sou · GLB3149 · 1998-01-01 00:00:00 — Föroreningen av den svenska miljön med svårnedbrytbara organiska föroreningar är inte känd i detalj vare sig vad gäller omfattningen eller allvar, men förväntas emellertid inte utgöra något stort hot mot de terrestra ekosystemen. Det regionala problemet är dock sannolikt större i nordligare och kallare områden. Miljösituationen i håller i många avseenden på att förbättras. För vissa föroreningar (svaveldioxid, partiklar och bly) har vidtagna åtgärder varit effektiva. Utsläppen i andra länder har i många fall inte minskat lika mycket, varför utländska källor fortfarande ger betydande bidrag till den svenska miljön. För andra ämnen, framför allt från transportsektorn (NO x och CO2), har åtgärderna såväl i som i andra länder varit mindre effektiva. I tabell 5.xx redovisas uppskattningar för svavel av nuvarande och framtida källbidrag och depositioner som helhet över utgående från EMEP-modellens resultat (, 1996). Beräkningarna är baserade på gjorda överenskommelser om utsläppsminskningar, internationellt och nationellt. Bidrag (%) till depositionen i av svavel och kväve nu och kton S/N.år -1 Tabellen visar att om målen för andra svavelprotokollet uppfylls, i de olika länderna, kan depositionen i som helhet minska med . Av den totala depositionsminskningen för , uppskattas planerade nedskärningar bidra , och . Dessutom bidrar nedskärningar i , och . Övriga nedskärningar i är i stort sett betydelselösa för ekosystem som helhet. Åtagandena inom ramen för det andra svavelprotokollet förväntas alltså leda till betydande minskningar av nedfallet i , även om inga ytterligare utsläppsminskningar krävs i . Men detta kommer inte att medföra att alla ekosystem skyddas. I många känsliga områden kommer fortfarande kritisk belastning att överskridas. Ovanstående uppskattningar baseras som nämnts på överenskommelser om åtgärder fram till , inklusive det andra Dock ingår vare sig eller nya överenskommelser som kan komma via ett nytt kväveprotokoll eller . För svavel kommer framtida förändringar utöver detta sannolikt att vara marginella. För kväve - såväl kväveoxider som ammoniak - ger gjorda överenskommelser inte några stora förväntade nedskärningar. Dock kan avsevärda krav bli följden av de strategier som just nu är under utarbetande. Om och när sådanda implementeras, kan betydande depositionsminskningar för kväve, liksom minskad ozonbildning förväntas. Olika områden i gynnas olika av nedskärningar på olika håll i . T.ex. kommer och att vinna särskilt på nedskärningar i och , medan kommer att huvudsakligen vinna på nedskärningar i . Motsvarande gäller för utsläpp av kväveoxider. Av tabellxx framgår källbidragen till deposition i sydöstra (), som i dagens läge är den del som påverkas mest av utsläpp i och . Uppskattningarna är som tidigare baserade på gjorda överenskommelser och utifrån EMEP-modellens beräkningar. Tabell 5.5 Bidrag (%) till depositionen i sydöstra () av svavel och kväve nu och g S/N m-2.år -1 är ett halvt inneslutet och känsligt havsområde som påverkas av en kombination av naturliga, ogynnsamma faktorer som havsbottnens utformning, det begränsade vattenutbytet med angränsande hav, förekomsten av markanta gränsskikt mellan ytvatten och bottenvatten samt kontinuerlig tillförsel av föroreningar och överexploatering som ett resultat av människans verksamhet. Miljötillståndet i avspeglar denna blandning av naturliga faktorer och påverkan tillföljd av mänskliga aktiviteter. miljö påverkas av föroreningar som tillförs området dels via utsläpp till vatten i sjöar, vattendrag eller direkt vid kusten, av nedfall av föroreningar från atmosfären samt av utsläpp från fartyg. Miljötillståndet i utvärderas regelbundet () av , . har tre sådana utvärderingar genomförts varav den senaste publicerades . Även tillförseln av föroreningar kartläggs av HELCOM och publiceras. Den tredje rapporten om föroreningstillförseln (PLC 3 = Third Pollution Load Compilation) kommer att publiceras under hösten- /98. De allvarligaste föroreningsproblemen och hoten mot den biologiska mångfalden i miljö innefattar tillförsel av näringsämnen (kväve, fosfor och organiskt material), metaller, olja och svårnedbrytbara ämen, samt överexploatering av torsk och den vilda östersjölaxen. olika delar tillförs fosfor och kväve från en rad olika källor. De viktigaste tillförselprocesserna är obehandlat eller otillräckligt behandlat avloppsvatten, kväveläckage från jordbruks- och skogsmark, industriella vattenutsläpp av fosfor- och kväveföreningar samt luftemitterade kväveföreningar som deponeras direkt eller indirekt till . Tillförseln av fosfor och kväve till har ökat kraftigt eller med fyra gånger för kväve och med åtta gånger för fosfor sedan början av seklet. Tillförseln framgår av nedanstående tabell som baseras på ännu icke publicerad information från HELCOM:s tredje rapport om föroreningsbelastningen på (HELCOM PLC 3 1997). Tabell 3.15 Utvecklingen av kväve- och fosfortillförseln till (totalt) i ton (HELCOM report 64B). 1990 (kton) 1992 (ton) 1995 (tons)* *Källa: HELCOM PLC 3 (pers. kontakt) Tillförseln av organiskt material (biologisk syreförbrukande material) via floder och punktkällor beräknas ha minskat med från 1 t ill . Om man ser till olika ländernas och verksamheters bidrag till kvävetillförseln så fördelas de enligt nedanstående tabell. Tabell 3.16 Olika länders och verksamheters bidrag till kvävetill förseln till (Källa: SNV rapport 4735 Kväve från land till hav. Contribution (%) Estonia, , , * Se tabell xxx nedan Tabell xxx Atmosfärisk tillförsel av kväve till nu och : % bidrag från olika länder, samt totalt nedfall. kton S/N.år -1 Som framgår erhålles de största bidrag till det atmosfärsikt deponerade kvävet från , , , samt övriga EU-länder. Relativt små förändringar av den atmosfärisla tillförseln kan förväntas med nuvarande överenskommelser och de betydande bidragsgivarna kommer att vara viktiga ävan , om inte ytterligare åtgärder vidtas. Effekter i av den ökande tillförseln av närsalter omfattar förändringar av artsammansättning och utbredning av makroalger i kustzonen. Ökad produktion av mikroskopiska alger (fytoplankton) i vattenmassan leder till ökad grumlighet vilket i sin tur leder till att solljuset inte kan tränga så långt ner. De fastsittande algernas t.ex. blåstångens utbredning i djupled minskar därför och fleråriga alger som blåstång konkurreras ut av snabbväxande ettåriga trådformiga brun-, grön- och rödalger. Vidare förekommer blomningar av fytoplanktonalger, som ökat i såväl frekvens som omfattning. Intensiva och utdragna algblomningar och tidig höst är tecken på alltför stor tillförsel av närsalter och en överstimulering av ekosystemen. Stora och omfattande algblomningar är något karaktäristiskt för . Bland dessa alger finns ungefär 30 arter som kan vara giftiga. förekom omfattande blomningar av blå-gröna alger i egentliga och i . Enligt HELCOM:s rapport om miljötillståndet i (HELCOM Third Periodic Assessment 1997) har tillförseln av fosfor minskad betydligt . För tillförseln av kväve kan inte några entydiga trender ses. På grund av den varierande tillrinningen och klimatiska faktorer förekommer dock stora variationer i tillförseln av kväve såväl via vatten som via atmosfären. Enligt HELCOM har tillförseln av kväve via landbaserade källor varit på samma nivå eller minskat något, medan tillförseln via atmosfären fortfarande ökat, något som kan ha kompenserat för eventuella minskningar av den vattenburna tillförseln. Minskade trender när det gäller tillförsel avspeglas emellertid inte i minskade halter av närsalter uppmätt ute i vattnet. (HELCOM EC) noterade vid sitt möte att eutrofieringssymptomen minskat i vissa kustområden där tillförseln minskat markant. I det öppna havet har emellertid inga förändringar kunnat konstateras. beslöt 1988 att utsläppen av närsalter skulle minskas betydligt eller med i storleksordningen . I den rapport som lade fram för regeringschefskonferensen om konstateras att målsättningen inte uppnåtts trots omfattande insatser. Särskilt gäller detta för jordbruket. Bara ett par av de baltiska länderna hade lyckats, inte på grund av riktade miljöinsatser utan på grund av minskad användning av handelsgödsel och lägre jordbruksproduktion till följd av de ekonomiska-politiska problemen i länderna. En mer ingående utvärdering av hur lyckats leva upp till de åtaganden som gjordes i HELCOM:s ministerdeklaration , kommer att presenteras på HELCOM:s nästkommande möte som äger rum på ministernivå . Svårnedbrytbara organiska föroreningar, POPs Svårnedbrytbara organiska föroreningar, POPs, har spritts i miljö. De viktigaste källorna är olika industriutläpp (tillverkning av bekämpningsmedel och andra kemiska produkter, pappers- och massatillverkning, textiltillverkning och plasttillverkning), utsläpp av otillräckligt behandlat kommunlat avloppsvatten, användning av bekämpningsmedel inom jord- och skogsbruk samt atmosfäriskt nedfall via utsläpp inom trafik och energiproduktion (utsläpp av oförbrända kolväten t.ex. PAHs) och långdistanstransport av ämnen som DDT och PCB. DDT och PCB har tillsammans med kvicksilver förorsakat omfattande skador på djurlivet i , bland annat sälar, örnar och sjöfågel (t.ex. sillgrisslor). har inom ramen för HELCOM beslutat förbjuda användningen av ämnen som DDT, PCB och PCTs. Ambitionen är att tillförseln av farliga ämnen skall upphöra . Målsättningen är att halterna i miljön skall minskas till nära bakgrundsnivåerna för naturligt förekommande ämnen och till nästan noll för av människan tillverkade ämnen. Tack vare vidtagna åtgärder har halterna av dessa miljögifter börjat minska i . minskade PCB-halterna i strömming, torsk och sillgrissleägg med i genomsnitt , d.v.s. nära den målsättning om en minskning som lades fast i HELCOM:s ministerdeklaration . Detta gäller även för DDT där halterna i genomsnitt minskat . Slutsatsen är emellertid att även om PCB-halterna i biologiskt material från tydligt minskar, så är halterna fortfarande oacceptabelt höga. Jämförelse mellan och visar att halterna PCB i fettet hos gråsälar är 2-3 gånger så höga i egentliga . De minskade halterna innebär också att populationerna av gråsäl och havsörn nu åter börjat öka i . I de svenska havsområdena norr om har beståndet av gråsäl ökat 94. En motsvarande ökning har noterats i områdena i sydvästra . I har antalet vikaresälar ökat med . Även för havsörnen har utvecklingen varit mycket positiv. Fortplantningsförmågan har återhämtat sig så att antalet örnar är nu är tillbaka till vad som kan anses vara normalt. Som en följd av detta har havsörnar börjat återkolonisera delar av sitt gamla utbredningsområde t.ex. i och . Även olika tungmetaller tillförs från en rad olika källor av vilka de viktigaste är olika industriutsläpp (järn- och stålverk, olika typer av smältverk, pappers- och massaindustrin m.fl.), kadmium från handelsgödsel inom jordbruket, otillräckligt behandlat kommunalt avloppsvatten, atmosfärisk nedfall av metaller utsläppta till luft, samt metaller i avrinningen från jordar som drabbats av försurning. Det finns ingen enhetlig bild över utvecklingen av tungmetallhalterna i . Den enda säkra trenden är att blytillförseln minskat till följd av ökat utnyttjande av blyfri bensin. Halterna kvicksilver minskar från söder mot norr, vilket indikerar att det är europeiska källor som är de viktigaste för tillförseln. För kadmium är resultaten från olika mätningar motsägelsefulla. Kadmiumhalterna i strömmingslever från egentliga och visar på en ökning på mellan för perioden medan analyser av torsklever från områden kring visar på en klart minskande trend. Olja och oförbrända kolväten (PAHs) Olja och oljeprodukter tillförs via en rad källor till lands och till havs. Sådana källor är kommunernas dagvattensystem som ger bidrag från fordon, maskiner, spill vid tankställen, garage och oljeterminaler, atmosfäriskt nedfall av oljekolväten och polycykliska aromatiska kolväten, PAHs, samt utsläpp av olja och oljehaltigt vatten och avfall från fartyg. Enligt statistik från tillförs någonstans mellan 20 000 och olja eller oljekolväten. Tillförseln från landbaserade källor via floder, dagvatten eller via atmosfären dominerar och svarar för av den totala tillförseln. Utsläpp från fartyg och oljeplattformar uppmärksammas fram för allt på grund av deras omedelbara och uppenbara effekter i den miljön (döda fåglar och nedsmutsade stränder) Kvantitativt är dock dessa utsläpp idagens situation små relativt sett. De långsiktiga effekterna av låga koncentrationer av olja i är otillräckligt kända. Det är emellertid känt att små mängder olja på havsbottnen eller i sedimenten kan förorsaka allvarliga effekter på bottenlevande djur och mikroorganismer. Fiskägg och fiskyngel är också mycket känsliga för oljans giftiga beståndsdelar. Frågan om effekterna av oförbrända kolväten, som tillförs framför allt via avgasutsläpp från tvåtakts utombordsmotorer under vattenytan, är en fråga som aktualiserats . uppskattas som helhet t illföras mellan 30. 000 och oförbrända kolväten på detta sätt, den allra största delen under de två då aktiviteten i de ekosystemen är som störst och i kustnära känsliga och grunda områden. Påverkan på bland annat tillväxt, beteenden, andning, hormonsystem och fortplantning har observerats. Överexploatering av torsk och den vilda Östersjölaxen Fisket i domineras kvantitativt av tre arter strömming, skarpsill och torsk, som tillsammans utgör av de totala fångsterna. Ur ekonomisk synpunkt är emellertid fisket efter lax också av stor betydelse. Bestånden av strömming och skarpsill anses ha gynnats den pågående eutrofieringen. Dessa arter lever nära ytan och längs kusterna och har kunnat dra nytta av ökande planktonproduktionen, som de inte drabbats för sin reproduktion av dåliga syreförhållandena på djupare vatten. Enligt , , bedömning är tillståndet gott för dessa arter och bestånden av strömming och skarpsill i kan till och med anses underutnyttjade. För torsken är situationen mer allvarlig. Torsken fortplantning i är i stor utsträckning beroende av miljöförhållandena. på inflöde av salt, syresatt vatten till via Skagerak och under 1980- och början av 1990-talen ledde t ill att den vattenvolym som där torsken kunde fortplanta sig minskade dramatiskt. Problemen förstärktes av den pågående eutrofieringen som leder till ökande syreförbrukning vid nedbrytning av ökande mängder organiskt material i de djupare vattenlagren. Som en följd av dålig fortplantning och allt för stort fiske minskade torskbeståndet radikalt till jämfört med . En viss återhämtning har skett tack vare de inflöden av salt, syresatt vatten som skedde . Enligt fiskeribiologerna krävs emellertid en rad åtgärder för att långsiktigt garantera ett livskraftigt torskbestånd i , t.ex. stopp för torskfiske , ökad minimistorlek på maskorna i fångstnäten/trålarna samt ökad minimistorlek på den torsk som får fångas. I finns fortfarande ungefär 30 vattendrag som innehåller naturligt reproducerande laxbestånd. Varje enskild lax- population har en unik genuppsättning som gör beståndet anpassat till just det vattendrag där den hör hemma. Övriga vattendrag som tidigare innehöll sådana laxbestånd har exploaterats i huvudsak för vattenkraftändamål. Bortfallet av laxreproduktion försöker man kompensera genom utsättning av odlade laxyngel i flodmynningarna. är (5-6 miljoner yngel) av alla laxungar som kommer ut i odlade i uppfödningsanläggningar. I öppna , där större delen av laxfisket äger rum blandar sig vildfödda och uppfödda laxarna sig med varandra i sitt sök efter föda. I laxfisket är det nästan omöjligt att särskilja vildfödda eller Fångstkvoterna för lax har minskat från 671.000 laxar 1991 till 410.000 individer som får fångas . Laxfrågan har också blivit akut genom det sjukdomstillstånd M-74 som drabbat Östersjölaxen. I vissa fall upp t ill av alla laxyngel har drabbats på gulesäckstadiet och dött. konstaterade att det minskade beståndet av lax som fortplantar sig, i kombination med effekterna av M-74 kan leda till förlust av laxpopulationer i vissa floder där det fortfarande finns naturligt reproducerande bestånd. Detta innebär bland annat en förlust av biologisk mångfald. Miljötillståndet i med focus på tillståndet i Även är ett förorenat havsområde. Förekomsten av allvarliga algblomningar är varningstecken på en ökande eutrofiering. Förhöjda halter av såväl tungmetaller som svårnedbrytbara organiska föroreningar har uppmätts i kustnära områden. Andra problem som oroar är förekomsten i kustvattnen av sjukdomsframkallande organismer som härstammar från kommunalt avloppsvatten. Dessa utgör en potentiell hälsorisk för badande. Den förväntade höjningen av havsytans nivå som en följd av de globala klimatförändringarna skulle kunna leda till allvarliga effekter längs delar av och Nederländernas kuster. utgör en del av och uppvisar också ett antal föroreningssymptom. Halterna av vissa tungmetaller (kvicksilver och bly) och polycykliska aromatiska kolväten i sedimenten är 2 till 4 gånger så höga som bakgrundsnivåerna. En betydande del av föroreningarna kommer från och en mindre del utgör bidrag via skandinaviska floder och från . I delar av Skagera ck har sjunkande föroreningshalter uppmätts i sedimenten, sa nnolikt beroende på att utsläppen i minskat . En viss tillförsel av föroreningar från utvinningen av olja och gas kan påvisas bland annat i form av förhöjda halter av barium. Tillförseln av andra spårmetaller och organiska ämnen från oljeutvinningen är mera osäker. Förändringar i mikrofaunan i bottensedimenten i de djupaste delarna av antyder att tillförseln av organiskt material ökat , vilket kan bero på den ökade eutrofieringen i . Arktisområdet är ett relativt opåverkat men känsligt område, med kallt klimat och extrema variationer i temperatur och ljusförhållanden. Växterna och djuren i är anpassade till dessa förhållanden, som i vissa fall gjort organismerna känsligare för andra stressfaktorer. De förhöjda halter av tungmetaller och POPs ger därför anledning till oro. Tungmetaller släpps från ett antal stora punktkällor i Arktisområdet t.ex. på . POPs släpps ut från ett antal källor i och , men transporteras också till området via atmosfären från avlägset belägna källor. känslighet bör beaktas i förhandlingarna om ett protokoll om tungmetaller och POPs till . Området skulle sannolikt påverkas positivt om utsläppen minskade i , även om svarar för de största bidragen för flertalet föroreningar. 4Miljötillståndet i de tio ansökar- länderna Miljösituationen inom CEE-länderna anförs ofta som mycket dålig med omfattande hälsoeffekter i industriområden, dåligt dricksvatten, skogsdöd, markförstöring till följd av ensidigt jordbruk och övergödning, förstörelse av grundvatten etc. Mycket i beskrivningarna är väl underbyggt, men det finns också kraftiga överdrifter framförallt vad gäller den geografiska omfattningen av problemen. Visst är miljösituationen helt o acceptabel i många industriområden, men det sker också stora och snabba förbättringar. Varje försök till beskrivning blir till följd av de snabba förändringarna endast en ögonblicksbild. Det bestående intrycket, är dock att många länder har en unik fauna och flora med arter som är av europeiskt och i vissa fall globalt skyddsintresse. Detta är ett resultat av en låg tillväxttakt och ett förhållandevis lågt tryck på naturresurser och exploatering av marker för vägnät, köpcentra, parkeringsplatser, bensinstationer, m.m., jämfört med vad som ses i . Skogs-och jordbruk har över stora områden, utanför de intensivt brukade kollektivjordbruken, varit mindre intensivt. Dessutom har stora områden automatiskt blivit skyddade på grund av att stora militära områden och kuststräckor varit oåtkomliga för all typ av annan mänsklig verksamhet. Ansökarländerna har säkert haft anledning att ställa sig frågan om en ökad tillväxttakt av västlig modell bidrar till ett långsiktigt uthålligt samhälle med bevarande av biologisk mångfald, samt huruvida ett EU-inträde verkligen är till fördel för deras egen miljö! 4.2Utvecklingen av samhällsstrukturen har starkt påverkat utsläppen till luft och vatten Den snabba industriella utvecklingen i efter ledde i både Väst- och till snabbt ökande utsläpp av föroreningar till vatten och luft och snabbt ökande avfallsmängder. Försämringen av luft- och vattenkvalitet med åtföljande effekter på ekosystem och hälsa, uppmärksammades i framförallt . Det ledde till ett systematiskt åtgärds- arbete för att begränsa utsläppen, framförallt från industri- och energiproduktion, samt till utbyggnad av kommunala reningsverk. De stora miljöproblemen från dessa sektorer har under de gångna 20 åren reducerats i betydande omfattning. Utvecklingen i fram till 1989-90 I rådde inom de centralplanerade ekonomierna en helt annan syn på miljön, vilken ofta förnekades i ambitionen att uppnå en snabb ökning av industriproduktionen och därmed en förväntad ökning i materiell välfärd. Som bekant uteblev den förväntade materiella välfärdsökningen och i stället ökade gapet i levnads- standard till länderna i väst. När kommunismen föll 1989-90, förelåg omfattande brister såväl i ländernas industriella utveckling som i miljöarbetet. Bristerna i miljöarbetet hade skapat stora "miljöskulder" såväl i form av uteblivna investeringar som i form av lokalt, och i vissa fall regionalt kraftigt, försämrad miljö och hälsa. Luft- och vattenföroreningar utgör allvarliga miljöproblemen i delar av de central- och östeuropeiska länderna. De viktigaste utsläpps- källorna är uppvärmning, elproduktion, transporter samt tung industri. Omfattande utnyttjande av kol och brunkol med höga svavelhalter, i kombination med brist på åtgärder för att begränsa utsläppen har lett till stora utsläpp. Koncentrationen av tung industri särskilt till vissa områden tillsammans med hög energiförbrukning per producerad enhet är en annan faktor bakom de höga utsläppen. Den höga energiförbrukningen beror i första hand på den förda energipolitiken i de tidigare centralplanerade länderna. Energianvänd- ningen inom såväl industri, övriga samhällssektorer som i hushållen var kraftigt subventionerad och de låga energipriserna medverkade till en oproportionerligt hög energiförbrukning. Energiförsörjningen baserades på import av energiråvaror till fördelaktiga priser från samt på utnyttjande av inhemska resurser som kol och brunkol. Som exempel kan pekas på att energiför- sörjningen i och till baseras på kol och brunkol. Kol användes även i hög utsträckning för bostadsupp- värmning med utsläpp på låg höjd något som bidragit till att luft- kvaliteten i många städer och tätorter i de Central- och Östeuropeiska länderna har varit och i många fall är mycket dålig. Luftföroreningsutsläppen domineras av stora punktkällor, stora kraftverk och industrianläggningar. Transportsektorns bidrag är snabbt ökande men ännu förhållandevis litet. Även vattenproblemen är stora. Vattenproblemen är , liksom tidigare generellt högprioriterade. Sannolikt beroende på att problemen varit relativt synliga. Som exempel kan nämnas att dricksvattenlagstiftningen i formellt var mera långtgående än EU:s även om det i praktiken var långt mellan lagens ord och de verkliga förhållandena. En utbyggnad av reningsverk har startat, men omfattar ännu endast en begränsad del av avloppsvattnet. En stor del av det internationella biståndet på miljöområdet har satsats på olika vatten- och avloppsreningsprojekt. Detta gäller inte minst i Östersjö- området där storstädernas avloppsproblem utgör en stor del av de så kallade "priority environmental hot spots" i HELCOM:s handlings- program för . I många CEE-länder begränsas dock den framtida reningsutbyggnaden sannolikt av att en relativt stor andel av befolkningen lever i samhällen mindre än 2.000 personer och därför inte kommer att omfattas av några av EU:s eller HELCOM:s krav. Ur miljösynpunkt kan emellertid belastningen från dessa grupper vara inte oväsentlig.