sou · GLB322d2 · 1998-01-01 00:00:00 — Kontrollbalans- räkningen utgår från en vanlig årsredovisning i vilken vissa justeringar görs enligt 13 kap. 2 § tredje stycket ABL. Ingenting hindrar därför att den ekonomiska information som skall lämnas inför beslut om nedsätt- ning av aktiekapitalet i den nu behandlade situationen utgörs av kontrollbalansräkningen och att styrelsens berättelse och revisorernas yttrande på en gång täcker både nedsättnings- och likvidationsfrågan. I ärendet om registrering av nedsättningen av aktiekapitalet måste den kompletterande information som lagts fram på bolagsstämman ges in för att beslutet skall få registreras. Sammanfattningsvis föreslår kommittén att samma regler skall gälla för nedsättning av aktiekapitalet för täckning av förlust, oberoende av om förlusten inträffat under innevarande eller tidigare räkenskapsår. Förbudet att dela ut vinst efter nedsättning av aktiekapitalet Efter nedsättning av aktiekapitalet för täckande av förlust enligt fast- ställd balansräkning gäller en treårig karenstid under vilken bolaget inte får dela ut vinst utan rättens tillstånd. I tillståndsärendet tillvaratas borgenärernas intressen på så sätt att de som motsätter sig vinstutdelning har rätt till full betalning eller betryggande säkerhet för sina fordringar. Om aktiekapitalet ökas med minst nedsätt- ningsbeloppet återfår bolaget vinstutdelningsrätten. Kommittén är för sin del inte övertygad om värdet av denna be- gränsning av rätten att dela ut vinst efter nedsättning av aktiekapitalet. Aktiebolagslagen innehåller inte någon regel av innebörd att aktiebolag skall ha ett aktiekapital som svarar mot bolagets balansomslutning eller riskerna med bolagets verksamhet. Det gör då ett motsägelsefullt in- tryck med en regel som begränsar utdelningsrätten efter nedsättning oavsett från vilken nivå nedsättningen skett och oberoende av om bolaget efter nedsättningen kan anses underkapitaliserat eller ej. Till saken hör också att den prövning som rätten skall göra vid en ansökan om tillstånd att dela ut vinst tar sikte på bolagets allmänna ekonomiska ställning. Prövningen gäller inte frågan om bolaget kan dela ut ett visst belopp till aktieägarna för ett visst räkenskapsår utan avser i stället om bolaget generellt kan betros med rätt att självt bestämma över sin vinstutdelning. Kommittén menar att de allmänna bestämmelserna om vinstutdelning får anses tillfyllest också efter nedsättning av aktiekapitalet och föreslår att den treåriga karenstiden avskaffas. 4.8.2.2 Nedsättning för återbetalning till aktieägarna Utan förbehåll i bolagsordningen Nedsättning av aktiekapitalet för återbetalning till aktieägarna inger naturligt nog betänkligheter sett från borgenärernas synpunkt. Därför krävs vid sådan nedsättning att full täckning finns för det bundna egna kapitalet efter nedsättningen. Det innebär att om nedsättningen sker genom inlösen av aktier till överkurs, överkursen måste rymmas inom bolagets fria egna kapital. Dessutom får nedsättningsbeslutet inte verk- ställas utan rättens tillstånd. I tillståndsärendet tillvaratas borgenärernas intressen på angivet sätt. Rättens tillstånd behövs inte om bolaget genom nyemission tillförs ett belopp som minst motsvarar nedsättningsbeloppet. Det är för kommittén tydligt att ett aktiebolag måste kunna sätta ned sitt aktiekapital till en nivå som ger bästa avkastning åt aktieägarna på investerat kapital. Kravet på full täckning för det bundna egna kapitalet efter nedsättningen bör emellertid finnas kvar liksom föreskriften om att nedsättningsbeslutet inte får verkställas utan särskilt tillstånd. Kommittén föreslår emellertid att möjligheterna till nedsättning utan tillstånd vidgas till att gälla inte bara när nedsättningen kombineras med nyemission utan också med t.ex. konvertering eller teckning med utnyttjande av teckningsoption. Även fondemission genom överföring till aktiekapitalet av belopp från fritt eget kapital bör befria bolaget från skyldighet att söka tillstånd att utbetala nedsättningsbeloppet med eventuell överkurs till aktieägarna. Över huvud taget bör det enligt kommitténs mening räcka att bolaget, när nedsättningsbeslutet och övriga beslut registrerats, uppvisar ett oförändrat stort registrerat aktie- kapital och ett likaledes oförändrat stort bundet eget kapital. Om så är fallet bör bolaget undgå skyldighet att söka tillstånd att verkställa nedsättningsbeslutet. Kommittén vill i det sammanhanget erinra om de ändringar som i detta avseende gjorts i bankaktiebolagslagen och försäkrings- rörelselagen (se prop. 1994/95:70). För bankaktiebolag och försäk- ringsaktiebolag gäller efter dessa ändringar att kan medge dispens från skyldigheten att inhämta rättens tillstånd för att verkställa ett nedsättningsbeslut, om bolaget vidtar åtgärder som medför att varken bolagets bundna egna kapital eller aktiekapital minskar till följd av nedsättningsbeslutet. Kommittén ser inte några hinder mot att tillämpa motsvarande ordning för aktiebolag i allmänhet, men går alltså ännu ett steg längre och föreslår att nedsättning av aktie- kapitalet för återbetalning till aktieägarna alltid skall kunna ske utan tillstånd om bolagets bundna egna kapital och aktiekapital till följd av andra, vidtagna, åtgärder är oförändrat efter nedsättningen. Något dispensförfarande är med tanke på registreringsmyndighetens kontroll inte nödvändigt. Kommittén vill emellertid understryka att en återbetalning med överkurs, såvitt avser överkursen, bör kunna ske endast på samma villkor som utdelning av vinst. Det bör inte komma i fråga att i samband med nedsättning kunna återbetala så stora belopp i form av överkurs att återbetalningen i den delen, med hänsyn till bolagets eller koncernens konsolideringsbehov, likviditet eller ställning i övrigt står i strid med god affärssed. Kommittén förslår därför att en uttrycklig bestämmelse av samma innebörd som den s.k. försiktighetsregeln i 12 kap. 2 § andra stycket ABL tas in i det nya kapitlet om nedsättning. Kommittén föreslår också en ändring i fråga om vilken myndighet som skall handlägga de fall då nedsättning även med kommitténs förslag skall kunna verkställas först efter särskilt tillstånd. Enligt gällande rätt skall frågan om tillstånd till nedsättning av aktiekapitalet behandlas av domstol. Motsvarande ordning gällde tidigare i fråga om tillstånd att verkställa fusion, men har där ersatts av ett förfarande som innebär att tillståndsfrågan prövas av och överlämnas till rätten först om någon av bolagets borgenärer be- strider tillståndsansökan. Bakom förändringen ligger en strävan att renodla domstolarnas verksamhet och föra bort sådana uppgifter som inte utgör eller sammanhänger med rättsskipande verksamhet (prop. 1993/94 s. 99 f.). Motsvarande synpunkter kan enligt kommittén an- föras i fråga om tillståndsprövningen vid nedsättning av aktiekapitalet. Kommittén föreslår därför att frågor om tillstånd till nedsättning av aktiekapitalet, på sätt som skett i fråga om fusion, flyttas över till . I enlighet med kommitténs syn på ägarnas roll i aktiebolagen och vad kommittén förutskickat i betänkandet (SOU 1995:44) Aktie- bolagets organisation (s. 157) föreslår kommittén slutligen att styrel- sens vetorätt vid nedsättning för återbetalning till aktieägarna avskaffas. Med förbehåll i bolagsordningen I bolagsordningen kan tas in förbehåll att aktiekapitalet kan sättas ned genom inlösen av aktier. En förutsättning för detta är att aktiekapitalet utan ändring av bolagsordningen kan bestämmas till ett lägre eller högre belopp. Förbehållet skall ange ordningen för inlösen och inlösen- beloppet eller grunderna för dess beräkning. Det är möjligt att i för- behållet bemyndiga styrelsen att besluta om när inlösen skall ske. En nedsättning enligt ett inlösenförbehåll får inte ske så att minimikapitalet underskrids. Med tanke på borgenärsintressena krävs vidare att full täckning finns för det bundna egna kapitalet efter nedsättningen. Det innebär att om nedsättningen sker genom inlösen av aktier till överkurs, överkursen måste rymmas inom bolagets fria egna kapital. Om bolaget har fritt eget kapital som motsvarar hela inlösen- beloppet, dvs. såväl det sammanlagda nominella beloppet av de inlösta aktierna som den överkurs som belöper på dessa, har bolaget möjlighet att verkställa beslutet direkt. För detta krävs att bolaget med nedsättningen överför ett belopp motsvarande nedsättningsbeloppet från aktiekapitalet till reservfonden. Om emellertid nedsättningen inte kan ske inom ramen för det fria egna kapitalet med överföring av nedsättningsbeloppet till reservfonden får nedsättningen inte verkställas utan rättens tillstånd. I tillståndsärendet tillvaratas då borgenärernas intressen på ovan angivet sätt. När det enligt ett förbehåll i bolagsordningen har blivit bestämt att vissa aktier skall lösas in och att ett belopp motsvarande nedsättnings- beloppet skall avsättas till reservfonden, skall bolaget genast anmäla för registrering att aktiekapitalet sätts ned med dessa aktiers sammanlagda nominella belopp. Nedsättningsbeslutet kan alltså registreras först sedan bolaget har beslutat att avsätta ett belopp som motsvarar nedsättningsbeloppet till reservfonden. mening bör styrelsen kunna fatta beslut om sådan avsättning till reservfonden med stöd av en bestämmelse härom i bolagsordningen. Då behöver man inte kalla till stämma och avvakta stämmans beslut innan bolaget kan göra anmälan för registrering av nedsättningsbeslutet. Några lagbestämmelser härom behövs enligt kommitténs mening inte. 4.8.2.3Nedsättningen för avsättning till fri fond Lagen behandlar sedan gammalt nedsättning för avsättning till fond att användas enligt beslut av bolagsstämman (fri fond) som en förbe- redelse för återbetalning av nedsättningsbeloppet till aktieägarna. Beslut om nedsättning av aktiekapitalet för avsättning till fri fond får därför inte verkställas utan rättens tillstånd, såvida inte nedsättningen kombineras med en nyemission på minst samma belopp. I tillstånds- ärendet tillvaratas borgenärernas intressen på ovan angivet sätt. Kommittén föreslår att de ändringar som föreslagits ovan under 4.8.2.2 beträffande befrielse från skyldigheten att söka tillstånd att verkställa nedsättningsbeslut för återbetalning till aktieägarna skall gälla också vid nedsättning för avsättning till fri fond. Detsamma gäller förslaget att avskaffa kravet på att nedsättning får beslutas endast efter förslag eller godkännande av styrelsen. 4.8.2.4Nedsättning på grund av obetalda aktier Kommittén har i avsnittet om ökning av aktiekapitalet föreslagit att möjligheten att registrera en kapitalökning som överstiger det belopp som faktiskt har betalats in till bolaget utmönstras. Som en konsekvens därav bortfaller behovet att tvångsvis sätta ned aktiekapitalet på grund av bristande betalning för aktier som ingår i det registrerade aktie- kapitalet. 4.8.2.5Nedsättning på grund av innehav av egna aktier Ett aktiebolag får enligt gällande rätt inte förvärva egen aktie eller ta egen aktie som pant. Ett dotterföretag får inte heller förvärva eller så- som pant ta emot aktie i moderbolaget. Förvärv eller pantsättning i strid mot detta förbud är ogiltigt. Det angivna förbudet utgör inte hinder för aktiebolag eller dotter- företag att vid övertagande av affärsrörelse förvärva aktier som ingår i rörelsen, att lösa in aktier på grund av aktieägares maktmissbruk eller att på auktion ropa in aktier som har utmätts för företagets fordran. förvärvad aktie skall, om den inte har dragits in genom nedsättning av aktiekapitalet, avyttras så snart det kan ske utan förlust, dock senast efter förvärvet. Har aktiebolag blivit moderbolag och innehar dotter- företaget aktier i moderbolaget, skall dessa aktier avyttras enligt vad som sagts. En aktie, som inte har avyttrats från förvärvet, är ogiltig. Bolaget skall sätta ned aktiekapitalet med aktiens nominella belopp. Ett förslag till beslut om nedsättning skall läggas fram på den första bolagsstämma som hålls sedan ogiltighet har inträtt. Nedsättnings- beloppet skall överföras till reservfonden. Kommittén föreslår i det följande att bolag i högre utsträckning än skall få förvärva egna aktier. Friheten blir emellertid inte total utan begränsas av krav på fritt eget kapital vartill, i publika bolag, kommer ett förbud mot att inneha av samtliga aktier i det egna bolaget. Reglerna är sanktionerade bl.a. på det sättet att aktier som innehas i strid mot bestämmelserna blir ogiltiga och aktiekapitalet sätts ned. Kommittén har uppehållit sig vid den tvångsnedsättning av aktiekapitalet som skall ske vid överträdelse av bestämmelserna av förvärv av egna aktier. Det bör emellertid vid sidan av dessa bestäm- melser finnas en möjlighet för bolaget att frivilligt dra in de förvärvade aktierna. Som exempel på det praktiska behovet av en sådan möjlighet vill kommittén anföra följande. En del bolag har aktier i olika serier noterade på börsen. Om aktierna i en av dessa serier har dålig likviditet, kan det vara motiverat från bolagets synpunkt att återköpa dem för att döda dem och därigenom skapa ökat utrymme på aktiemarknaden för en emission av aktier i bolaget av annat slag. Ett annat exempel kan vara ett bolag som har röststarka och röstsvaga aktier noterade på börsen. Det framstår som besvärande för bolaget på de internationella kapitalmarknaderna att den praktiska majoriteten ligger i händerna på dem som äger de röststarka aktierna. Ett sätt att komma till rätta med det problemet kan vara att återköpa de röststarka aktierna över börsen för att sedan döda dem. Som ett ytterligare exempel på behov av att kunna döda aktier vill kommittén peka på den nyssnämnda begräns- ningen för publika bolag att inneha mer egna aktier än som motsvarar av samtliga aktier. För att skapa utrymme för ytterligare förvärv av egna aktier kan bolaget dra in de egna aktierna. När aktiekapitalet sätts ned genom indragning av egna aktier, kan nedsättningsbeloppet inte återbetalas till aktieägarna, utan bolaget hänvisas till att föra över nedsättningsbeloppet till någon fri eller bunden fond. Ett nedsättningsbeslut med överföring till fri fond får emellertid inte verkställas utan PRV:s eller rättens tillstånd och ett sådant tillstånd kan inte lämnas utan hörande av bolagets borgenärer. Kommittén räknar därför med att nedsättningsbeloppet i flertalet fall kommer att överföras till en bunden fond för att undgå att borgenärerna får möjlighet att kräva betalning eller säkerhet för sina fordringar. Nedsättning av aktiekapitalet får enligt artikel 32 i det andra bolagsdirektivet ske endast om bolagets borgenärer får betalning eller säkerhet för sina fordringar. I artikel 37 av bolagsdirektivet föreskrivs emellertid att om aktiekapitalet sätts ned genom indragning av aktier som bolaget har förvärvat med fritt eget kapital så skall artikel 32 inte tillämpas, om nedsättningsbeloppet överförs till en bunden fond. Kommittén föreslår i enlighet härmed att bolagen fritt får välja mellan att föra nedsättningsbeloppet till reservfonden eller någon fri fond. Beslut om överföring av nedsättningsbeloppet till reservfonden får verkställas utan PRV:s eller rättens tillstånd. Nedsättning av aktiekapitalet kan enligt 6 kap. 1 § tredje stycket ABL genomföras genom 1.inlösen eller sammanläggning av aktier, 2.indragning av aktier utan återbetalning, eller 3.minskning av aktiernas nominella belopp med eller utan åter betalning. Uppräkningen utgör vid närmare betraktande en blandning av ned- sättningsändamål och nedsättningsmetoder. Kommittén föreslår att bestämmelsen renodlas till att avse vad som i snävare mening kan sägas vara nedsättningsmetoder, nämligen indragning eller sammanläggning av aktier och minskning av aktiernas nominella beloppet. Att nedsätt- ningen i samtliga dessa fall kan ske med eller utan återbetalning till aktieägarna framgår av de tillåtna nedsättningsändamålen. Nedsättningsbeslut får enligt gällande rätt inte fattas förrän bolaget blivit registrerat. Regeln hänger samman med reglerna om successiv- bildning av aktiebolag. Kommittén föreslår nya regler för bolagsbild- ningen, vilka bl.a. innebär att möjligheten till successivbildning avskaffas. Därmed bortfaller också behovet av en regel som föreskriver förbud mot nedsättningsbeslut innan bolaget blivit registrerat. Beslut om nedsättning fattas av bolagsstämman. Styrelsen kan besluta om nedsättning endast under förutsättning att bolagsordningen innehåller bestämmelser om inlösen av aktier och styrelsen i förbehållet eller av bolagsstämman bemyndigats att besluta om när inlösen skall ske. Kommittén föreslår att denna ordning, liksom de i sammanhanget gällande majoritetskraven, skall bestå. Nedsättning för återbetalning till aktieägarna eller för avsättning till reservfond eller fri fond får enligt gällande rätt beslutas endast efter förslag eller godkännande av styrelsen. Denna ordning motsvarar vad som gäller vid vinstutdelning och går tillbaka på farhågor att aktieägarna skall driva sina krav på utdelning eller kapitalåterbäring så hårt att företagets fortbestånd och de anställdas sysselsättning även- tyras. Kommittén, som har en annan syn på rollfördelningen mellan ägarna och styrelsen, anser att ett långsiktigt effektivt resursutnyttjande i näringslivet bäst främjas av att bolagsstämman, utan vetorätt för styrelsen, kan besluta om i vilken utsträckning kapital skall bindas i det enskilda bolaget. Bestämmelsen om styrelsens vetorätt bör därför utmönstras. Ett nedsättningsbeslut skall enligt gällande rätt ange nedsätt- ningsändamålet och nedsättningsmetoden, det belopp med vilket nedsättning skall ske samt, om återbetalning till aktieägarna skall ske med ett sammanlagt belopp som överstiger nedsättningsbeloppet, det sammanlagda, högre beloppet. Kommittén föreslår en väsentlig utvidgning av kraven på vad ett nedsättningsbeslut, och därmed också ett förslag till sådant beslut, skall innehålla. En nyhet är att i författningstexten uttryckligen läggs fast att nedsättningsbeslutet inte behöver ange ett bestämt nedsättningsbelopp utan kan ange ett högsta belopp eller ett lägsta och högsta belopp för nedsättningen. Det ger möjlighet att exempelvis rikta ett erbjudande till aktieägarna om inlösen men göra storleken av nedsättningsbeloppet beroende av hur många aktier som begärs inlösta. förekommer nedsättningsförfaranden i vilka aktieägarna i ett första steg får anmäla sitt intresse att få aktier inlösta och i samband därmed ange begärt inlösenbelopp, varefter bolaget vid en bolagsstämma beslutar att lösa in de aktier för vilka lägst lösenbelopp begärts och att göra det i sådan omfattning att man uppnår det önskade totala nedsättnings- beloppet. Genomförs förfarandet på det sättet att bolaget för varje inlöst aktie betalar ett och samma inlösenbelopp, nämligen det högsta begärda lösenbeloppet för någon av de inlösta aktierna brukar förfarandet benämnas holländsk auktion. Med kommitténs förslag förbättras förutsättningarna för sådana nedsättningsförfaranden. 4.9Aktiebolags förvärv och överlåtelse av egna aktier Ett svenskt aktiebolag får inte återköpa eller på annat sätt förvärva egna aktier. Förbudet mot förvärv av egna aktier infördes första gången aktiebolagslag och har till sitt materiella innehåll varit i stort sett oförändrat . Motiven för förbudet har däremot varierat. Det ursprungliga motivet var att skydda bolagets borgenärer. Genom aktiebolagslag infördes regler om nedsätt- ning av aktiekapitalet. För att hindra ett kringgående av dessa regler upptogs i lagen också ett förbud mot förvärv av egna aktier. Vid ut- arbetandet av aktiebolagslag sköts kopplingen till nedsätt- ningsreglerna i bakgrunden. I stället anfördes risken för spekulation och stödköp i egna aktier som det avgörande skälet för förbudet. Slut- ligen anfördes under förarbetena till 1944 års lag, förutom de nyss- nämnda motiven, att förvärv av egna aktier, annat än efter bolags- stämmobeslut, skulle kunna medföra att aktieägarna berövades sitt skydd för rätten till lika del i vad som återbetalas vid nedsättning av aktiekapitalet. I förarbetena till lag upprepas endast de tidigare argumenten. De svenska reglerna rörande aktiebolags förvärv av egna aktier är mer restriktiva än motsvarande regler i de flesta andra länder. Kommit- téns genomgång av rättsläget i andra länder visar att samtliga EU- länder numera tillåter förvärv av egna aktier på villkor som bestäms av EG:s andra bolagsdirektiv. Detsamma gäller tre av de fyra kvarvarande EFTA-länderna. Endast förbjuder kategoriskt förvärv av egna aktier. Vad särskilt gäller de nordiska grannländerna kan noteras att alltid tillåtit förvärv av egna aktier, att upphävt och att är på väg att upphäva sina förbud mot sådana förvärv. I tillåts förvärv av egna aktier inom de ramar som följer av aktiebolagslagstiftningens regler om vinstutdelning. Förvärv av egna aktier förekommer framför allt i det amerikanska näringslivet. Företeelsen fick sitt genombrott och har därefter blivit allt mer omfattande såväl i absoluta tal som i relation till traditionell aktieutdelning. Medan förvärv av egna aktier svarade för av det sammanlagda belopp som genom förvärv av egna aktier eller utdelning betalades ut till aktieägarna i amerikanska börsföretag , var andelen . –1989 tillkännagavs närmare 1.500 förvärv av egna aktier bland amerikanska börsföretag. Det största förvärvet genomfördes av företaget , som –1988 nettoköpte drygt 500 miljoner egna aktier för sammanlagt närmare 15 miljarder USD. Vid utgången av hade återköpt mer än en fjärdedel av sin egen aktiestock. Ett annat exempel på förvärv i stor skala kan hämtas från Coca Cola. Företaget återköpte –1992 drygt 400 miljoner egna aktier, representerande en fjärdedel av totalantalet aktier i bolaget och beslutade att fram återköpa ytterligare 100 miljoner aktier. I europeiskt näringsliv har förvärv av egna aktier inte varit lika vanligt som i , men företeelsen ökar i omfattning. har en rad uppmärksammade förvärv av egna aktier genomförts i bl.a. och . I har regeringen lagt fram förslag till lättnader i regelverket för att möjliggöra sådana förvärv i större utsträckning än vad som är fallet. Ett inte obetydligt antal förvärv av egna aktier äger också rum i . I ljuset av näringslivets och de finansiella marknadernas snabba internationalisering och i när den svenska bolagsrätten allmänt sett genomgår en anpassning till en europeisk standard sätter redan förhållandena i omvärlden ett frågetecken för aktiebolagslagens katego- riska förbud mot förvärv av egna aktier. Frågan om svenska aktiebolag skall tillåtas förvärva egna aktier bör emellertid i första hand avgöras av i vilken utsträckning en sådan möj- lighet skulle vara till gagn för svenska företag och svenskt näringsliv, inte av den internationella utvecklingen. Kommittén har därför prövat de argument som i olika sammanhang anförts för att företag i vissa situationer bör ha möjlighet att återköpa egna aktier. Kommittén har därvid inte beaktat sådana argument som tar utgångspunkt i de skattemässiga konsekvenserna för bolagen eller aktieägarna. Det ligger utanför kommitténs uppdrag att diskutera hur förvärv av egna aktier skattemässigt skall behandlas. Det primära argumentet för att tillåta svenska aktiebolag att förvärva egna aktier är enligt kommitténs mening att det skulle förbättra företagens förutsättningar att föra tillbaka överskottsmedel till aktieägarna och på det sättet bidra till ett effektivare utnyttjande av företagens och näringslivets resurser. Om ägarna kan använda medlen på ett sätt som ger en högre avkastning än vad företaget kan åstadkomma i sin egen förvaltning, skall medlen inte stanna i företaget utan återföras till ägarna. Detta kan visserligen ske genom utdelning på bolagets aktier, men flera skäl kan tala för att i stället återköpa en del av den egna aktiestocken. Ett skäl till att välja återköp framför utdelning är att ett återköp ger en annan signal till ägarna och aktiemarknaden än utdelning.