sou · GLB3150 · 1998-01-01 00:00:00 — Dessa produkter kan produceras med förhållandevis liten kapital- insats och varorna kan gå i handel utan omfattande förädling. Denna typ av varor är dessutom relativt anonyma gentemot den slutlige konsumenten. Områden inom EU med låg avkastning och högt kostnadsläge torde bli mest konkurrensutsatta från CÖE- länderna. Oljeväxtodlingen i är ett exempel där konkurrensen kan bli hård från CÖE-länderna. Det synes även finnas goda konkurrensmöjligheter för arbetsin- tensiva specialprodukter där mekanisering inte är något alternativ. Exempel på sådana varor är frukt, grönsaker och bär. Låga arbets- kostnader är det främsta konkurrensmedlet för CÖE-länderna. Det är framför allt de sydliga EU-länderna som blir utsatta för konkurrens på dessa varuområdena. P.g.a. kvalitetsproblem torde dessa produkter i första hand komma att säljas som råvaror till livsmedelsindustrin. Animalieprodukter och specialgrödor med hög mekaniseringsgrad är svårare för CÖE-länderna att konkurrera med på kort sikt. Det krävs omfattande investeringar, inte minst i livsmedelsindustrile- det. Dessa produkter är också mer exponerade mot den slutlige konsumenten vilket kräver att CÖE-ländernas image förbättras. På animaliesidan är det främst de nordliga EU-länderna med omfattande animalieproduktion som blir konkurrensutsatta av CÖE-ländernas produktion. 96 Jämförelse mellan..... 3CENARIER F¶R UTVECKLING AV #!0 I uppdraget till utredaren anges att olika scenarier för CAP ska användas i analysen. %TT AV DESSA SCENARIER B¶R UTG¥ FR¥N ATT %5 S JORDBRUKSPOLITK F¶R¤NDRAS ENDAST MARGINELLT INF¶R UTVIDGNINGEN OCH ATT DEN TILL¤MPAS I DE NYA MEDLEMS L¤NDERNA REDAN FR¥N ANSLUTNINGENS F¶RSTA DAG $¤RVID B¶R ANALYSEN UPPM¤RK SAMMA M¶JLIGHETERNA ATT ¶VERG¥NGSREGLER KAN KOMMA ATT TILL¤MPAS %TT ANNAT SCENARIO B¶R VARA ATT DEN GEMENSAMMA JORDBRUKSPOLITIKEN SUCCESSIVT REFORMERAS S¥ ATT VID REFORMPERIODENS SLUT JORDBRUKSPRODUKTIONEN INOM DEN UTVIDGADE UNION SKER TILL DEN PRISNIV¥ SOM G¤LLER P¥ V¤RLDSMARKNADEN F¶R JORDBRUKSPRODUKTER 5TREDAREN B¶R D¤RVID PR¶VA OLIKA ¶VERG¥NGSPERIODER SOM KAN S¤KERST¤LLA ATT JORDBRUKET I OLIKA DELAR AV DEN UTVIDGADE UNION SKALL HA LIKV¤RDIGA KONKURRENSVILLKOR EFTER ¶VERG¥NGSPERIODENS SLUT $ET B¶R KLARL¤GGAS VILKA MEDEL SOM KAN BEH¶VA TILLF¶RAS DEN GEMENSAMMA JORDBRUKSP OLITKEN ) ETT TREDJE SCENARIO B¶R UTREDAREN UTG¥ FR¥N ATT DEN GEMENSAMMA JORDBRUKS POLITKEN HAR LIBERALISERATS FULLST¤NDIGT INNAN UTVIDGNINGEN ¤GER RUM $ET BETYDER ATT MARKNADSORDNINGARNA EXPORTST¶D OCH ANDRA INTERNA PRISST¶DS¥T G¤RDER HAR AVVECKLATS DVS ATT JORDBRUKARNA INOM %5 ¤R UNDERKASTADE NORMALA MARKNADSM¤SSIGA VILLKOR 'R¤NSSKYDDET F¶RUTS¤TTS ANPASSAS TILL UTVECKLINGEN I ANDRA J¤MF¶RBARA L¤NDER Grunden för EU:s gemensamma jordbrukspolitik har i stort sett varit oförändrad tillkomst . Jordbrukspolitiken tillkom i då EU var ett underskotts- område och åtgärderna som sattes in syftade till att höja produk- tionen inom EU bl.a genom att skydda sektorn från importkon- kurrens. blev EU nettoexportör av livs- medel. Stigande produktion i kombination med fallande världs- marknadspriser samt internationella förhandlingar om en avregle- ring på jordbrukets område ledde fram till att det gjordes den hittills största reformen av CAP. 98 Scenarier för utveckling av CAP CAP förväntas bli utsatt för nya påfrest- ningar vilket kan komma att kräva nya anpassningar. Det bedöms främst vara en kombination av följande orsaker som kommer att påverka CAP. ·Internationella handelsförhandlingar inom ramen för WTO Nya handelsförhandlingar kommer med all säkerhet att innebära att EU måste minska stödet till jordbruket. Det kan t.ex. ske genom att kvantiteterna som får subventioneras med exportstöd reduceras och att produktanknutna stöd reduceras eller blir otillåtna. En utvidgning av EU mot kan leda till kraftigt ökade budgetpåfrestningar om EU väljer att bibehålla CAP oförändrad Dessutom blir WTO-åtagandena ännu svårare att uppfylla eftersom dessa länderna saknar eller har mycket små kvoter för subventionerad export. reform innebar att kostnaderna för stödet till jordbruket gjordes synliga på ett helt annat sätt . Detta kan i sin tur leda att stödet ifrågasätts mer än vad som har skett. !LTERNATIVA UTVECKLINGSV¤GAR F¶R #!0 I utredningens direktiv anges tre scenarier för EU:s framtida jordbrukspolitik: Scenarier för utveckling av CAP 99 10.2.1Marginella förändringar av CAP Utgångspunkten för detta alternativ är att EU bibehåller de mål som finns fastlagda i . Inkomstmålet innebär att EU tillämpar en prisnivå på jordbruksprodukter som i normalfallet ligger över världsmarknadspriserna. Detta uppnås genom att använda medel som tullskydd, exportsubventioner och intervention. Både ett yttre och inre tryck verkar för att möjligheterna att använda dessa stödformer begränsas . EU måste troligen att acceptera en större tullfri import och en minskning av den subventionerade exporten, samt minskat prisstöd. Dessa yttre faktorer tillsammans med ökade krav på budgen i ett utvidgningsperspektiv samt avkastningsökningar i produktionen leder enligt detta scenario till att EU måste skärpa utbudsbegräns- ningarna. Kommissionens förslag, Agenda 2000, innebär att stödet delvis omformuleras från marknadsstöd till direktstöd för vissa produk- ter. För andra produkter görs små eller inga förändringar alls. Utbudskvoter är sålunda även fortsättningsvis ett mycket viktigt medel. Kommissionen diskuterar inte möjligheter till utfasning eller bortre gräns för direktstöden. Utredaren finner det därför mest ändamålsenligt att använda kommissionens förslag som utgångspunkt för utvärderingen av scenariot med endast marginella förändringar av CAP Av följande uppställning framgår de medel som kommissionen anvisar i Agenda för några av de viktigaste jordbrukspro- dukterna. 100 Scenarier för utveckling av CAP *För socker föreslår kommissionen inte några förändringar jämfört med nuläget. Utredaren anser att ytterligare ett alternativ som ryms inom detta scenario bör utredas. Detta alternativ innebär att EU omvandlar dagens produktionsanknutna stöd, exportbidrag, arealstöd, djur- bidrag m.m., till s.k. frikopplade stöd. har i sin senaste reform på jordbrukets område gjort en sådan förändring. Det antas att dessa stöd inte trappas av. Även denna variant av förändringar av CAP där stödnivån behålls oförändrad tas alltså upp i analysen. 10.2.2Fullständig liberalisering av CAP Alternativet som i uppdraget benämns som fullständig liberalise- ring innebär en i grunden förändrad jordbrukspolitik som utgår från andra mål. I detta alternativ är målet för jordbrukspolitiken att produktionen styrs av konsumenternas efterfrågan utan mark- nadsreglerande åtgärder. Detta kan ta sig uttryck i form av att den interna marknadsregleringen (intervention, exportstöd m.m.) tas bort liksom direktstöden (arealbidrag och djurbidrag). Gräns- skyddet förutsätts anpassas till utvecklingen i andra jämförbara länder. Utöver ett specifikt mål för jordbrukssektorn kan det finnas andra mål som gäller generellt för samhället men som har stor betydelse för jordbrukssektorn. Det gäller i synnerhet för miljö- och regionalpolitiken. Dessa mål kan antingen uttryckas tillsammans Scenarier för utveckling av CAP 101 med andra mål för jordbruket eller som generella mål för hela samhället. I detta alternativ förutsätts att reformen har genomförts innan kandidatländerna blir fullvärdiga EU-medlemmar. Eventuella övergångsåtgärder gentemot jordbruket i EU-15 antas också vara avslutade innan CÖE-länderna blir EU-medlemmar. 10.2.3Successiv reformering av CAP Mellan dessa båda alternativ finns det ett alternativ som bygger på en successiv anpassning av priser m.m. till de nivåer som råder på världsmarknaden. De viktigaste aspekterna som berör detta alternativ är: ·Ekonomisk kompensation för förändringen Övergångsåtgärdernas utformning blir sålunda det centrala i detta alternativ. För EU-länderna är det övergångsåtgärder som syftar till att anpassa priserna till världsmarknadsprisnivå som är mest angelägna. I praktiken kan dessa åtgärder utformas som en förlängning på det reformarbete som påbörjades genom den s.k. MacSharryreformen. Övergångsåtgärder som gäller för CÖE- länderna är av en annan karaktär eftersom behoven är annorlunda. För CÖE-länderna är priserna redan i utgångsläget generellt sett på världsmarknadsprisnivå. Dessa länder behöver istället bl.a. utveckla sin industri och få fart på handeln. Det är i detta alternativ också viktigt att behandla övergångsperi- odernas längd. 102 Scenarier för utveckling av CAP I följande avsnitt, vilket är det centrala i rapporten, görs en analys av konsekvenserna för olika förändringar av CAP vid en utvidg- ning av EU. I uppdraget anges att analysen ska avse effekterna för: ·EU i sin helhet Konsekvenserna av utvidgningen ska prövas utifrån de scenarier som anges i avsnitt 10. Analyskapitlet är sålunda indelat utifrån dessa tre alternativ. Analysen delas upp i huvudrubriker med några parametrar kopplade till varje: användning (arb/kap) Vad gäller analysen av i synnerhet miljö- och regionaleffekter begränsas denna till att gälla den direkta påverkan som jordbruks- sektorn har. Varje scenario avslutas med en analys av konsekvenserna för . Denna analys är mycket osäker eftersom effekterna är svåra att bryta ner på enskilda länder. De redovisade effekter som kan uppstå gäller därför i många fall för hela eller större delar av EU. Analyser som görs i detta avsnitt grundas på det faktaunderlag som redovisats i de föregående avsnitten. !NALYS AV MARGINELLA F¶R¤NDRINGAR AV #!0 Alternativet som innebär marginella förändringar av CAP överensstämmer i stort med kommissionens reformförslag Agenda 2000, se avsnitt 6, med bakomliggande faktagrund som redovisas i rapporten , CAP 2000 (se avsnitt 5.1.5). Utgångspunkten för detta alternativ är att EU bibehåller systemet med stödprisnivåer. Dessa priser kan i normalfallet antas ligga över världsmarknadsnivån. Det leder till att EU inte kan exportera större kvantiteter än vad som kan avsättas inom WTO-kvoten. För att möta denna situation återstår för EU att ytterligare skärpa utbudsbegränsningen och/eller lägga varorna på interventionsla- ger. För vissa produkter, främst spannmål men eventuellt även nötkött, innebär dock förslagen i Agenda att EU:s interna priser kommer ner till världsmarknadsprisnivå. Det leder till att export kan äga rum utan bidrag. I detta alternativ kommer EU:s jordbruk att ha en krympande andel på världsmarknaden p.g.a. att möjligheterna till subventio- ner minskar och en hårdare konkurrens på hemmamarknaden genom att allt större kvantiteter kan importeras utan tullavgifter. För jordbruket och livsmedelsindustrin innebär dessa åtgärder krympande volymer att arbeta med. Genom att produktionen i primärledet kommer att styras allt mer av olika kvoter är risken överhängande att det inte blir den mest effektiva produktionen som kommer att bli kvar. Strukturförändringar kommer att förhindras och införande av effektivare produktionsmetoder för- dröjs jämfört med alternativet med en helt avreglerad sektor. Drabbas industrin av kraftigt minskade råvaruflöden är den mest troliga åtgärden att verksamheter läggs ner. Kvotering innebär, enligt nu gällande regler, att CÖE-ländernas möjliga produktionsvolymer beräknas på basis av en historisk uppnådd produktion. Som framgår av tidigare avsnitt har utveck- lingen i samtliga länder varit likartad. Produktionen minskade kraftigt som en följd av de omvälvningar som då inträffade för lönsamhet och avsättning. I vissa fall mer än halverades produktionen. Produktionsminskningen berodde både på minskad areal/minskat antal djur och minskad avkastning. Dessa faktorer sammantaget leder till att CÖE-länderna riskerar få mycket små ingångsvärden för sina kvoter m.m. har det skett en viss återhämtning men en rad faktorer har gjort att man som regel är långt från att utnyttja sin produktionspotential. Problemen med att fastställa produktionskvoter belyses genom följande exempel. Enligt kommissionens grundregel ska bidraget till spannmålsod- lingen beräknas utifrån genomsnittlig avkastning . Av tabellen framgår att utfallet för CÖE- länderna blir mycket skiftande beroende på vilken period som väljs. Genomgående är att man missgynnas av att välja en bas som infaller då de stora förändringarna i politik och ekonomi inträffade. 4ABELL 3PANNM¥LSAVKASTNING I N¥GRA AV #–% L¤NDERNA TON HA 3,08* På samma sätt missgynnas CÖE-länderna för andra produkter där produktionen styrs genom utbudskvoter. -J¶LKPRODUKTIONEN I N¥GRA AV #–% L¤NDERNA MILJ TON Utredaren vill framhålla att en politik som bygger på stark utbudskontroll håller tillbaka den utvecklingspotential som finns i det östeuropeiska jordbruket. CÖE-länderna torde därför drabbas förhållandevis hårdare än jordbruket i EU-15 eftersom man där har en mer "färdigutvecklad" produktion. Det blir speciellt produktionsgrenarna med stark marknadsstyr- ning som kommer att drabbas av att det inte görs några föränd- ringar av CAP, främst mjölk och socker. Produkter med mindre inslag av marknadsregleringar har större möjligheter att utvecklas i CÖE-länderna, t.ex fjäderfäkött, griskött samt frukt och grönt. Kommissionens reformförslag inom ramen för Agenda 2000 avseende spannmål och nötkött underlättar också genom att priserna i EU sänks. Förslagen i Agenda innebär dock inte att kvoteringen på nötköttsområdet försvinner och den historiska basen för stödutbetalning finns kvar för spannmål, oljeväxter och proteingrödor. En fråga som är mycket viktig att belysa är också hur direktstöden ska behandlas. Inom den nuvarande marknadsordningen ges direktstöd till spannmål m.fl. grödor och nötkött. Direktstöden har kommit till för att kompensera EU:s jordbrukare för stödpris- sänkningar som gjorts. Enligt reformförslaget från kommissionen ökar betydelsen av direktstöd ytterligare. På spannmålsområdet ökar nivån på direktstöden med . Det införs även ett nytt direktstöd för mjölk. I Agenda 2000 påpekar kommissionen att direktstöd åtminstone inte ska ges till CÖE-länderna . Kom- missionen har ännu inte tagit ställning till hur direktstöden ska behandlas efter övergångsperiodens slut. Med nu rådande situation kommer CÖE-länderna normalt att få högre priser som en följd av EU-medlemskapet. Förslagen i Agenda innebär dock att EU:s priser för spannmål och eventuellt även för nötkött kommer att ligga ner mot världsmark- nadsprisnivå. Med detta som utgångspunkt skulle CÖE-länderna enligt kommissionens förslag inte vara berättigade till direktstöd. Det varnas för att ge CÖE-ländernas jordbrukare direktstöd eftersom det kan leda till oönskade effekter i samhället som t.ex. tilltagande sociala spänningar. Kommissionen konstaterar i detta sammanhang att kandidatländerna är i stort behov av stöd för att lösa många svåra strukturella problem i jordbrukssektorn. Utesluts CÖE-länderna från direktstöd leder det till att dessa länder drabbas av en mycket besvärande konkurrensnackdel jämfört med nuvarande EU-länder. Även om prisnivån är den- samma i EU-15 och CÖE-länderna i utgångsläget kommer möjligheten till att få direktstöd att vara av avgörande betydelse för konkurrenskraften. Till CÖE-ländernas fördel talar däremot att bl.a. markpriser och andra kostnader är lägre än i EU-15. Med kommissionens förslag i Agenda utgör direktbidragen när hälften av total intäkt för vissa produkter. Direktbidrag i förhållande till total intäkt; % I tabell 15 visas ett beräkningsexempel på arealbidragens betydelse. Bidragen har beräknats utifrån historiska arealer och avkastningsnivåer och hänsyn har sålunda inte tagits till den potential som kan finnas i CÖE-länderna. Nuvarande stödnivåer har använts i beräkningen. 4ABELL 5TFALL AV %5 S AREALST¶D I #–% L¤NDERNA BASERAT P¥ GENOMSNITTLIG AVKASTNING Arealstöd, milj kr Utredaren vill också peka på att detta alternativ kan leda till att nödvändiga strukturrationaliseringar i CÖE-länderna kommer att hållas tillbaka eftersom producenterna väljer att dra nytta av kvoter och direktbidrag. Avkastningsökningar som uppnås måste dock leda till att produktionsresurser tas ur produktion. I detta läget kan det mycket väl vara de små jordbrukarna som blir kvar medan nödvändiga strukturrationaliseringar inte kommer till stånd. Denna effekt kan bli speciellt påtaglig i . På motsva- rande sätt kan kvoter också bevara en oreformerad storskalig jordbruksstruktur. tillämpning innebär krympande kvantiteter som kan exporteras och ökat tillträde för importen vilket innebär att EU:s livsmedelsindustri måste dra ner på sin verksamhet. För varor där stark utbudsbegränsning tillämpas kännetecknas mark- naden av svag konkurrens då de vanligen bara finns någon eller ett fåtal producenter i varje land. Tilltagande utbudsbegränsningar torde medföra att möjligheten till företagsetableringar minskar ytterligare. är CÖE-ländernas största konkurrensfördel jämfört med EU-15 att kostnaderna för i första hand råvaror och arbete är lägre. Medlemskapet innebär dock enligt detta alternativ att priserna utjämnas mellan EU och CÖE-länderna vilket leder till att denna fördel går förlorad. Industrin i CÖE-länderna är som regel mindre effektiv än i EU-15 beroende på bl.a. lågt utnyttjande av maskiner och arbetskraft. Industrin har också problem med låg kvalitetsnivå på både råvaror och färdigprodukter, svag infrastruktur och dåligt utvecklade distributionsnät. Detta gäller i synnerhet för basindustrier som kvarnar, slakterier och sockerbruk. I de mera konsumentoriente- rade industrierna har utländska företag gjort stora investeringar, exempel på sådan branscher är dryckesindustrin, bagerier och konfektindustrin. Utredaren vill påpeka att EU-medlemskapet, enligt detta alternativ, kan innebär att CÖE-länderna riskera att omvandlingen till en konkurrenskraftig livsmedelsindustri hämmas. 0RODUKTIONSKAPACITET OCH UTNYTTJANDEGRAD I +¤LLA *ORDBRUKSSTATISTISK ¥RSBOK I 0OLEN Bibehåller EU sin nuvarande prisnivå för jordbruksprodukter kommer det att innebära stigande priser i CÖE-länderna på de flesta produkter. Prisökningen kommer på kort sikt att vara till nytta för jordbrukssektorn men kommer totalt sett att missgynna samhället eftersom livsmedelskonsumenterna kommer att miss- gynnas. P.g.a. av den ojämna inkomstfördelning som ofta råder i dessa länder skulle kraftigt stigande livsmedelspriser ytterligare förvärra situationen för de svagaste grupperna. CÖE-länderna exportera ofta jordbruksprodukter utan bidrag, en stor del av exporten går till priskänsliga marknader i f.d. . Med stigande priser på den interna marknaden skulle CÖE-ländernas konkurrenskraft på dessa marknader minska och det skulle med säkerhet krävas exportbidrag för kunna upprätt- hålla handeln. Det finns små möjligheter att med nationella medel ge exportstöd och den bidragsberoende exporten är dessutom be- Utredaren ser således en fara i en utveckling där CÖE-länderna inom ramen för gällande CAP går mot stigande interna priser. 0RISJ¤MF¶RELSE #–% L¤NDERNA Höga priser på produkterna och olika former av direktstöd leder till att detta kapitaliseras in i markvärden, maskiner och produk- tionsmedel. Jordbruket förlorar sålunda direkt en del av stödet i form av stigande kostnader. är kostnaden för bl.a. jordbruksmark betydligt lägre i CÖE-länderna än i EU-15. Livsmedelskonsumtionen i CÖE-länderna minskade kraftigt bl.a. som en följd av stigande priser i samband med förändringen av politiken. Historiskt sett har livsmedelskonsumtionen i CÖE-länderna varit hög med stort intag av animaliska produkter och socker. har konsumtionen åter börjat att vända uppåt till följd av att det ekonomiska läget har förbättrats. Konsumtionsinriktningen har dock ändrats mot bl.a. mera fjäderfäkött och mindre nöt- och En stor del av inkomsten används till livsmedelskonsumtion i CÖE-länderna. EU:s priser är som regel högre än i CÖE-länderna (se f.g. Ett EU-medlemskap innebär sålunda att livsmedelskonsumenter- na i CÖE-länderna med detta alternativet kommer att få möta stigande priser. Det innebär att en förhållandevis större del av den disponibla inkomsten får användas till livsmedel och tränger undan annan konsumtionen. Det torde i sin tur medföra negativa effekter totalt sett för samhällsekonomin. De flesta av CÖE-länderna har av tradition varit nettoexportörer av jordbruksprodukter. Den viktigaste exportmarknaden har varit . är det bara några få av CÖE-länderna som är nettoexportörer. Alternativet med endast marginella förändringar av CAP innebär, som visats i avsnitt 11.1.1, att produktionen i CÖE-länderna kommer att bromsas av kvoter m.m. Det inhemska jordbruket kommer sålunda att få problem med att kunna expandera och därmed utveckla sin export av jordbruksprodukter. De nuvarande EU-länderna som har svårt att uppfylla WTO-begränsningarna för subventionerad export kan komma att tvingas att försöka avsätta sitt överskott på den inre marknaden när CÖE-länderna blir EU-medlemmar. Utredaren vill påpeka att det därför kan finnas en risk för att EU försöker lösa en del av sina WTO-problem genom att utvecklingen av jordbruks- sektorn i CÖE-länderna hålls tillbaka. I kommissionens Strategy Paper pekades handeln ut som ett nyckelområde för att få fart på utvecklingen i CÖE- länderna. I Agenda 2000 har kommissionen nästan helt undvikit att diskutera handelsaspekten som en möjlig väg att utveckla jordbruket i CÖE-länderna. Jämfört med nuläget innebär marginella förändringar av CAP generellt sett stigande produktpriser i CÖE-länderna. Det ger jordbrukarna incitament att öka användningen av handelsgödsel och bekämpningsmedel. Det kan också stimulera till intensivare animalieproduktion vilket kan öka utsläppen av stallgödsel. Utrustningen för att lagra stallgödsel är generellt sett i sämre skick än i EU-15. Utredaren anser att detta kan leda till att risken för negativ miljöpåverkan från jordbruket ökar. Vad gäller andra miljömål som biologisk mångfald, öppet landskap etc. anser utredaren det vara viktigt att framhålla att det inte är utformningen av jordbrukspolitiken som skall användas som ett medel att lösa dessa mål. För att uppfylla dessa mål bör istället speciella åtgärder sättas in. Däremot bör jordbrukspoliti- ken så långt som möjligt utformas på ett sådant sätt att den inte motverkar miljömålen. Som framgått av analysen i tidigare avsnitt bedöms detta alterna- tiv leda till begränsade möjligheter att utveckla jordbruket i CÖE- länderna. Utbudskvoter, direktbidrag och höga priser gynnar främst jordbrukssektorn i EU-15. Landsbygden i CÖE-länderna får därför svårt att utvecklas med jordbruket som pådrivande kraft. I detta alternativ synes det därför komma att behöva sättas in regionalstöd i förebyggande syfte för att underlätta övergång till annan verksamhet. P.g.a. att detta alternativ medför att sektorn är starkt reglerad torde dock förändringarna gå förhållandevis Det är viktigt att betona att regionalstöden inte får leda till att konkurrenskraftigt jordbruk slås ut. För att de medel som avsätts inom utvecklingsfonden ska kunna användas på ett meningsfullt och effektivt sätt krävs det att finns expertis inom EU som gör de nödvändiga prioriteringarna. Styrningen från EU får dock inte vara så hård att initiativkraften i CÖE-länderna går förlorad. Det kräver betydligt större insatser från EU för att fördela strukturstöden än för att fördela stöden som löper inom garantifonden. Stöd som omfattar även andra sektorer kan komma att verka balanserande gentemot de stöd som går till jordbruket, inte minst via garantifonden. Detta ger möjligheter att motverka en sned- vridning mellan olika sektorer. Länder inom EU-15 som får strukturstöd av liknande anledningar som kan berättiga CÖE-länderna till motsvarande stöd kommer att få vidkännas en konkurrenssituation. Det är främst länderna i som kommer att beröras. I gengäld kommer dock att påverkas i mindre utsträckning av konkurrens på marknaden för jordbruksprodukter.