sou · GLB371 · 1998-01-01 00:00:00 — Försöksverksamheten med informations- och förhandlingsplikt ska avslutas som försöksverksamheten med elevmajoritet i de lokala styrelserna En skyldighet att lämna information till eleverna så att de kan ta ställning i olika frågor bör också införas. Det bör vara möjligt för skolledning- en och eleverna att komma överens om ett så kallat samverkansavtal där det regleras när en informations- och förhandlingsplikt för skol- Genom förslaget om informations- och för- handlingsplikt får eleverna insyn i och möjlighet att påverka verksam- hetsplanering och styrning av skolan. För det fall att elever och skol- ledning inte kan komma överens i en förhandling om viktigare för- ändringar i skolan eller om utlämnande av information bör frågan gå vidare till det kommunala organ som har att besluta om skolväsendet för att avgöras där. De bägge försöksverksamheterna bör utvärderas parallellt för att underlätta en jämförelse. Den andra vägen till ett ökat inflytande är att påverka attityderna till inflytande. Det är då fråga om att stimulera elever, lärare och skolledning att öka inflytandet över undervisningen genom att till- sammans finna nya arbetsformer i skolan. Kommittén konstaterar att trots att diskussioner om elevinflytande över undervisningen har pågått så går utvecklingen långsamt. Kommittén anser därför att det är nödvändigt att också genom attitydpåverkan stimulera skolledningarnas, lärarnas och ele- vernas intresse för elevinflytande. Kommittén vill i detta sammanhang understryka att det för arbetet med att öka elevinflytandet också är av betydelse att flickor och pojkar bemöts olika i skolan och att de kan uppfatta samma undervisningssituation olika. På grund av detta kan olika former av inflytande passa olika bra för flickor och för poj- kar. Förutom formen för själva inflytandet är det därför också viktigt att nya sätt för undervisningens organisering, form och innehåll måste anpassas till såväl flickor som pojkar. Förändringarna måste ske på båda könens villkor. 6.12.2 Utredning om elever, studenter och arbetstagarbegrep- pet Frågan om att jämställa elever med arbetstagare är aktuell i flera sammanhang. I arbetsmiljölagen (6 kap 17 §§) stadgas till exempel att de som genomgår utbildning skall av huvudmannen för utbild- ningen ges tillfälle att genom elevskyddsombud medverka i skydds- verksamheten på arbetsstället, om det är rimligt med hänsyn till ut- bildningens art och utbildningsperiodens längd. Elevmedverkan gäller dock inte elever i lägre årskurs än årskurs 7 i eller mot- svarande ungdomsutbildning. Elevskyddsombuden utses av eleverna. Huvudmannen för utbildningen skall se till att elevskyddsombuden får den utbildning och den ledighet som behövs för uppdraget. Ett annat sammanhang där frågan kan vara aktuell är för elevers närvaro på de nämndsammanträden som har att behandla skolfrågor i kommunen på samma sätt som de fackliga organisationerna har. Det förhållandet att elever i vissa sammanhang jämförs med ar- betstagare väcker också frågan om fackföreningar för elever och stu- denter. anser att frågan om elevers och studenters rättigheter som arbetstagare i skolan respektive universitet och högskolan bör utredas. Syftet med utredningen ska vara att se vilka rättigheter och skyldigheter som kan tillkomma elever och stu- denter. I de fall där de inte kan likställas bör särskilt motiveras. Möj- ligheterna att starta elevfackliga organisationer ska också utredas. Vidare anser att formuleringen i skol- lagens portalparagraf (1 kap 2 §) att utbildningen skall ge eleverna kunskaper och färdigheter inte överensstämmer med den kunskaps- syn som framträder ur läroplanen. Det finns därför anledning att omformulera den så kallade portalparagrafen i skollagen. Det är ele- ven och lärarna som gemensamt har ansvar för kunskapsinhämtning- en. Att ett sådant ansvar också faller på eleven själv innebär att denne måste få ett helt annat inflytande över inlärningsprocessen. Den en- skilde eleven måste själv ta och tillåtas ta ett eget ansvar över utbild- ningen. avstår dock från att lägga för- slag på en ny formulering av paragrafen då avser att återkomma till denna fråga i sitt slutbetänkande. Kommittén konstaterar också att regeringen har för avsikt att se över bestämmelserna om samverkansformer och samverkansorgan. Kom- mittén anser att detta är välbehövligt då de samverkansformer som finns inte förefaller att fungera i önskvärd utsträckning. Vi tror att det är nödvändigt att innehållet i bestämmelsen om samverkan måste vara en avvägning mellan en formalisering av vad som diskuteras och en frihet som innebär att samverkan kan ta sig olika former. Det är vik- tigt att samverkan innebär ett faktiskt demokratiarbete som ökar ele- vernas inflytande och att samverkansformerna inte endast blir forum för att diskutera klassresor och liknande frågor. Med bakgrund av vad som framkommit i svaren till Ungdomspolitiska kommitténs rap- port Vad tycker du? anser kommittén att ett av de områden som bör diskuteras tillsammans med lärarna i ett sådant samverkansorgan är En sådan diskussion kan exempelvis inledas med en utvärdering av lärarens arbete. Vi tror att det finns stora möj- ligheter att en sådan diskussion kan leda till betydande förbättringar i kontakterna mellan elever och lärare genom att läraren får klart för sig hur hans eller hennes undervisning fungerar och på så sätt får en möjlighet att diskutera arbetssätt och metoder med eleverna. Om ele- verna genom hela skoltiden kan föra en sådan dialog med sina lärare kommer detta att kunna bli en mycket värdefull möjlighet för lärarna att få respons på sin undervisning och för eleverna att bättre förstå och sätta sig in i undervisning och undervisningsmetoder. Elevernas inflytande över undervisningen kommer på detta sätt att öka. 6.12.5Föja utvecklingen av elevernas inflytande Kommittén anser att bör få i uppdrag att samla och speciellt redovisa utvecklingen av elevinflytandet i skolorna. I uppdraget ska bland annat ingå att bevaka kommunernas skolplaner, skolornas verksamhetsplaner samt det konkreta arbetet med elevin- flytandet på undervisningen. När det gäller frågan om hur frånvaro från lektioner bör redovisas anser att det borde vara i det närmaste en självklarhet att det på betyget särredovisas hur många timmar av de redovisade frånvarotimmarna som använts för organiserat infly- tandearbete om eleven så önskar. Kommittén anser att ett sådant en- gagemang borde betraktas som en merit och definitivt inte rubriceras som skolk. Kommittén anser att den utredning som ser över lärarutbildningen i högre grad bör fokusera på lärarnas roll när det gäller elevers infly- tande. Kommittén bör i det sammanhanget ta ställning till följande tre förslag: - Ett examensmål för lärarutbildningarna skall vara att läraren kan uppvisa en god förmåga att delge eleverna information om aktuella beslut om skolans verksamhet samt en god förmåga att fatta beslut i samråd med eleverna om skolarbetets uppläggning. -Ett examensmål skall vara att läraren har en god förmåga att genom skolans arbete bidra till elevernas förståelse för demokratins princip- er. -De utvärderingar som genomförs av lärarutbildningarna ska inte enbart fokusera på disciplinrelaterade kvalitetskriterier (inklusive pe- dagogik) utan även belysa utbildningarnas kvalitet när det gäller att utbilda lärare i rollen som fostrare i demokrati och inflytandefrågor. Studenter har rätt till representation i de formella organ som finns för högskolan. anser dock att studenterna bör ha rätt att vara representerade i samma utsträckning som lärare och allmänföreträdare. Kommittén anser vidare att utvecklignen mot att allt fler beslut tas i informella organ dit studenter inte har tillträde är olycklig. Det resonemang som vi fört när det gäller elevers infly- tande över sitt egentliga skolarbete är giltigt även här. Eftersom stu- denten är den primära avnämaren av utbildningen kan inte kvalitet- sarbete existera utan studenternas medverkan. Kommittén har funnit att det är svårt att få en bild av studenters möjligheterna till informellt inflytande över sina studier. bör få ett uppdrag att kartlägga hur detta inflytande fungerar och hur studenterna uppfattar sina möjligheter att bland annat påverka planeringen av kurser och undervisnings- och examinationsformer. En försöksverksamhet på gymnasieskolor i ett antal kommuner bör införas med en skyldighet för skolledningen att förhandla med elever inför att viktigare beslut fattas. Skolledningen ska också bistå elever- na med den information som är nödvändig för att kunna ta ställning till olika frågor som rör skolan. Den enskilda skolan bör få bestämma hur informationsskyldigheten lämpligast bör uppfyllas. Tvistiga frågor ska avgöras av det kommunala organ som ansvarar för det offentliga skolväsendet. Försöksverksamheten bör införas och avslutas samt utvärderas som försörsöksverksamheten med lokala styrelser. Ett skoldemokratiprojekt bör inledas i ett antal kommuner. Projektet ska fungera som en stimulans till de skolor som vill satsa extra på att arbeta med inflytandefrågor framför allt vad gäller att utveckla sko- lans arbetsformer men också när det gäller elevers möjligheter att på- verka skolans miljö. Projektet bör handhas av . bör få i uppdrag att kontinuerligt sammanställa och kom- mentera kommunernas utvecklingsarbete när det gäller elevinflytan- de. bör undersöka hur kommunerna i sitt arbete med att öka elevinflytandet tillgodser att inflytande kan utövas på ett sätt som passar såväl flickors som pojkars sätt att engagera sig och arbeta. Den översyn som regeringen har för avsikt att göra av bestämmelser- na om samverkansformer och samverkansorgan bör inriktas på att samverkan i någon form måste vara obligatorisk och att frågor såsom undervisningens innehåll, hur den bedrivs och hur eleverna kan med- verka aktivt måste tas upp i en sådan samverkan. Formen för sam- verkan bör dock inte vara reglerad i detalj. Möjligheten att utvärdera lärare är dock en viktig funktion för ett samverkansorgan. Likaså bör frågor om under vilka former och på vilket sätt undervisningen be- drivs vara självklara ämnen att behandla. ska verka för att de elever som varit frånvarande från lek- tioner för att delta i elevdemokratiskt arbete ska få redovi- sad separat från annan frånvaro om inte eleven själv motsätter sig detta. Studenter ska finnas representerade i högskolans samtliga beredande och beslutande organ. Sammansättningen i högskolans beslutande organ ska utformas så att ingen intressegrupp får egen majoritet. I högskolestyrelsen bör studenter, lärare och allmänföreträdare dela på platserna. Studenter och lärare bör utse sina egna representanter. På beslutsnivåer under högskolestyrelsen ska studenter och lärare utgöra minst en tredjedel vardera i alla beredande och beslutande organ. En utredning bör tillsättas med uppgift att belysa effekterna av att ge lika rättigheter och skyldigheter till elever och studenter som till- kommer arbetstagare. Möjligheterna att jämställa elevfackliga organi- sationer med fackföreningar bör också utredas. bör få i uppdrag att utreda i vilken utsträckning stu- denterna har inflytande över sina studier exempelvis när det gäller planering av kurser, undervisnings- och examinationsformer samt fö- reslå förbättringar. Ungas makt över kultur och fritid 7 Ungas makt över kultur och fritid Fritiden är en viktig del av ungas vardag. Unga människor är, till- sammans med andra grupper av människor som disponerar över mycket fritid, storkonsumenter av fritids- och kulturutbudet. Skillna- den för de unga fritidskonsumenterna jämfört med de äldre är att de förra är en relativt inkomstsvag grupp. De yngre är därför i större utsträckning hänvisade till offentligt organiserade aktiviteter. Fritiden och kulturaktiviteter är därför en viktig del av ungdomspolitiken. fokuserar i detta kapitel, utifrån kommitténs direktiv, frågorna om makt, inflytande och delaktighet vad gäller ungas fritid och kulturverksamheter. Dels ur perspektivet att ha rätten att bestämma över utbudet vilket knyter an till kommit- téns mål om att unga ska ha verklig möjlighet till makt, inflytande och delaktighet. Dels ur ett resursperspektiv vilket knyter an till kommit- téns tredje mål att ungas skapande förmåga, engagemang och kritiska tänkande aktivt ska tas till vara. Ungas kultur- och fritidsvanor överlag finns väl beskrivna. Där- emot finns inte de statliga och kommunala insatserna som riktar sig till unga på framför allt kulturområdet lika grundligt dokumenterade. Det finns därmed svårigheter att ge en rättvisande bild av det samlade offentligt finansierade kulturutbud som riktas till unga. Vi kommer därför att i detta kapitel lägga fram förslag som syftar till att på ett mer allmänt plan öka ungas makt och inflytande på dessa områden. Kapitlet inleds med en kort beskrivning av resultaten som gäller fritid från den enkätundersökning ge- nomfört i samarbete med . Vi presenterar också de svar vi fått från de av kommittén initierade rådslagen och kommitténs ?. Vi beskriver därefter kort ung- domspolitiken på fritids- och kulturområdet samt ger exempel på hur man kan arbeta med makt och inflytande vad gäller dessa verksam- heter. Kapitlet avslutas med kommitténs överväganden och förslag. 7.1Ungas syn på fritidsutbudet I syfte att få en bild av ungas syn på utbudet av fritidsaktiviteter har vi i vår enkätundersökning frågat om det finns tillräckligt att göra där man bor samt vilka aktiviteter och fritidslokaler man är intresserad av. Ungas makt över kultur och fritid De tillfrågade är delade i två större grupper vad gäller synen på utbudet av fritidsaktiviteter. Nästan varannan av de unga menar att det inte finns mycket eller till och med mycket lite att göra där de bor. som anser att det finns tillräckligt och somliga av dessa att det till och med finns mer än tillräckligt. De yngre upplever i högre grad än de äldre att det inte finns mycket att göra där de bor. Var tionde av de allra yngsta, de mellan , säger att det inte finns något alls att göra i det område där de bor. I den äldsta gruppen svarar att det inte finns något alls att göra. Diagram 5 Tycker du att det finns tillräckligt för dig att göra i det område där du bor? Killar svarar i högre utsträckning () än tjejerna () att det finns tillräckligt eller mer än tillräckligt att göra. Signifikanta skillnader mellan boendeorter ser vi endast vad gäller svarsalternativet Vet inte vad som finns att göra här där fler av de som bor i storstäder () än de som bor i övriga typer av orter () inte känner till fritidsutbudet. De två sorters fritidslokaler som de flesta skulle utnyttja om de fanns på orten är en modern idrottshall () och ett ungdomscafé som är öppet (). Ungas makt över kultur och fritid Om du skulle ha tillgång till allt som står nedanför i din kom- mun, vilka ställen skulle du då utnyttja? En medieverkstad för unga Ett ungdomscafé som är öppet på kvällen63% Idrottshall för både äldre och nyare sporter som skateboard, rollerblades och gym av olika slag Föreningslokaler för unga som till exempel vill meka med motorer, spela teater eller sy och arbeta med textil Tabell 1 Om du skulle ha tillgång till allt som står nedanför i din kommun, vilka ställen skulle du då utnyttja? Svaren varierar starkt mellan åldersgrupperna. av de yngsta jämfört av de äldsta svarar att de skulle vara intresserade av en medieverkstad. Å tta av tio av de yngsta vill ha ett ungdomscafé som är öppet jämfört med fyra av tio bland de äldsta. Ett skulle av de äldsta använda jämfört av de yngsta. Fler av de över än är intresserade av ett friluftsområde med friluftsgård. Tjejers och killars intressen skiljer sig endast på ett fåtal punkter. Vad gäller replokaler för musikgrupper säger var fjärde kille jämfört med var sjätte tjej att de skulle använda dessa om de fanns i deras kommun. Störst skillnad mellan killars och tjejers intresse finns för ett ridhus. Var fjärde tjej säger sig vara intresserade av ett ridhus jämfört med var sextonde kille. Skillnader i intresse finns även mellan de som bor på landsbygden och de som bor i storstäderna , och . , ungdomskafé och föreningslokaler för unga är man inte lika intresserad av i storstäderna. De som bor i storstäderna är istället mer intresserade av en modern idrottshall. Skillnaderna mellan landsbygd och storstäder återfinns även när vi jämför mellan de som uppgivit att de bor i tätorter med 2000-24900 innevånare och tätorter med 25000-200000 invånare. Dessa skillna- der är dock inte statistiskt säkerställda vilket innebär att vi inte kan Ungas makt över kultur och fritid dra några säkra slutsatser utifrån våra data. Trots detta kan vi med relativ säkerhet säga att det återkommande mönstret tyder på att ju mindre boendeort ju större intresse för föreningslokaler, och ungdomscafé. Skillnaderna i intresse mellan boendeorterna är något oväntade. Varför vill man i storstäderna i lägre grad än de på de minsta orterna använda ett eller ett ungdomscafé? Varför är man i storstäderna mer intresserade av en idrottshall än på de mindre orter- na? Möjligtvis har de svarande missuppfattat frågan och svarat på vad de behöver förutom det som finns. Svaren speglar i så fall vilka fritidsaktiviteter som finns tillgängliga i olika stora boendeorter sna- rare än skilda intressen. Fritidsfrågor har också tagits upp i de slutdokument som kommit till kommittén från de rådslag som hölls på olika orter runt om i landet. Det är framförallt två återkommande krav som kan utläsas av dessa. För det första är många både arga och nedslag- na av de nedläggningar och nedskärningar av fritidsgårdarnas verk- samheter som följt i den ekonomiska krisens spår. För det andra sak- nar man på många håll ett kafé som håller öppet sent på kvällarna och helgerna. Man saknar någonstans att gå. Som enkätundersökningen också visade är detta ett problem som är störst för de i yngre ton- åren. För de som inte ha fyllt verkar detta vara ett av vardagens större problem. Några rådslag kopplade ihop behovet av ett kafe´eller mötesplats med möjligheten att kunna göra sin röst hörd och formulera sina frå- gor. Man menade att det behövs en plats att träffas på för att prata och diskutera. Förutom kafé var simhall, snowpipe och skateboardramp några saker som man saknade som fritidsaktiviteter. Detta kom fram i de enkätundersökningar som en del rådslag gjorde där de svarande själ- va fick lista vilka fritidsaktiviteter de saknade i kommunen49. 49En fullständig presentation av rådslags- och rapport svaren finns att läsa i de två bila- gorna Så här tycker vi! Ungas makt över kultur och fritid 7.2.1Om kritiskt tänkande och skapande Ungdomspolitiska kommitténs mål om att unga ska ses som en resurs utgår från synsättet att unga är kritiskt tänkande. Genom att inte i lika hög grad ha kommit in och lärt sig det etablerade sättet att tänka och vara utgår unga i många situationer från ett utanförperspektiv vilket i sig ger större möjligheter till reflektion och kritik. I betänkande Ungdom och makt (SOU 1991:21) menar kommittén att ungdomen står för mycket av det nya, det moderna, och därmed också något som hotar det bestående. En- ligt slår etablissemanget vakt om de rådande samhällsstrukturerna och värjer sig mot det nya genom att fördöma och moralisera över det. menar vidare att det är allvarligt om vuxen- samhället odlar myter om ungdomarna istället för att lyssna på vad de yngre själva tycker och tänker. framhåller därför att makthavarna inte okritiskt får anamma myterna om ungdomen och på så sätt bygga ännu högre murar mellan generationerna. Om de unga ska kunna bli fullt ut delaktiga i samhället måste de tas på allvar också av etablissemanget och ses som en tillgång och inte som ett problem. Betydelsen av unga människors möjligheter att utöva skapande verksamhet poängteras i slutbetänkande Kultur- politikens inriktning (SOU 1995:84). Utredningen menar att kultur- politiken i högre grad än måste utgå från ungdomars kreativa energi och lust att själva utforma och ta ansvar genom att ge dem möjligheter att få välja verksamhets- och organisationsformer och medier. Särskilt inom medieområdet bör ungdomars intresse för eget skapande få reella möjligheter att förverkligas. Utredningen framhåller att det inte nog går att betona vikten av att skapandet sker på de ungas villkor. Insatser för att stärka ungdomars eget skapande är enligt utredningen ett centralt inslag i en samlad ungdomspolitik. Det handlar om att ungdomar ska erövra uttrycks- former för att de på ett mångsidigt sätt ska kunna ge uttryck för egna tankar och idéer och därmed på ett fullödigt sätt vara delaktiga i kulturlivet och i samhället i stort. sammanfattar i Krokig väg till vuxen de övergri- pande dragen i fritidspolitiken och framåt. Man konsta- terar inledningsvis att fritidsområdet har förändras mycket under den Ungas makt över kultur och fritid Området har professionaliserats genom att nya yrkesgrupper har tillkommit. Fritidsaktiviteterna har i högre grad organiserats i fritids- och föreningsliv och även institutionaliserats från statligt och kommunalt håll. har även den stat- liga och kommunala fritidspolitiken inriktats på att involvera och in- tegrera ungdomar i det etablerade föreningslivet i ett förebyggande syfte och för att motverka den kommersiella populärkulturen. Vidare tar man upp de förändringar som skett till följd av det ekonomiska läget då fritids- och kulturområdet utsatts för nedskärningar. menar att en orsak till detta kan vara att fritidsområdet inte tillhör kommunernas obligatoriska ansvar- sområden som till exempel skolan. Det är främst den kommunala fri- tidsgårdsverksamheten som har tvingats att stryka på foten, något som i hög utsträckning drabbar de unga som inte är organiserade i föreningslivet. Nedskärningarna har på många håll lett till att före- ningar, privatpersoner och föräldrar fått ta ansvar för verksamheter som tidigare skötts kommunalt. Slutligen påpekar också att sedan slutet av 80- talet har även den statliga synen på ungas skapande av kultur och en- gagemang inom populärkulturen förändrats. Statliga försöksprojekt och kommunala ungdomsprogram tar i allt större utsträckning ungdomskulturen som en självklar utgångspunkt för fritidsverksam- heterna. Kulturpolitiken med inriktning mot unga inbegriper ett stort antal oli- ka verksamheter både på statlig och nivå. Ingen samman- ställning finns dock över hur mycket pengar som går ur de stat- liga och kommunala budgeterna till kulturverksamheter för barn och unga. Sammanställningar saknas också vad gäller innehållet och or- ganisationen av dessa verksamheter. Det är därför svårt att ge en täckande bild av verksamheterna och att beskriva vem som har mak- ten över dessa. På statlig nivå har ett flertal statliga kulturinstitutioner i uppgift att särskilt rikta sig till unga. Exempel på sådana institutioner är Riks- konserter, och Riksutställningar. Med utgångspunkt i att skolan är samhällets största kulturinstitu- tion har från statligt håll också satsats mycket på att föra in kulturen i skolan. startades de första Kultur i skolan projekten. Ungas makt över kultur och fritid hade cirka 4 000 projekt startats runt om i landet och hade anslagits. Kulturprojekten hade varit relativt jämt fördelade mellan olika kulturområden och kulturformer. Projekten hade också bidragit till att på olika sätt sti- mulera kulturlivets institutioner, föreningar och kulturarbetare. Yt- terligare en positiv effekt med projekten var att de kunnat användas som ett medel att förändra skolans undervisning mot mera aktiva och kreativa arbetssätt. I en ny proposition (1988/89:4) togs kulturpro- jekten i skolan åter upp. genomfördes sammanlagt 8000 Kultur i skolan projekt. tillsattes en arbetsgrupp för fortsatt arbete med kultur i skolan. Det fortsatta arbetet kommer att kretsa kring ett antal större utvecklingsarbeten med ett flertal inblandade skolor, kulturinstitutio- ner och högskolor.