sou · GLB3179 · 1998-01-01 00:00:00 — Dessutom framgår att regeringen har för avsikt att noga följa effekterna av eventuella krav på remiss för övrig specialistvård och sjukgymnastik. Effekterna skall följas såväl vad avser patienternas valfrihet som kostnader och effekter för vård i olika driftsformer. Om remissförfarandet visar sig få omotiverade effekter på utbudet av privat vård och på patienternas möjlighet att välja vårdgivare, avser rege- ringen att återkomma till med ytterligare förslag om att modifiera dessa bestämmelser. beslöt i enlighet med regeringens proposition angående borttagande av remisskravet inom gynekologi, psykiatri och barnmedicin. De nya bestämmelserna träder i kraft . 4.2Riksavtalet och tillämpningen av remissregler för utomlänspatienter är en rekommendation från till de en- skilda landstingen om vad som skall gälla när en person får vård utan- för sitt hemlandsting. I riksavtalet anges att hemlandstingets remissregler skall gälla för vård i annat landsting. I delegationens enkät till samtliga sjukvårdshuvudmän har erfarenheterna redovisats. Bilden är splittrad. Flera anger att principen är riktig och att avtalet inte medfört några problem. De landsting som redovisar en kri- tisk inställning är de med många utomlänspatienter och som själva inte har remisskrav till specialistläkarvård. Kritiken gäller det stora infor- mationsbehov som krävs och att varje enskild vårdgivare måste känna till alla remissregler som gäller i hela landet. Ett landsting uppger att hemlandstingen själva inte alltid känner till den verkliga innebörden av sina egna regler. Inte minst de privata vårdgivarna verksamma i lands- ting utan remisskrav har svårt att förstå att de ska vara skyldiga att följa de olika landstingens remisskrav och att patienterna därmed behandlas olika. Vissa patienter måste avvisas därför att de bor i landsting med remisskrav medan andra har möjlighet att komma direkt utan remiss. I vissa fall anges att det varit problem med faktureringen. Från landsting med remisskrav har det framförts krav på att det på läkarvårdskvittot skall anges läkarens specialitet, i annat fall vägrar man att betala. Detta skall ses mot bakgrund av att landsting med remisskrav har undantagit 112 4ILL¤MPNINGEN AV REMISSF¶RFARANDE OCH DESS EFFEKTER barn, gynekologi och psykiatri. I något landsting godkänns inte heller akutbesök hos privata specialister. 4.3Remissrätt för läkare verksamma utan offentlig finansiering I delegationens enkät till samtliga sjukvårdshuvudmän be- handlades två förhållanden. Dels de äldre läkare som varit verksamma med offentlig finansiering, men som på grund av 65-årsre- geln ej beviljats vårdavtal och därför fortsätter sin verksamhet med en- bart patientavgift som inkomstkälla och dels företagsläkare inom före- tagshälsovården som bedrivs utan offentlig finansiering. Före- tagsläkarna räknas i de flesta fall in i samma grupp som skolläkare, tandläkare och optiker och jämställs med vårdproducenter på primär- vårdsnivå. För de äldre vårdgivarna gäller det inte bara själva rätten att remit- tera utan också möjligheten att utan kostnad för patienten kunna remit- tera till medicinsk service, dvs. röntgen- och laboratorieundersökning. Rätten att remittera till annan specialistläkare eller till sju kgymnastik gäller i nästan samtliga landsting. Däremot tillhör det undantagen att fritt kunna remittera till medicinsk service. I finns ett gemen- samt beslut om denna rätt till . I har en lä- kare kunnat remittera och i Bohuslands- tinget har ett fåtal läkare genom avtal beviljats rätten i taget. I har en läkare kvar remissrätten och i Ble- kinge kan läkarna remittera till en viss högsta kostnad. På har tre vårdavtal träffats där remissrätten regleras. I avtalet med en kirurg är remiss till röntgen kostnadsfri och i avtalet med en gynekolog är re- miss till laboratorieundersökning kostnadsfri. I avtalet med en psykiat- riker ingår att patientavgifterna räknas in i underlaget för frikort under förutsättning att patientavgiften inte överstiger den som gäller för psy- kiatriker som är verksamma med offentlig finansiering. har uppgett att det är så få läkare som bedriver verksamhet med enbart pa- tientavgifter att dessa fritt får remittera till laboratorie- och röntgenun- dersökningar. När det gäller företagsläkarna föreligger i flertalet landsting inga begränsningar när det gäller rätten att remittera. I har emellertid företagsläkare enbart haft rätt att remittera till offentligan- ställda sjukgymnaster. Frågan är emellertid under omprövning. Frågan om rätten att fritt remittera till laboratorie- och röntgenundersökningar har emellertid fått aktualitet genom att i början av 4ILL¤MPNINGEN AV REMISSF¶RFARANDE OCH DESS EFFEKTER 113 1997 gick ut med en cirkulärskrivelse till samtliga sjukvårdshuvudmän. I skrivelsen konstateras följande: "I proposition 1992/93:178 (s.30-31) om vissa socialförsäkringsfrå- gor framhölls att slopandet av statsbidraget till företagshälsovården "inte påverkar den gällande ordningen i fråga om remisser från fö- retagsläkare till röntgen- och laboratorieundersökningar". Dessa lä- kare skulle enligt föredragande statsråd "även fortsättningsvis på sjukförsäkringens bekostnad" kunna remittera en patient till sådana undersökningar hos sjukvårdshuvudmännen. Detta uttalande uppre- pades i regeringens proposition 1993/94:75 (s.57) angående arvoden till privatpraktiserande läkare och sju kgymnaster samt vissa ersätt- ningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. På "sjukförsäkringens bekostnad" syftar på den ursprungliga Dag- maröverenskommelsen . har stora föränd- ringar skett ifråga om hälso- och sjukvårdens finansiering. Den fi- nansieringsförändring som skedde 1993 innebär att verksamheten inte längre omfattas av någon direkt sam- hällssubvention. Den enda "subvention" som återstår är den indi- rekta för remisser till sjukvårdshuvudmännens röntgen- och labora- torieenheter. Denna ordning har inte något författningsmässigt stöd utan vilar numera endast på statsrådsuttalanden." tolkning av rättsläget är att varje sjukvårdshu- vudman har rätt att besluta om det remissförfarande som bör gälla för företagshälsovården inom respektive landstingsområde. på- pekar att ett eventuellt beslut om ändring i denna del bör fattas med beaktande av den samverkan med andra resurser som HSL påbjuder. Mot denna bakgrund har de tre Skånesjukvårdshuvudmännen be- slutat att införa nya regler fr.o.m. vad gäller rätten för företagsläkare att avgiftsfritt remittera patienter till röntgen- och labo- ratorieundersökningar. Ovan nämnda statsrådsuttalande har de tre sjuk- vårdshuvudmännen i tolkat så att företagsläkare inom de före- tagshälsovårdsmottagningar som uppbar statsbidrag även framgent skulle få utnyttja de "fria nyttigheterna". De företagshälso- vårdsmottagningar som uppbar statsbidrag finns upptagna på en förteckning som sammanställts av . Denna förteckning ligger till grund för de tre sjukvårdshuvudmän- nens bedömning om en patient remitterad från en företagshälsovårds- mottagning skall erhålla röntgen- och eller laboratorieundersökningen kostnadsfritt eller inte. De tre sjukvårdshuvudmännen i konstate- rar i sina beslutsunderlag att förteckningen saknar aktualitet. Många förändringar har skett sedan statsbidraget slopades. 114 4ILL¤MPNINGEN AV REMISSF¶RFARANDE OCH DESS EFFEKTER slagningar har ägt rum och i vissa fall har namnbyte skett. De enheter som bytt namn finns inte med i förteckningen och saknar således nämnda remissrätt. De tre sjukvårdshuvudmännen i anför vidare i sitt beslutsunderlag att för att företagshälsovården skall kunna fullfölja sina åligganden krävs att det i den medicinska delen finns tillgång till specialistkompetens i företagshälsovård, eftersom innehållet i verksamheten bör utgöras av bl.a. arbetsrelaterad sjukvård. Då specialisten i företagshälsovård har gjort den grundläggande medicinska bedömningen och därigenom avlastar den landstingsfinansierade sjukvården, anser de tre sjukvårdshuvudmännen att tillgång till sjukvårdshuvudmannens röntgenavdelningar och laboratorier skall medges. Det beslut som träder i kraft innebär att avtal skall kunna träffas mellan respektive sjukvårdsdistrikt i och företagshälsovårdsenheter om remittering till röntgenavdelningar och laboratorier med anledning av sjukdom. Förutsättningar för att avtal skall kunna träffas är att företagshälsovårdsenheten arbetar med kvalitetssäkring enligt So- cialstyrelsens anvisningar "Kvalitetssystem i hälso- och sjukvården" (SOSFS 1996:24), att enhetens läkare innehar specialistkompetens i företagshälsovård samt att enheten redovisar antal besök, utförda un- dersökningar samt diagnoser för den medicinska delen i en verksam- hetsberättelse, vars riktlinjer fastställs av sjukvårdshuvudmannen. har tagit ett bredare grepp för att på ett effektivt sätt utnyttja samhällets samlade resurser genom att initiera en modell för samverkan mellan primärvård, försäk- ringskassa och företagshälsovård. Det så kallade in- nebär bland annat.att företagshälsovården får en prestationsersättning från för utförd hälso- och sjukvård och att det finns ett tak för denna ersättning. Uppskattningsvis utgör ersättningen mellan 10- av respektive företagshälsovårds totala omsättning. Genom detta avtal har man också löst ersättningen till företagshälsovården på ett konkurrensneutralt sätt i den meningen att ingen skillnad föreligger mellan de företagsläkare som också är verksamma enligt lagen om lä- karvårdsersättning och övriga företagsläkare. Avtalet täcker hela länet och en kvalitetsgrupp granskar såväl de företagshälsoenheter som om- fattas av avtal som de som vill komma in i denna samverkansmodell. Av delegationens enkätundersökning till landstingen framgår också att det i diskuteras rätten att remittera till röntgen- och laboratorieundersökningar och sju kgymnas- tik. Även i , som genomfört en uppföljning av gällande remissregler , se kapitel 4.6, har man uppmärksammat före- tagsläkarnas remisser till sjukgymnastik. 4ILL¤MPNINGEN AV REMISSF¶RFARANDE OCH DESS EFFEKTER 115 4.4Samverkansdelegationens remissundersökning 1997 och jämförelse med undersökning enkät skickades ut till ett slumpmässigt urval av 200 läkare och 200 sjukgymnaster. Dessa 400 vårdgivare var jämnt fördelade mellan offentligt anställda allmänläkare i landsting med och utan re- misskrav, privata specialistläkare i landsting med och utan remisskrav (exklusive allmänläkare, gynekologer, barnläkare och psykiatriker) och offentligt anställda sju kgymnaster i primärvården och privata sjukgym- naster i landsting med och utan remisskrav. Det slumpmässiga urvalet gjordes ur res- pektive Legitimerade Sjukgymnasters Riksför bunds medlemsregister. En påminnelse skickades ut. Sammanlagt inkom 248 svar vilket motsvarar en svarsfrekvens på . Svaren från läkarna fördelade sig relativt jämnt mellan de olika grupperna, med en viss övervikt för de privata specialistläkarna. När- mare av de privata sjukgymnasterna besvarade enkäten, jämfört av de offentliganställda. En del av frågorna utformades så att vårdgivarna fick redovisa verk- samheten både och . Frågorna ställdes på detta sätt dels för att delegationen önskade kunna utläsa eventuella trender och dels för att kunna göra jämförelser med den remissundersökning delegatio- nen gjorde 1996, se vidare kapitel 4.4.2. Nedan följer en redovisning av svaren. !LLM¤NL¤KARNAS F¶RDELNING AV REMISSER I landsting utan remisskrav remitterades av de patienter som gick till allmänläkaren vidare till specialistläkarnivån. Motsvarande siffra i landsting med remisskrav var . Av tabell 4.4.1 framgår att fördelningen av dessa i större utsträck- ning sker till sjukhusens öppenvård i de landsting som har remisskrav. I landsting utan remisskrav sker allmänläkarnas remittering i större ut- sträckning till privata specialistläkare, vilket också har förstärkts . 116 4ILL¤MPNINGEN AV REMISSF¶RFARANDE OCH DESS EFFEKTER 4ABELL !LLM¤NL¤KARNAS F¶RDELNING AV REMISSER TILL ANDRA L¤KARE i lt utan remisskrav i lt med remisskrav I landsting utan remisskrav remitterades av de patienter som gick till allmänläkaren vidare till sju kgymnaster. Motsvarande siffra i lands- ting med remisskrav var . Av tabell 4.4.2 framgår att fördelningen av dessa i större utsträck- ning sker till offentliganställda sju kgymnaster i de landsting som har remisskrav. I landsting utan remisskrav sker allmänläkarens remittering i större utsträckning till privata sjukgymnaster. 4ABELL !LLM¤NL¤KARNAS REMITTERING TILL SJUKGYMNASTER i lt utan remisskrav i lt med remisskrav $E PRIVATA L¤KARNAS OCH SJUKGYMNASTERNAS UPPGIFTER OM VARIFR¥N PATIENTERNA KOMMER av patienterna går direkt till de privata specialistläkarna utan remiss där detta är möjligt. I landsting med remisskrav erhåller de privata specialistläkarna fler patienter från privata allmänläkare än från offentliganställda allmänläkare, se tabell 4.4.3. 4ILL¤MPNINGEN AV REMISSF¶RFARANDE OCH DESS EFFEKTER 117 4ABELL $E PRIVATA SPECIALISTL¤KARNAS SVAR P¥ VARIFR¥N PATIENTERNA KOMMER i lt utan remisskrav med remiss från: andra vårdgivare ** *patienter som kommit efter muntlig rekommendation eller muntlig hänvisning ingår **bland "andra vårdgivare" angavs sjukgymnast, skolsköterska, regements- sköterska, tandläkare och optiker. Av tabell 4.4.4 framgår att av patienterna går till de offentligan- ställda sjukgymnasterna utan remiss där det är möjligt. D essutom kommer en större andel av patienterna direkt via remiss från sjukhus. I landsting med remisskrav kommer av patienterna från de offent- liganställda allmänläkarna. 4ABELL $E OFFENTLIGANST¤LLDA SJUKGYMNASTERNAS SVAR P¥ VARIFR¥N PATIENTERNA KOMMER i lt utan remisskrav i lt med remisskrav med remiss från: andra vårdgivare ** *patienter som kommit efter muntlig rekommendation eller muntlig hänvisning ingår **bland "andra vårdgivare" angavs distriktssköterska och barnmorska. 118 4ILL¤MPNINGEN AV REMISSF¶RFARANDE OCH DESS EFFEKTER går av patienterna direkt till privatpraktiserande sjukgymnast där detta är möjligt. kommer via allmänlä- karna. I landsting med remisskrav kommer två tredjedelar av patien- terna efter remiss från allmänläkare och efter remiss från företagsläkare, vilket är betydligt fler än i landsting utan remisskrav, se tabell 4.4.5. 4ABELL $E PRIVATA SJUKGYMNASTERNAS SVAR P¥ VARIFR¥N PATIENTERNA KOMMER i lt utan remisskrav i lt med remisskrav med remiss från: andra vårdgivare ** *patienter som kommit efter muntlig rekommendation eller muntlig hänvisning ingår **bland "andra vårdgivare" angavs sjukgymnaster, kiropraktor, sjuksköterska, psykolog och tandläkare. Väntetid för första besök har kommit att bli något längre hos allmänlä- kare i landsting med remisskrav. Vad gäller antal besök fö- religger ingen egentlig skillnad mellan allmänläkarna i landsting utan respektive med remisskrav. Väntetiden hos de privata specialistläkarna skiljer sig inte beroende på om det föreligger remisskrav eller ej. Vård- produktionen hos de privata specialistläkarna har minskat hos båda pri- vatläkarkategorierna. Flest antal besök har de privata spe- cialistläkare som är verksamma i landsting med remisskrav, se tabell 4.4.6. 4ILL¤MPNINGEN AV REMISSF¶RFARANDE OCH DESS EFFEKTER 119 4ABELL 6¤NTETID OCH ANTAL BES¶K HOS L¤KARNA Den kortaste väntetiden för att komma till sju kgymnast föreligger hos privata sjukgymnaster i landsting utan remisskrav (). Även om väntetiderna har minskat hos offentligt anställda sju kgymnaster i lands- ting med remisskrav föreligger fortfarande den längsta väntetiden hos dessa () och antal behandlingar per patient är lägst hos dessa. Mellan de övriga grupperna föreligger inga större skillnader i antalet behandlingar per patient. Antalet patientbesök är störst hos privata sjukgymnaster i landsting med remisskrav, se tabell 4.4.7. 4ABELL 6¤NTETIDER ANTAL BEHANDLINGAR PER PATIENT OCH ANTAL BES¶K PER M¥NAD HOS SJUKGYMNASTER (antal dagar) i lt utan remisskrav i lt med remisskrav i lt utan remisskrav i lt med remisskrav 120 4ILL¤MPNINGEN AV REMISSF¶RFARANDE OCH DESS EFFEKTER (AR PATIENTSAMMANS¤TTNING OCH DIAGNOSTYPER ¤NDRAT KARAKT¤R UNDER DET SENASTE ¥RET Av de allmänläkare som svarat ja på frågan uppges att patienterna är "tyngre", "mera sjuka" och har "allt mer sociala problem". De domine- rande förklaringarna uppges vara allmänna ekonomiska restriktioner med krav på att primärvärvården skall klara av fler patienter och kor- tare vårdtider på sjukhus och att man måste "göra mer för pengarna". Allmänläkarna i de landsting där det föreligger remisskrav anser inte att remisskravet i sig påverkat vårdtyngden i det egna arbetet. De privata specialistläkarna i landsting utan remisskrav uppger of- tast att att patienterna är "tyngre", fallen har blivit "mer avancerade" och "allvarliga" och att det blivit "mer renodlade specialistfall". Liksom allmänläkarna uppger man att förändringarna beror på att den öppna vården skall klara av flera patienter. De privata specialistläkarna i landsting med remisskrav uppger inte i lika stor omfattning som övriga läkare att patientsammansättning och diagnostyper har ändrats. Som skäl till detta anges bland annat att det dröjer för länge innan patienterna kommer till specialistvård och att remisskravet och de ändrade politiska direktiven angående styrning av remisser. Oavsett om dessa läkare svarat ja eller nej på frågan är upp- rördheten över remisskravet stor. I tabell 4.4.8 framgår fördelningen av läkarnas svar. 4ABELL ,¤KARNAS SVAR P¥ OM PATIENTSAMMANS¤TTNING OCH DIAGNOSTYPER HAR ¤NDRATS Allmänläkare i lt utan remisskrav Allmänläkare i lt med remisskrav Privatläkare i lt utan remisskrav Privatläkare i lt med remisskrav Samstämmigt uppger sju kgymnasterna att patienterna har "tyngre vård- behov". Genomgående är också att patienterna har blivit äldre och skrivs ut tidigare från sjukhusen och att primärvården kommit att ta över rehabiliteringar som tidigare utfördes av sjukhusens sju kgymnas- ter. Flera av de offentliganställda sju kgymnasterna uppger att hemreha- bilitering har ökat, framför allt gäller detta i landsting utan remisskrav. Bland de privata sjukgymnasterna utan remisskrav uppger flera att patienterna blivit mer aktiva i sitt val av sjukgymnast och att det blivit lättare att komma till sjukgymnast. 4ILL¤MPNINGEN AV REMISSF¶RFARANDE OCH DESS EFFEKTER 121 De privata sjukgymnasterna i landsting med remisskrav uppger i högre utsträckning än de övriga grupperna att ändrade politiska direktiv angående styrning av remisser är en förklaring till förändringarna. Några anger att antalet helt nya patienter har minskat och att det sker en styrning av patienter till offentliganställda sju kgymnaster, som är till nackdel för patienten och den privata sjukgymnasten. I tabell 4.4.9 framgår fördelningen av sjukgymnasternas svar. 4ABELL 3JUKGYMNASTERNAS SVAR P¥ OM PATIENTSAMMANS¤TTNING OCH DIAGNOSTYPER HAR ¤NDRATS i lt utan remisskrav i lt med remisskrav i lt utan remisskrav i lt med remisskrav &INNS DET SKILLNAD I DIAGNOSER BEROENDE P¥ TILL VEM MAN REMITTERAR VEM SOM REMITTERAR OCH OM PATIENTEN KOMMER DIREKT Av allmänläkarna i landsting utan remisskrav uppger att det inte föreligger någon skillnad vid remittering till läkare vid sjukhus eller privat specialistläkare. Motsvarande siffra för allmänläkare i landsting med remisskrav är . Allmänläkare i landsting utan remisskrav uppger ofta att de remitte- rar till vissa privata specialistläkare när det föreligger vårdöverens- kommelser. Samarbetet mellan primärvård, sjukhusens öppenvård och de privata specialistläkarna i landsting utan remisskrav upplevs generellt sett som bra. Uppfattningen om motsvarande samarbete i landsting med remisskrav är mera splittrad där hälften av allmänläkarna uppger att de har ett bra samarbete och några uppger att de inte har något samarbete alls. I vissa fall anges att det finns önskemål från ledningen att remisser i första hand skall gå till läkare och sjukgymnaster inom landstingsorganisationen. Flertalet allmänläkare uppger, oavsett om de arbetar i landsting utan eller med remisskrav, att de remitterar till sjukhusens läkare när vård- tyngden är större och att inläggning kan komma att bli aktuell. Remitte- ring till privata specialistläkare sker vid "lättare fall" och för att väntetiderna är kortare. I normalfallet anges specialistläkare eller 122 4ILL¤MPNINGEN AV REMISSF¶RFARANDE OCH DESS EFFEKTER mottagning på remissen. Dessutom anges i regel diagnos och förslag till behandling. uppger att det inte föreligger någon skillnad vid remitte- ring till sjukgymnast. De som uppger skillnad hänvisar i regel till de olika sjukgymnasternas kompetens och utrustning, oavsett om de är offentligt anställda inom primärvården, arbetar på sjukhus eller är pri- vata. uppger att de anger sjukgymnast eller mottagning på remissen och i normalfallet anges diagnos och förslag till behandling. $E PRIVATA SPECIALISTL¤KARNAS SVAR av de privata specialistläkarna i landsting utan remisskrav uppger att det inte föreligger någon skillnad om patienten kommer di- rekt eller via remiss. Några enstaka uppger att det förekommer att pa- tienter kommer med åkommor som borde ha sökt sig till allmänläkare och att de då hänvisar till denna nivå. Generellt sett upplevs samarbetet med öppenvården och sjukhusens "moderkliniker" som väl fungerande, även om enstaka undantag finns. En avgörande faktor är hur samarbetet har strukturerats. Vårdtriangeln, information och samarbetsmöten leder samstämmigt till bra samarbete. av de privata specialistläkarna i landsting med remisskrav uppger att det inte föreligger någon skillnad vid remittering från privata allmänläkare, offentliga allmänläkare och övriga specialister. Generellt sett upplevs samarbetet med öppenvården och sjukhusens "moderkliniker" som väl fungerande, även om bilden är något mera splittrad jämfört med svaren från specialistläkarna i landsting utan re- misskrav. Strukturen på samarbetet är även här avgörande. I några fall anges att samarbetet är "extremt dåligt" och att "samarbete inte existe- rar". I båda grupperna anger nästan samtliga att de eller mottagningen anges på remissen och uppger att diagnos och specialistbe- hov är angivet. I princip alla håller kontakt med remittenten. 4ILL¤MPNINGEN AV REMISSF¶RFARANDE OCH DESS EFFEKTER 123 3JUKGYMNASTER I LANDSTING UTAN REMISSKRAV av de offentliganställda sju kgymnasterna och av de privat- praktiserande sjukgymnasterna uppger att det föreligger skillnad bero- ende på om patienterna kommer direkt, om de kommer från allmänlä- kare, privata specialistläkare eller sjukhus. De tydligaste skillnaderna är att de patienter som kommer utan remiss gör det med akuta besvär som kan åtgärdas direkt, att patienter från sjukhus ofta är opererade och har klara diagnoser och att de privata specialistläkarnas patienter är klart diagnostiserade. Patienter med remiss har ofta mer komplexa diagnoser och har ofta ett större vårdbehov. Så gott som samtliga uppger att samarbetet med sjukhusens sjuk- gymnaster är väl fungerande. Kontakterna har blivit mer frekventa och informationen har ökat. uppger att samarbetet mellan vårdcentralernas sju kgym- naster och de privata sjukgymnasterna är bra och har blivit bättre , bland annat genom gemensamt informationsutbyte. uppger att samarbetet inte fungerar tillfredsställande, att kontakterna är ringa och att ett negativt konkurrensförhållandet kvar- står. Många anger att en ökad samverkan måste till, både för patienter- nas och sjukgymnasternas bästa. uppger att de eller mottagningen anges på remissen och uppger att diagnos och förslag till behandling anges. Samtliga tar kon- takt med remittenten om något är oklart. 3JUKGYMNASTER I LANDSTING MED REMISSKRAV av de offentliganställda sju kgymnasterna och av de privata sjukgymnasterna uppger att det föreligger skillnad mellan de patienter som kommer via remiss från allmänläkare, privata specialistläkare och sjukhus. Patienter från sjukhus är ofta nyopererade och har klara diag- noser, de privata specialistläkarnas patienter är klart diagnostiserade.