sou · GLB3186 · 1998-01-01 00:00:00 — Vi har ett problem i vår verksamhet, vi job- bar med arbetsmiljöfrågor, vi har en part, LO och arbetstagarna, som gärna vill ha mer regler men inte har några pengar – vi har en annan part, arbetsgivarna, som har pengarna men inte vill ha det vi gör. Det vi håller på med just nu det är att försöka rensa ut onödiga regler, men vi har sagt nej till Småföretagsdelegationen om att låta reglerna gälla speciellt för de större fö- retagen och befria småföretagen. Vårt pro- blem är att tummen när den fimpas är precis lika eländig när den är på småföretag som på storföretag. Vi kan inte se att regler som skyddar de anställdas hälsa i någon större utsträckning kan anpassas till företa- gets storlek, de är knutna till arbetssitua- tionen. Där har vi svårt att hitta några för- slag som innebär att man radikalt kan ändra vår regelmassa. För att anknyta till inledning, din stackars bergsprängare. Vi svarar för 155 regler som han kanske då har att titta på, det är 5 241 paragrafer. Rimligtvis så håller han inte på med utgångskassor – så att han kan redan när han tittar på sina regler be- stämma sig för att han behöver inte gå ige- nom hela regelpaketet. Jag hoppas han äg- nar reglerna så att han inte spränger bort någon anställd! Vi har i gått från detaljregler till funktionskrav. Det har varit applåderat. Det är en trend som går i – men den är inte helt smärtfri. Storföretagen har ofta ganska lätt att, med egen inhyrd personal eller anslutning till företagshälsovård, tolka ut funktionskraven. är det så att småföretagen gärna vill ha detaljerade regler för att veta vad som gäller. Det är inte helt lätt att gå ifrån detaljreglering. Vi för- söker hitta andra lösningar – vi får skicka ut bilagor och annat som inte är av regel- karaktär. av de regler vi har f.n. har tillkom- mit sedan EU-inträdet. Det är någonting som vi inte rår över. försö- ker vi få att acceptera att vår uppfattning är att vi har kommit så långt i , att vi behöver inte ha separata toa- letter för män och kvinnor. Om vi nu inte lyckas med detta så vill vi i alla fall inte kräva att arbetsgivaren upprättar skriftliga instruk- tioner om att de inte får användas av båda könen för det är nämligen ett krav! Jag måste bara dementera från Småföretags- delegationens sida en mycket viktig punkt: Småföretagsdelegationen har aldrig någon- sin gått ut och begärt att vi ska få regler som är enbart för småföretag. Vi har sagt att om de små företagen klarar reglerna så bör de större göra det också. Därför ska man ta hänsyn till de små företagens villkor. Arbetarskyddsstyrelsens missuppfattning var ett svar vi fick från många instanser och jag tycker det är viktigt att poängtera det innan debatten går vidare. Det sas från att det kom- mer en massa skrivelser ifrån företag att det är problem med olika konkurrensvillkor mellan stora företag och mindre företag. Vad har man gjort konkret för att det inte ska bli så att det lilla företaget fortfarande kon- kurreras ut därför att stora är större och sä- ger till. Det som görs av företag är ofta sådant som man kan angripa med konkurrenslagen, men . Med den nuvarande konkurrens- lagen är det t.ex. inte förbjudet att vägra le- verera om man inte har en dominerande ställning och det är många som klagar på detta. Det finns andra saker man klagar på som inte heller är förbjudet. Det finns de som klagar på att deras stora kunder inte vill köpa av dem. De klagar på att deras kon- kurrenter är allmänt otrevliga mot dem och förtalar dem. Det kan vi inte heller göra någonting åt. Vad vi kan göra är att i alla fall ge dem ett snabbt besked – om det som de upplever som problem går att göra nå- gonting åt med våra regler. Därför har vi inrättat en ny modell sedan början av det här året. När vi får skrivelser från småföre- tag, ringer vi upp dem på en gång. Sedan inom ungefär så har vi tagit ställ- ning. Är det här någonting som vi kan göra någonting åt? Är det någonting som är så betydelsefullt att det tar över andra viktiga uppgifter? Sedan ger vi dem besked på en gång! Jag jobbar inom byggbranschen och när jag lämnar ett anbud till en kommun eller lik- nande så blir jag utkonkurrerad av deras egna. Och ibland får jag inte ens ett nej tack. När det gäller upphandling har vi särskild lagstiftning, lagen om offentlig upphand- ling, som hanteras av en annan myndighet, . Det är någonting som vi har pekat på att när det gäller upphandlingsreglerna så finns det klara förbättringar att göra – som ger min- dre företag bättre chanser att göra sig gäl- lande i offentliga upphandlingar. Du pekade själv i din egen inledning på svå- righeterna att upprätthålla fair och riktig konkurrens när det gäller offentliga sidan, konkurrensen mellan ett företag och en kommuns egen verksamhet. Du pekade på brister i lagstiftningen och feg eller svag till- lämpning ifrån övervakande myndighets sida? Båda problemen finns. När det gäller kon- kurrensen mellan sådana företag som har allmänna medel bakom ryggen och sådana företag som jobbar med eget privat riskka- pital kan det vara reglerna som är proble- met men det kan också vara så att det kan vara svårt att få rättelse. regler är t.ex. sådana att ett företag har svårt att få rättelse om man tycker att en kom- mun har gått utöver det som man enligt kommunallagen får göra. Där finns förbätt- ringar att göra! Vad gör ni för att åstadkomma det då? Vi skriver sådana här rapporter – och hop- pas att de som beslutar om reglerna läser dem. Jag vill kommentera det som sas från både PRV och Arbetarskyddsstyrelsen att det är viktigt att servicen på myndigheterna är så- dan att svar kan ges . Det håller jag med om. Men att få in 10 000 samtal per dag till en myndighet kan ju också vara ett tecken på att regleringsbördan på det här området är för hög. Jag tycker att det borde finnas ett stort utrymme för att förenkla och avreglera. Det är inte bara att åtgärda symp- tomen – man måste man också titta på var- för man får in de här samtalen. Man frågar om upplysningar om saker som vi tillhandahåller i våra register som är of- fentliga. Vem som är behörig firmatecknare i det och det företaget osv. Det är inte några förfrågningar om krångliga regler. Det finns sådant också självklart. Men i grunden så upplever jag att de där förfrågningarna, just de 10 000, är ett tecken på effektivitet. Man litar på att man kan få upplysningar ifrån oss och vi har underlättat detta så till den grad nu att man lyfter på telefonluren, knap- par sig fram ibland, får ett svar direkt. Det här är en tillgänglighets- fråga snarare, skulle ni kunna med någon åtgärd göra tillgängligheten snabbare, enk- lare och vidare. Svaret är Internet. eller så ligger det här registret på Internet. Vi kan inte ta hela det som det är – det måste byggas upp en separat bas av säkerhetsskäl. Detta ingår i den stora sats- ning som vi nu beslutat upphandla. Får man många frågor, muntligt eller skrift- ligt, så är regeln antingen felaktig eller fel- aktigt formulerad. Detta är någonting som vi skriftligt har slagit fast hos oss. Det är ett skäl att ändra regeln eller att ändra skrivningen av den. Det är självklart. Vi har inte folk som kan sitta och svara i telefon. En fråga till representanten från Konkurrens- verket. Du säger här att du har en bok med exempel på problem mellan privata verksam- heter och offentlig verksamhet. Den här boken – är det så att du är pådrivande gent- emot dina styrande i regeringen, eller är det bara så att boken finns ifall någon frågar ef- ter åsikter? Vi är aktivt pådrivande. Det här var egentli- gen vårt remissvar till Småföretagsdele- gationen men den skickades också direkt till berörda departement. Vi har naturligtvis också den underhandskontakten att vi är aktivt pådrivande. Vi är också aktivt pådri- vande genom att agera i sammanhang, t.ex. som det här . Så ska vi ge plats här framme för (), (), (), och (m). Det som ligger i Småföretagsdelegation- ens arbete syftar ju till förändringar av de regler som politiker, riksdag har beslutat . Fokus är riktat mot den poli- tiska sektorn här. Kort får ni ge en princip- syn på er egen ambition i denna riktning. avreglering är ett slags mått bara och inget kvalitetsmått utan snarare riktning och , väldigt kort, ambitionen. Ja det är att nå de där och ta bort de regler som är mest stötande för inte minst de mindre företagen. Jag tror att man måste börja på några bi- tar, dels kontakten med myndigheten, det återkommer. Vi har arbetsmarknadsregler, det återkommer. På konkurrensområdet finns likaså bitar där de mindre företagen som samverkar med varann känner sig illa berörda av de nuvarande reglerna. Sedan är det ett antal skatteområden självklart. Allt det här måste samverka. Jag hoppas också det arbete som Småföretagsdelega- tionen utför ska leda till resultat. Vi har skapat väldigt stora förväntningar och om man efter en sådan här hearing och en remissomgång inte kommer fram till några konkreta resultat då tror jag att man får en väldigt stor besvikelse. Politikerna har spänt sig för vagnen ordentligt! Jag tror det grundläggande problemet är att vi har så stor offentlig sektor och så högt skatteuttag. För stor offentligt styrd sektor – då blir det många regler. En mindre offentlig sek- tor – då blir det färre regler. Med lägre skatter finns det mindre be- hov av regler. Det grundläggande problemet ligger i att den politiska sektorn är så stor! Sedan finns anledning att förenkla reg- ler. Jag glädjer mig åt att nu står på avreglerarnas sida. Kanske han gjort det tidigare också, men man införde ju skatte- reformen som hette skatteutjämningsreserv En del kommer ihåg det. K-surv och L-surv. Det var en sak som vi plockade bort och fick en enklare periodiseringsfond. I skattereformen ingick reglerna att man skulle förmånsbeskatta resor och man skulle betala arbetsgivaravgifter på resor. Man fick nämligen mat på flyget – om det var en viss kvalitet på maten så skulle man som företa- gare redovisa det som en förmån och betala arbetsgivaravgifter. Jag var med och slopade de reglerna för de var fel. Det finns mycket kvar att göra. Inte minst på skattelagstiftningens område. Fåmansbolagsreglerna är ju fruktans- värda. Jag använder dem på middagstal ibland – hur man räknar ut det lättnads- utrymme som har införts, därför att vi har dubbelbeskattning igen i . Utan dubbelbeskattning – då hade vi inte behövt några lättnadsregler heller. Men när man läser upp den på middagstal så skrattar ju folk. Det är roligt, men det är inte så roligt för dem som drabbas. En rejäl förändring behövs – men den kräver förändring också i offentlig sektors omfattning. Den här 25-procentiga avregleringen. Det är ju beskrivning av en riktning snarare än ett mål. Ställer du upp på den? Om det är eller ? Det krävs en dramatisk förändring men det krä- ver också någonting grundläggande. Det går inte att bara tala om att nu skall vi ställa upp att förenkla och göra den ena regeln där och den ena regeln där. Det krävs större över- gripande grepp. Ta exempelvis skattelag- stiftningen. Om man har en dubbelbeskatt- ning som slår hårt då måste man ha undan- tagsregler och då blir det krångligt. Om man ska ha en förmögenhetsskatt där man ska uppnå vissa effekter, ja ni vet själva vad som hänt . Det bästa är att slopa förmögenhetsskatten, slopa dubbelbe- skattningen för de är i sak fel i alla fall. Det är den typen av grepp man måste ta. Men det krävs kanske . Min syn stämmer överens med regeringens och de politiska partiernas ambitioner om att vi ska kunna minska de regler som finns. Om det blir eller om det som säger blir är min- dre viktigt. Viktigt är också att inte ändra på besluten för ofta – oavsett om de är bra eller dåliga. Ett beslut som finns är lättare att leva med än ständiga förändringar. Jag tycker också att det är viktigt att kom- munerna skaffar sig någon form av lucka. har infört att det finns ett ställe som man går till. Där tar man hand om alla frågor som berör näringsverk- samheten. Sedan sorteras de bakom den här luckan, byggnadsnämnd, hälsoskydds- nämnd etc. Den som är företagare eller den som vill starta företag kan inte springa runt överallt och veta allting. Därför är sådana åtgärder viktiga. Myndigheter och verk måste också sam- verka – veta vad är målet med verksamhe- ten, så att de kan få alla att förstå och gå åt Jag känner ibland att det kan- ske inte är på det sättet, särskilt inte i kom- munerna. Några dåliga exempel: Om någon skall starta en restaurang, pizzeria eller någonting, så har den fått alla vederbörliga tillstånd av miljö- och byggnadsnämnd. Sedan kanske den vill servera lite vin. Då kommer social- nämnden och ska ge sina utlåtanden över detta. Då kommer man i en konfliktsitua- tion i kommunen, om man i socialnämn- den har bestämt sig för att man ska minska eller förändra sitt alkoholbeteende – hålla igen på vissa områden. Då säger man nej. Då dras det undan en möjlighet för en verk- samhet! Det är i sådana fall det behövs ett ställe att gå in och prata med. Där skall det göras en helhetsbedömning. Det är vad jag tycker att var inne på förut – man kan inte springa runt överallt utan få en helhets- bedömning på ett ställe. Det gagnar före- tagsamheten ! Låt mig först och främst säga att jag skäms djupt över den politiska hantering som har skett utav avregleringsfrågan. Det är närmast skandal! Detta är en oerhört seg historia. Man har jobbat med de här tankarna. Jag tog med mig några böcker som handlar om avreglera mera och vad kostar våra lagar osv. Det är inga nyutkomna böcker. De är och -82. Det är ett politiskt misslyckande på flera punkter! Jag noterar bara för att ta några färska exempel att det finns direktiv . Där sägs det att alla utredningar ska göra s.k. PKA, problem- och konsekvensanalyser. Departementen ska göra likadana analyser. Det finns en verksförordning där det står att myndigheterna ska göra sådana PKA-analyser. Det står att de ska ha remis- ser innan de fattar sina beslut. Det finns en avregleringsdelegation av 1994. Den finns kvar på papperet. Verksamheten får man använda förstoringsglas för att kunna se nå- gonting av! Jag konstaterar att dagens läge är detta att man följer inte vare sig direktiv eller för- ordning! Delar du den uppfattningen som finns att är ett fundamentalistiskt regelträngt land när det gäller företagsamhet? Ja, det är klart att resultatet blir detta. Men det är viktigt att veta att vi har vissa instru- ment. De har inte fungerat, de har dragits i långbänk . Motioner har lagts i bl.a. av undertecknad år ut och år in. De är avslagna på löpande band. Vad som behövs det är egentligen det absolut mest grundläggande: Politisk vilja att gå ifrån ord till handling, det är en full- ständig självklarhet! Jag tycker inte det handlar om några pro- centtal eller siffror. Jag ser mera inställning, riktningen! Vi måste ha en kraftfull politisk inriktning på att vi ska avreglera. Jag har en modell som jag ska återkomma till sedan om du eller någon annan är intresserad. Småföretagare är ju i en fruktansvärd situa- tion med facket! Om man vägrar att skriva på kollektivavtal kan facket vara domare och utdöma straff. Har ni kontrollerat hur han- teringen i fallet har va- rit? Vill ni stifta en ny lag på arbetsmarkna- den att fackföreningsrörelsen i skall följa demokratiska principer – att de frågar sina egna medlemmar om de vill sätta ett företag i blockad. Det här går att reagera ganska snabbt på, . Jag är inte beredd att medverka i de diskus- sioner du drog upp här . En orsak till det är att just detta enskilda fallet prövas nu i . Det enskilda fallet behandlar man inte i riks- dagen, man behandlar principfrågor. Frågan som du berör har varit uppe i ett otal tillfäl- len i debatter och motioner osv. Jag tycker du gör en kullerbytta – du kräver vissa reg- leringar hur fackföreningsrörelsen ska jobba. Meningen var väl att vi inte skulle detalj- reglera utan avreglera och ställer man krav på avreglering på ett ställe måste man också ställa krav på andra ställen. Självklart bör KU fundera över hur reger- ingen har hanterat det här fallet, det är ett principiellt fall. Det andra, självklart när man avreglerar på arbetsmarknaden kräver det i och för sig någon ny lag. Det är ju inte som säger ett ingrepp i friheten. Vi har en lag som säger att fackföreningen kan göra den här typen av saker. Det bör man se över och se till att man får balans på arbets- marknaden. Fallet ligger i för mänskliga rättigheter. Det är prövat en gång, det blir omprövat . Det tycker jag är vär- defullt. Resultatet av detta hoppas jag blir att man stämplar förfarandet som fel. andra ord att vinner – därmed är skyldigt att genomföra en lagstiftning som stämmer överens med de mänskliga rättigheterna, inkl. för företaga- ren. Fråga från publiken, , ICA Vi har inom ICA kommit till som ett exem- pel på behovet av att enskilda företagare sam- verkar för att man inte klarar sig på egen hand. Vi känner ju alla till att det var ganska mycket ståhej – det gruppundantag i konkurrenslagen som finns var på väg att snävas av och det blev en hel del pro- blem. Vi möter mycket förståelse för den här problematiken – . Den här formen av nätverk behövs för småföretagare – vi har en nyttig verksamhet. Vårt problem är att när man blir tillräckligt stor så att man fak- tiskt utgör ett hot mot andra existerande fö- retagsformer uppstår en rad frågetecken. Synen på nätverk för småföretagare, är den fortfarande positiv? En fråga när det gäller upphandling: Det finns långa rader av exempel på upphand- ling där upphandlingsförordningen gör att kommunen har ett direkt orationellt förfa- rande. Vi är operativa i båda ändar, i stora upphandlingar på livsmedelsområdet har vi ett särskilt företag. Vi får ju många stora uppdrag! Jag ser att man inom den ramen av formella skäl inte kan låta lokala handlare, särskilt i glesbygderna, vara leve- rantörer till lokala institutioner. Är det här en handläggningsfråga på kommunnivå? Det finns en konflikt alltid mellan ett in- tresse hos t.ex. ICA att vara starka tillsam- mans, konsumentens intresse att ha bra och billiga varor och andra handlares utanför ICA intresse att konkurrera med ICA. Här finns det ett gränsland som är besvärligt. är inget fel med den typen av nätverk – som i grunden kan ge effektivitet också – men det är en väldigt svår fråga att svara på. Det finns ibland en konflikt mellan intressen hos dem som företräder företagssidan och kon- sumentsidan. Man får hantera det på ett vettigt och effektivt sätt, men grunden är att kommuninnevånarna ska ha bra effektiv service. Fråga från publiken, företagare från Att överklaga ett kommunalt beslut. Ni vet hur det går till i kommunan när man startar näringsverksamhet ibland – då sker det utan kommunalt beslut. Det kan vara att man startar en verksamhet för att stödja privata kommuninnevånare. Det blir mer och mer av det här. Men det går inte att överklaga för det har inte varit något kommunalt be- slut. Det här upptäcks inte. Kan det göras något åt kommunallagen i det här fallet Jag delar den uppfattningen. Lagen borde ändras när det gäller närings- verksamhet. Den som finns borde av- vecklas. Jag är i gott sällskap när jag säger detta – har varit inne på samma sak. Kommunallagen som helhet har ju att skydda mer saker än den direkta närings- verksamheten. I en kommun finns det kom- muninnevånare, en del är företagare, en del är anställda både i kommun och företag. Det här är inga enkla frågor. När en kommun hanterar olika frågor måste både politiker och tjänstemän vara medvetna om vad som är målet med verksamheten. Är det angeläget att ändra lagen? man annars åtgärda denna ständiga friktion, upplevelse av orättvisa, krångel, ojämlikt konkurrensförhållande, bristande konkur- rens, dålig effektivitet. Vittne efter vittne återkommer till detta. Lagändring är ett direkt förslag här. Enklare än så. Kommuner ska inte driva af- färsverksamhet. Jag tror att kommunerna ska satsa på kärnverksamhet, skola, vård, utbildning och omsorgsverksamhet. Sedan har man kom- mit in på näringsverksamhet – inte av ill- vilja utan för att täcka olika behov som fun- nits. Skrämmande exempel finns på mer tveksam verksamhet – uppförde en kommun en glasskiosk för att kunna sys- selsätta en person som är arbetslös. Bredvid på torget fanns det redan en glasskiosk. stängdes den ganska snabbt för att kiosken som kommunen uppförde var ett svartbygge. Fråga från publiken, Jag har inte hört någonting nämnas om fria privata vårdgivarna. Sjukgym- naster, psykologer, läkare, tandläkare osv. som lever under ibland faktiskt groteska för- hållanden. Ett enkelt exempel: En sjukgymnast som lever under vårdavtal arbetar någonstans i . Mannen fick arbete i . Hon kunde inte följa med därför att Upp- sala ville inte skriva något nytt vårdavtal med henne. Hon fick antingen vara kvar i Norr- land eller vara arbetslös i . Vi har andra sjukgymnaster som lever under vårdavtal där man begränsar antalet vårdtillfällen för resp. sjukgymnast. Vård- tillfällen som Dagmaravtal, men som i vissa kommuner begränsas till hälften av de som man angivit som tak i riksgenomsnittet. Pri- vatläkare som lever under avtal. Äldre pri- vatläkare som inte kan sälja sin praktik trots att de innehåller dyrbar utrustning – därför att ny läkare inte kan få etablera sig. Tand- läkare, som för varje patient måste ange varje åtgärd som gjorts på patienten. När patien- ten är klar skicka in tandvårdsräkning till för att få den del som sta- ten står för. Folktandvården däremot behö- ver inte precisera patienten och man kan skicka in en räkning till , klumpsumma på samtliga pa- tienter under den månaden. Kommunala och landstingsvårdgivare behöver inte betala moms men det måste privata vårdgivare göra. Om detta är en faktisk be- skrivning av regelsystem inom denna sek- tor. Är det acceptabelt eller ej? Du förenklar så mycket. Det finns många komponenter. Jag har levt med vårdfrågor och tandläkarfrågor som landstingspolitiker och i . Det finns säkert mycket som vi kan förändra. Bör ni förändra någonting? Ja, självklart, det är mycket som behöver förändras. Jag hoppas att vi inte har slutat förändra i , för då vore det allvarligt. Vi ska förändra, förbättra. Sedan så är det olika intressegrupper som står mot varandra. Det är sådana situatio- ner vi politiker ställs inför. Många företa- gare och branschorganisationer vill avreglera, minska företagsstöd. Vi får också besök av företagsrepresentanter som vill ha särskilda stöd och särskilda förmåner på olika områ- den. Jag fick en sådan uppvaktning i går. Det är klart ni måste liksom städa framför egen dörr! Jag tycker man kan ta bort stöden ganska långt. Men vissa stöd, då det gäller kompetensutveckling, regionalpolitik osv. är till för att klara vissa olika funktioner. Det är naturligtvis inte acceptabelt, det sva- ret på frågan. Alla vi fyra säger att vi ska av- reglera så mycket som möjligt. Men jag kom- mer tillbaka till det jag sa inledningsvis, det är ju fullkomligt omöjligt att avreglera om den politiska sektorn ska vara så stor som den är i . Vi kan säga vad vi vill, om vi inte är beredda att minska den offentliga sektorns omfattning i svensk ekonomi kom- mer vi ändå inte kunna avreglera. Vi kan diskutera varje detalj och tycka det är jätte- bra, men här är grundfrågan! Det är också det sätt på vilket det offentliga dominerar vårdsektorn, när det gäller produktionen av vård, som ligger också bakom det problem som redovisades här. , acceptabelt eller måste ändras? Jag håller med om att det finns mycket som måste ändras och mycket har faktiskt också gjorts. När det gäller fria privata vårdgivare så finns det ju ändå utredningar som har lagt fram en del förslag i . Samverkans- delegation finns just för dessa områden och deras slutdokument kommer och jag hoppas på att de kommer fram med sådana förslag som gör att man kan underlätta för småföretagen. Var det någon som ville ha någon form av servicecenter, som kunde ta emot frågor, synpunkter och där man kan få råd. Det tycker jag också är väldigt viktigt att det finns ett sådant.