sou · GLB3116d9 · 1998-01-01 00:00:00 — Snarare är dess största betydel- se att den visar att framgång för barn med särskilda behov kan garanteras regelmässigt även i skolor som inte är exceptionella (och som inte var påtagligt framgångsrika innan programmet började tillämpas). Man kan inte garantera att alla skolor har karismatiska rektorer eller att alla elever har karismatiska lärare. Trots det kan vi garantera varje barn en möjlighet att lyckas i skolan oberoende av familjebakgrund. (Min kursivering). (Slavin et al., 1994, page 27, min översättning). Alla elever i de aktuella skolorna lärde sig läsa i årskurs två. Sådana resultat ger ett starkt belägg för den kulturhistoriska utvecklingsteorin med sin starka betoning av pedagogikens betydelse för barns grund- läggande kognitiva och intellektuella utveckling. Det finns också annan forskning som visar att man genom sär- skilda program kan förbättra såväl barns basfärdigheter och fakta- kunskaper som deras kognitiva och intellektuella utveckling. Det är ett viktigt påpekande från forskarna bakom Success for all att man bör ha pedagogiska program som fungerar även om inte rektorer och lärare är pedagogiska genier – och de flesta av oss är ju inte det. är det med stor sannolikhet så att möjligheter till stark utveckling och avsevärt förbättrade resultat faktiskt föreligger i varje stund. Det finns exempel på hur nya rektorer vänt utvecklingen i de skolor de övertagit, från en katastrofal situation till en alldeles utmärkt. En viktig iakttagelse är att metamorfoser tycks kunna ske med elevgrupper även under högstadiet trots att de haft en usel skolgång . Barn ska bestämma var dom ska bo= Barn ska inte bli mobbade. Om ett barn har föräldrar som inte bor ihop så tycker jag att barnen får bestäm- ma själv vart dom ska bo. Om dom ska bo hos sin mamma eller sin pappa. Eller så kan barnet vara hos sin mamma och pappa varannan veckan. Bristande förkunskaper är ett stort problem. Men att de har ett starkt samband med senare prestationer beror delvis på hur skolan möter Men man skall alltså inte stirra sig blind ens på bristande Barn och ungdomar har sannolikt i varje stund en stor potential för utveckling om de bara konfronteras med höga förvänt- ningar och en pedagogiskt resursstark miljö som ger dem möjligheter att leva upp till dessa förväntningar. När forskarna hävdar att alla barn kan lyckas oberoende av föräldra- bakgrund skall det inte tolkas som att föräldrarna saknar betydelse för barnens läsutveckling. I programmet drog man tvärt om in för- äldrarna i arbetet med barnens läsutveckling när det visade sig att pro- När man konstaterade att alla barnen i de aktuella skolorna lärde sig läsa var en bidragande orsak att man i vissa fall Det är helt i enlighet med annan forskning. Det finns ett tydligt samband mellan elevernas sociokulturella bakgrund och deras kun- skaper och sociala anpassning. Frågan är vad det beror på. man oftast mäter den sociokulturella bakgrunden med olika register- data över till exempel föräldrarnas yrkestillhörighet, utbildning och etniska bakgrund kan man lätt få intryck att det är fråga om faktorer som är opåverkbara, sett ur skolans perspektiv. Men det är en syn- I själva verket handlar det om vilka attityder föräldrarna har till skolan och sina barns skolgång samt vilket stöd de ger barnen. kan tala om en Hemmets läroplan. Det finns (minst) två viktiga saker att säga om förhållandet mellan föräldarnas sociala och etniska tillhörighet och hemmets läroplan. första är att sambandet dem emellan inte är absolut. arbetarmiljöer och familjer som tillhör våra minorits- och invandrar- grupper som har en alldeles utmärkt Hemmets läroplan och satsar mycket på barnens skola och utbildning. Det andra är att skolan kan påverka hemmets läroplan, det vill säga föräldrarnas attityder till skolan och förmåga att stödja sina barns skolgång. Det betyder alltså att två av de viktigaste orsakerna till den stora spridningen i kunskaper och anpassning som utmärker också fram- gångsrika skolor – bristande förkunskaper och inlärningssvårigheter samt hemmets läroplan – kan påverkas från skolornas sida. Kultur- och värdefrågor = vtterligare en förutsättning för en jämlik skola och utbildning i enlighet med är att barnets kulturella identitet och egna värden respekteras. Det förutsätter att skolans undervisning grundas på pluralism och skapar utrymme för både studier och dis- kussion om olika teorier, ideologier och värdesystem så att alla elever oavsett social, etnisk eller religiös bakgrund skall känna sig sedda och få sin identitet bekräftad i skolan. I stället för pluralismen som princip skall undervisningen enligt den nuvarande läroplanen bygga på västerländsk humanism och etik. Självklart skall dessa och andra värden som spelar en stor roll i det svenska samhället få utrymme i skolan, något som också betonas i läroplanen. man eftersträvar jämlikhet måste det tillgodoses inom ramen för en skola där pluralismen är bärande princip. Det nya förslaget till läroplan som presenterats gör ett viktigt tillägg. genomsyras av principen om alla människors lika värde ...oavsett kulturell, etnisk eller religiös tillhörighet. (SOU 1997:21, sid 91). Det kan tolkas som ett steg mot en ökad pluralism i skolans undervis- Om skolans mål är ökad jämlikhet är det också viktigt att man utnyttjar det utrymme som läroplanen skapar för ett samhällskritiskt Där sägs att: undervisningen bör belysa hur samhällets funktioner och vårt sätt att leva och arbeta kan anpassas för att skapa en hållbar utveckling. (SOU: 1997:21, sid 96). eftersom den nuvarande utvecklingen har lett till att arbetslösheten i vissa grupper och i vissa bostadsområden är mycket hög. skall kunna motivera och intressera barn och ungdomar från dessa grupper och områden för studier är det viktigt dels att skolan minskar den klassmässiga och etniska segregeringen och tillgodoser alla elevers behov av kunskaper och färdigheter för vidare studier och arbetsliv, dels att den bidrar till elevernas medvetenhet om den segregering och de orättvisor som trots allt består. I läroplanen betonas också betydelsen av ett internationellt solidariskt perspektiv något som kan utnyttjas för att ytterligare förstärka identitet och känsla av tillhörighet för elever som själva eller vars föräldrar invandrat till . Skolan kan inte vara alltför kritisk mot det samhälle den är en del av men om den förstärkning av pluralismen som förs fram i det nya förslaget till läroplan blir verklig- het ökar förutsättningarna för att undervisningen också i praktiken skall kunna rymma det samhällskritiskta perspektiv som läroplanen ger utrymme för. En nödvändig förutsättning för att skolan skall kunna uppnå jämlikhet är att läroplanen och betygssystemet är mål- och kunskapsrelaterat, det vill säga att det är klart uttalat vilka krav som ställs i form av kunskaper och färdigheter för att kunna söka till de olika linjerna på I det fallet är alltså den nya läroplanen (Lpo94) och de kunskapsrelaterade betygen ett stort steg framåt jämfört med det tidigare relativa systemet, där betygssättningen byggde på rangord- ning av eleverna. En annan viktig förutsättning är att skolornas och lärarnas arbete finns det nationella prov endast i svenska, matematik och engelska för högstadiet. Om skolorna skall kunna leva upp till läroplanens principer om både likvärdighet i betygssättningen och att lärarna skall ha stort inflytande på undervisningens metodik och uppläggning, krävs det därutöver nationella prov i minst ett humanistiskt, ett samhällsvetenskapligt och ett naturvetenskapligt ämne för högstadiet. Också för låg- och mellanstadiet bör nationella prov skapas utöver det som finns för årskurs fem. Vid sidan av de nationella proven behövs en rik tillgång till olika test och utvärderins- instrument som är anpassade till läroplanens mål och betygskriterier. Ytterligare en viktig förutsättning för en kvalitetsinriktad utvärde- ring är att den omfattar uppgifter om elevgruppens sociokulturella sammansättning så att skolorna kan bedömas och jämföras utifrån Utvärderingen är ett stort problem . från politikerna är oklara. Nationella prov saknas i många ämnen. har inte fullgjort sin uppgift att förse kommunerna och skolorna med utvärderingsinstrument. Resurserna och kunskaperna i kommunerna är otillräckliga för att de själva skall kunna ta ansvar för att få fram sådana. Problemen belystes med stort eftertryck i utvärderingen i (Skolfakta). I den utpekades en högstadieskola som mycket dålig trots att skolans fyra niondeklasser placerade sig som etta, trea, åtta och tretton i en nationell kunskapstävling med runt 500 deltagande niondeklassare. De negativa resultaten i utvärde- ringen, som bland annat byggde på mätningar av elevers och för- äldrars attityder, ledde till att skolan förlorade 100 av de 150 elever som rent geografiskt tillhör skolans upptagningsområde. motsvarar eller fyra lärartjänster. Bailey, C. & , D. (1983) Mixed Ability Grouping. (1993) Education Markets, Choice ans Social Class: the market as a class strategy in the UK and the . Bamburg, J.D. (1991) Schools, Goals, Principal and Achieve- Schol Effectiveness and School Improvement, Vol 2, No 3, pp 175-191. & Boréus, K. (1992). Den dubbla reträtten och argumenten för radikal jämlikhet i skolan. Zenit, Nr 2, 50-61. Bloom, B.S. (1976). Human Characteristics and School Learning. Bloom, B. (1984). The Search for Methods of Group Instructions Effective as Educational Leadership, 41, 4-17. & Passeron, J-C. (1970) La reproduction. Eléments pour une théorie du système d'enseignement. Les Editions de Minuit, . Reproduction, Education, Society and Culture. Brookover W.B., Beady, C. , P. & Schweitzer, J. (1979)., School Social Systems and Student . Brookover, W.B. (1993) Essentials of Effective Schools. for School Effectiveness and Improvement, 3-6 (1966) Equality of educational opportunity. (1989) and Education policy. Delander, L., Behrenz, L & , E. (1993) Arbetsmarknaden för ungdomar i (1994) På väg mot en jämlikhetsbefrämjande läroplan. Grosin, L. (1997) Effective Schools and Equality. Paper presented at Maison de la Recherche en Sciences humaines de , Conference on Private and Public Schools, 20-21 February 1997 , E.P., Child, D.A. & , H.J. (1988). Can Comprehension Be Taught? A Quantitative Synthesis of Metacognitive Studies. Educational Researcher, 17, No 9, 5-8. Heck, R.H., Marcoulides, G.A. and Lang, P. (1991) Principal Instructional Leader- ship and School Achievement. The Application of Discriminant Techiques. Effectiveness and School Improvement, Vol 2, No. 2, pp 115-135. & , J. (1991). Slant on Slopes. Using Multilevel Models to Investi- gate and its Impact on pupils' Examination School Effectiveness and Improvement, 2, 230-247. Johanek, M. (1992) Private Citizenship and School Choice. Educational Policy, 6, (1986). Quality and Equality Through Cognitive Instruction. tional Leadership, 43, 5-11. Mortimore, P., Sammons, P., Stoll L., , D. & Ecob, R. (1988). : Open Books. M., Maugham, B., Mortimore, P. Ousten, J. & , A. (1979). Secondary Schools and their effects on Children. Rutter, M. (1983). School Effects on Pupil Progress: Research Findings and Policy 54, 1-29. Slavin, R.E., Madden, N.A., Dolan, L.J., Wasik, B.A., , S. & , L. (1994). Success For All: Longitudinal Effects of Systematic School-By-School Reform in Paper presented at the annual meeting of the American Educational , , April, 1994. (1996) Att välja skola, effekter av valmöjligheter i skolan. & Tomlinson, S. (1989). A Study of Multi-Racial (1984). Improving the Productivity of 's Schools. tional Leadership, 41. (1985) Uppfostran gör mannen. I: Grosin (red) Kultur-Skola- Vygotskij, L.S. (1962) Thought and Language. Tråkigt att bli lämnad och hämtad= När man kom till dagis var det tråkigt att bli lämnad. Och när man blev hämtad var det också tråkigt för man hade så kul. Det tråkiga med dagis var att man var tvungen att gå ut fast det regnade. När det var varmt ville vi barn ta av oss tjocktröjorna, men det fick vi inte. När det blev sommar tog fröknarna fram bassänger och hällde i vatten så att vi kunde bara. Vattnet var iskallet. Efter varje mål skulle man sova, men jag kunde inte sova. Vid sidan av dagiset låg Vattentorns- skogen. Dit fick man gå när man fyllde . De som inte fick komma ut dit stod och hängde vid staketet. smet någon ut, och då fick ingen gå ut . Min mamma dricker sprit= Jag gick ut från skolan. Mamma och jag hade bråkat innan jag gick hemmifrån. Mamma och pappa har Jag ville inte alls gå hem. – Ska du gå med till fotbollsplan? – Nej, jag måste hem. Jag gick sakta upp till trappuppgången. nyckeln i nyckelhålet. Jag vred om. köksbordet och drack sprit som vanligt. mig på kinden. Jag började gråta. Jag sprang så fort mina ben orkade. Jag visste inte vart jag skulle Så satte jag mig ner. Jag vet inte hur länge jag satt där. Det hade börjat regna. Jag ville inte gå Men jag var ju tvungen. På vägen hem mötte jag min moster och talade om för henne vad som Hon sa att barn har lika stor rätt som Att barn också har rätt att säga till om saker. När jag kom hem satt mamma och grät. att aldrig mer slå mig. Jag fick en kram och det var 1.Barn har rätt till att få hjälp om han eller hon blir mobbad. 2.Barn får inte bli misshandlade. 3.Barn har rätt att få mat och dryck. 4.Barn har rätt att få träffa sina föräldrar 5.Barn har rätt till att få lära sig saker i skolan. Barns bästa är samhällets bästa= Barns ställning i samhället är sådan att det krävs av barn att de har långt större förmåga att se världen med vuxna ögon än det krävs av vuxna att se världen med barns ögon. Vi måste lära oss att lyssna och respektera barn. Barn har kunskap som vi behöver för att kunna verka för samhällets bästa. Den mest användbara artikeln i för att utveckla en politik som ska främja barnets bästa är artikel 12. Enligt denna ska staten tillförsäkra det barn som är i stånd att bilda egna åsikter rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet, varvid barnets åsikter skall tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Artikeln innehåller ett synnerligen välbehövligt skydd mot vuxnas godtycklighet vid behandling av barn och den är en vägvisare när det gäller att klargöra vad som är barnets bästa. Artikeln ger också en anvisning om att vi ska betrakta barnet som en sakkunnig expert på sin egen situation, vilket i sig innebär att vi totalt måste omvärdera våra viktigaste källor när det gäller att klarlägga barns egentliga intressen. Det har av tradition inte ansetts som nödvändigt att ta hänsyn till barns mening. Den starkare rättsliga ställning, som här ger barnet, medför också en plikt för föräldrar eller andra vårdnadshavare att ta hänsyn till barnets yttranden. Mer positivt uttryckt innebär artikel 12 en motsvarande rätt för de personer som har ansvaret eller är talesmän för barnet att ge uttryck för barnets uppfattning. Jag menar att oavsett barnets ålder är ett sådant hänsynstagande nödvändigt. Därför blir det problematiskt när det i första punkten av artikel 12 heter att barn, som är i stånd att bilda egna åsikter och att barnets synpunkter ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Ofta uppfattas inte den nyföddes protestskrik eller tvååringens gråt som en synpunkt som ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Det kan därför verka underförstått att barnet måste ha uppnått en viss ålder och en viss mognad för att dess uttryck ska tillmätas betydelse. Jag menar dock att det ända från barnets födelse fattas beslut om förhållanden som berör barnet och ska man arbeta för barnets bästa måste hänsyn tas till barnets eget uttryck från första Föräldrarnas uppgift är ju just att fatta sådana beslut. denna uppgift kan de knappast utföra utan att basera sig på barnets egna yttranden om sin situation. Med andra ord: barnet måste bli Det väsentliga är alltså, att vi utifrån det rättighetstänkande, som ligger till grund för öppnar våra ögon för barnets Detta resonemang berör en annan aspekt: Mottagarens, den vuxnes, förmåga att förstå och tolka barnets uttalanden. mottagarens egenskaper, som är avgörande för om ett budskap är förståeligt eller ej. Empati, insikt och kunskap= Verkan av våra beslut och åtgärder hänger ihop med hur barn upplever dessa beslut. För att främja barns intressen behöver vi bättre kunskap om hur olika beslut och åtgärder uppfattas av barn och vilka konsekvenser dessa egentligen får för barnen. Det handlar om en allmän kunskap och insikt om samhälle och kultur sett med barnets bästa för ögonen. Och i detta arbete behöver vi barn själva som sakkunniga medarbetare. Om vi på allvar anstränger oss för att se barns uppväxtmiljö utifrån barnens synvinkel, kommer vi kanske att upptäcka väsentliga drag i samhället som annars skulle förbli osedda. Om vi tänker närmare efter, förstår vi, att det finns mycket kunskap som bara barn själva har, men som vuxna är beroende av för att kunna verka för barns och samhällets bästa. Att barns yttrande- frihet förstärks genom löser inte detta problem, därför att den kunskap som vi behöver är en kunskap som troligen de minst talföra och socialt kompetenta barnen har. Dessutom är barns ställning i samhället generellt sett sådan att det krävs av barn att de har långt större förmåga att se världen med vuxna ögon än det krävs av vuxna att se världen med barns ögon. Vi kan med goda skäl argumentera för barns yttrandefrihet och skyldigheten att lyssna på deras mening utifrån rent humanitära, etiska principer. Rättighetstänkande och ideal om demokrati och Jag sprang ner längst gatan. Då kom en äldre man, kanske . Han hjälpte mig upp och frågade vart jag bodde. Jag sa var jag bodde. –Då går vi dit, sa han. –Här har du ett plåster, sa han sen. –Tack, svarade jag. jämställdhet, och inte minst vår inlevelse i barnens känsloliv, kräver att vi kan ignorera eller göra narr av barns uttryck och synpunkter. Denna bas för att stärka barnets ställning får inte innebära, att vi bortser från ett argument, som inte bara är baserat på sådana etiska principer, nämligen att en adekvat behandling av barn – både i den privata sfären och i den offentliga – är helt avhängigt av barnet som informant av den kunskap, den erfarenhet och framför allt barnets egen upplevelse av situationen, som barnet kan bidra med. Rent allmänt kan vi konstatera att adekvat omsorg om barn förutsätter en integrerad helhet av tre element eller tre komponenter: Känsla, förståelse och färdighet, det vill säga ett emotionellt, ett kognitivt och ett instrumentellt växelspel. Det känslomässiga eller emotionella elementet kan sammanfattas i begreppet empati, det vill säga inlevelse, medkänsla och en form av identifiering. Utifrån empatisk synvinkel upplever vi barns uttrycksfrihet och medverkan som ett behov: Vi lider med barnet och vi blir motiverade till att hjälpa och bistå. Denna inlevelse i barns situation är en förutsättning för förståelse. Den förståndsmässiga, kognitiva, komponenten är beroende av empati. Med enbart insikt och kunskap utan kontakt med känslor finner man sällan lösningar på problem. Genom att identifiera oss med barnet däremot kan kreativa lösningar utvecklas. Men inlevelse och empati förutsätter också kunskap. Vi måste veta, vad barnet känner och vad barnet tänker. Både känslor och förståelse bestämmer således hur vi behandlar barn. domineras arbetslivet av prestation, utförande, insats och teknik. Faran är att man lägger tonvikten vid instrumen- talitet, vid handlande, vid prestationen. Därför är det särskilt viktigt att man å barnets vägnar ser till att omsorgen om barn motiveras av empati, insikt och kunskap. Det bästa botemedlet är inlevelse i barnets egen värld, respekten för barnet som vittne och informant. respekt är i sista hand en respekt för oss själva. Respekt för barn saknas= Denna respekt saknas i hög grad i vårt samhälle. Vi talar om att barn bor i ett främmande land, som det heter i en sång. Populära historier med titlar à la Ur barnamun är en källa både till underhållning och till att ge vuxna människor en ofta svårligen uppnåbar självkänsla. Orsakerna till den bristande tilltron till barns uttalanden och att vi ofta negligerar barnets egen uppfattning återfinns främst i attityder, som är grundläggande i vår kultur, som är så utbredda i den allmänna opinionen och den offentliga bilden av barn att vi knappt ser det. För trots att man med viss rätt kan säga, att vi har ett ganska barntillvänt samhälle, verkar vår inställning till barn och barndom vara lindrigt sagt starkt präglad av ambivalens. Vi framstår som barntillvända som vårt förhållande till barn och barndom präglas av avstånd och brist på äkta respekt. När vi till exempel karaktäriserar barn och barndom används ofta negativt laddade begrepp och ord som omogen, infantil, barnslig, outvecklad, oansvarig, beroende osv. finns en tendens att glorifiera barndomen som lycklig och sorglös, en bild av barndomen Dom sa kines till mig på dagis= Jag blev retad redan på dagis. Dom retade mig för att jag är Korean. Dom sa kines till mig. Alla barnen på dagis hade löss. Jag kramade några, men jag fick inte löss. På dagis åt vi kring runda bord, vi sov på röda madrasser och vita kuddar. När vi var ute åkte jag sparkcykel, gungade i ett traktordäck istället för att gunga i bildäck. Vi hade fyra traktordäck. På dagis gjorde vi halsband och pärlplattor. som naturligtvis är felaktig. På detta sätt markerar vi ett avstånds- tagande till barndomen som troligen har implikationer på vår förmåga att respektera, att se och möta barn. Det är först när vi vuxna får psykiska problem som vi genom professionell hjälp försöker ta tag i barndomen (åtminstone vår egen) på allvar. Det är lätt att finna exempel på de vuxnas definitionsmakt i förhållande till barnet, det vill säga att vi räknar med den vuxnes perspektiv som det rätta och därmed barnets som det felaktiga. säger att barnet är för litet i förhållande till dörrhandtaget, trapp- steget, stolen. Vi säger inte att dörren, trappsteget eller stolen är för stor eller för hög. Därmed overkliggör vi barnets upplevda värld. Ett annat exempel på vuxnas defintionsmakt är, som nämndes ovan, betoningen av barnet som inkompetent, outvecklat och – i vår kultur – Det finns skäl att tro, att ambivalensen inför barn och barndom, är ett grundelement i vår kultur. I varje fall är det påfallande, att barnet å ena sidan framställs som själva idealet, som hos : Om ni icke blir som barn... och Himmelriket hör dessa till, och å andra sidan, som hos , framställs just som det ofullkomna, när han klagar över sitt tidigare liv då han tänkte som ett barn, talade som ett barn. Föreställningen om barnets oskuld, i det första fallet, innebär troligen också dess ovetskap och därmed oanvändbarhet som vittne, medan bilden i det andra fallet av barnet som bärare av synd och fördärv antyder dess lögnaktighet. Dikt om barnets bästa= är tre små ord som är viktiga för Emancipation var ursprungligen beteckningen på en sed i det antika Den bestod av att ett barn fördes fram av sin far på Forum och förklarades vara en medlem av samhället. Det ingick i denna sed, att barnet hade möjlighet att neka, att säga nej till sin nya status och Det är inte känt, om något barn utnyttjade denna rätt. inte sannolikt att det skedde, eftersom man sällan hör talas om att någon frivilligt har avstått från en priviligerad ställning, från ökade rättigheter, från medbestämmande och deltagande i samhällets Och det är väl knappast troligt att barnet skulle föredra att bli kvar i ett tillstånd av beroende, omyndighet och låg status rent allmänt. Skulle någon kunna välja barndom framför kan i många avseenden sägas ha varit en epok, som präglats av barnets emancipation. Institutioner och barnombudsman, barnforskning, utbildningscentra för social barn- och ungdomsverksamhet, och den aktuella sanktioneringen av formella rättigheter för barn kan tas som exempel.