sou · GLB3114 · 1998-01-01 00:00:00 — En första hypotes är att män och kvinnor i kollektiva kommuner i högre utsträckning än män och kvinnor i individuella kommuner gemensamt ansvarar för och utför omsorgsarbete. En andra hypotes att män och kvinnor i kollektiva kommuner är mer positiva till politiska reformer som syftar till att öka mäns insatser i det betalda och obetalda omsorgsarbetet. En tredje att kvinnorepre- sentationen i politiskt valda organ i kommuner med kollektiv organisering är högre än i individuella kommuner. En fjärde att arbetsmarknaden i kollektiva kommuner är mindre segregerad än arbetsmarknaden i individuella kommuner som könsrelatio- ner och lönenivåer på arbetsplatser bör vara mer jämlika. Överhu- vudtaget bör det vara så att män och kvinnor som lever i kollektiva kommuner är mer jämlika än vad män och kvinnor i individuella kommuner är. Jag kommer i denna uppsats att redovisa data som ger de tre första hypoteserna stöd. För att kunna klassificera en kommuns omsorgsstruktur måste data som möjliggör en sådan klassificering finnas tillgänglig. rialet måste det vidare vara möjligt att utläsa i vilken utsträckning de omsorgsformer som finns i kommunen är organiserade i kollektivt- individuellt respektive betalt-obetalt arbete. I min , när och var? har jag klassificerat fem kommuners omsorgsstrukturer utifrån tre datakällor: enkäter, officiell statistik samt intervjuer och dokument. De fem kommuner som studerats närmare är , , , och stadsdelen i . De enkäter som använts har sänts ut till ett slumpmässigt urval av 600 barn- respektive 650 äldrefamiljer i var och en av de aktuella kommunerna. Användningen av enkätdata har varit nödvändig eftersom uppgifter om omsorgsformer som inte är organiserade av kommunerna mycket sällan återfinns i officiell statistik. Med utgångspunkt från svaren i enkäterna har det varit möjligt att grovt skatta omfånget av de omsorgsformer som bygger på obetalt kollektivt och individuellt arbete. Med utgångspunkt från de tre datakällorna: enkäter, officiell statistik samt intervjuer och dokument har jag byggt upp bilder av kommunernas barn- och äldreomsorgsstrukturer. 9 De två teoretiskt härledda dimensionerna kollektivt-individuellt och betalt-obetalt arbete har utgjort grunden för klassificeringen. Studeras tabell 1 finner vi att i tre av kommunerna, , och statsdelen Centrum i , nyttjar mellan sju och åtta barn daghem i någon form. Dessa tre kommuner skulle därmed kunna definieras som kollektiva. Studeras omsorgens organisering visar det sig att är en kommun som gått från en utpräglad individuell till kollektiv organisering av omsorg. har därför definierats som en mellankommun dvs. en kommun i rörelse från individuell till kollektiv organisering. 9 Såväl enkäter, offentlig statistik som intervjuer och dokument ger samma bild av kommunernas omsorgsstrukturer. Se kap Kommunala omsorgsstrukturer s. Tabell 1 Nyttjande av olika kombinationer av barnomsorgsformer i kommunerna (procent). Barnets mor- farföräldrar enbart Dagmamma enbart Daghem enbart Dagmamma+ nätverk Daghem+ nätverk I och är merparten av barnomsorgen organiserad i individuellt arbete, antingen i form av obetalt arbete i hemmet eller i form av familjedaghem. Dessa kommuner har därmed definierats som individuella. Frågan är nu om det faktum att kommunernas omsorgs- strukturer skiljer sig åt har någon betydelse för det familjerelaterade omsorgsarbetet, åsikter i familjepolitiska frågor samt för kvinnorepre- sentationen i fullmäktigeförsamlingar? Omsorgsstruktur och familjerelaterat omsorgsarbete För att få reda på vem som gör vad i familjerelaterat omsorgsarbete har jag, som tidigare nämnts, skickat ut en enkät till 3 000 småbarns- föräldrar i de fem kommunerna. Möjligheterna att mäta jämlikhet med frågor i en postenkät är begränsade. Graden av jämlikt handlande kan inte fastställas uteslutande på grundval av några få frågor kring aktivitet i praktiskt omsorgsarbete. Den typ av datamaterial som svar på postenkäter är, kan dock, tjäna som en grov indikator på faktiska förhållanden. Framförallt om de svar som avges skapar liknande, och i enlighet med teoretiska utgångspunkter, förväntade mönster. I postenkäten till föräldrar till förskolebarn finns fem frågor som syftar till att ge svar på frågan vem gör vad och hur ofta när det gäller omsorgsarbete som är förknippat med omsorgsformer utanför hemmet. De fem frågorna är: *Vem lämnar barn? *Vem hämtar barn? *Vem stannar hemma för vård av sjukt barn? *Vem tar med extrakläder till omsorgsformen? *Vem deltar på ev. föräldramöten? Givetvis är dessa fem frågor på intet vis uttömmande för att be- skriva eller beräkna hur stor andel av kommunernas småbarnsfamiljer som är jämlika. Dessa frågor ger ett mått för jämlikhet men är inte det enda möjliga måttet. Tabell 2 Kvinnan utför alltid eller oftast den uppgift som mäts. Svarsmönster fördelat efter kön (procent) Svaren på frågorna i enkätundersökningen visar med stor tydlighet att kvinnor utför merparten av de omsorgsarbetsuppgifter som mätts. Vid en analys av svaren kan jag konstatera att män skattar kvinnors aktivitet lägre än vad kvinnor gör och vice versa. På en punkt visar det sig emellertid att män och kvinnor skattar arbetsdelningen lika och det gäller ansvaret för att extrakläder tas med till annan omsorgs- givare. Samstämmigheten mellan män och kvinnor är på denna punkt förhållandevis hög. Ansvaret för att ett barn får med sig vad barnet behöver vilar enligt både män och kvinnor nästan uteslutande på kvinnan. Det faktum att både män och kvinnor i stort sett är överens om att kvinnor tar med extrakläder indikerar att kvinnor också har planerings- och koordinationsansvaret. Koordinationsarbete är en del av omsorgsarbetet som ofta förbises. Arbetet är centralt för hur väl omsorg fungerar. Även om både män och kvinnor anger att män är delaktiga i arbete kring omsorgsgivande så tyder svaren på denna fråga på att det är kvinnorna som ansvarar för, fördelar och koordine- rar kringarbetet. Något som skulle kunna förklara både att kvinnor och män har olika verklighetsuppfattning och att bådas verklighetsuppfattning är rimlig är upplevd verklighet. Då män inte ansvarar för koordinations- arbete ser de med stor sannolikhet färre omsorgsarbetsuppgifter än kvinnor. De arbetsuppgifter män ser delar de med sin partner men eftersom kvinnor ser fler arbetsuppgifter än män blir arbetsfördel- ningen ur kvinnors perspektiv ojämn. Män och kvinnor ger bägge en korrekt beskrivning av den verklighet de lever i. Skillnaden är emellertid att de lever i och ser olika verkligheter. Jämförs det familjerelaterade omsorgsarbetet i kollektiva och indi- viduella kommuner framträder skilda omsorgsarbetsmönster. Kvinnor och män i kollektiva kommuner anger oftare än män och kvinnor i individuella kommuner att de gemensamt ansvarar för och utför de arbetsuppgifter som mätts. Omsorgsstrukturens sammansättning tycks således ha betydelse för omsorgsarbetsmönster i både de individuella och kollektiva kommuntyperna. Generellt kan sägas att andelen jämlika familjer och/eller andelen familjer i vilka mannen gör mer än kvinnan är högre i kollektiva kommuner. Kommunurvalet gör emel- lertid att slutsatsen måste nyanseras något. På kommunnivå samvarie- rar det sätt på vilket omsorgen är organiserad med utbildningsnivå och lönearbetsmönster bland småbarnsföräldrar. I de kollektiva kom- munerna har generellt en högre andel av hushållen en hög utbild- ningsnivå som det är mycket vanligare att ett barns båda föräldrar förvärvsarbetar heltid. Resultatet förblir dock, vilket fram- går av tabell 3, oförändrat om vi kontrollerar för lönearbetsmönster och utbildningsnivå. Samma familjetyp anger om de lever i olika kommuntyper skilda handlingsmönster vilket indikerar att det är omsorgsstrukturen och inte individuella familjeförhållanden som påverkar resultaten. Även om resultaten förblir oförändrade går det emellertid inte att utesluta att en kollektiv organisering av omsorg för att leda till ökad jämlikhet måste vara uppb yggd i ett samhälle med ett visst lönearbetsmönster och en hög utbildningsnivå. Tabell 3 Arbetsdelning mellan män och kvinnor i olika kommuntyper under kontroll för heltidsarbete och utbildningsnivå (procent). K = kollektiv kommun, I = Individuell kommun. Arbetsdelning = sammanvägning av de omsorgsuppgifter som mätts. Heltidsfamiljen = Både mannen och kvinnan lönearbetar heltid, Lågutbildade familjen = Bägge har grundskola, bägge har gymnasium eller en har grundskola och en gymnasium, Högutbildade familjen = Bägge har universitet eller en har universitet och den andra har gymnasium. kommun har gått från en individuell till en kollektiv organisering av barnomsorg. Utbildnings- nivån i kommunen ligger i nivå med den i de kollektiva kommunerna medan heltidslönearbetet bland kvinnor ligger mer i nivå med det som återfinns bland kvinnor i individuella kommuner. I ligger andelen familjer i vilka både mannen och kvinnan i lika hög utsträckning utför omsorgsabetsuppgifter på samma nivå som för motsvarande familjer i individuella kommuner. Det visar sig att andelen 'jämlika' par, bland de par i vilka bägge lönearbetar heltid, i ligger på ungefär samma nivå som i de kollektiva kommu- nerna medan andelen jämlika par bland de par i vilken en lönearbetar heltid och en deltid ligger klart under andelen jämlika par i både individuella och kollektiva kommuner. Förhållandena är motsvarande när det gäller utbildningsnivå på hushållsnivå dvs., att bland högutbildade par anger de svarande i en jämlikhetsnivå som ligger i paritet med de kollektiva kommunerna medan jämlikhetsnivån bland lågutbildade ligger klart under den som återfinns i kollektiva kommuner. Jag menar att förhållandena i stöder tesen om att omsorgens organisering har en egen självständig betydelse för könsjämlikheten i det familjerelaterade omsorgsarbetet. Omsorgs- strukturen i har förändrats i snabb takt. följd av förändringar i omsorgens organisering en process mot jämlikhet initierats. Det tycks vara så att högutbildade och heltids- lönearbetande är de som först reagerat på de förändringar i omsorgens organisering som skett medan lågutbildade och par i vilka en lönearbetar heltid och en deltid ännu inte påverkats av de förändringar som ägt rum. Det går dock inte att helt utesluta att utbildningsnivå och heltidslönearbete har en egen självständig betydelse för jämlikt handlande i det familjerelaterade omsorgsarbe- tet. Det är svårt att föreställa sig att förändringar på kommunnivå i omsorgens organisering ger omedelbara effekter i människors handlande. Det är rimligare att anta att människors handlande förändras successivt. Det är troligt att förändringar i omsorgsstruktu- ren ger effekter för omsorgsarbetsmönster först då en förhållandevis stor andel nyttjar kollektiva omsorgsformer och då omsorgsmottagar- na och omsorgsgivarna haft tid att reagera och tolka de förändringar som skett. Viktigt att notera är, utöver att andelen jämlika par är högre i kollektiva än i individuella kommuner, att andelen jämlika par, oavsett kommuntyp, är högre i den lågutbildade än i den högutbildade familjetypen. De resonemang jag förts indikerar, menar jag, att resultaten från min undersökning är generaliserbara utanför de kommuner som ingått i studien. Så vitt jag vet har ingen tidigare undersökt om det finns något samband mellan omsorgens organisering och jämlikt handlande. I en uppsats av och i vilken bl.a. tidsanvändning i barnomsorg och hushållsarbete undersökts konstaterar emellertid författarna: Our results give support to the opinion that the division between spouses of time used for childcare and housework in the home generated by children 2–is made somewhat more equal by a day care placement10 Även om och inte jämfört sina resultat med det sätt på vilket omsorgen i olika kommuner är organiserad indikerar resultaten att omsorg organiserad utanför äktenskapet ger effekter för arbetsdelningen mellan män och kvinnor inom äktenskapet. Eller med andra ord: om en hög andel av samhällets omsorg organiseras utanför det konkreta äktenskapet eller i samlevnadsformer som liknar detta ökar sannolikheten för att familjer väljer att gemensamt ansvara för och utföra omsorgsarbete. Det faktum att samma mönster som jag nu redogjort för blir resultatet även om jämlikhet mäts på olika sätt tyder på att variabelkonstruktionen inte är den faktor som ger resultaten utan att omsorgsstruktur faktiskt har en egen självständig betydelse för arbetsdelningen mellan könen. Omsorgsstruktur och åsikter i familjepolitiska frågor Individer som säger sig vara positiva till kvoterad föräldraledighet anger att de ställer sig positiva till att öka mäns insatser i det obetalda omsorgsarbetet. I kollektiva kommuner är drygt en tredjedel och i individuella kommuner ungefär en fjärdedel av alla män och kvinnor positiva till kvoterad föräldraledighet. Oavsett kön, utbildningsnivå, facktillhörighet, vänster-höger röstning och könsarbetsdelning är svarande i kollektiva kommuner alltid mer positiva till kvoterad föräldraledighet än svarande med likadana egenskaper i individuella kommuner. Lever en person i en familj med hög utbildningsnivå och jämn omsorgsarbetsdelning ökar sannolikheten ytterligare för att hon/han skall ange sig vara positiv till förslaget. Omsorgsstruktur har en självständig betydelse för inställningen till kvoterad föräldraledig- het. Det är inte orimligt att anta att införande av vårdnadsbidrag i ett samhälle där könsarbetsdelningen är hög kan leda till att denna arbetsdelning ytterligare cementeras. En positiv inställning till vård- nadsbidrag indikerar därmed att den svarande inte ställer sig negativ till den arbetsdelning som råder mellan könen. Svarande som bor i individuella kommuner är i jämförelse med svarande i kollektiva kommuner generellt, oberoende av individegen- skaper, mer positiva till vårdnadsbidrag. I individuella kommuner är uppemot fem av tio positiva till förslaget medan drygt tre av tio i kollektiva kommuner är positiva till samma förslag. Skillnaden mellan kollektiva och individuella kommuner kvarstår även om den minskar vid kontroll för andra oberoende variabler. En positiv inställning till vårdnadsbidrag förklaras dock mest av deltidsarbete och högerröstande. Betydelsen av högerröstning är som högst i mellankommunen och som lägst i kollektiva kommuner varför resultaten indikerar att omsorgens organisering har en indirekt betydelse även för inställningen till vårdnadsbidrag. Tabell 4 Andel positiva till kvoterad föräldraledighet och vårdnadsbidrag bland män och kvinnor i kollektiva och individuella kommuner (procent). De åsikter som förekommer i ett konkret samhälle som t.ex. en kommun eller ett land är relaterade till det sätt på vilket detta samhälle är organiserat. Om jämlikhet mellan könen är ett mål, givet att jämlikhet definieras som en låg grad av omsorgsarbetsdelning mellan män och kvinnor, är det av betydelse om omsorgen organise- ras kollektivt eller individuellt. En kollektiv organisering utanför hemmet ökar sannolikheten för att en större andel av befolkningen väljer att gemensamt ansvara för och utföra omsorgsarbetsuppgifter. är befolkningen generellt mer positiv till förslag som syftar till att bryta den traditionella könsarbetsdelningen. Om kommunen är kollektiv ökar sannolikheten ytterligare för att en person skall ange en positiv inställning till ett ökat manligt deltagande i omsorgsarbete om individen som svarar lever i ett jämlikt par. och kvinnorepresentationen i fullmäktige Om exploateringsteori är relevant för att förklara skillnader mellan mäns och kvinnors handlande bör ett ökat gemensamt ansvar för och genomförande av omsorgsarbete även få effekter för kvinnors och mäns deltagande och makt i samhället som helhet. Det finns forsk- ningsresultat som indikerar att en låg grad av arbetsdelning leder till att fler kvinnor tar plats i politiska organ. har funnit att kommunalpolitiskt aktiva småbarnsmödrar oftare än andra kommu- nalpolitiskt aktiva kvinnor angett att deras partner utför mer hushålls- och omsorgsarbete än vad de själva gör. 11 Om det är så att en otraditionell eller låg grad av könsarbetsdelning vad gäller omsorgs- och hushållsuppgifter leder till att mäns och kvinnors förutsättningar och möjligheter att utöva makt blir mer jämlika är det av central vikt att samhällets organisering av omsorgsarbete utformas på ett sådant sätt att män och kvinnor väljer att gemensamt ansvara för och utföra dessa uppgifter. Om omsorgens organisering har betydelse för kvinnors politiska aktivitet bör det rimligtvis vara så att kvinnors kommunalpolitiska engagemang bör vara högre i kollektiva än i individuella kommuner. Genom att jämföra omsorgsstrukturen med kvinnorepresen- tation i fullmäktige i samtliga svenska kommuner bör vi kunna få en indikator på om omsorgens organisering har någon betydelse. En jämn könsfördelning antas vara vid handen om vardera kön har en representation som inte understiger . Studerar vi tabell 5 finner vi att i av de kommuner som har en individuell omsorgsstruktur överstiger kvinnorepresentationen . För de kommuner som gått från en individuell till en kollektiv organise- ring av omsorg är motsvarande siffra och i de kommuner som varit kollektiva har inte en kvinnorepresentation som överstiger . En kollektiv organisering av omsorg tycks, av resultaten att döma, ha betydelse för kvinnorepresentationen i Svenska fullmäktigeförsam- lingar. Resultatet är emellertid preliminärt och det vore önskvärt att studera om det erhållna sambandet mellan omsorgens organisering och kvinnorepresentation kvarstår om kontroll för andra faktorer medtages i analysen. Tabell 5 Omsorgsstruktur mellan 1990–1992 och kvinnorepresentation i svenska kommuners fullmäktigeförsamlingar 1994 (procent). Omsorgsstruktur 1990–1992 Kollektiv kommun = kommun i vilken av alla barn mellan ett och har daghemsplats samt av alla barn mellan ett och har barnomsorg i omsorgsform med lönearbetande personal. Individuell kommun = kommun i vilken mindre av alla barn mellan ett och har daghemsplats samt av alla barn mellan ett och har barnomsorg i omsorgsform med lönearbetande personal. Kommun i rörelse = kommun som i periodens början definieras som individuell och i periodens slut som kollektiv. 4 Förändringar av omsorgsstrukturen Det sätt på vilket barnomsorgen i en kommun är organiserad har visat sig ha betydelse för i vilken utsträckning män och kvinnor gemensamt ansvarar för och utför omsorgsarbete samt för inställningen till hur samhällets omsorg bör organiseras. Vidare visar en inledande analys att andelen kvinnor i fullmäktigeförsamlingar är högre i de kommuner som kan definieras som kollektiva än i de som definierats som individuella. De resultat som redovisats är på denna punkt samstäm- miga. I kollektiva kommuner är andelen familjer, oberoende av individegenskaper, i vilka både mannen och kvinnan är aktiva i omsorgsarbetet högre än i individuella kommuner. I alla kommuner kan en process mot en mer jämlik fördelning av omsorgsarbete mellan könen skönjas. Denna process är mest framträdande i de kollektivt organiserade kommunerna. Vidare kan konstateras att småbarnsföräldrar i kollektiva kommuner har en mer positiv inställ- ning till kvoterad föräldraledighet och en mer negativ inställning till vårdnadsbidrag än vad föräldrar i individuellt organiserade kommu- ner har. Kan då politiska beslut ändra förutsättningarna för omsorgsgivan- de. Kan politiska beslut förändra den strukturella ramen dvs. om- sorgens organisering på ett sådant sätt att kvinnors och mäns handlings- och perceptionsmönster förändras? Beslut ger effekter vare sig beslut fattas av folkvalda församlingar, styrelseledamöter i internationella företag, ägare till mindre företag, medlemmarna i en förening eller av enskilda individer. Hur omfattan- de ett besluts verkningar blir är beroende av hur många som berörs av beslutet, hur beslutet faktiskt genomförs och av eventuella brukares handlande. Vidare kan effekter av ett beslut motverkas av beslut som fattas av grupper eller individer i omgivande institutioner. Med utgångspunkt från beslut fattade i kommunala fullmäktigeförsamling- ar, styrelser och nämnder i de undersökta kommunerna har jag identifierat grupper av beslut som direkt eller indirekt kan antas leda till förändringar i omsorgsstrukturen. De beslut jag sökt har varit av den karaktären att de kan initiera rörelser mellan omsorgsformer på ett sådant sätt att relationen mellan omsorgsformer i kollektivt- individuellt och/eller betalt-obetalt arbete förändras. En rörelse uppstår om en omsorgsmottagare till följd av ett politiskt beslut väljer och/eller är tvingad att gå från en omsorgsform till en annan. Min avsikt med beslutsgenomgången har inte varit att uttala mig om vilka de faktiska effekterna av besluten blir. Utan istället är mitt syfte att mot bakgrund av undersökningens resultat, diskutera vilka möjliga effekter och utvecklingslinjer som kan bli följden av olika typer av lokala politiska beslut. Syftet med beslutsgenomgången har varit att identifiera grupper av politiska beslut som syftar till eller i realiteten kan initiera rörelser mellan olika omsorgsformer. Genom att relatera olika typer av rörelser mellan omsorgsformer till hur omsorgsarbetet delas mellan män och kvinnor i kollektiva respektive individuella kommuner ges möjligheter att diskutera och analysera vilka effekter olika beslut kan få för mäns och kvinnors val att utföra omsorgsarbete. Av särskilt intresse är de beslut som kan, oberoende av motiv, leda till att människor som är beroende av omsorg flyttas eller själva väljer att gå från en omsorgsform till en annan. Rörelser mellan omsorgsformer leder till att omsorgsstrukturen förändras vilket i sin tur leder till att ramarna för människors handlande förändras. Som redan kunnat konstateras ökar vissa ramar (kollektiva omsorgsstrukturer) sannolik- heten för att människor väljer att dela omsorgsarbetsuppgifter, ställer sig mer positiva till reformer som syftar till att öka mäns insatser i hemarbete samt ökar sannolikheten för en hög kvinnorepresentation i fullmäktige, medan andra (individuella omsorgsstrukturer) leder till motsatt resultat. Kommunerna har möjligheter att, inom ramen för de befogenheter och skyldigheter som regleras i kommunallagen och speciallagstift- ningen, fatta flera olika typer av rörelsebeslut. Regler, avgifter och investeringar kan användas som verktyg för att styra kommunmed- lemmarnas val av omsorgsform. Kommunen kan fatta beslut som tvingar medlemmarna att välja en viss omsorgsform eller fatta beslut som skapar incitament för att välja en omsorgsform framför en annan. I en första grupp av beslut, rättighetsdefinitioner , återfinns de beslut i vilka kretsen av omsorgsmottagare vidgas eller begränsas. Kommunen kan genom att förändra de kriterier som skall vara uppfyllda för att en person överhuvudtaget skall kunna komma ifråga för kommunalt organiserad omsorg höja eller sänka den omsorgsnivå vid vilken full behovstäckning sägs råda. I en andra grupp, efterfrågepåverkande beslut , återfinns beslut vars syfte är att öka eller minska incitamenten för att efterfråga en viss omsorgsform eller efterfrågan på omsorg överhuvud- taget. Som medel kan här användas differentiering av avgifter och/eller nyttjande. I en tredje grupp, omfattningsbeslut, regleras tillgången på om- sorgsformer i kommunen som helhet. Som medel kan här användas egna investeringar, köp av tjänster eller nedläggningar. I en fjärde grupp, effektiviseringsbeslut, återfinns beslut som syftar till att få ut fler omsorgsplatser med oförändrade eller minskade resurser. Personal- och gruppstorleksförändringar är två medel som på lokal nivå kan användas för att öka effektiviteten. I en femte grupp, innehållsbeslut , återfinns beslut som begränsar eller ökar innehållet i den omsorg som kommunmedlemmarna kan få tillträde till. Framförallt gäller det beslut som gör att en uppgift definieras som varande av allmänt eller privat intresse.