sou · GLB340 · 1998-01-01 00:00:00 — Man menar att detta kan ge både nödvändig kontakt med arbetslivet och arbetslivserfarenhet. Utöver praktik föreslår många även att en möjlighet att gå en lärlingsutbildning bör införas. Många unga förespråkar lärlingsutbildning i första hand som en bra väg för unga att komma in på arbetsmarknaden. Den som utbildar sig på en arbetsplats får både en adekvat yrkesutbildning och bra kontakt med arbetsmarknaden. Därtill kommer att utbildnings- formen som sådan för många kan vara ett lämpligare sätt att lära än genom undervisning i ett klassrum. Man påpekar också att det är nästintill omöjligt att välja att inte gå på gymnasiet eller att gå på gymnasiet först . Man menar att detta inte är rätt och att det borde finnas möjligheter för den som så önskar att börja arbeta tidigt och att få en utbildning utanför skolan. Utan denna möjlighet kan inte ett reellt fritt val till gymnasiet sägas existera. Det står också klart för de unga som deltagit i kommitténs utåtrikta- de aktiviteter att nyckeln till arbetsmarknaden är utbildning. Många påpekar därför att det måste bli lättare att komma in på en utbildning. Man menar att det är för högt tryck på högskola och universitet. Många som söker kommer inte in därför att det finns för många sökande till för få platser. Intagning till högskolan beror därmed främst av höga betyg och i lägre grad av intresse. I syfte att under- lätta för dem som vill studera bör det finnas fler utbildningsplatser. Ekonomin för studenter bör också förbättras. Framförallt menar man att det är viktigt att unga inte avskräcks från högre utbildning därför att man känner oro inför att skuldsätta sig. Slutligen tar man också upp skolan som en stressfaktor. Detta beror i första hand på bristen på möjligheter till makt och inflytande i skolan. Man påpekar att praktik och utbildning ute på 72 Unga och arbete arbetsplatser även ur hälsoperspektiv kan vara av stor betydelse. Detta särskilt som all gymnasieutbildning gjorts treårig och många som skulle ha föredragit en kortare och mindre teoretisk utbildning inte längre har det alternativet. I det här kapitlet går vi först igenom det svenska skolsyste- met och den nya gymnasieskolan och diskuterar de förändringar vi ser som önskvärda. I slutet av kapitlet går vi också igenom studiestö- det vid högre utbildning samt situationen på högskolor och univers- tet gällande antalet studieplatser. Det svenska skolsystemet var ursprungligen inspirerat av det tyska duala systemet med separata institutioner för teoretisk utbildning och yrkesutbildning. Kopplingen till efterföljande verksamhet var tidigare mycket markerad. Gymnasiet var studieförberedande. Yrkesskolan svarade för den direkta yrkesutbildningen tillsammans med ett antal lärlingsutbildningar. Skolformerna var klart åtskillda och valet mellan de olika huvudinriktningarna gjordes . Ö vergångar mellan skolformerna var sällsynta och svåra att göra. Den högre utbildningen hade ett avgörande inflytande på kunskapsnivå och ämnesinnehåll i gymnasiet. Näringslivet deltog aktivt i yrkesutbild- ningen genom verkstads- och yrkesskolor som var nära knutna till företagen och inte minst genom lärlingsutbildningen. Utbildningen sköttes i de flesta fall av erfarna yrkesarbetare med särskild fallenhet för undervisning. Utbildningen förändrades sedan successivt. Teknis- ka och ekonomiska utbildningar blev en del av gymnasiet. Tvååriga fackskoleutbildningar med viss yrkesinriktning utvecklades. byggdes verkstadsskolor och andra yrkesskolor liksom lärlingsutbildningen in i den sammanhållna gymnasieskolan. Den obligatoriska skolan förändrades bland annat för att vidga förutsät- ningarna för att kunna välja olika yrken och flytta själva valtillfället högre upp i åldrarna. Därmed kom skolan att svara för yrkesutbild- ningen av unga inom praktiskt taget alla yrkesområden. Unga och arbete 73 Genom riksdagsbeslutet (prop. 1990/91:85) 1991 om gymnasiesko- lan och vuxenutbildningen lades grunden för en omfattande föränd- ring av gymnasieskolan. Detta gällde såväl struktur och innehåll som planeringsförutsättningar. Ansvarsfördelningen mellan stat och kommun förändrades också. beslutas och utvärderas skolan på nationell nivå medan kommunen har ansvaret för genomförandet. 1993 beslutade om riktlinjerna för en ny läroplan för gymnasieskolan och om ett nytt betygssystem. Några av motiven för gymnasiereformen var att arbetslivet och samhällslivet ställer högre krav på generella kunskaper, att dessa krav gäller alla och att anpassningen till ett föränderligt arbetsliv överhuvud taget ställer krav på bättre kunskaper. menade också att en god grund av allmänna kunskaper krävs som bas för ett livslångt lärande. Gymnasieskolan består av 16 nationella program som både är studieförberedande och yrkesförberedande. Varje program eller gren har ett eller flera karaktärsämnen. Fjorton av programmen har yrkesämnen. De två övriga är Naturvetenskapsprogrammet och Samhällsvetenskapliga programmet. Alla program är treåriga. Inom de flesta programmen finns olika grenar med olika yrkesinrikt- ning. De flesta program har ett stort antal valbara kurser. Inom programmen med yrkesämnen finns tre kurser som är gemensamma för samtliga program - företagsekonomi, data och arbetsmiljö. Det finns ett antal kärnämnen (svenska, engelska, samhällskunskap, religionskunskap, matematik, naturkunskap, estetisk verkamhet och idrott och hälsa) som alla läser oavsett program. Omfattningen av respektive kärnämne är detsamma oavsett vilket program man följer. Ä mnena har dock större omfattning då de dessutom är karaktärsäm- nen på något program. Varje program innehåller utrymme för ett individuellt val av kurser. Vid sidan av de nationella progammen finns också möjlighet till specialutformade program. Eleven kan också välja det individuella programmet. Detta kan ha olika längd och innehåll beroende på den enskilde elevens behov. En variant på ett individuellt program är lärlingsutbildning. Detta är en kombination av yrkesutbildning som anställd på ett företag och studier i kärnämnen. Lärlingsutbildningen måste till skillnad från andra individuella program omfatta tre årskurser. Ett av syftena med den reformerade gymnasieskolan var en ambitionshöjning framför allt för yrkesutbildningen. 74 Unga och arbete för alla liksom införandet av kärnämnen inom alla program avsåg att underlätta för eleverna att möta en föränderlig arbetsmark- nad direkt eller genom fortsatta studier. Elevernas kontakter med arbetslivet sker genom så kallad arbets- platsförlagd utbildning (APU). Denna skall omfatta minst på alla nationella program med yrkesämnen. Genom riksdagsbeslut blir det möjligt att ha APU också på övriga program. Arbetsplatsförlagd utbildning innebär att företagen åtar sig en utbild- ningsuppgift och skall tillhandahålla handledare. I jämförelse med andra länder, inklusive de nordiska, är den arbetsplatsförlagda yrkes- utbildningen i mindre omfattande. Ö vergången från en statlig detaljreglering till en mera mål- styrd skola innebär att läroplaner och andra styrmedel mera fokuserar på mål och ansvar, inte på regler och organisation. Denna avreglering har skapat ett omfattande förnyelsearbete inom skolans värld inte minst när det gäller frågan om vad som är kvalitet i skolarbetet. Gymnasiereformen är ny och har haft på sig att finna sina former. Förändringarna är också omfattande genom decentralisering- en till kommunerna och reformarbetet inom skolan med ny läroplan, kursplaner som är utformade på nytt sätt och ett nytt betygssystem. En särskild parlamentarisk kommitté följer genomförandet och har lämnat två delbetänkanden. utveckling konstaterar att motiven för reformen är otillräckligt kända vilket påverkar genomfö- randet negativt39. Detsamma gäller det förhållandet att läroplanen, kursplanerna och betygssystemet inte var klara när reformen började 39 SOU 1996: 1 Unga och arbete 75 Kommittén framhåller vidare att reformen varit framgångsrik i de organisatoriska avseendena men att svårigheterna varit större vad gäller undervisningen. Skolan tar inte alltid sitt ansvar för att hjälpa elever som har studiesvårigheter. Undervisningen i kärnämnena på de yrkesförberedande programmen är en stor utma- ning för lärarna. Framgångsrika lärare tar oftast elevernas behov av kunskap och intresse för utbildningen som utgångspukt för arbetet. När det gäller APU finns det problem med såväl kvantiten som kvaliteten. Kommittén framhåller i sitt andra delbetänkandeDen nya gymnaiseskolan - Steg för steg40 att utbildningen på arbetsplatserna är avgörande för yrkesutbildningens kvalitet och att minimigränsen om 15 veckors APU bör höjas. 4.2.2Arbetsplatsförlagd utbildning (APU) gjorda undersökningar om APU visar att möjligheterna att få ut elever på arbetsplatser varierar mellan olika program. Det rådande konjunkturläget har skapat svårigheter att hitta lämpliga utbildnings- platser. Inställningen till APU varierar också mellan olika branscher. Vissa branscher med många små företag har svårt att uppfylla de krav skolan och läroplanen ställer. Det finns också oklarheter om vad den kursplanestyrda utbildningen på arbetsplatsen innebär. En av de kritiska punkterna tycks vara samarbetet mellan skola och arbetsliv. Kunskapen om arbetsplatsförlagd utbildning ute i arbetsli- vet är ibland bristfällig. De två kulturerna tycks ha svårigheter att förstå varandra och bra samarbetsformer är ännu inte etablerade överallt. Flera goda exempel på bra samarbetsformer redovisas av utveckling och SAF41. På vissa orter har det utvecklats ett fördjupat samarbete mellan gymnasiesko- lan och lokala företag. Företagsengagemanget kan ta sig olika ut- formning: · Partnerskap mellan företag och gymnasieskola där företagen inte enbart hjälper till med APU utan även 41Arbetsplatsförlagd utbildning-goda exempel på samarbete..(1995) 76 Unga och arbete med lärarfortbildning, ämnen för projektarbete, feriearbete och utlandspraktik. ·Entreprenadutbildning, där gymnasieskolan ge- nomför delar av företagets interna personalutbildning medan skolans elever får tillgång till företagets mera avancerade och dyra utrustning som skolan inte kan anskaffa. ·Företagsskolor, där företaget inom ramen för en fristående skola anordnar en komplett yrkesutbildning som dels underlättar rekryteringen till det egna företaget men också ger eleverna förutsättningar att söka till andra företag. ·Branschskolor, där i synnerhet mindre branscher centraliserat de yrkestekniska delarna av utbildningen. Lärlingssystemet framhålls av många som ett föredöme eftersom det tycks fungera som en effektiv inträdesbiljett på arbetsmarknaden. Regelrätta lärlingssystem finns till exempel i , Ö sterrike och . Dessa inträdessystem är väl förankrade i respektive länders institutioner och bland allmänheten. Systemet har också ofta en långvarig tradition. Den tyska lärlingsutbildningen har genom- gått stora förändringar och moderniserats för att bättre svara mot utvecklingen inom näringslivet. Lärlingsutbildningen i skiljer sig från vår yrkesutbildning på i huvudsak två punkter: ·Utbildningen sker till största delen vid pro- duktionsstället eller tjänstestället inom näringslivet eller den offentliga sektorn och inte vid skolan. Eleven är ry- keselev på ett företag eller inom den offentliga sektorn. En del av tiden går eleven på yrkesskola och är därmed yrkesskoleelev. ·Ansvaret för utbildningen är i upp- delad mellan yrkesskola och företag, där skolan svarar för kostnaderna skolarbetet pågår medan företaget står för lärlingslön lärlingen vistas i företaget. Lärlingslönen regleras genom avtal. Unga och arbete 77 Samhället och näringslivet delar således på kostnaderna för yrkesutbildningen. Positiva drag i systemet är att det ger en stark koppling mellan företag och samhälle. Det har därmed utvecklats till en modern och Det bidrar dessutom till lägre ungdomsarbet- löshet och det ger en genomsnittligt hög och specialiserad utbild- ningsnivå inom många olika yrken. har en något annorlunda utformning av sitt lär- lingssystem. Det ger möjlighet till två sätt att skaffa sig en yrkesut- bildning. Antingen kan man börja med en utbildning i skola eller gå direkt ut i ett företag. Båda formerna ingår i skolsystemet. I Dan- mark, liksom i , varvas praktik ute i företag med teoriutbild- ning i skolan . Eleven är anställd och uppbär lärlingslön på arbetsplatserna och studiebidrag under den skolförlagda utbildningen. Lärlingslönerna är reglerade genom avtal. I har man infört ett nytt lär- lingssystem som bygger på något annorlunda förutsättningar. Yrkes- utbildningen, som kan vara fyraårig, börjar med skolutbild- ning. Under det tredje året sker den huvudsakliga utbildningen ute på arbetsplatserna. För dem som inte fått lärlingsplats sker utbildningen helt inom skolans ram det tredje året och betraktas därmed som avslutad. Fylket tecknar avtal med de företag som åtar sig lärlingsut- bildning. Företaget får ersättning för lärlingarna. Eleverna har lön när de deltar i tillämpningsavsnitten och utför alltså produktivt arbete. var eleverna skulle ut i företagen men det visade sig att ett relativt stort antal av eleverna fick inte relevant lärlingsplats. Utbildningen utvärderas på uppdrag av det norska . Enligt utveckling43 för lär- lingsutbildnigen i en tynande tillvaro. fanns 25 elever i gymnasial lärlingsutbildning i alla tre årskurserna. Kommit- tén pekar på flera orsaker till det bristande intresset. Det delade huvudmannaskapet gör att ingen tar ansvar för utbildningen, infor- mationen är dålig, lärlingsutbildningen är inte möjlig att söka och faller därför utanför syo-informationen och arbetsgivarna prioriterar APU. 42Utlandsrapport från (9602) 78 Unga och arbete Det finns både för- och nackdelar med lärlingssystem. Ett problem är att tillgången på lärlingsplatser varierar med konjunkturer men också mellan branscher. Denna invändning drabbar dock alla former av arbetsplatsförlagd utbildning. En annan nackdel är risken för kunskaps- och yrkesmässiga inlåsningseffekter. En uppgift för skolan är att öka individens förändringsförmåga. Det är därför viktigt att lärlingsutbildningen ger möjligheter till och intresse för att skaffa sig en teoretisk bas för att senare kunna fortsätta att utbilda sig inom den valda verksamheten eller annan utbildning. Ytterligare en svårighet som brukar framhållas är att eleven har två huvudmän, dels skolan och dels före- taget. Risken finns att ingen av dem uppfattar sig som huvudansvarig. Man har också framfört att det finns risk för att lärlingsutbildningar skulle minska rekryteringsunderlaget till högre utbildningar. Detta gäller då framför allt rekryteringen till naturvetenskapliga och teknis- ka utbildningar där efterfrågan beräknas fortsätta att öka. Detta skulle dessutom kunna innebära att den sociala snedrekryteringen till högre utbildning förvärras. Mot detta kan invändas att de elever som väljer att börja att arbeta direkt efter avslutad gymnasieutbildning måste få en så god och relevant yrkesutbildning och praktik som möjligt för att de därmed skall få ökade chanser att få ett arbete. måste det finnas möjligheter för en lärlingsutbildad att efter viss komplettering kunna fortsätta med högskoleutbildning. Bland fördelarna med ett lärlingssystem kan nämnas att det tycks vara lättare att få ett relevant arbete direkt efter avslutad utbildning. I länder med lärlingssystem är ungdomsarbetslösheten lägre. Gemen- samt för lärlingsutbildning och arbetsplatsförlagd utbildning är att de ger eleverna tillgång till modernare utrustning än vad skolan kan erbjuda. Dessutom är det svårt att i skolan lära ut det nya förhål- ningssättet i arbetslivet som bland annat innebär en arbetsorganisation med målstyrda grupper och som kräver god samarbetsförmåga, förståelse för lagarbete, stora krav på omställningar och öppenhet för att själv förbättra verksamheten. Detta kan däremot ske naturligt inom ramen för ett lärlingssystem eller en mera omfattande arbets- platsförlagd utbildning. Kombinationen av teoretisk och praktisk utbildning gör det också lättare för många unga att lära sig och förstå meningen med olika kunskaper. Samarbete mellan flera generationer kan ha också positiv effekt för inlärningen. För många arbetsgivare kan lärlingsut- Unga och arbete 79 bildningen medföra en säker metod att rekrytera nya medarbetare. För utbildningssystemet kommer kravet på det närmare samarbetet med arbetslivet som lärlingssystem och arbetsplatsförlagd utbildning innebär att vara utvecklande både vad gäller innehållet i utbildningen och pedagogiken. Allt fler unga fortsätter till högskolan efter avslutat gymnasium. efter examen påbörjar var tredje elev någon form av högskolestudier. Detta kan jämföras med 80-talet då ungefär var femte gick vidare till högre studier . Ä ven direktövergån- arna har ökat och går nästan var femte direkt från gymnasiet till högskolan. Under /95 fanns 270 000 registrerade i högskoleutbildning44. Det finns flera orsaker till ökningen av antalet högskolestu- derande. Antagningsreglerna har förändrats vilket gjort att det blivit lättare att gå direkt till högskolan. Studietiden har också blivit längre dels till följd av att vissa utbildningar har förlängts och dels till följd av att den nya examensordningen stimulerar till längre studier. Det försämrade läget på arbetsmarknaden är ytterligare ett skäl till att studenterna stannar kvar längre. Det kärva arbetsmarknadsläget har också bidragit till att allt fler söker sig till studier. Trots ett ökat antal studenter i högskoleutbildning och en kraftigt utbyggd högskola är det ett stort antal sökande som inte kommer in på högskolan. kom 40 000 sökande inte in. Av dessa var en stor del under . beslutade om en ökning med 30 000 av det totala antalet studiepla- ser på högskolan från läsåret 1997-98 till /2000 (prop. 1995/96:222). Utifrån och scenarioberäkningar beskriver (SOU 1996:34) det kommande behovet av utbildad arbetskraft som kraftigt ökande. Arbetsmark- nadspolitiska kommittén menar att den ökning som har skett är inte tillräcklig. För att möta det behovet måste även 44 Se sammanställning i Krokig väg till vuxen, , 1996. 80 Unga och arbete andelen unga från arbetarhem som fortsätter med eftergymnasiala studier öka avsevärt. I utredningen om den sociala snedrekryteringen till högre studier (SOU 1993:85Ursprung och utbildning) konstate- rades att det inte skett någon minskning av den sociala snedrekryteringen till högre studier. menar i enlighet med detta att för att en kraftig ökning av antalet högskoleutbildade ska ske krävs bland annat bättre information på och i gym- nasiet om yrkesval och fortsatta studier samt bättre incitament till studier i form av god studiefinansiering och framtida lön. I (SOU 1995:4) konstateras att den framtida lön som individen förväntar sig som avkastning från utbild- ningen påverkar tillströmningen av studenter till högre utbildning. Resultatet från empiriska beräkningar tyder på att efterfrågan av studieplatser är mycket känslig för variationer i utbildningens lön- samhet. Lönepremien är därför viktig för att öka intresset för högre studier. Avkastningen är dock inte den enda faktor som påverkar individens val av utbildning. Till exempel innebär utbildning ofta mer ansvarsfulla och intressanta arbetsuppgifter. visar genom och stu- dier (1993) att den solidariska lönepolitiken troligtvis har medverkat till de minskade löneskillnaderna mellan hög- och lågutbildade. Men nivån på lönepremierna efter universitetsutbildning förklaras till stor del också av förändringar av det relativa utbudet på utbildad arbets- kraft. När den allmänna utbildningsnivån stiger leder detta till att det relativa utbudet av högutbildade ökar vilket tenderar att pressa ned lönepremierna efter universitetsutbildning. menar dock att oavsett om den solida- riska lönepolitiken har haft en negativ effekt på avkastningen på utbildning eller om löneskillnaderna främst är ett resultat av mark- nadskrafterna så är lönebildningen ett område som den staten tradi- tionellt har hållit sig utanför. De främsta statliga styrmedlen för att skapa såväl ett större utbud som efterfrågan på utbildning är troligen utbildningens dimensionering och utformningen av studiemedels-y temet. Förslag till ett förändrat studiestödssystem har lagts av (SOU 1996:90). Förslaget går i stora drag ut på att öka bidragsdelen för högskolestuderande till av total- beloppet. För de som läser in grundskola eller gymnasieutbildning ska Unga och arbete 81 en högre bidragsdel utgå. Förslaget bygger också på en princip om att det ska vara praktiskt möjligt att betala tillbaka lånen. Detta ska ske genom en begränsning av tilldelningen av studiemedel, skärpta återbetalningsregler och en maximering av lånebeloppet för äldrestu- derande. En ytterligare är betydelsefulla för en ökning av antalet hög- skoleutbildade är behov av goda övergångar från studier till arbetsliv efter avslutad högskoleutbildning. En institutionaliserad form för detta är de arbetslivscenter som drivs i projektform på fem utbildningsorter. Vid dessa arbetar man för att skapa mötesplatser mellan studenter, arbetsgivare och yrkesverksamma. Man ger också yrkesvägledning och kurser i till exempel personlig marknadsföring. Verksamheterna bygger framförallt på ett samarbete mellan univers- tetet, studenternas egna arbete gentemot arbetsmarknaden och arbetsförmedlingar. Verksamheterna startade som projekt i och Ö rebro. planerar ytterligare ett tiotal univer- sitet och högskolor att etablera arbetslivscenter. Som framgått av tidigare avsnitt kan arbetslöshet bland unga bero på flera olika faktorer. Unga är mera utsatta för konjunkturarbetslöshet genom att de ofta har den kortaste anställningstiden och därmed inte skyddas av anställningsskyddslagar. När konjunkturerna vänder och efterfrågan på arbetskraft ökar har de å andra sidan haft lättare att snabbt få arbete. Deras utbildning är modernare och arbetsgivarna anser i allmänhet att de har lättare att anpassa sig till nya situationer. har dock andelen unga långtidsarbetslösa ökat markant vilket tyder på att unga i högre grad än tidigare drabbas av strukturell arbetslöshet. Som framgått av föregående kapitel kan upprepade arbets- löshetsperioder ofta leda till permanent utslagning från arbetsmark- naden. Erfarenheter från andra länder visar att det finns ett samband mellan skolans utformning av utbildningen och arbetslöshet bland unga. Länder med utbyggd lärlingsutbildning har generellt sett lägre 82 Unga och arbete I dessa länder finns en stark koppling mellan samhälle och arbetsliv och ett delat ansvar för de ungas introduktion på arbetsmarknaden. En av gymnasieskolans viktigaste uppgifter är att förbereda de unga för arbetslivet. I den meningen är den en del av arbetsmark- nadspolitiken. Därför ska denna vara utformad så att den gör det möjligt för elever att få ett fotfäste på arbetsmarknaden helst utan mellanliggande oplanerade arbetslöshetsperioder. Den nya gymnasie- skolans målsättning att förbereda för ett föränderligt arbetsliv ligger i linje med detta synsätt. Skolan ska ge ökade valmöjligheter och värdefulla kontakter med arbetslivet. För många elever utgör när- samhället denna första kontakt. Feriearbetet kan vara en sådan. Arbetsplatsförlagd utbildning och olika former av projektarbete är andra kontaktvägar. Genom gymnasieskolans starkt decentraliserade organisation har det också skapats förutsättningar för ett avgörande inflytande från närsamhället. menar att öppenhet inför närsamhället är en grundläggande förutsättning för att skolan skall kunna fylla sin uppgift att förbereda för arbetslivet. Förutsättningar för samverkan varierar dock lokalt. Nä- ringslivets struktur skiljer sig mellan olika kommuner och mellan olika orter inom en och samma kommun. Ungdomspolitiska kom- mittén menar därför att det inte är möjligt eller önskvärt att i detalj föreskriva hur en samverkan mellan gymnasieskolan och arbetslivet ska se ut, men vi presenterar nedan grundidén med en sådan samver- kan.