekterna av riktade satsningar i tidigare avtal. Har man inte en gemensam statistik söker de fackliga organisationerna att samla in löneuppgifter genom enkäter och liknande. Det finns då en tendens att överdriva utvecklingen på andra områden. De som är positiva till lönestatistik menar vidare att statistiken tidigare visserligen kunde ha en viss lönehöjande effekt, men att situationen är annorlunda nu då det inte längre i samma utsträckning förekommer följsamhetsklausuler och diskussioner om millimeterrättvisa. Kan man redo-visa en förklaring för medlemmarna varför en uppgörelse ser ut som den gör, är det inte något problem med skillnader mellan avtalsområdena. Framtida konflikter mellan parterna bedöms mer komma att röra makt- frågor än nivåhöjningar. De som är negativa till lönestatistik framhåller att det måste finnas ar- betskraftskostnadsstatistik, men att det inte finns behov av lönestatistik i förhandlingsarbetet. Det är i vart fall ointressant med statistik baserad på personuppgifter. I de lokala förhandlingarna menar kritikerna till lönestatistik att statis- tiken försvårar en utveckling mot individuell och differentierad lönesätt- ning. Medianlön uppfattas ofta av de enskilda anställda som liktydigt med normallön. Istället för en central lönestatistik bör lönestrukturen baseras på kompetens och företagen måste då bygga upp egna system tillsammans med de lokala fackliga organisationerna. Allt mer av lönebildningen sker på lokal nivå med utgångspunkt från ansvar och värdering av arbetsupp- gifter där den egna prestationen blir avgörande för lönesättningen. vecklingen kan man hålla reda på ändå, t.ex. genom att följa den befintliga statistiken över lönesummor. I förbundsförhandlingarna behövs enligt denna uppfattning inte heller någon lönestatistik eftersom dessa förhandlingar bör utgå från förutsätt- ningarna för det egna avtalsområdet när det gäller marknadsläge, vinstut- veckling, prisutveckling, efterfrågan på arbetskraft m.m. Med en betoning av statistikens roll riskerar detta att komma i bakgrunden och en foku- sering istället ske på frågan om följsamhet till löneutvecklingen för andra grupper och områden. Statistiken blir därmed lönedrivande. Någon löne- statistik för att avläsa effekter av centrala satsningar behövs inte eftersom sådana satsningar inte bör förekomma. Det finns inget behov för de centrala parterna att agera poliser. Argument för att statistikens roll är överdriven De som hävdar att statistikens roll är överdriven menar att det är slöseri med resurser att fästa alltför stor vikt vid lönestatistiken. De menar att andra faktorer är betydligt viktigare för att lösa grundläggande problem på arbetsmarknaden. Det avgörande är medlemmarnas förväntningar och det är därför viktigare att förklara sambandet mellan löneökningar och infla- tion. För att få en lönebildning som är förankrad hos parterna måste man skapa en grund på förtroendebasis. mellan parterna inom industrin och andra liknande avtal är den rätta formen för förnyelse, dvs. samverkan om en gemensam idé för branschens framtid. Förlikningsmännens synpunkter på lönestatikstik i förhandlingsarbetet Intervjuerna med medlare visar att statistiken har spelat en relativt under- ordnad roll i medlingsförhandlingar. Detta bekräftas också i ett brev som utredningen fått av medlaren . En orsak därtill kan vara att medlarna kommer in i processen först sedan parterna har fört direkt- förhandlingar och kört fast. Statistikdiskussionerna är då i regel av- klarade. I den mån statistikfrågor har varit uppe till diskussion under medlingen har det skett inledningsvis, men de har inte haft någon större betydelse i slutskedet. Medlarna har dock inte sällan använt statistiken för det aktuella av- talsområdet för att testa olika modeller och kostnadsberäkna alternativa lösningar. har medlarna tagit initiativ till samverkan mellan parter- nas statistiker för att räkna på olika komponenter. En förutsättning för att få accept från parterna för olika kostnadsberäkningar har varit att statis- tiken varit partsgemensam eller att i vart fall parterna under förhandlingens gång kommit till enighet om ifrågavarande statistiska uppgifter. 4.3Andra intressenters krav på lönestatistiken Det finns flera myndigheter, organisationer och företag som gör mer eller mindre omfattande konjunkturbedömningar. Inom den statliga sfären kan nämnas , och . Vidare görs konjunkturbedömningar av näringslivets och arbetsmark- nadens organisationer, av bankerna och av vissa storföretag. torde vara den institution som mest använder konjunkturstatis- tiken över löner. Utvecklingsarbetet hos producenterna av denna statistik sker därför i nära samarbete med . Konjunkturbedömningens krav uppfylls redan nu i flera viktiga av- seenden av den befintliga konjunkturstatistiken. Den produceras med kort eftersläpning. Den hanterar de retroaktiva lönebetalningarna på ett sätt som ger betydligt bättre grepp om löneglidningen i ett kortare perspektiv än vad som är möjligt med strukturstatistiken. Den månadsvisa redovisningen är viktig, inte bara för att den ger kontinuerliga indikationer. Den är också väsentlig om de lokala avtalen avviker från de centrala överens- kommelserna. Man kan t.ex. spåra flyttade avtalstidpunkter. Lönestatistiken visar emellertid inte på ett tillfredsställande sätt ef- fekten av förändringar i arbetstider, varken i konjunktur- eller struktur- statistiken. Den avtalade ordinarie veckoarbetstiden vid heltidstjänstgöring borde insamlas. Arbetstidsbegreppet kan dessutom komma att bli än mer problematiskt, t.ex. om konjunkturanpassad arbetstid och individuella avtal om arbetstid mer allmänt införs. Även övertidsbegreppet kan förändras. För konjunkturbedömningarna är det vidare önskvärt att ha en uppfatt- ning om precisionen i beräkningarna av de procentuella förändringstalen. I detta avseende brister konjunkturstatistiken därigenom att den endast anger konfidensintervall för den skattade nivån i kronor. Konjunkturbedömningar innefattar också jämförelser av den svenska löneutvecklingen med den i andra länder. Sådana jämförelser ger i sin tur grund för bedömningar av det svenska näringslivets konkurrenskraft och dess avsättningsmöjligheter, både på exportmarknaderna och den del av hemmamarknaden som är utsatt för importkonkurrens. Här är det inte alltid fråga om att ta fram det principiellt riktigaste måttet på den svenska löneutvecklingen, utan det mått som är mest jämförbart med vad man har tillgängligt för andra länder i form av aktuella utfall och prognoser. Det är i huvudsak två årsvisa mått som står till buds när det gäller sta- tistik och prognoser med internationell spridning: "compensation per hour in manufacturing" och "compensation per employee in the business sector". Det första måttet, som avser industrisektorn, publiceras av US Labor Department på grundval av data från olika länders nationalräkenskaper. Lönesumman divideras med antalet arbetade timmar. I många fall torde detta mått bygga på statistik av seende enbart arbetare. Det andra måttet, som redovisas av bl.a. och EU, baseras också på uppgifter från nationalräkenskaperna, men avser anställda i hela näringslivet. Löne- summan slås ut på antalet anställda, och det är alltså inte fråga om ett riktigt timlönebegrepp. Båda de angivna måtten innefattar sociala avgifter, såväl lagstadgade som avtalsenliga. I många länder betraktas sociala avgifter mer tydligt som en löneförmån än vad som är fallet i . Ett skäl kan vara att det utomlands ofta finns en längre tradition av att finansiera socialförsäkrings- förmåner genom en kombination av arbetsgivaravgifter och egenavgifter. I har egenavgifter på löntagarinkomster först i större omfattning kommit till användning. Vad gäller kortperiodisk internationell statistik sammanställer även uppgifter om "hourly earnings in manufacturing", exklusive arbets- givaravgifter. Dessa uppgifter redovisas eller kvartalsvis beroende på vad som finns tillgängligt för länderna. Man samlar in data över det begrepp som man anser ligga närmast timförjänst för industriar- betare. Det kan härvid DE FACTO för olika länder röra sig om veckoförtjänst eller månadsförjänst i stället för timförtjänst, gälla hela näringslivet eller hela ekonomin i stället för industrin, gälla även tjänstemän i stället för bara arbetare, avse enbart män i stället för båda könen, inkludera istället för exkludera arbetsgivaravgifter etc. Prognoser publiceras inte. Empirisk forskning om lönebildning och angränsande samhällsekonomiska frågor är viktig för att öka kunskapen om arbetsmarknadernas sätt att fungera. Detta gäller såväl på det makroekonomiska planet, där den traditionella stabiliseringspolitiken arbetar, som på mikroplanet - individ- och företagsnivån - som är av särskilt intresse för arbetsmarknadspoli- tiken, utbildningspolitiken, socialpolitiken etc. I en rapport till lönekommitté redovisade forskningens behov av lönestatistik, baserat på synpunkter från ett antal då verksamma forskare. Dessa synpunkter synes till stora delar fortfarande vara giltiga. Utredningen har emellertid som ett led i sina överväganden velat ta del av aktualiserade synpunkter som den empiriskt inriktade samhällsekonomiska forskningen lägger på lönestatistiken. Ett antal av främsta forskare på det aktuella området har därför fått framföra sina synpunkter och önskemål. I det följande redovisas dessa synpunkter. Forskningen har alltmer kommit att inriktas på aspekter som förutsätter data på individ- och företagsnivå. var det i första hand fråga om att analysera tidsserier över långa perioder på en starkt aggregerad nivå. Ett välkänt exempel är Phillipskurvan, vars upphovsman var australiensaren . (se också avsnitt 2.2). Han studerade löneutveckling och arbetslöshet bakåt i tiden, och han fann att ju högre arbetslösheten var desto mindre blev löneökningarna och tvärtom. Detta kunde enkelt illustreras i ett diagram. blev Phillipskurvan en allt mer otillfredställande modell för lönebildningen. Sambandet förlorade sin stabilitet. Forskarna prövade till att börja med möjligheterna att förbättra kurvan inom dess makroekonomiska ram genom att ta hänsyn till fler tänkbara lönepåverkande faktorer, undersöka tidsförskjutningar i lönebildningsprocessen, m.m. Detta resulterade emellertid inte i mer beständiga framgångar. Den ökade inriktningen på mikrostudier inom forskningen är därför inte enbart uttryck för en intresseförskjutning från helheten till delarna. Den beror också på insikten om att en väg till ökad kunskap om de makro- ekonomiska sammanhangen går via bättre förståelse av de grundläggande mekanismerna på mikronivå. Ett starkt behov finns inom forskningen av att kunna KOPPLA SAMMAN INDIVIDUELLA L¶NEUPPGIFTER MED ANDRA VARIABLER som kan antas ha betydelse Dessa bakgrundsvariabler kan avse dels individen själv, dels företaget och branschen. På individplanet kan det härvid vara fråga om utbildning, ålder och kön. På företags- eller branschplanet kan det gälla sådant som lönsamhet, företagsstorlek och expansionstakt. Av särskilt intresse i det föreliggande sammanhanget är att kunna mäta GRADEN AV UNDER ELLER ¶VEREFTERFR¥GAN P¥ ARBETSKRAFT i det företag eller den bransch där individen är verksam. Arbetslösheten, som i makroeko- nomiska undersökningar ofta används som indikator för läget på arbets- marknaden, är på företags- eller branschnivå inte så relevant. En person som förlorar sitt arbete gör det visserligen från ett visst företag i en viss bransch och i en viss region, men åtminstone i ett längre tidsperspektiv tunnas denna anknytning ut. Särskilt på företagsnivån är det föga menings- fullt att tala om - och än mindre försöka samla statistik om - hur stor Mer adekvat vore att fråga om VAKANSER hos företaget som indikator på arbetskraftsefterfrågan. Begreppsmässigt är det här viktigt att skilja mellan nytillkommande vakanser och kvarstående vakanser. Uppgifter om vakanstal skulle kunna infogas i SCB:s lönestatistik, såväl i konjunkturstatistiken som i strukturstatistiken. Det kan anmärkas att den vakansstatistik som finns, och som baseras på till arbetsförmedlingarna anmälda lediga platser, anses ha blivit allt mer osäker. Ett alternativ till kvantitativ vakansstatistik finns i konjunkturbaro- meter, där företagen kvalitativt redovisar bristen på arbetskraft av olika slag. Viktiga bakgrundsuppgifter om individen registreras i strukturstatis- tiken. Det är likväl påfallande hur pass sällan denna statistik kommit till användning inom forskningen. Ett skäl är att den har låg täckningsgrad vad gäller ANST¤LLDA I MINDRE F¶RETAG. Detta är en relativt lättöverkomlig brist vid makroekonomiska studier, men ett problem för den mikroekonomiskt orienterade forskningen, där man knyter särskilt intresse till bl.a. olikheter i lönebildningsprocessen i små och stora företag. I högre grad har fors- karna litat till andra databaser: sålunda finns att tillgå Levnadsnivåunder- sökningarna, LNU, vid och vid och . Under utveck- ling är databasen vid i sam- verkan med , , samt Arbetsmarknads- och Finansdepartementen. innehåller för när- varande inte information om löner och arbetade timmar, men det är ett önskemål från forskarna att komplettera den med sådana uppgifter. De universitetsanknutna databaserna är PANELDATABASER, vilket innebär att man har tillgång till data för identifierade individer under . Detta är en mycket stor fördel för forskningen, dels eftersom man kan analysera både skillnader mellan individer och förändringar över tiden, dels eftersom det totala antalet observationer blir stort. En genomgående brist är emellertid att uppgifter rörande företagsanknutna förhållanden saknas. Idealiskt vore naturligtvis att parallellt ha tillgång till både individ- och företagspaneler. Ett alternativ är att tillföra individdatabaserna före- tagsinformation. Önskemål finns också om att insamla löneuppgifter i Arbetskrafts- undersökningarna, . Sådana uppgifter insamlas t.ex. i motsvarande undersökningar i . I kombination med ett panelförfarande skulle det då bl.a. bli möjligt att analysera samband mellan lön och arbetslöshets- periodernas längd. Ett problem kan emellertid vara att de individer som besvarar har dåliga begrepp om sin lön och att det i varje fall är svårt att få in uppgifter för de lönebegrepp man är ute efter, t.ex. om huruvida övertidsersättning och olika slag av tillägg ingår eller inte. Denna möj- lighet är därför endast begränsat användbar. har genom medlemsskapet i EU, medverkande till internationella konventioner och genom egen lagstiftning fastlagt bestämmelser om principer för lönesättning av män och kvinnor. Enligt jämställdhetslagen (1991:433), i viktiga avseenden ändrad , gäller att det är otillåtet att en arbetsgivare tillämpar lägre lön eller annars sämre anställningsvillkor för en arbetstagare än dem som arbetsgivaren tillämpar för arbetstagare av motsatt kön, när de utför arbete som är att betrakta som lika eller av lika värde. Detta gäller dock inte om arbetsgivaren kan visa att de olika anställ- ningsvillkoren beror på skillnader i arbetstagarnas sakliga förutsättningar för arbetet eller att de i varje fall inte vare sig direkt eller indirekt har samband med arbetstagarens könstillhörighet. Vidare skall arbetsgivarna kartlägga i vad mån det förekommer löneskillnader mellan könen, trots att arbetet är att anse som lika eller av lika värde, och vad orsakerna till sådana skillnader är. Arbetsgivare och arbetstagare skall samverka i arbetet att utjämna och förhindra omotiverade skillnader i löner och andra anställningsvillkor. Dessa allmänt gällande lagregler har inom olika delar av arbetsmark- naden följts upp av avtal. Det lokala jämställdhetsarbetet förutsätter tillgång till arbetsplatsvis framställd lönestatistik som är köns-, yrkes- och åldersfördelad, m.m. De avtal om partsgemensam lönestatistik som finns på delar av arbetsmarknaden har också stor betydelse för att kunna följa utvecklingen av löner för kvinnor och män. finns dessutom regler om att all individualiserad officiell statistik skall vara könsuppdelad om inte särskilda skäl talar emot. Detta stadgas i förordningen (1992:1668) om den officiella statistiken. Enskilda personer behöver information som beslutsunderlag för val av utbildning, yrke, arbetsgivare, bostadsort etc. Informationen bör vara utformad så att den belyser konsekvenser av olika val. Företag och orga- nisationer har motsvarande informationsbehov. Att tillgodose sådana krav är viktigt bland annat för att arbetsmarknaden skall fungera väl. Prisrela- tionerna mellan olika produktionsfaktorer, inbegripet olika typer av arbetskraft, är viktiga också i vidare perspektiv, t.ex. för företags inves- terings- och lokaliseringsbeslut, för samhällsplanering m.m. En god allmäninformativ statistik är därför viktig för att en god resursfördelning i samhället skall säkerställas. –VERV¤GANDEN OCH F¶RSLAG 5 Överväganden och förslag Det finns enligt utredningens bedömning starka motiv för att förbättra lönebildningen. Den har under inte fungerat väl. har lönebildningen genererat högre löneökningar i än i våra viktigaste konkurrentländer. Detta till trots har de svenska löntagarna inte fått några nämnvärda reallöneökningar , medan arbetslösheten har stigit till rekordhöga nivåer. Det finns ingen enkel förklaring till dessa problem. Förklaringen får sökas i ett antal samverkande faktorer. Avtalsförhandlingarna har spelat en central roll för lönebildningen. var förhandlingar på flera nivåer och följsamhetsklausuler vanliga. Båda dessa förhållanden tenderar att vara inflationsdrivande. Även förhandlingar på förbundsnivå, som i den senaste stora avtalsomgången , har resulterat i högre löneökningar än i omvärlden. Detta trots att arbetslösheten hade stigit till mycket höga nivåer och att det i regel inte fanns några klausuler i avtalen. Avtalsförhandlingarna kan emellertid inte ensamma förklara pro- blemen. Den ekonomiska politiken har också bidragit, bland annat genom en serie devalveringar och oförmåga att undvika perioder med överhett- ning. Arbetsmarknadens regelverk och företagens sårbarhet för störningar i begränsade delar av verksamheten har också haft betydelse. Förlikningsmannaexpeditionens sätt att sköta sitt uppdrag är inte heller förklaringen till problemen. Medlarna har lyckats att ena parterna och antalet konflikter och konfliktdagar har inte varit anmärkningsvärt högt. Företagens sårbarhet i kombination med att medlarna normalt har haft som sin enda uppgift att få parterna att enas om ett avtal, oavsett avtalsinne- hållet, har emellertid lett till att avtalsförhandlingar under medling resul- terat i för höga avtalskostnader. har förutsättningarna för lönebildningen förändrats i väsentliga avseenden. Den internationellt låga inflationstakten ställer krav –VERV¤GANDEN OCH F¶RSLAG på att lönebildningen kan på betydligt lägre nominella nivåer än tidigare, för att inte svenskt näringslivs konkurrenskraft skall försvagas. Penningpolitiken utgår från ett inflationsmål på , vilket innebär att för höga nominella löneökningar kommer att leda till höjda räntor och minskad sysselsättning. Arbetslösheten har stigit till sådana nivåer att traditionell arbetsmarknadspolitik inte räcker för att komma tillrätta med problemen. De starkare finansiella restriktionerna i den offentliga sektorn innebär vidare att inte heller en expansion av offentlig sysselsättning kan minska arbetslösheten påtagligt. En väl fungerande lönebildning, som på total nivå är förenlig med inflationsmålet och på lokal nivå är anpassad till olika verksamheters förutsättningar, skulle emellertid kunna förbättra förutsättningarna för ökad tillväxt och sysselsättning och bidra till en sänkning av arbetslösheten. Förslag i detta betänkande I regeringens direktiv till utredningen anges att den särskilde utredaren skall lämna förslag om ett förstärkt förlikningsmannainstitut. Institutet skall enligt direktiven ges ökade möjligheter att främja de övergripande samhällsintressena i avtalsförhandlingarna mellan arbetsmarknadens parter och förbättra förutsättningarna för en väl fungerande lönebildning. För- slagen skall främja en lönebildning som möjliggör en rejäl sänkning av arbetslösheten med bevarad låg inflation. Utredningen inriktar sitt arbete på att utarbeta förslag, som om de genomförs, skulle innebära en påtaglig förbättring av lönebildningen. I detta betänkande redovisas förslag om ett nytt och förstärkt medlingsinstitut, som kan spela en mer aktiv roll för lönebildningen och avtalsförhandlingarna än den nuvarande Förliknings- mannaexpeditionen. Av direktiven framgår vidare att utredningen skall ange vilka åtgärder som krävs för att tillförsäkra en god tillgång till kontinuerlig lönestatistik och annan statistik som är relevant för avtalsförhandlingarna och som är uppdelad på avtalsområden och kön. Utredningen lämnar i detta be- tänkande även förslag om en förbättrad lönestatistik. Förslag i nästa betänkande En utgångspunkt för utredningens arbete är att arbetsmarknadens parter också i fortsättningen skall bära huvudansvaret för lönebildningen. Sam- tidigt menar utredningen att det förhållandet att parterna har ansvaret för lönebildningen inte garanterar att den fungerar väl ur ett samhälls- ekonomiskt perspektiv. Parterna har haft huvudansvaret för lönebildningen . Trots det har problemen inte lösts. Det har inte tagits –VERV¤GANDEN OCH F¶RSLAG tillräckliga hänsyn till de övergripande samhällsintressena i lönebild- ningen. Det kan ställas flera krav på en väl fungerande lönebildning. Ett möjligt krav är att lönebildningen skall vara sådan att konkurrenskraften förbättras. Därmed främjas ökad sysselsättning och minskad arbetslöshet. Ett annat krav kan vara att lönebildningen skall vara följsam till förutsättningarna i enskilda branscher och yrken och därmed stimulera en god tillväxt i ekonomin som helhet.