sou · GLB3118 · 1998-01-01 00:00:00 — Trots att det kom en större grupp flyktingar från och nya flyktinggrupper från och svarade flyktingar11 endast för en liten andel av alla invandrare . Men redan under 1950- talet var insats i flyktingfrågan internationellt mycket uppmärksammad. 12 I och med militärkuppen i började flyktingar i större utsträckning söka sig till . Militärkupper, inbördeskrig, etniska motsättningar och ett stort antal odemokratiska regimer världen över ledde till ökade flyktingström- mar och . Detta bidrog till att många människor flydde till som de ansåg vara ett demo- kratisk land som respekterade mänskliga rättigheter. var det svenska folket medvetet om att hade det bra och ansåg att man solidariskt borde ställa upp för människor som var förföljda 10Till exempel: , , , , och Tjeckoslo- vakien. Det är intressant att uppmärksamma att invandrare från och till skillnad från de andra var flyktingar. 11Som flyktingar räknas, förutom människor som här fått enligt Geneve- konventionen s k konventionsflyktingar, personer som beviljats flyktingliknande skäl inkl humanitära skäl och personer som beviljats tillstånd genom tillfälligt ändrad asylpraxis. 12Se Arbetets marknad, 1963. och sökte skydd. Allt detta låg till grund för den omfattande invand- ring som har ägt rum . Det största antalet flyktingar kom till . Nästan 140 000 människor fick här , bl.a. tog man emot flyktingar från rest-Jugoslavien och under 1992-93. har antalet personer som flytt till reducerats kraftigt. Arbetskraftsinvandrare har haft möjlighet att återförenas med sina familjer i . Även de som kämpade för en reglerad arbetskraftsinvandring tyckte att familjemedlemmar till redan invandrade personer skulle få flytta hit. Detta var en human syn på invandringen (den kan också jämföras med det sk gästarbeta- resystemet13 som tillämpades i och ). Den generö- sa politiken vad gäller anhöriga till dem som redan hade beviljats uppehållstillstånd fortsatte att tillämpas också i samband med flyk- tinginvandringen. Utvecklingen efter 1985 innebar att fick över 20 000 personer uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning. Invandrare p.g.a. familjeanknytning liksom flyktinginvandrare kom huvudsakligen från länder i tredje världen och . Avgränsningen av vilka individer som omfattas av begreppet "invandrare" beror rimligen på vilken frågeställning som analyseras. Det är förklaringen till att det saknas en allmänt vedertagen defini- tion av begreppet "invandrare". Begreppet används ofta som beteck- ning för personer med utländskt påbrå. Vad som menas med ut- ländskt påbrå är dock ingen självklarhet. Det är därför viktigt att det i rapporten använda begreppet definieras. ) RAPPORTEN AVSES MED INVANDRARE UTLANDSF¶DDA PERSONER (där något annat inte anges). bör dock påpekas att beroende på tillgången av statistiska uppgifter kommer ibland andra definitioner att användas. Som redan nämnts påverkas inkomstfördelningen kraftigt av hög arbetslöshet. Hög arbetslöshet och låg sysselsättningsgrad är vanlig 13 Gästarbetaresystemet är utformat så att efterfrågeöverskottet på arbetskraft under högkonjunkturerna motverkas genom invandring, medan arbetslösheten under lågkonjunkturerna mildras genom återutvandring. En resultat av detta blir låga inkomster och högt socialbidragsberoende. )NVANDRARE HAR SVAG ANKNYTNING TILL ARBETSMARKNADEN Arbetslösheten bland utländska medborgare har under hela den studerade perioden generellt varit mer än dubbelt så hög som för befolkningen totalt (tabell 1.2). Andel av arbetskraften. Källa: SCB, . Men arbetslösheten är ingen bra indikator på invandrarnas situation på arbetsmarknaden. Detta beror på att ett stort antal invandrare inte alls tillhör arbetskraften. En bättre bild av invandrarnas situation på arbetsmarknaden fås om man jämför andelen sysselsatta av befolkningen i arbetsför ålder (16- ) för olika invandrargrupper respektive den infödda befolkning- en. Invandrare har en låg andel sysselsatta. Bland utomnordiska invandrare var 1994 andelen sysselsatta av befolkningen i arbetsför ålder inte högre än att jämföra för in- vandrare från nordiska länder samt för personer med svenskt medborgarskap. Särskilt drabbade är gruppen utomeuropeis- ka invandrare, där endast drygt en på fyra hade förvärvsarbete ().14 Detta visar att det finns en hög dold arbetslöshet bland invandrare, som är särskilt stor bland utomnordiska invandrare. 14 Etnisk boendesegregation i teori och praktik, , och , i SOU 1996:55, Vägar in i . Segregationen i städerna har fått ökad upp- märksamhet. Man brukar tala om segregation när olika befolknings- grupper är systematisk åtskilda i fråga om bostäder, arbetsplatser, skolor, m. m. I första delbetänkande Att röja hinder (SOU 1995:42) gavs denna definition av segregation: -ED SEGREGATION MENAS INTE BARA EN SOCIOEKONOMISK OCH ETNISK UPPDELNING AV OLIKA BEFOLKNINGSGRUPPER DET KAN OCKS¥ VARA FR¥GA OM EN UPPDELNING I OLIKA BOENDEMILJ¶ER .¤R DESSA OLIKA UPPDEL NINGAR SAMMANFALLER KAN BOENDESEGREGATIONEN BLI ALLVARLIG Begreppet segregation kan också användas i betydelsen avsaknad av sociala relationer mellan olika befolkningsgrupper. Även detta kan leda till en ojämn fördelning av människor – socialt, ekonomiskt, etniskt, demografiskt. Brister på kontakter kan resultera i en distans mellan olika grupper som manifesteras genom deras fysiska separa- tion. Segregation är dock ingen enkel företeelse. Tvärtom har den flera dimensioner. De som vi i det följande kommer att studera är de ekonomiska, sociala, etniska och demografiska. Helheten är viktig men olika dimensioner måste hållas isär. I många fall framträder de olika dimensionerna tillsammans. I rapporten definieras segregationen som geografiskt separation mellan olika befolkningsgrupper (definierade utifrån ekonomiska, sociala, etniska eller demografiska karakteristika). Den fysiska separationen uppfattas också som en manifestation av social distans mellan olika befolkningsgrupper. För att kunna beskriva levnadsförhållandena i storstäderna på ett lättförståeligt sätt och kunna svara på frågan om hur utbredd segregationen är, är det nödvändigt att börja med en kart- läggning där olika specifika grupper anges, exempelvis socialbi- dragstagare eller låginkomsttagare. En förutsättning är då naturligt- vis en geografisk avgränsning av de områden som skall analyseras. Områden som man önskar analysera kan återfinnas på alla olika geografiska nivåer. Resultatet av analysen beror på vilken typ av område man studerar. Ju större delområde man väljer desto större är sannolikheten att dess sammansättning blir mer differentierad. Vid studier av boendesegregation i storstadsområden är förutsätt- ningarna för det sociala samspelet mellan stadens invånare av central betydelse. Ett delområde bör alltså motsvara ett GRANNSKAP – en naturlig arena för de mellanmänskliga relationerna och kontakterna. Ett grannskap motsvarar ungefär en stadsdel i "stenstaden" eller ett bostadsområde litet längre bort från stadskärnan. Det finns ett annat viktig skäl till att man i segregationsstudier väljer grannskap. Ett grannskap kan nämligen tillskrivas ett symboliskt värde som är betydelsefullt när människor formar sin sociala identifikation. Var- ken kommuner, som är mycket större, eller t.ex. kvarter, som är mycket mindre torde ha denna innebörd för sin befolkning. Det förefaller vara mindre viktigt att välja delområden med avseende på homogenitet vad gäller bostadsbeståndets ålder eller hustyp. Skillnader i dessa avseenden påverkar det sociala samspelet i mindre grad än t.ex. naturliga gränser mellan områdena. Att använda primär- områden 15 för segregationsstudier har också den fördelen att de uppfyller de väsentligaste kraven på ett grannskap: Det är ett område som bestäms av naturliga gränser, motsvarande en stadsdel eller ett bostadsområde, som har tillräckligt många invånare för att utgöra underlag för en viss offentlig och privat basservice och som därför betraktas av invånarna som det egna identifikationsområdet. 15 Med ett primärområde avses oftast ett bostadsområde (i vissa fall en stadsdel). Primärområdet uppfyller de väsentliga kraven på grannskap och dess befolkning är oftast mellan fyra och tio tusen invånare. För att kunna jämföra de olika bostadsområdena i storstadsregioner- na har vi använt oss av en likartad områdesindelning i delområden. Områdesindelningen som skapades Storstadsutredning hade två geografiska nivåer under kommunnivå. De minsta område- na kallades regionområden. Områdesindelningen gjordes efter en homogenitetsprincip med avseende på bostadsbebyggelsens sam- mansättning (hustyp, byggnadsperiod och ägarkategori). Regionom- rådena kan betraktas som delar av bostadsområden eller stadsdelar. För att kunna beskriva segregationen och dess verkningar i våra tre storstadsregioner, både sinsemellan och , har vi valt att omarbeta den förra geografiska indelning av storstadsregionerna i så kallade primärområden. Dessa motsvarar i stort sett bostadsområden. På Storstadskommitténs uppdrag har () dels gjort en uppdatering av den förra primärområden för att få dem så jämförbara som möjligt, dels samlat in statistik för att beskriva den sociala situationen i primärområdena. För att identifiera vilka stadsdelar som är särskilt utsatta och beskri- va deras sociala struktur har en metod valts som utgår från relationen mellan antalet hög- och låginkomsttagare. Som höginkomsttagare har man avgränsat de i respektive region som har de högsta inkomsterna. 16 På motsvarande sätt har de i regio- nen som har de lägsta inkomsterna förts till gruppen låginkomsttaga- re. Bland dem som har låg årsinkomst finns många yngre som på grund av studier inte arbetat eller kvinnor som genom hushållsinkomsten haft ekonomiska möjligheter att arbeta deltid. Årsinkomsterna för dessa grupper är således inte ett särskilt bra mått på ekonomiska resurser. För att undvika en sådan snedvridning har 16 Med inkomst menas sammanräknad inkomst. Den definierades fram som summan av inkomst av tjänst, kapital, annan fastighet, tillfällig förvärvsverk- samhet samt rörelse. I inkomstsummorna ingick skattepliktiga transfereringar. har denna definition förändrats något, men detta torde inte ha någon större betydelse för beräknade inkomstmått och kvoten mellan låg- och höginkomsttaga- re. Modellen för indelning av bostadsområden har utvecklats av och på uppdrag av . inkomstfördelningen bland män i åldrarna fått ligga till grund för beräkningen av andelen hög- och låginkomsttagare i de olika primärområdena. Inkomsttagarna delas in i tre klasser, de med låg, hög och mellanin- komst. Låg- och höginkomstgränserna är relativa och beroende av hur inkomsterna förändras. Som framgår av nedanstående tablå har gränserna förskjutits över tiden och är olika för de tre regionerna. –VRE GR¤NS F¶R L¥GINKOMSTTAGARE 3TOCKHOLMS L¤N -ALM¶REGIONEN '¶TEBORGSREGIONEN Mot bakgrund härav blir det naturliga att räkna fram gränserna för hög- och låginkomsttagare för varje region. Härmed kommer primär- områdenas relativa situation i regionen att beskrivas. För att kunna beskriva områdena, men också för att kunna jämföra utvecklingen mellan olika områdestyper och har ett klassningssystem använts, som utgår från kvoten mellan låginkomsttagare och högin- komsttagare i respektive primärområde. Kvotvärdet för högin- komstområden, där höginkomsttagarna är långt fler än låginkomstta- garna, är mycket mindre än ett. Situationen i låginkomstområden är omvänd, dvs. kvoten är mycket högre än ett. I de primärområden, där hög- och låginkomsttagare procentmässigt inte avviker alltför myck- et från varandra, är denna kvot omkring ett. Primärområdena har därefter indelats i klasser efter kvotens storlek, kompletterat med vissa gränsvillkor. Åtta områdestyper har särskilts (se tabellen nedan). %XTREMT H¶G INKOMST -YCKET H¶G INKOMST (¶G INKOMST –VER MEDELINKOMST 5NDER MEDELINKOMST ,¥G INKOMST -YCKET L¥G INKOMST %XTREMT L¥G INKOMST Kvot låginkomsttagare /höginkomsttagare Primärområden med extremt hög inkomst och extremt låg in- komst är synnerligen homogena med avseende på invånarnas ekonomiska situation. I den ena typen av område är den överväldi- gande delen av de boende höginkomsttagare och nästan inga lågin- komsttagare, medan i den andra typen av område är förhållandet det omvända. Som en illustration kan sägas att kvoten över 10" som karaktäriserar extremt låg inkomst - områdena innebär att det bor mer än tio gånger så många låginkomsttagare som höginkomsttagare i dessa områden. Med utgångspunkt i den ovanstående beskrivna metoden har man valt att särskilt analysera de stadsdelar (eller primärområden) som tillhör gruppen extremt låg inkomst - områden men också i viss mån de som tillhör gruppen mycket låg inkomst - områden (se nedan). I rapporten betecknas de områden som är mest socialt och ekonomiskt utsatta extremt låg inkomst - områden. Som det påpekades i inledningen av detta kapital beror resultatet av analysen på vilken slags område (vilken geografisk nivå t. ex. bo- stadsområde eller primärkommun eller region osv.) Detsamma gäller när man försöker aggregera olika typer av områden till en högre nivå. Ju större aggregat som väljs desto större är sanno- likheten att dess sammansättning blir mer differentierad och själva bilden av utvecklingen mer oklar. En bra illustration till aggrege- ringsnivåns betydelse är den i delbetänkandet Att växa bland be- tong och kojor (SOU 1997:61) använda indelningen. I detta delbetänkandet gjorde en kartläggning av barns och ungdomars uppväxt- och levnadsvillkor i storstädernas utsatta stadsdelar. Kommittén valde att definiera en stadsdel som utsatt när stadsdelens kvotvärdet är över 2,00, dvs. följande områ- destyper: Låg inkomst, mycket låg inkomst och extremt låg inkomst. Kommitténs kartläggning visade att det i synnerhet var områdes- typerna mycket låg inkomst och extremt låg inkomst som avvek markant från övriga områdestyper. Bland annat mot bakgrund av detta begränsas beteckningen utsatta bostadsområden till områ- destyperna mycket låg och extremt låg inkomst i denna rapport. Andra sex typområden kommer i rapporten att betecknas som alla andra områden Själva indelningen på typområden bygger på inkomsterna. Dessa används som indikator på olika bostadsområdens ekonomiska status. Stora skillnader i var man bor beroende om man är låg- eller högin- komsttagare visar den ekonomiska segregationen. $IAGRAM !NDELEN L¥GINKOMSTTAGARE RESPEKTIVE H¶GINKOMSTTAGARE I OLIKA OMR¥DESTYPER ¥RS INDELNING Låg Mycket låg Extremt låg inkomst medelinkomst medelinkomst inkomst inkomst inkomst Som det framgår från diagrammet har andelen låginkomsttagare ökat medan andelen höginkomsttagare har minskat för områden med mycket låga och extremt låga inkomster. För att göra ett jämförelse mellan utvecklingen för olika typområden har man räknat fram hur kvoten mellan genomsnittlig andel låginkomsttagare och genom- snittlig andel höginkomsttagare har förändrats (se diagram 2.2 nedan). $IAGRAM &¶R¤NDRINGEN AV KVOTEN ANDELEN L¥GINKOMSTTAGA RE ANDELEN H¶GINKOMSTTAGARE I OLIKA OMR¥DESTYPER Mot mer påtaglig segregation Låg Mycket låg Extremt låg inkomst medelinkomst medelinkomst inkomst inkomst inkomst Källa: och egna beräkningar. Diagrammet visar att förändringarna av kvoten för områden med hög inkomst, över medelinkomst, under medelinkomst och låg inkomst var marginella medan förändringarna för extremt hög inkomst och mycket hög inkomst respektive extremt låg inkomst och mycket låg inkomst var kraftiga. Således ökade kvoten för extremt hög inkomst och mycket hög inkomst med vilken kan tolkas som ett steg i riktning mot större utjämning (närmande till andra områden inom gruppen alla andra områden). En helt annorlunda bild kommer fram om man tittar på områden med mycket låga respektive extremt låga inkomster. Kvoten mellan låginkomsttagare och höginkomsttagare för områden med mycket låga inkomster har ökat . Ökningen har varit ännu kraftigare för bostadsområden med extremt låga inkomster, alltså har kvoten för dessa områden ökat med . Utvecklingen för bostadsområdena med mycket låga respektive extremt låga inkomster tolkas som ett steg i riktning mot mer påtaglig ekonomisk segregation (avlägsnande från alla andra områden). Sammanfattningsvis kan man konstatera att segregationen mellan bostadsområden med mycket låga respektive extremt låga inkomster och alla andra områden har blivit mer påtaglig, medan inom gruppen alla andra områden har en utjämning skett. Den ovan gjorda analysen utgår ifrån den klassning som gällde 1993 och jämförelsen avser samma områden . Ett annat sätt att göra analysen skulle kunna vara att testa vilka områden som hade bytt sin ekonomiska status, dvs. vilka område som hade ändrat sin områdestyp - 1993. En sådan analys visar också hur stabil själva analysmodellen är (alltså hur stabila de avgränsningar för olika typområden som används i indelningen är). En illustration till avgränsningens betydelse kan vara t.ex. området Gårdstensberget i . var området räknat som områ- destyp mycket låg inkomst (höginkomsttagare och låginkomsttagare). betecknas samma område som extremt låg inkomst (höginkomsttagare och låginkomsttagare). Alltså området har bytt områdestyp (sänkt sin ekonomiska status) oavsett den marginella förändringen. Det är därför viktigt att kontrollera vilka områden som tillhörde samma typområde både 1985 och 1993, respektive vilka som höjde/sänkte sin ekonomiska status. En närmare granskning 17 visar att av alla 433 bostadsområden i storstadsregionerna har haft samma områdestyp både 1985 och 1993. Detta visar på att områdesindelningen är stabil över tiden men kan också ge antydningar till att förändringarna när det gäller det ekonomiska statuset inte varit stora – relativt sett – för majoriteten av bostadsområdena i storstadsregionerna . Dessutom visar det sig att det är fler områden och framförallt bor det fler invånare i de områdena för vilka en sänkning av den ekonomiska statusen har skett jämfört med områden som har fått se sitt ekonomiska status höjt. 17 Analysen av vilka områden som har bytt områdestyp presenterades i PM 1996- 06-06, Gruppering och beskrivning av utvecklingen i storstädernas bostadsområ- den utifrån befolkningens ekonomiska resurser, på uppdrag av . Utvecklingen vad gäller områdestyper mycket låg inkomst och extremt låg inkomst visar tydligt vad det handlar om (se figur 2.1). Det bodde så många invånare i bostadsom- råden som sänkte sin ekonomiska status från låg inkomst till mycket låg inkomst som de som höjde statusen från mycket låg inkomst till låg inkomst. bodde mer än så många invånare i bostadsområden som sänkte sin ekonomiska status från mycket låg inkomst till extremt låg inkomst som de som höjde statusen från extremt låg inkomst till mycket låg inkomst. Som läsaren själv kan förmoda förekom det inte någon rörlighet mellan områdestyper extremt låg inkomst och låg inkomst. &IGUR !NTALET INV¥NARE I BOSTADSOMR¥DEN SOM S¤NKTE RESPEK EKONOMISKA STATUS MELLAN TYPOMR¥DENA L¥G INKOMST MYCKET L¥G INKOMST OCH EXTREMT L¥G INKOMST Källa: och egna beräkningar. I den fortsatta analysen kommer man att utgå ifrån den indelningen som var relevant . Av totalt 433 primärområden i storstadsregionerna kunde 49 områ- den hänföras till kategorin mycket låg inkomst respektive extremt låg inkomst 1994, 37 områden med mycket låg inkomst och 12 områden med extremt låg inkomst. I denna grupp av bostadsområ- den, bodde sammantaget över 300 000 invånare detta år, vilket motsvarar av regionernas samtliga invånare. I Stor- återfanns den största andelen invånare som bodde i ett bostadsområde med mycket låg respektive extremt låg inkomst, , och i var denna andel och i Stor- . I de områden som betecknas som "extrem låg inkomst" - områden, och som visar sig ha en mycket oförmånlig social struktur, bodde över 93 000 personer 1994. Nedanstående tabell 2.2 visar hur många människor som bodde i de olika områdestyperna. 4ABELL !NTAL INV¥NARE I STORSTADSOMR¥DEN INDELADE I OMR¥DESTYPER -YCKET H¶G INKOMST -YCKET L¥G INKOMST De flesta av bostadsområdena i mycket låg inkomst - områden och extremt låg inkomst - områden finns inom miljonprogrammets bostadsbestånd, dvs. bostäder som byggdes . En stor andel av fastighetsbeståndet i områdena utgörs av hyresrätter och av dessa ägs av allmännyttiga bostadsföretag. Allmännyttans ägarandel är störst i områden med extremt låga inkomster. I extremt låg inkomst - områden var närmare 71 pro- cent av fastigheterna byggda . Allmännyttan ägde av beståndet. Detta kan jämföras med att andelen små hus var av fastighetsbeståndet. 3TORA SKILLNADER MELLAN EXTREMT L¥G INKOMST OMR¥DEN OCH EXTREMT H¶G INKOMST OMR¥DEN En fråga, som följer den tidigare presenterade indelningen, är vilket område i respektive storstad som de rika oftast väljer, respektive de fattiga oftast blir hänvisade till och hur stor skillnaden i fördelningen mellan höginkomsttagare och låginkomsttagare är. (¤R BOR OFTAST FATTIGA RESPEKTIVE RIKA 3TOCKHOLM 4ABELL " (¤R BOR OFTAST FATTIGA RESPEKTIVE RIKA '¶TEBORG 4ABELL # (¤R BOR OFTAST FATTIGA RESPEKTIVE RIKA -ALM¶ Den bild som framkommer från tabellerna 2.3A-C behöver egentli- gen ingen kommentar. Det faktum att det rör sig om ytterkantsområ- den är en bra illustration av vilka påfrestningar för hela samhället som följer i segregationens spår. Segregationen leder till ett valdelta- gande som är mellan under de nivåer som är vant vid och som kännetecknar ett samhälle, som präglas av demokrati, jämlikhet och deltagande i samhällsgemenskapen, som det svenska. Den förra kom i sina analyser fram till att det fanns ett antal variabler, som beskriver förhållanden som är starkt korrelerade med varandra och alltså uppvisar inbördes mycket höga och stabila samband. Ett antal förhållanden tenderar alltså att upp- träda i ett visst bostadsområde. Dessa variabler var andelen socialbidragstagare, andelen utlandsföd- da och andelen låginkomsttagare. Som tidigare framgått (avsnitt 1.2) är det vanligare att ensamföräldrar blir bidragsberoende än samman- boende och deras inkomster är också väsentlig lägre. Det är därför som andelen ensamföräldrar också inkluderas i analysen. En annan variabel som uppmärksammas är andelen infödda svens- kar som får socialbidrag. Skälet är att de nämnda områdena oftast betecknas som invandrartäta områden, vilket tolkas som att de flesta problem där uppstår just till följd av invandrarskapet och dåliga kunskaper i svenska. Betydelsen av det sist nämnda för att bekämpa segregationen kan inte nog betonas. Men det är kanske också så att även infödda svenskar som bor i extremt låginkomstområden har sociala och ekonomiska problem. ) EN FORSKNINGSRAPPORT OM BOENDET I S K INVANDRART¤TA BO 18 Integration i invandrartäta bostadsområden?, sid.29, . Socialbidraget skall fungera som yttersta skyddsnät för de som saknar andra inkomstkällor. Socialbidragsnormen skall sättas så att socialbidragstagaren har en skälig levnadsnivå och således skall kunna betala mat, bostad, hälsovård och andra nödvändiga utgifter. Detta gör att socialbidraget också kan ses som en fattigdomsgräns. Socialbidragsberoendet är även en viktig indikator på andra sociala problem. Enligt vissa uppskattningar hade omkring en tredjedel av socialbidragstagare missbruksproblem.19 Dessutom har socialbidragstagare sämre sociala relationer än övriga. Enligt SCBs ULF-undersökning för 1990-1993 hade nästan en tredjedel av socialbidragstagarna ingen nära vän mot drygt en femte del av befolkningen totalt. Socialbidragstagarnas sociala isolering kunde också utläsas utifrån det faktum att de i större utsträckning än be- folkningen totalt var rädda att gå ut och att de hade färre kontakter med nära släkt. En bearbetning av SCBs ULF-undersökning 1988-1989 som Social- styrelsen lät göra visade att av socialbidragstagarna hade besvär av ängslan, oro eller ångest mot av samtliga. Medan av totalbefolkningen hade svåra besvär, hade mer än så många av socialbidragstagarna det ().