sou · GLB384d4 · 1998-01-01 00:00:00 — Kunskap om spridning och upplagring är en viktig länk för att förstå exponeringen och härleda en effekt på hälsa och miljö till ett visst ämne. Spridning av kemiska ämnen genom människans försorg sker framför allt genom varor och utsläpp. Via naturen sprids ämnena i näringskedjor och via luft och vatten. Vissa ämnen får stor spridning och åstadkommer därmed ökad exponering inom stora områden. sker en upplagring av ämnen. Kemiska ämnen, som utvunnits ur jordskorpan eller tillverkats syntetiskt av människan, kan på så vis upplagras på ställen där det kan finnas risk för skadeeffekter. Genom att användningen av farliga ämnen (till exempel tungmetaller, stabila organiska miljögifter) har pågått finns stora mängder upplagrade i produkter och avfall i samhället. Som exempel kan nämnas att man fortfarande uppmäter höga halter av PCB och metaller i miljön i . Detta trots att användningen av PCB har upphört . Förklaring till detta är dels läckage från de mängder som fortfarande finns kvar i miljön och i produkter som används, dels att ämnet används i andra delar av världen och sprids genom långväga atmosfäriska transporter. I har man påvisat läckage av PCB från fogmassor i fönster i äldre hus. Ett annat exempel är påverkan av fluorföreningar på ozonskiktet som beräknas bli som störst om , trots att väsentliga åtgärder har vidtagits för att minska användningen av de ozonförstörande ämnena. räknar man att ozonskiktet skall kunna återhämta sig, om alla planerade åtgärder efterlevs. 4.2.6 Okända omvandlings- och nedbrytningsprodukter Ett ämne, vars effekter är väl kända, kan ge upphov till omvandlings- och nedbrytningsprodukter - antingen vid tillverkning och användning eller i ett senare skede av livscykeln. Omvandlingar sker både artificiellt (industriprocesser) och naturligt. Kunskapen om dessa omvandlingsprodukter, såväl vilka de är som deras vidare öden i miljön och eventuella skadlighet, är ofta begränsad. Det är ett väl känt faktum att avloppsvattnet från industrier med komplicerade kemiska processer innehåller ett stort antal oidentifierade substanser som bildats genom okontrollerade kemiska reaktioner. Bland annat har klorerade ämnen från blekningen av cellulosa diskuterats mycket med tanke på befarade skadeeffekter. Ett annat talande exempel är användningen av DDT 2, som har orsakat höga halter av nedbrytningsprodukten i miljön. DDE har bl.a. orsakat 2DDT (diklordifenyltrikloreten) är ett bekämpningsmedel. 13 äggskalsförtunning hos fåglar. Denna effekt hade varit mycket svår att identifiera vid analyser av DDT på laboratorier. Ett annat exempel är användning av nonylfenoletoxylat. I miljön omvandlas detta ämne till nonylfenol som har dokumenterade miljöstörande egenskaper. 4.2.7 Exponering av alla befolkningsgrupper uppmärksammas särskilt den exponering för låga doser som härrör från det ökande antal varor som cirkulerar i samhället och från den långväga spridningen av farliga ämnen. Här saknas bra metodik för att förutsäga risker för skadeeffekter. Det traditionella sättet att göra riskbedömningar, utifrån dos-effekt och dos- respons4 fungerar ofta inte tillförlitligt vid låga doser. Dos-effekt och dos- respons samband tas fram ur underlag från vissa försöksdjur (råttor, möss), arbetare (vanligtvis vuxna friska män) eller människor som bor i mycket föroreringsbelastade områden. Att extrapolera underlag som är framtaget om kraftigt exponerade män till att gälla lågdosexponering för hela befolkningen, inklusive , barn, kvinnor och äldre, kan inte göras på ett tillförlitligt sätt. På samma sätt är det svårt att i miljön identifiera små förändringar (artbestånd, sjukdomar, beteenden) och att fastställa graden av exponering. 4.2.8 Få kemikalier ordentligt undersökta Ett stort antal kemiska ämnen används utan att vara tillfredställande utredda. Kunskapen om hälso- och miljöfarliga egenskaper hos kemiska ämnen är nu liksom 1984 mycket begränsad. Det finns flera anledningar till detta: ·Användningen etablerades långt innan krav på utredningar och dokumentation av ämnena krävdes. ·Begränsningar i möjligheten att utreda ämnenas egenskaper i relation till misstänkta eller okända effekter på hälsa och miljö. Mycket har dock hänt , framförallt tack vare internationellt samarbete. Nya ämnen som sätts ut på marknaden i EU måste vara väl undersökta vad gäller hälso- och miljöfarliga egenskaper. I OECDs program för existerande ämnen, som utförs utifrån ett svenskt initiativ, utvärderas 4 Med ökande exponering, dvs. ökande dos, förväntar man sig en större effekt och att fler individer drabbas. Sambandet mellan exponering och effekt uttrycks som dos-effekt samband, medan sambandet mellan exponering och antal drabbade kallas dos-responssamband. Som regel ses vid ökande dos både svårare effekter och fler skadade. De båda begreppen behövs för att skilja mellan å ena sidan variationer i typ och grad av effekt och å andra sidan det antal individer som drabbas av en viss effekt. ämnen som tillsammans står för av den totala användningen. EU driver ett motsvarande program som omfattar 2500 ämnen. 4.2.9 Otillräcklig kunskap om synergistiska effekter Ämnen kan samverka och ge större effekter än vad exponeringen för vart och ett av ämnena hade medfört. Till exempel förhöjer sannolikt exponering för kväve- och svaveldioxid den tumörinitierande effekten av polycykliska aromatiska kolväten. Ett annat område där man vet att olika ämnen ofta samverkar är utveckling av allergier. Kunskapen när det gäller synergistiska effekter är dock ännu så länge begränsad. 4.3 Skillnader i riskpanoramat 1984-1996 I det följande redovisas några viktiga skillnader i riskpanoramat 1984 och 1996. Skillnaderna kan bestå av att nya risker har uppstått eller att tidigare risker har upphört. Skillnaderna kan också bestå av att kunskapen om riskerna har förändrats. Vissa risker som man ser kan ha varit relevanta även , men man hade inte kunskap om dem då. Ökade mängder kemikalier i omlopp Spridningen av farliga ämnen i samhället har förekommit ända sedan industrialismens början. Antalet och mängden av kemiska ämnen har dock ökat kraftigt . En bidragande orsak är varuflödets mångfald och föränderlighet. Utnyttjandet av material sker i accelererande takt i samband med ökad industrialisering, materiell standard och befolkning i världen. Man räknar med att det används mellan 50 000 och 100 000 olika kemiska ämnen i samhället världen över. I beräknas antalet till 20 000 (4577; Så begränsar vi miljöfarliga kemikalier inom industrin 1996). Antalet kemiska produkter i Kemikalieinspektionens produktregister har varit relativt . Inom EU var antalet nya ämnen som förts ut i användning ca 2 500. Det totala antalet registrerade uppgår till ca 15 miljoner ämnen. Vid tiden för det förra riskpanoramat uppgick antalet till ca 10 miljoner. Endast en mindre del av dessa ämnen finns i praktisk användning. Den globala handeln med kemiska produkter och andra varor har ökat sedan det förra riskpanoramat. En ny produkt lanseras i stor utsträckning globalt istället för i en region eller ett land som var fallet tidigare. spridningsmönstret och riskbilden och en skadeeffekt kan hinna få stor omfattning innan den upptäcks. Den globala handeln minskar också möjligheten att överblicka vilka kemikalier som används vid tillverkning av de komponenter som ingår i en vara om tillverkningen sker i flera olika länder. Det förra riskpanoramat fokuserades mycket på riskerna för exponering genom punktkällor och i arbetsmiljön. Denna typ av exponering har minskat i betydelse, åtminstone i den rika delen av världen, mycket beroende på tekniska åtgärder för att minska utsläppen. Exponeringsmönstret har därför sannolikt ändrat karaktär från stora punktutsläpp till diffus spridning genom ett stort antal kemikalier i varuflödet. 4.3.2 Förändrade skadeeffekter på hälsa och miljö? Vid det förra riskpanoramat var cancerfrågan i fokus. Övriga hälsoeffekter som uppmärksammades var: ·Skador på lever och njurar Genom att alla befolkningsgrupper (barn, kvinnor, män och gamla) i en ökad omfattning exponeras för ett växande antal ämnen (om än i låga doser) finns också ett stort intresse för en rad mera svårmätbara hälsoeffekter som: ·Ökning av osteoporos (benskörhet) ·Ökning av hjärt- och kärlsjukdomar Man har emellertid ännu inte kunnat påvisa något säkert orsakssammanhang mellan ovanstående effekter och kemiska ämnen. Rubbningar i immunförsvaret kan leda till ökad förekomst av infektioner, cancersjukdomar, allergier och s.k. autoimmuna5 sjukdomar. Kemiska ämnen kan påverka immunförsvaret. Exponering under fosterstadiet och i nyföddhetsperioden då immunförsvaret är omoget misstänks kunna ge annorlunda och allvarligare skador än då vuxna individer exponeras. Försöksdata tyder på att PCB och andra klorerade miljöföroreningar kan påverka immunförsvaret i befolkningar som äter mycket fisk från förorenade områden. Luftföroreningar som ozon och kväveoxider har i undersökningar på djur visat sig ge minskad motståndskraft mot luftvägsinfektioner, som delvis kan hänföras till påverkan på immunförsvaret. Ökad UV-instrålning, som följd av ozonskiktets uttunning, kan eventuellt också påverka på immunförsvaret. Kemiska ämnen misstänks numera även kunna ge upphov till störningar i hormonbalansen. Dessa störningar kan i sin tur ge upphov till påverkan på fosterutveckling, fertilitet, immunförsvar, sköldkörtelfunktion samt beteende. Ämnen som misstänks kunna medföra hormonpåverkan är bl.a. organiska klorföreningar (PCB, DDT), nonylfenoletoxylater (hjälpmedel i plast-, pappers- och massaindustrin, i textilier i färger, rengöringsmedel lim och smörjmedel) och vissa ftalater (mjukmedel i plast, lim, färger, polish och liknade produkter). Ämnen som medför hormonpåverkan är syntetiska hormoner (läkemedel, p- piller). Frakturer i handleder och höfter har ökat , framförallt hos kvinnor, . Orsaken kan vara rökning, brist på motion samt ökad medellivslängd, men man misstänker också att exponering för hälsofarliga ämnen kan vara en bidragande orsak. En teori är att kadmium stör omsättningen av vitamin D som i sin tur orsakar en ökad benskörhet. Minskad intelligens och koncentrationsförmåga samt ökad rastlöshet och oro kan påvisas hos barn . Miljöfaktorer anses kunna bidra till dessa effekter. Tänkbara orsaker kan vara exponering för bly eller andra tungmetaller eller stabila organiska miljögifter. fokuserades miljöriskerna framför allt på följande problem: ·Bioackumulering och biomagnifikation av stabila organiska ämnen ·Förhöjda halter av tungmetaller i miljön till följd av direkta utsläpp 5 Autoimmunitet är när kroppens immunförsvar angriper de kroppsegna vävnaderna. Ovanstående frågor är fortfarande lika aktuella liksom miljöproblemen kring försurning av mark och vatten. Problemet med försurningen behandlades inte av utan togs upp i andra sammanhang. har flera miljöeffekter som var okända uppmärksammats eller bekräftats. Välkända exempel på sådana effekter är: ·Bildning av marknära ozon Till dagens riskpanorama vill vi lägga till följande effekter som observerats på såväl enskilda individer, som populationer och ekosystem. Flera av effekterna kan härledas till den långväga spridningen av miljögifter: Små eller stora mänskliga ingrepp i en del av ett komplicerat ekosystem kan förändra livsbetingelserna och ge små eller stora effekter även i andra delar av ekosystemet. Användning av bekämpningsmedel som avdödar växter eller insekter som utgör viktig föda för visa arter är exempel på detta. Ett annat exempel är när försurning av mark och vatten förändrar artsammansättningen i mark och vattendrag. De effekter som observeras kan ha stora konsekvenser, t.ex. omfattande fiskdöd eller utrotning av en art. De små subtila förändringarna kan vara svåra att skilja från de naturliga variationer som kan förekomma. Kemiska ämnen misstänks kunna påverka immunförsvaret hos djur . Den ökande frekvensen av tarmsår hos sälar kan vara ett exempel på detta. Några fastställda belägg för detta finns emellertid inte. Stabila organiska ämnen och metaller kan ge upphov till reproduktionsskador. Reproduktionsskadorna kan både vara i form av minskad förmåga till fortplantning eller att avkomman är missbildad. Kända exempel är äggskalsförtunning hos fåglar, äggdeformiteter hos fiskar samt minskad fertilitet. Stabila organiska ämnen och metaller kan också ge upphov till hormonstörningar hos djur. Reproduktionspåverkan och påverkan på immunförsvaret kan troligtvis delvis förklaras av hormonell påverkan. hormonellt medierade effekter6 är rubbningar i sköldkörtelfunktionen och beteenderubbningar. Man har också observerat effekter där orsakssambanden är oklara. Älvsborgsjukan hos älgar är ett exempel. Ett annat exempel är den yngel- dödlighet som har påträffats hos lax i (kallad M74). Man kan inte utesluta att det finns ett samband mellan miljögifter och dessa effekter. Kunskapen om kemiska ämnen har ökat inom alla områden (egenskaper, spridning, exponering, effekter). Trots våra ökade kunskaper kvarstår dock det faktum att det inte är möjligt att överblicka alla effekter som dagens kemikalieanvändning kan orsaka när det gäller hälsa och miljön. Det förefaller därför sannolikt att okända effekter av kemikalier kommer att uppenbaras . finns större ödmjukhet inför vår bristande kunskap om de risker som kemikalieanvändningen medför. Miljöforskningen som var relativt begränsad i början av 1980- talet har expanderat kraftigt och på flera områden har stora framsteg nåtts. Några viktiga sådana områden behandlas i det följande. Miljöövervakning innefattar återkommande kontroll av koncentrationer av miljögifter i organiskt material, populationsutveckling, hälsotillstånd, och förändringar i miljön. Miljöövervakning är ett viktigt instrument både för att upptäcka oväntade och oönskade förändringar i miljön men också för att följa utvecklingen efter det att beslut om miljöförbättrande åtgärder fattats. Med hjälp av nationella miljöövervakningsprogram som initierades har exempelvis effekterna av de förbud som infördes angående vissa klorerade bekämpningsmedel kunnat avläsas tydligt i miljön. Övervakningen ger vidare besked om regionala skillnader och möjliga riskområden samt en beredskap vid eventuella incidenter med oavsiktlig spridning av miljögifter. Övervakningsdata av hög kvalitet är en förutsättning för de beräkningsmodeller som utvecklas för att förstå och prognostisera miljögifternas öde i miljön. Övervakningen kan också verifiera dessa modellers allmänna giltighet. 6 Kemikalier som rubbar eller skadar funktionen hos kroppens endokrina system, (dvs. rubbar eller skadar funktionen hos kroppens inresekretoriska, hormonproducerande körtlar, omsättningen av hormoner eller stör hormonernas inverkan på målorganen) kan ge upphov till så kallade hormonella eller endokrina effekter. Endokrina (eller hormonella) effekter kan ses som verkningsmekanismer för substanser som därmed kan orsaka skador på organismen . Modeller för att beräkna effekter - t.ex. ozonnedbrytning, växthuseffekt, spridning av miljögifter - har utvecklats och visat sig vara användbara. fanns ej metoderna eller datorkapaciteten för att utföra sådana beräkningar som kan utföras . Miljöövervakning, med förfinade analysmetoder för att mäta miljögiftskoncentrationer i miljön, där koncentrationer kopplas till populations- utveckling och tillståndet i miljön utgår ett viktigt instrument för verifiering och utveckling av beräkningsmodellerna. sedan det förra riskpanoramat har en insikt växt fram om betydelsen av långväga transporter av ämnen. Användingsplats för stabila ämnen spelar mindre roll, effekterna av dem kan observeras lång ifrån källan. Genom användning av modeller för att beräkna spridning av miljögifter har man till exempel kunnat se att en stor andel stabila organiska ämnen faller ut ur atmosfären och anrikas i områdena kring polerna. Vid analyser i dessa områden har man kunnat påvisat högre halter miljögifter hos arter högt upp i näringskedjorna än vad man har kunnat förvänta sig. har metoder för kemisk analys utvecklats väsentligt. var många analysmetoder relativt grova jämfört med . kan ett betydligt större antal ämnen analyseras i miljön med en större noggrannhet. Genom att det finns analysmetoder för flera ämnen har dessa även kunnat påträffas i miljön. Möjligheten att mäta och analysera lägre halter har lett till att man hittat ämnen på andra ställen . Detta ger bättre möjligheter till att kvantifiera exponering och till att förstå sambanden mellan exponering och effekt. har också den toxikologiska kunskapen ökat markant, både vad gäller effekter på människa och djur. Som en följd av detta kan vissa fysiologiska effekter hos organismer användas som biomarkörer 7 för exponering och/eller tidiga effekter. Exempel på sådana biomarkörer är: ·Förekomst av de kemiska ämnena, eller deras metaboliter, i biologiskt material t.ex. blod. Förekomst av vissa leverenzym som man vet deltar i nedbrytningsprocesser för vissa stabila miljögifter. ·Förändrad respons av immunförsvaret (t.ex. bildning av antikroppar). 7 Biomarkörer används för att fastställa exponering för vissa stabila organiska miljögifter. En biomarkör kräver kunskap om hur ämnena påverkar organismen och hur denna effekt kan analyseras. Systematiserad kunskap om farliga ämnen som har gått sedan det förra riskpanoramat har mycket arbete lagts ner på att kartlägga hälso- och miljöstörande ämnen. Bland annat har flera listor på farliga ämnen sammanställts. Dessa gäller framför allt ämnen som används i stora volymer och som är erkänt skadliga för människa och miljö. Listorna fungerar som vägledning för att undvika farliga ämnen framför allt när det gäller industriella tillämpningar. En förbättring har också skett på så vis att system för värdering av hälso- och miljöfarlighet har utvecklats och en strävan mot en internationell harmonisering har skett på området för klassificering och märkning av kemiska produkter. Nya ämnen som sätts ut på marknaden i EU måste vara väl undersökta vad gäller hälso- och miljöfarliga egenskaper. I OECDs program för existerande ämnen, som utförs utifrån ett svenskt initativ, utvärderas ämnen som tillsammans står för av den totala användningen. EU driver ett motsvarande program som omfattar 2500 ämnen. 4.3.4 Avveckling av farliga ämnen Större insikter har lett till avveckling av många farliga ämnen. finns till exempel endast hälften av de bekämpningsmedel som användes 1980 kvar i användning i . Användning av tungmetaller såsom bly och kvicksilver har minskat kraftigt. Några exempel på områden där hälso- och/eller miljöfarliga ämnen har avvecklats eller minskat i användning är: ·ozonnedbrytande ämnen (klorfluorkarboner (freoner), koltetraklorid, 1,1,1- trikloretan) som köldmedier och i tekniska tillämpningar har ersatts med mindre miljöstörande substanser ·hälften av de bekämpningsmedel som var godkända finns på marknaden - en del p.g.a. brist på dokumentation, andra på grund av oacceptabla hälso- eller miljöeffekter ·minskad användning av kvicksilver i teknisk utrustning ·minskad användning av kvicksilver i tandvård ·minskad användning av nonylfenoletoxylater ·minskad användning av formaldehyd som appreturmedel 8 i kläder 8 Appreturmedel tillsätts en textilie för att ge den en viss egenskap, exempelvis göra den skrynkelfri, smutsavvisande eller flamskyddad ·konserveringsmedlen har undergått stora förändringar liksom också andra biocida tillsatser i träskyddsfärger och färger för belastade ytor som våtrum och utomhus ·blyvitt och zinkvitt i färg har ersatts av titandioxid ·kadmiumhaltiga pigment används ej i färg ·blyhaltiga pigment har med några få undantag ersatts med andra pigment ·aromatinnehållet i de ingående lösningsmedlen har sjunkit drastiskt ·lösningsmedelsbaserade färger har i stor omfattning ersatts av vattenbaserade färger ·minskad användning av klorerade lösningsmedel (trikloretylen, perkloretylen, metylenklorid) ·minskad användning av PCB, och klorerade paraffiner Inom tillverkande och användande industri sker kontinuerligt arbete med att byta ut farliga ämnen. Avveckling av kemiska ämnen innebär oftast att man byter ut ämnen mot ett eller flera andra. Detta utbyte kan fungera bra men alternativen kan också medföra andra risker. Utbytet syftar dock alltid till att erhålla än lägre risknivå. Några exempel på områden där utbytet kan medföra andra risker: ·Avvecklingen av klorfluorkarboner (freoner), trikloretylen och metylenklorid har medfört byte av metoder och kemikalier. Ersättningsprodukterna innebär ofta att särskilda förebyggande åtgärder måste vidtas i arbetsmiljön. Användning av brandfarliga kolväten och ammoniak som köldmedier är exempel på detta. ·Övergång från amalgam till härdplaster inom tandläkarvården kan orsaka hälsoproblem hos personal. 4.4 Vilka är de farliga ämnena, vilka egenskaper har de och var finns de? 4.4.1 Var finns är de farliga ämnena? Utvinning, förädling och omvandling av råvaror resulterar i kemiska ämnen som ingår i varor som används och sprids i samhället. En del av dessa ämnen har egenskaper som kan orsaka skadliga effekter. I nedanstående figur 1 redovisas översiktligt utvinning, förädling och omvandling av material från jordskorpan och biosfären. I tillräckligt hög dos kan alla ämnen ge upphov till skadliga effekter. Det är därför inte möjligt att säkert skilja ut farliga ämnen från ofarliga. Med vissa egenskaper ökar dock sannolikheten för att de skall ge upphov till skadliga effekter. Figuren finns endast i den tryckta versionen. Figur 1: Översiktlig bild av utvinning, förädling och omvandling av material. Bilden visar de viktigaste materialströmmarna från jordskorpan och från biosfären. Pilarna är proportionella med avseende på uppskattad producerad mängd i ton. Förutom råvarorna olja, kol och trä utnyttjas olika mineraler för framställning av metaller. Mängdmässigt utgör de en liten del av bilden ovan, därför återges de utvalda metallerna i figur 2. De största strömmarna representeras av råvaror som omvandlas till bränsle. Bränsle används både som drivmedel för fordon och för värme- och elproduktion. Olja, kol och trä utgör de viktigaste råvarorna för bränslen. Olja utgör även en viktig källa som råvara för kemikalier och plaster. Farliga ämnen kan bildas och spridas i samband med utvinnings- och förädlings- processerna. Farliga ämnen kan också frigöras i samband med användandet av produkterna (t. ex. förbränning av bränsle). Farliga ämnen kan också bindas i varor som sprids i samhället. Figuren finns endast i den tryckta versionen. Figur 2: Den del av diagrammet i figur 1 som rör metaller är förstorad med en faktor 10 för att öka åskadligheten. De farliga ämnena finns i produkter som används i hemmen, i arbetsmiljön och i det övriga samhället. De farliga ämnena finns även i utsläpp från trafik och industri. Farliga ämnen kan ha som ursprung såväl fossila råvaror som grödor. De framställs också i stor mängd av naturen själv när de olika arterna konkurrerar med varandra, men endast en liten del av de kemikalier som hanteras i samhället produceras från växter och grödor. Farliga ämnen kan spridas i miljön och kan återfinnas mycket långt i från användningsplatsen. Kunskap om spridningsvägar och exponering är viktig länkar för att kunna härleda en effekt på hälsa och miljö till en viss orsak (kemikalie). Det finns en vedertagen uppfattning om vilka ämnen som kan vara farliga. Den bygger dels på toxikologiska och ekotoxikologiska egenskaper, dels på fysikaliska och kemiska egenskaper. Internationellt harmoniserade kriterier för bedömning och beskrivning av farliga egenskaper används, t ex inom EU. Esbjerg-deklarationen avser ämnen med särskilt farliga egenskaper. Farliga ämnen är enligt denna deklaration ämnen eller grupper av ämnen som är toxiska9, persistenta10 och har benägenhet att bioackumuleras 11.