sou · GLB3113 · 1998-01-01 00:00:00 — I varierade antalet inskrivna mellan 200 och 300 kvinnor och 1900-talets början. Stockholmshistorikern studerade den reglementerade prostitutionen i och de prostituerade kvinnornas livsvillkor . Via mantalsskriv- ningsböckerna kunde hon följa över 200 kvinnor som polisen i skrivit in som prostituerade . Dessa kvinnor var representativa för alla stockholmsprostituerade. De kom ur stadens arbetarklass eller ur de fattigare grupperna på landsbygden eller andra städer. som prostituerade återvände kvinnorna till samma miljö som de kom ifrån. Många gifte sig, en del fick barn, om de inte redan hade det. De flesta tycks ha hankat sig fram. Som skrev, levde de samma fattiga storstadsliv som många andra kvinnor vid . Till sitt innehåll är det föga troligt att den svenska prostitutionen uppvisade den variation och det raffinemang som var betecknande för en del av prostitutionen i de stora världsstäderna. Prostitutionen var en del av turistindustrin, t.ex. i samband med de stora världsutställningarna. Prostitutionsfrågan – ett politiskt vapen Prostitutionen blev inte bara föremål för stort intresse från myndighetsmäns och läkares sida. Med blir prostitution och reglementering föremål för en betydande kritik. Den största och mest kända av de organisationer som motarbetade reglementeringen gick under namnet Federationen. Federationen krävde reglementeringens avskaffande och förespråkade ett sedligare samhälle, ett behärskat sexualliv samt utökade rättigheter och en förbättrad ekonomisk ställning för kvinnorna. Det var främst kvinnor som engagerade sig i kampen mot den reglementerade prostitutionen och denna rörelse kan kallas en av våra första kvinnorörelser. Dess bitvis svårtolkade blandning av feminism och sedlighetssträvanden har blivit föremål diskussion. Den unga historikern forskar just nu kring detta. Hur kom det sig att kampen mot den reglementerade prostitutionen engagerade så många kvinnor och inlemmades i kampen för ökade kvinnliga rättigheter? Ett av svaren står att finna i det utgångsläge kvinnorna hade när de ville träda ut i offentligheten. I dåtidens kvinnosyn bröts gammalt och nytt. Ett hade de dock gemensamt: övertygelsen att kvinnan var kropp i långt större utsträckning än mannen. kvinnosyn hade poängterat att kvinnan var mindre utvecklad än mannen, att hon stod djuren närmare. Den nyare kvinnosynen underströk att kvinnans handlande styrdes av hennes kropps, främst livmoderns, krav. I det sammanhanget blev det viktigt för de kvinnor som önskade ägna sig åt politik, eller någon annan form av samhällsengagemang, att visa att de inte alls var djur eller livmödrar på ben. Sedligheten, att kämpa för återhållsamhet och förnuftets herravälde över sinnena, blev därför ett centralt tema för dem. Som träffande uttrycker det: Att vara kysk blev en slags förhandlingsstrategi för att få ta plats i det offentliga rummet. Konstnärer och författare från gav också prostitutio- nen en stor plats i sina verk. Litteraturvetaren har i sin bok och kvinnofrågan skildrat hur de litterära kretsarna i engagerat tog ställning i den sedlighetsdebatt som kritiken mot reglementeringen medförde. Debattörer som stod arbetarrörelsen och den socialistiska rörelsen nära intresserade sig också för prostitutionen. Den tyske socialdemo- kratiske ledaren formulerade internationellt sett arbetarrörelsens inställning till prostitutionen i sin bok om kvinnans ställning, en bok som fick mycket stor spridning. Prostitutionen förklarades vara en av formerna för kapitalismens rovdrift på arbetarklassens kvinnor. Det borgerliga resonemangsäktenskapet som främst grundades på materiella övervägande förutsatte, menade man, att borgarklassens män sexuellt fick utnyttja kvinnor ur andra klasser. Arbetarrörelsen inlemmade alltså kritiken av prostitutionen i sin kritik av kapitalismen. Vissa personer inom arbetarrörelsen tog prostitutio- nen som utgångspunkt för en ännu beskare kritik av samhället: inte nog med att överklassen lät arbetarklassens kvinnor betala priset för dubbelmoralen, prostitutionen sågs också som ett medel att förtrycka arbetarmassorna överhuvudtaget. Verksamheten drog nämligen även ned de manliga arbetarna i smutsen. Man menade vidare att överklas- sens rovdrift på underklassens kvinnor också tog sig uttryck i sexuellt utnyttjande och tvång gentemot kvinnligt tjänstefolk eller unga fabriksarbeterskor. Överklassen anklagade arbetarklassen för att vara omoralisk – men egentligen var det den som brast i moral och resonemangsäktenskap var egentligen detsamma som prostitution, löd argumentationen. , den svenska arbetarrörelsens store rabulist, tillhörde dem som framförde dylik kritik. Tidningen , där han var drivande första decennier, innehöll ofta berättelser om fattiga flickor som blivit offer för liderliga karlar och som sedan gått in i prostitution eller lämnats att ensamma dra försorg om det barn som blivit följden av en förbindelse där mannen inte tog sitt ansvar. För var lösningen på all liderlighet att både kvinnor och män tilläts att fritt idka könsumgänge med varandra, bara de skyddade sig så att det inte blev några Den radikala feministen , en välkänd kulturpersonlighet i , tillhörde också dem som framförde den sortens samhällskritik. underströk reglementeringens konsekvenser för alla städernas fattiga arbeterskor som inte kunde röra sig fritt ute om nätterna utan att riskera att skrivas in som prostituerade. De låga kvinnolönerna medgav inte heller ett värdigt liv. För vissa ensamstående, unga arbeterskor kunde prostitutionen i ett inledningsskede framstå som ett alternativ till det vardagens elände. De fick äta sig mätta, gå på restaurang, vara med i utelivet. Kanske trodde de att någon av alla de männen de träffade verkligen brydde sig om dem. Som feminist såg kvinnans ekonomiska oberoende som lösningen på prostitutionen och hon poängterade att varje kvinna som på något sätt har intimt umgänge med en man som hon är beroende av för sin överlevnad, också skulle kunde kallas för prostituerad. Den som för att leva måste sälja sig på gatan, eller i hemmet, stå på ofri grund, skrev hon. Kvinnornas ekonomiska oberoende skulle sätta stopp för detta och bereda väg för den fria kärleken dvs. kärlek som inte hängde ihop med pengar. Förförd – och övergiven? delade många av samtidens engagerade kvinnors ideal om en ny sexualitet och en ny typ av relationer mellan män och kvinnor. Men hon bejakade en sexuell frihet och en sexuell utlevelse som var många andra engagerade kvinnor fjärran. Dessa hävdade istället avhållsamhetens sublimerande förtjänster. skilde sig också från de flesta av dessa kvinnor då hon förordade preventivmedel. Hon krävde inte sedlighet av männen, vilket många andra debattörer gjorde, men hävdade att männen måste lära sig att ta ansvar för den andra parten i alla förbindelser, även de rent sexuella. Anhängarna av en strikt övervakning av de prostituerade ansåg att förklaringen till att kvinnor prostituerade sig stod att finna i dålig uppfostran, dåligt inflytande från omgivningen eller dåliga instinkter. De sociala orsakerna verkar dock ha varit viktigare. De prostituerade kom, enligt alla källor, nästan uteslutande från de fattigare grupperna i samhället. Som skrev: man har aldrig hört talas om någon kvinna som övergivit en briljant situation för att bli prostitue- rad. Var de prostituerade därmed de offer för överklassmännens rovdrift på underklassens kvinnor som motståndarna framställde det? De studier som gjorts tyder på att de prostituerades kunder kom från alla sociala miljöer. De bättre ställda kategorierna i samhället var inte den största kundgruppen. Det fanns olika sorters prostitution för Litterära källor gör gällande att t.ex. studenterna i med fördel vände sig till vissa så kallade flickställen . Men i var de sociala mellanskikten få och stadskulturen var relativt outvecklad vilket troligen fick som konsekvens att prostitutionsutbudet inte heller var särskilt varierat. Merparten av de svenska gatuprostituerades kunder var antagligen män som kom från samma sociala miljö som de själva. Män ur samhällets finare kretsar besökte kanske en elegant bordell i samband med en utlandsresa men föredrog säkert hemma att låta sina eventu- ella sexuella utsvävningar löpa i andra banor, kanske med en älskarinna som fick ett litet underhåll. , vars forskning vi redan talat om, tror dock att män ur de bättre ställda kretsarna oftare än andra vände sig till prostituerade eftersom de hade råd till det. Jag finner inte hans resonemang övertygande. Att prostitutionsmotivet är vanligt i de litterära framställningarna med motiv från bättre ställda kretsar säger egentligen inte så mycket mer om verkligheten än att detta var ett uppskattat litterärt motiv. Och att ha råd att gå till prostituerade betyder inte att man vill gå till prostituerade. Dock var det, och är, en vanlig övertygelse att kvinnor hamnade i prostitution efter att ha blivit förförda av en man ur finare kretsar och sedan lämnade åt sitt öde. Kanske av herrn eller av sonen i den familj där de hade anställning eller av husbonden på den gård där de var pigor. Vid en intervjuvundersökning av de prostituerade kvinnorna som var inskrivna i polisens rulla i angav dock mindre än hälften av de tillfrågade att deras första sexuella förbindelse varit med en person ur samhällets bättre ställda grupper. Det kan dessutom utgöra en överskattning. Det är inte omöjligt att de intervjuade gav ett sådant svar för att ge en accepterad och mer spännande form åt sitt levnadsöde. Men hur vanligt var det att de överordnade drog fördel av sin ekonomiska och kulturella övermakt för att locka eller tvinga sina anställda till sexuellt umgänge? Mig veterligen har ännu ingen svensk forskare undersökt denna fråga. Troligen därför att problemet först tagits på allvar, vilket dels är resultatet av kvinnors långvariga kamp för att få sådana problem uppmärksammade, dels är ett uttryck för det faktum att sexualiteten nu allmänt ses som ett av personlighetens innersta rum. Alla oönskade sexuella handlingar blir därmed djupt kränkande för hela människans integritet. På det normativa planet fanns det dock inte heller tidigare någon tolerans mot sexuellt utnyttjande. Samlag fick bara ske mellan äkta makar. Allt därutöver var straffbart och skulle i princip leda till minst böter. tas bestämmelserna om straff för samlag mellan ogifta bort och straffen för otrohet försvinner i vissa fall . Speciella straff fanns för de husbönder som utnyttjade sitt tjänstefolk. Verkligheten motsvarar dock inte alltid normerna. Etnologen , som har studerat attityderna förr gentemot de kvinnor som fick barn utan att vara gifta, menar att det var vanligt att husbönder tvingade sig till sexuellt umgänge med pigor och att detta troligen blev allt vanligare gång. Den sociala skiktning samhället genomgick luckrade upp relationer- na inom bondehushållen. hade alla ungdomar gått ut och tjänat dräng och piga och alla på en gård var en del i familjen, och husbonden skulle dra försorg om sina egna liksom om drängar och pigor. Men den sociala skiktningen medförde att tjänstefolket inte längre kom ur samma grupper som dem de tjänade hos och distansen mellan husfolk och tjänare växte. Bönderna kunde då lättare utnyttja de fattiga flickor som inte hade något alternativ till pigtjänsten. Deras makt över de sina och i närsamhället gjorde det osannolikt att någon skulle anmäla dem. Men att sexuellt utnyttjande av underordnade kvinnor förekom betyder inte att den kvinna som blev utsatt för det automatiskt gled in på en bana som prostituerad. I väntan på ny forskning på området är det svårt att föra frågan närmare svaret än så. Hur sann är då bilden av den ogifta modern som, utstött av alla, måste prostituera sig för att överleva? föddes alltfler barn utom äktenskapet. Trenden fortsatte en bit in . före föddes mer än vart tionde barn i utom äktenskapet; i ett av tre. Det ökade antalet utomäktenskapliga barn var ett resultat av de stora samhällsomvandlingarna . Konsekvenserna av att föda barn utan att vara gift varierade mycket med omständigheterna. De hårda normer som studerat ger bara en bild av verkligheten, inte hela. Ogifta mödrar tycks inte systematiskt ha blivit utstötta ur samhällsgemenskapen. De flesta av de utomäktenskapliga barnen föddes i städerna och främst i arbetarklassen. I vissa fall gifte sig föräldrarna efter det att barnet fötts, i andra fall levde de samman ändå. Bland enklare folk hade man inte alltid råd eller lust att hålla på konvenanserna. Historikern har också visat hur det var vanligt att enklare folk i inte gifte sig trots att man levde samman som en familj. Kvinnorna ska ha funnit vissa fördelar med detta system. Modern kunde också mycket väl gifta sig med någon annan än barnets far. Situationen var dock ofta svår för den unga kvinna som råkat i olycka. I tider av uppbrott och omflyttningar, hade en sådan kvinna mindre stöd om hon ville tvinga barnafadern att ta sitt ansvar. Föräldrarna var långt borta, om de ens fortfarande var i livet. Situationen för den kvinna som fick barn utan att vara gift var alltså inte nödvändigtvis katastrofal men inte heller enkel. De svårigheter hon hade att brottas med hängde samman med det faktum att hon för det mesta, på grund av sitt sociala ursprung, inte hade några personliga tillgångar eller utsikt att kunna tjäna nog för att kunna ge sitt barn ett bra hem. Hade hon möjlighet att hitta någon form av försörjning eller lite pengar kunde hon däremot lämna bort barnet, mot underhåll. Det var den vanligaste lösningen. Hon kunde också försöka få barnet bortadopterat. Den enda institution i där man anonymt kunde lämna ifrån sig ett barn var i . Men det kostade pengar: vid tiden för , vilket motsvarade nästan en årslön för en textilarbeterska. Vid i var det fortfarande helt normalt att den biologiska modern, eller fadern, betalade en annan person för att adoptera dess barn. Fadern övergav alltså inte alltid kvinnan. Om han inte gifte sig med henne kunde han ge henne en summa pengar eller betala underhåll för barnet. Ja, kvinnan kunde stämma en man till ersättning. Om hon ville eller vågade göra detta berodde naturligtvis på omständigheterna. Långt av alla utomäktenskapliga födslar ledde till rättegång. En vanlig uppfattning i samtiden, och som levt kvar, är att modern inte hade så mycket att vinna på att inleda faderskapsmål. Fadern kunde nämligen i vissa fall svära på att han inte var far till kvinnans barn och därmed gå fri. Detta var emellertid ovanligt. I den mån kvinnan gick till rättvisan med sina krav vann hon för det mesta. gång försökte myndigheterna få överblick över barnafödandet utanför äktenskapen. Varje utomäkten- skapligt barn och dess mor skulle efter 1917 övervakas av en barnavårdsman som också skulle se till att hitta fadern till barnet och få honom att betala underhåll. Nästan alla utomäktenskapliga barn fick på så sätt en far på papperet. Med underhållet blev det däremot si och så. Fäderna var ofta fattiga och hade inte mycket att bidra med. Den ensamstående moderns situation var alltså svår och förbättra- des inte förrän hela samhällets välstånd ökade. Men det vore en överdrift att påstå att den kvinna som ogift födde barn självklart drevs till prostitution för att klara sig. Bilden av den prostituerade, så som hon framträdde i prostitutionsde- batten , överensstämmer alltså inte helt med Det beror på, menar jag, att bilden av den prostituerade kvinnan kom att användas som en metafor för att kritisera det rådande samhället. För den framväxande kvinnorörelsen fick den reglemente- rade prostitutionen tjäna som en metafor för samhällets och männens orättvisa behandling av kvinnan. Kvinnan som tvingades prostituera sig för att överleva eller som våldtogs eller blev utsatt för förnedrande sexuella handlingar blev för arbetarrörelsen, och andra rörelser som var kritiska till det framväxande kapitalistiska samhället, en metafor för kapitalets rovdrift på de kapitallösa, för proletariatets misär. författarskap ger exempel på detta. Kritiken av prostitutionen kunde också tjäna syftet att peka på överklassens omoral. Inte nog med att överklassen sög ut den manliga proletärens arbetskraft – den utnyttjade också proletariatets kvinnor sexuellt, som överklassens egna äktenskap bara var en form av legal prostitution. Överklassen framställdes därmed som känslo- kall. Det kan ibland vara svårt att hålla isär den metaforiska och den historiska nivån. Det metaforiska bruket av den prostituerade eller sexuellt trakasserade kvinnan bekräftade kvinnan i rollen som socialt underlägsen och tjänade kanske också till att skrämma kvinnorna från den offentliga sfären. Den prostituerade kvinnan som metafor bekräftade också mannen i rollen som den aktive. Kvinnors upplevelser av att sexualiteten är ett sårbart fält som kan utnyttjas möter oss också i framställningar av , t.ex. i sociologen vetenskapsmetodologiska experiment, boken Hur utvecklades sedan prostitutionen gång? Kritiken av reglementeringen och det faktum att även dess tidigare tillskyndare, främst läkarkåren, med tiden tappade tilltro till systemets nödvändighet och effektivitet ledde till att systemet avskaffades. I , som sista stad i , . Men de prostituerade hölls fortfarande under uppsikt av polisen med hjälp av lösdriverila- gen. Den stadgade specifikt för kvinnor att om de genom sin skörlevnad förnärmade, som man sade, den allmänna sedeskänslan, var det möjligt att döma dem till tvångsarbete. Lösdriverilagen medgav godtyckliga ingripanden mot prostituerade. har i en avhandling i historia beskrivit den mycket hårda behandling de prostituerade utsattes för. Polisen höll uppsikt över de kvinnor som prostituerade sig och anhöll dem när de ansåg det lämpligt. Antingen slapp kvinnan undan med en åthutelse eller en notering men hon kunde också, särskilt om hon redan varnats, bli skickad på tvångsarbete. Tvångsarbete var inget nytt. Det hade förekommit då prostitutionen var reglementerad och var då ett sätt att straffa de kvinnor som inte följt reglementet. En lista med namn på kvinnor som varnats av polisen cirkulerade mellan polisstationerna. Beslutet om tvångsarbete fattades av polismyndig- heten och inte av domstol. Det var alltså i princip omöjligt att gå till högre instans. De som dömts skickades till statens tvångsarbetsanstalt på fästning som på alla sätt liknande ett fängelse. Intagningarna där kunde vara på upp till . Vissa prostitue- rade kvinnor internerades också mot sin vilja på sinnessjukhus. Under årtiondena före blev det allt ovanligare att kvinnor dömdes till tvångsarbete. skickades 268 kvinnor till , det absolut övervägande flertalet av dem var prostituerade, men 1940 bara 28 stycken. Det minskade antalet prostituerade som dömdes till tvångsarbete kan spegla en nedåtgåen- de trend i antalet prostituerade över huvud taget, men bakom siffrorna kan också finnas andra orsaker. Anstalten i lades ned 1940 då försvaret behövde fästningen för sin verksamhet men lösdriverilagen fortsatte att tillämpas på prostituerade under efter- krigstiden. dömdes prostituerade sporadiskt till tvångsarbete vid fängelser. Först upphävdes de sista resterna av bestämmelser liknande lösdriverilagen. Dessa hade då inte på länge använts mot prostituerade. Prostitutionen och den ekonomiska ojämlikheten Spridda iakttagare har hävdat att prostitutionen nästan försvann i . Att så skulle ha varit fallet verkar inte troligt. Men den så kallade , den statliga utredning som tillsattes efter att makarna bok i befolkningsfrågan kommit ut, menade att tendensen var en klart minskande prostitution. Polisen fortsatte dock att anhålla kvinnor för prostitution i lösdriverilagens namn. Men det är inte omöjligt att prostitutionen minskade i omfattning. Äktenskapets och sexualitetens utveckling gör detta troligt. Prostitution kan ses som ett uttryck för ekonomisk ojämlikhet mellan könen. Kvinnor har kunnat prostituera sig därför att det har funnits personer som varit beredda att betala för deras tjänster, och kvinnor har valt att prostituera sig för att få tillgångar de annars inte kunnat få. Det är viktigt att poängtera att dessa båda förutsättningar måste föreligga för att prostitution skall frodas och utvecklas. När samhället förändrades ökade den sociala utslagningen och prostitutionen tycks också ha ökat. När kvinnorna, i takt med att levnadsförhållandena förbättras för alla, får möjlighet till bättre utkomster, tycks prostitutionen minska. Det moderna samhället förändrade också äktenskapet. hade äktenskapet fyllt enkla funktioner för samhällets olika grupper. När livsvillkor och ideal förändrades rycktes grunden för vissa äktenskap undan och äktenskapsfrekvensen sjönk fr.o.m. 1830-talet. När det nya samhället efterhand började stabiliseras fick äktenskapet en ny funktion. ökade äktenskapsfrekvensen på nytt. Under de efterföljande decennierna gifte man sig som aldrig . Äktenskapet utgjorde nu den självklara grunden för kärnfamiljen. Kärnfamiljen förväntades skänka kärlek, närhet och sexuell gemen- skap till makarna. Kärnfamiljen var också företrädesvis den ram inom vilken barnen uppfostrades. Hustruns och moderns hushålls- och omsorgsarbete möjliggjorde att övriga familjemedlemmar, i större utsträckning än vad som annars skulle ha varit fallet, tog del i arbetsliv, i utbildning och i fackligt och politiskt engagemang. Kärnfamiljens utbredning och ideal fick naturligtvis konsekvenser för prostitutionen liksom för synen på sexualiteten. Sexualiteten blev en grundläggande beståndsdel i kärleken mellan två individer. Köttets lustar fick status av en känslig komponent i individens självförverkli- gande. Besök hos prostituerade förlorade därmed mycket av sin lockelse för det stora flertalet män. växer en hel sexualvetenskap fram. Könets gester namnges, systematiseras och binds samman i olika teorier. Begreppet sexualitet uppstår. Fler och fler experter tillstöter. Sexualiteten blir viktig, spännande och intressant. Historikern , som gjort en grundlig genomgång av den reglementerade prostitutionen i , visar hur prostitutionen blev föremål för mycket ingående studier. Minsta detalj i de prostituerades könsför- bindelser studerades och beskrivningarna av vad man här kunde finna, särskilt i form av kuriösa och chockerande beteenden, fyllde många boksidor. menar också att prostitutionsförhållandet rent konkret blev det laboratorium där de bättre ställda männen och 1900-talets början kunde prova ut den nya sexualiteten. Man kan alltså hävda att vad vi anser är sexualitet är en produkt av sexualvetenskapen men också av detta experimente- rande. Våra erotiska figurer är utan tvekan hämtade från perioden . De förförelsespel kvinnor kan spela upp liknar ofta 1800-talets prostitutionssituation. Reglementeringen ålade de prostituerade kvinnorna att uppträda på ett visst sätt. Ute på gator och torg skulle de uppträda diskret. Att detta poängterades tyder på att de prostituerade inte alltid uppträdde diskret. De behövde ju locka till sig kunder, och kläder och sättet att föra sig blev därför viktiga signaler. Mycket handlade om att överskrida de gränser som det gamla samhället satt för hur man skulle leva. Vissa delar av kroppen framhävdes av de prostituerade som därmed bekände färg. De visade upp vad en ärbar kvinna skulle svepa in. Blickar, leenden och gester skulle sedan göra resten. En del av de prostituera- de tycks därvid ha anspelat på aristokratins tidigare symboler: lyxen, de glänsande tygerna, de starka färgerna, de exotiska föremålen – de sålde på så vis en dröm till sina kunder. En dröm om social revansch och om den gamla aristokratins påstådda libertinism. Prostitutionen som en av sexualitetens modeller speglas av den uppskattning och spridning som målningar av konstnärer som Toulouse-Lautrec, Degas, m.fl. fått. De prostituerade kvinnor som, inför den närvarande konstnärens blick, drar på sig sina strumpor är säkert för många av oss sinnebilden för sensualism.