sou · GLB3150 · 1998-01-01 00:00:00 — På oljeväxtområdet finns det möjligheter för att utveckla sin produktion. bedöms ha god konkurrenskraft för produktion av frukt och grönsaker p.g.a. låga arbetskraftskostnader och goda naturliga förutsättning- ar. har traditionellt exporterat mjölkpulver till EU och väntas ha goda möjligheter att fortsätta med detta. har utvecklat sin mejeriindustri mot mer högförädlade produkter och det bör finnas möjligheter att kunna bli konkurrenskraftig även på dessa produkter. På köttom- rådet antas i rapporten relativt låg konkurrenskraft. De studier som utredaren har tagit del av ger inte någon samlad bild av konsekvenserna av en EU-utvidgning. Små förändringar av de parametrar som använts ger stort utslag på de beräknade effekterna. Det är därför svårt att utifrån detta material dra några bestämda slutsatser, särskilt i kvantitativa former. lämnade kommissionen dels ett förslag till reform av CAP, dels de s.k. länderyttrandena (aviserna). I följande avsnitt ges en kortfattad sammanfattning av dessa båda papper från kommissionen. Kommissionen anser inledningsvis i Agenda att reform varit framgångsrik vad beträffar marknadssituationen, konsumentprisutvecklingen samt att politiken blivit mer över- skådlig. Budgetkostnaderna har ökat. Utifrån gjorda marknads- analyser (se även avsnitt 5.1.5) konstaterar kommissionen att obalansen på marknaden kommer att tillta . Kommissionen bedömer att en ny politik krävs för att klara de villkor som kommer att ställas p.g.a. de internationella handelsförhandlingarna och en östutvidgning. Målen för den nya jordbrukspolitiken kan sammanfattas i följande punkter: ·Säkerställa tillgången på livsmedel av god kvalitet ·Upprätthålla en skälig och stabil levnadsstandard för jordbrukarbefolkningen ·Miljömål skall integreras i jordbrukspolitiken ·Politiken skall skapa kompletterande eller alternativa inkomster och arbetstillfällen för jordbrukarna Kommissionen har också uttryckt att de administrativa systemen ska förenklas och att de enskilda medlemsstaterna ska få större frihet. Förslag till förändringar lämnas för tre varuområden: ·Spannmål (inkl oljeväxter och proteingrödor) På spannmålsområdet föreslås att interventionspriset sänks som en engångsåtgärd . Jordbrukarna kompen- seras genom direktbetalning i form av arealstöd. Stödet motsvarar av stödprissänkningen. Nivån på arealstödet kopplas till marknadsprisutvecklingen enligt samma princip som tillämpats för oljeväxterna. Kopplingen till ett krav på träda för att få arealstöd tas bort men det ges fortfarande möjlighet till frivillig träda. Arealstödet för spannmål, oljeväxter och träda sätts till samma belopp. Det innebär en relativ försämring för olje- växterna och trädan jämfört med spannmålen. Proteingrödorna ges ett extra stöd jämfört med övriga grödor. Spannmål som används för ensilageändamål är inte längre berättigad till stöd. Enskilda medlemsländer har rätt att nationellt besluta om miljö- krav som villkor för att arealstöd ska ges. På nötköttsområdet sänks prisstödet, interventionspriset, med med början . Interven- tionssystemet tas i praktiken bort och ersätts med privat lagring. Ersättning ges till producenterna i form av direktstöd (djurbidrag). Enligt det nya förslaget införs ett nytt direktstöd till mjölkkor. Nuvarande maximigräns för antalet handjursbidrag bibehålls. Mjölkregleringen bibehålls enligt förslaget i princip oförändrad men det görs en successiv prissänkning med början . Kvotnivåerna bibehålls men det uttrycks en strävan att genomföra förenklingar av systemet. Som kompensation ges producenterna ett direktstöd, djurbidrag. Djurbidragen till mjölkkor, kompensation för prissänkning för kött och mjölk, föreslås bli lika stora som till amkorna. Regionalstödet ska utvecklas för att ge stöd till de jordbruk som kommer att möta förändringar p.g.a. nya förutsättningar inom marknadsregleringen. Nuvarande metoder för fördelning av stöden ska användas även fortsättningsvis. Stödet till miljöåtgärder inom jordbruket ska ges större utrymme och på ett bättre sätt än tidigare integreras i marknadsregleringen och i regionalstödet. För att få del av stödet ställs större krav på jordbrukaren att det faktiskt har uppnåtts resultat. Medlemsländerna har möjlighet att begränsa de totala stödutbe- talningarna genom ett beloppstak per företag. Interventionspris, ecu/ton Arealbidrag, ecu/ton Trädesbidrag, ecu/ton Arealbidrag, ecu/ton Arealbidrag, ecu/ton Interventionspris, ecu/ton Handjursbidrag, ecu/djur Amkobidrag, ecu/djur och år Mjölkkobidrag, ecu/djur och år -under 5 år Mjölkkobidrag, ecu/djur och år Budgetkostnaderna för att hantera överskottet, exportbidrag, intervention, m.m. beräknas minska med ca 3,7 mdr ecu jämfört med ett läge utan reform. Direktstöden beräknas öka med 7,7 mdr ecu. Kommissionens reformförslag är till sin konstruktion snarlikt den reform som beslutades . Reformen går ut på att dra ner prisstödet och att ersätta producenterna med direktstöd. Förslaget omfattar samma produkter som 1992 medan vissa produkter, som t.ex. socker ännu inte varit föremål för reform. Vissa skillnader gentemot reform går dock att finna: ·Produktionsbegränsning Spannmål - trädeskrav Ej någon uttalad koppling Vissa fördelar för små spannmåls- och kött- producenter För spannmål genomförs, prissänkningen i ett steg, för nötkött och för mjölk . Ej något samband mellan sänkta priser och kompensation. Beträkningar tyder på att full kompensation inte ges till alla produkter. Trädesplikten sätts till noll. Möjlighet till nationella beslut. Möjlighet att nationellt beslut om belopps- tak, fortsatta fördelar för de små köttprodu- Som en del av kommissionens förslag för det framtida arbetet inom EU lämnades de s.k. länderyttrandena. Dessa utgör kommissionens bedömning av kandidatländernas möjlig- heter att bli EU-medlemmar. Kommissionen har gått igenom ländernas förutsättningar bl.a. på jordbruksområdet. Totalt sett spelar jordbruket en förhållandevis underordnad roll i kommissionens totala bedömning av CÖE-länderna. Det är därför inte troligt att just jordbruksområdet haft någon avgörande be- tydelse för kommissionens förslag vad gäller de länder som får delta i den första förhandlingsomgången. Kommissionen anser att det finns två stora problemområden inom jordbruket: ·Prisskillnad mellan EU och CÖE-länderna I rapporten konstateras att det för i stort sett alla produkter råder en prisskillnad mellan EU och kandidatländerna. Prisskillnaderna är som störst för frukt och grönsaker med en skillnad på . En övergång till EU:s prisnivåer skulle enligt kommissionen leda till problem bl.a. med stimulans till ökad produktion vilket skulle kräva en kvotering av produktionen. Stigande priser skulle dessutom trycka tillbaka den inhemska efterfrågan. Det förväntas att en del av prisskillnaden kommer att utjämnas före medlemskapet eftersom högre inflationstakt förväntas i CÖE-länderna än i EU-15. Vegetabilieproduktionen bedöms kunna anpassas lättare till EU:s regleringar jämfört med animalieproduktionen. Vegetabilie- produktionen gynnas i många fall av en storskalig struktur. På spannmålsområdet bedömer kommissionen att det reformförslag som lämnats ger en utjämning av priserna mellan EU och CÖE- länderna. På sockerområdet kommer prisskillnaden att bestå vilket kräver att kvoter införs i CÖE-länderna för att bromsa upp en förväntad produktionsökning när priserna utjämnas. På sockerområdet finns det i reformförslaget inte med något som antyder att nu tillämpat kvotsystem ska tas bort. Även för frukt och grönsaker förväntas prisskillnaden ligga kvar för medlemskapet. Animalieproduktionen bedömer kommissionen vara mera proble- matisk. Den kräver mera investeringar och det behövs bättre företagsledning. På nötköttsområdet väntas reformförslaget leda till en prisutjämning. På mjölkområdet bedömer kommissionen att det krävas kvotsystem även i CÖE-länderna för att hålla tillbaka en väntad produktionsökning när priserna utjämnas. Kommissionen påpekar att stigande prisnivåer i CÖE-länderna underlättar prisutjämningen gentemot EU. Kommissionen konstaterar att det i samtliga kandidatländer krävs en modernisering av livsmedelsindustrin. Kommissionen finner dock att det har skett förhållandevis stora investeringar i sektorn av utländska företag. Kommissionen förväntar dock en kraftig press på livsmedelsindustrin i CÖE-länderna som en följd av medlemskapet. Det gäller speciellt i de länder där prisökningen blir hög och där primärledet är svagt. I länderyttrandena görs också en genomgång av respektive lands jordbrukspolitik. Kommissionen finner att flera av länderna redan har påbörjat en anpassning till . Som exempel kan nämnas att det har införts utbudskvoter, direktstöd och register över djur och . Av de skäl som kommissionen har anfört antar man att de flesta av CÖE-länderna måste få långa övergångsperioder på jordbruks- området. Periodens längd kan komma att variera mellan olika länder. ska det vara möjligt att vidta åtgärder för att utjämna prisskillnaden och att stärka konkurrenskraften i livsmedelsindustrin. Kommissionen avvisar bestämt möjligheten för kandidatländerna att få direktstöd (arealbidrag och djurbidrag) . Kommissionen antyder att kandidat- länderna kan få motsvarande i form av strukturstöd under över- gångsperioden. Efter övergångsperiodens slut har kommissionen inte gjort något uttalande om hur direktstöden ska hanteras. Beaktat samtliga områden kommer kommissionen fram till att 5 av 10 länder kan tas med i en första förhandlingsomgång. Bland de omdömen som kommissionen ger de enskilda länderna kan följande nämnas: : Kommissionen påpekar att strukturproblemen (stor andel småjordbruk) i det polska jordbruket måste lösas innan kan bli EU-medlem. ges dock en medellång tidsfrist att lösa dessa problem. Om inte löst dessa problem före medlem- skapet kommer påfrestningarna på EU.s budget att bli enorma. För övrigt ges goda vitsord av kommissionen. Landet bedöms ha en god möjlighet att öka produktionen så landet kan börja exportera livsmedel. Det behövs dock investeringar i livs- medelsindustrin. Beslut har fattats om att införa en jordbrukspoli- tik som i många avseenden följer EU:s politik till sin inriktning. : Kommissionen konstaterar att det ungerska jordbruket har utvecklats på ett tillfredsställande sätt vilket har resulterat i förbättrad konkurrenskraft. Kvaliteten på produkterna måste dock förbättras liksom lagstiftningen för veterinära och fytosanitära frågor. Strukturen på det ungerska jordbruket är konkurrenskraftig och industrin har lockat utländska investeringar. Jordbruks- politiken ligger bra i linje med EU:s politik. På handelsområdet har problem eftersom ger landet mycket knappa handelskvoter vid export. medlemskap i ska enligt kommissionen inte innebära några större komplikationer. Det krävs dock ytterligare harmonisering av lagstiftningen. Veterinärkontrollen och kon- trollen av livsmedelskvaliteten är dock speciellt god i . Kommissionen finner att jordbruket är av förhållandevis liten betydelse i den tjeckiska ekonomin och därför inte är något priori- terat område. bedöms av kommissionen kunna uppfylla EU:s krav på en rad områden redan inom . Kommissionen ser inte att jordbruket ska innebär några större problem för ett EU- medlemskap. : Kommissionen finner att har goda möjligheter att utveckla vegetabilieproduktionen medan det krävs betydande insatser för att få animalieproduktionen konkurrenskraftig. Det behövs också stora insatser i livsmedelsindustrisektorn. På det administrativa området krävs satsningar eftersom i nu- läget inte har i stort sett några marknadsregleringar. föreslås inte få möjlighet att starta förhandlingarna med EU bland den första gruppen av länder. Att inte kan accepteras baseras på politiska grunder. I de övriga länderna som undantas från förhandlingar är skälen svag ekonomi. På jord- bruksområdet finner kommissionen att varit förhållan- devis framgångsrikt. Produktionen har följt de mål som ställts upp. Det krävs dock stora investeringar och överkapacitet måste bort ur industriledet. har påbörjat harmoniseringen till bl.a. på veterinärområdet. : Kommissionen anser att den bulgariska jordbruks- sektorn måste genomgå en fundamental reformering. Det har ännu inte genomförts någon heltäckande landreform. Det saknas fungerande kreditväsende för att finansiera markköp vilket leder till en mycket dåligt fungerande marknad för jordbruksfastigheter. Kommissionen påpekar vidare att det krävs stora insatser för att harmonisera lagstiftningen på bl.a. veterinärområdet. sionen ser dock positivt på den förändring av den politiska ledningen som skett . har påbörjat en anpassning till ett mera marknadsori- enterat jordbruk men har enligt kommissionen mycket kvar att göra. De åtgärder som gjorts är förhållandevis begränsade. Det krävs också betydande förändringar i bl.a. veterinärlagstift- ningen. Kommissionen påpekar också att det krävs betydande förbättringar i de administrativa systemen. : Det har genomförts en landreform i men det saknas fortfarande en fungerande marknad för jordbruksfastighe- ter. Det finns inte några mejerier eller slakterier som uppfyller EU:s kvalitetsnormer. Kommissionen påpekar att behöver skärpa de administrativa rutinerna bl.a. behöver gräns- kontrollerna förbättras. har problem med registreringen av . Kommis- sionen framför att den litauiska livsmedelsindustrin är i dåligt skick och torde få svårt att konkurrera på EU-marknaden. Det har skett en viss harmonisering av regelverket men mycket återstår. Ett annat problem är att landet saknar resurser att stödja jord- brukssektorn. I sammanfattningen för samtliga områden för respektive land omnämns jordbruksfrågorna endast . Kommissio- nen pekar på att strukturfrågorna i måste finna en lösning på medellång sikt och att det tjeckiska jordbruket, i generella termer, måste förbättras. +OMI#!0S BET¤NKANDE I direktiven anges att: 5TREDAREN B¶R S¤RSKILT TA DEL AV DET MATERIAL SOM UTARBETATS INOM RAMEN F¶R DEN PARLAMENTARISKA KOMMITT©N *O OM REFORMERING AV %5 S GEMENSAMMA JORDBRUKSPOLITIK Utredningens betänkande Mat & Miljö - Svensk strategi för EU:s jordbruk redovisas i SOU 1997:102. Utredningen konstaterar att det krävs nya mål för EU:s jordbruks- politik. Dessa formuleras i två huvudmål: EU:s gemensamma jordbrukspolitik ska syfta till att möjliggöra: ·ett brett och varierat utbud av säkra livsmedel till skälig priser ·ett långsiktigt hållbart jordbruk Utöver dessa två övergripande mål skall jordbrukspolitiken även syfta till att produktion, förädling och distribution av livsmedel bedrivs på ett sådant sätt att: ·den biologiska mångfalden bevaras och främjas ·ett varierat odlingslandskap främjas ·animalieproduktionen sker med högt ställda djurskyddskrav ·en regional balans och en levande landsbygd främjas ·ett internationellt konkurrenskraftigt jordbruk inom EU främjas För att uppnå de mål som ställs upp anser utredningen att det är viktigt att samhället lagstiftar om åtgärder resp betalar för tjänster som leder till att målen uppfylls. För att uppnå ett brett och varierat utbud av varor till skäliga priser krävs att konkurrensen på marknaden fungerar. Samhället kan tillhandahålla utbildning och information. Nuvarande marknadsreglering motverkar mål- uppfyllelsen och behövs därför inte enligt utredningen. För att uppnå miljömålen behövs en gemensam miljölagstiftning som slår fast miniminivåer med möjlighet att nationellt besluta om hårdare regler. Jordbruket bör, enligt utredningen, ersättas för olika typer av miljötjänster som samhället tillhandahålls. Det behövs en skärpning av den gemensamma lagstiftningen för djurmiljön med möjlighet till en strängare nationell lagstiftningen. Utredningen anser att det är rimligt med stöd i syfte att främja en regional balans och en levande landsbygd. Utredningen finner det vara önskvärt att ta bort marknads- regleringen . Reformeringen bör gälla samtliga sektorer och hänsyn måste tas till att avvecklingen kan ske under socialt acceptabla former. Utredningen anser det vara rimligt med bibe- hållet gränsskydd . För att underlätta en omställning av jordbruket är det rimligt att jordbruket ges stöd . Stödet bör ges i form av direkta bidrag som är frikopplade från produktionen så långt som möjligt. Vad gäller österut framhålls i utredningen att det är en prioriterad fråga. Utredningen anser att det relativt snabbt krävs beslut om en ny inriktning av EU:s gemensamma jord- brukspolitik för att underlätta utvidgningen. Det bör utifrån dessa beslut konstrueras lämpliga övergångsåtgärder. ,¤GET I –STEUROPA Det inledande avsnittet i följande kapitel ger en bild av jordbruks- sektorn i CÖE-länderna. Beskrivningarna koncentreras på utveck- lingen . Därefter ges även en översiktlig beskriv- ning av det allmänna ekonomiska läget i CÖE-länderna. Beskriv- ningarna koncentreras på de parametrar som beaktas i samband med fördelning av regionalstöd på jordbrukets område. I bilaga 2 ges översiktliga beskrivningar av jordbrukssektorn i resp CÖE-land. De 10 CÖE-länderna är sinsemellan mycket olika vad beträffar storlek, strukturförhållanden, de naturliga förutsättningarna för jordbruk, jordbrukets betydelse för ekonomin, jordbruksbrukspo- litikens utformning m.m. Händelseförloppet i länderna följer dock i stort samma mönster. Länderna i har varit utsatta för mycket stora omvälvningar . Både de politiska och ekonomiska systemen som varit rådande sedan ändrades på och . Det har fått stora konsekvenser inte minst på jordbru- kets området. I det tidigare systemet kännetecknades jordbruket i dessa länder av ett stort inslag av statlig styrning. Staten fastställde såväl producentpriserna som konsumentpriserna och subventioner gavs till jordbruket vid inköp av produktionsmedel. Merparten av produktionsresurserna var i statlig ägo. Den statliga styrningen var starkt inriktad mot att uppnå vissa produktionsmål. Prisnivån hölls nere för såväl producenter som konsumenter. fick ofta subventioner vid inköp av insatsvaror. Konsumenter fick likaledes matpriserna subventionerade. Resultatet blev ofta att produktionsmålen uppfylldes utan att hänsyn togs till resurseffek- tivitet. Konsumtionen kunde hållas på en hög nivå trots att det inte motiverades av de allmänna ekonomiska förutsättningarna. Även utrikeshandeln var i de flesta fall statligt styrd genom handelsmonopol. När den politiska kursen vändes kom detta också att påverka jordbruket. Priserna på konsumentvaror tilläts att stiga, subven- tionerna till jordbruket togs bort och handeln med tredje land liberaliserades. Olika program sattes igång för att privatisera marken och utländskt kapital gavs möjlighet att köpa in sig i livsmedelsindustrier. Institutionella hinder som t.ex. oklarheter i äganderätten och en dåligt fungerande marknad för jordbruksfas- tigheter har dock i flera länder hållit tillbaka privatiseringen av den statligt ägda egendomen. De utländska investeringarna i livsmedelssektorn bygger inte sällan på från väst importerade råvaror eftersom försörjningen från hemmamarknaden är besvärlig. Merparten av investeringarna har gjorts i branscher som tillverkar högförädlade livsmedel som t.ex. läskedrycker, bakverk och vissa mejeriprodukter. Intresset för investeringar i basindustri som kvarnar och slakterier har varit betydligt mindre. Från svensk sida kan nämnas om investeringar i bryggeri- och stärkelseindustrin i de baltiska länderna. har det även skett en svensk investering i kvarnindustrin i . Jordbruket påverkades av den allmänna nedgång som drabbade samhället i form av stigande inflation, högre räntor och större arbetslöshet. Kostnaderna i jordbruket har som regel stigit snabbare än produktpriserna vilket har lett till att jordbruket har hamnat i en kostnadsfälla. Effekten av detta blev att både produktion och konsumtion minskade. Det var främst konsumtionen av förhållandevis dyra livsmedel som kött som minskade mest. Handelsbalansen på jordbruksområdet försämrades också och de flesta av länderna gick från att vara nettoexportörer till att bli nettoimportörer. En viktig orsak till detta var att handelsutbytet med f.d. , som varit den viktigaste handelspartnern, minskade drama- tiskt. CÖE-länderna har haft det svårt att kompensera detta handelsbortfall med ökad export t.ex. till EU. Nedgången var som störst , därefter har läget börjat att stabilisera sig och i de flesta länder har det skett en viss återhämtning . I regel har återhämtningen börjat i vegetabiliesektorn medan animaliesektorn fortfarande släpar efter. Genomgående för länderna i är att användningen av produktionsmedel är lägre än genomsnittet för EU-länderna. Spannmål är den gröda där avkastningen ligger förhållandevis bäst till jämfört med de ledande länderna inom EU. och är de länder som har den högsta avkastning- en. För de mer specialiserade grödorna och för animalieproduk- tionen är dock avkastningen betydligt lägre än medeltalet för EU. Låg användning av insatsvaror som t.ex. bevattningsutrustning och proteinfodermedel är bidragande orsaker. En annan orsak till att animalieproduktionen drabbats förhållandevis hårt är att denna produktion tidigare till största delen bedrevs av stora statlig eller kooperativt ägda jordbruk. När denna typ av jordbruk delvis avvecklades förmådde inte de nya företagstyperna att hålla produktionen uppe. Kvaliteten och då speciellt i förädlingsledet har varit ett annat bekymmer. En stor del av exporten gick tidigare till f.d. och de kvalitetskrav som rådde på denna marknad var betydligt lägre än för t.ex. EU. Frukt och grönsaker är exempel på varor som av kvalitetsskäl inte förmått att konkur- rera i . Historiskt sett har livsmedelskonsumtionen per person varit hög i CÖE-länderna. Konsumtionen av många animalieprodukter har varit högre än i . Förändringen av politiken innebar att priserna på livsmedel steg kraftigt vilket resulterade i kraftigt minskad konsumtion. En allmän förbättring i ekonomin har lett till att den inhemska konsumtionen har påbörjat en återhämtning. Det kan dock förväntas att konsumtionsinrikt- ningen kommer att förändras jämfört med tidigare. Det väntas t.ex. att konsumtionen av kyckling kommer att öka snabbt medan konsumtionen av andra köttslag inte kommer att ha samma utvecklingstakt. Totalt sett finns det inte något större överskott av jordbruksprodukter i CÖE-länderna. Produktionen av spannmål är t.o.m. något lägre än konsumtionen men det finns ett mindre överskott av socker. På animaliesidan råder det i stort sett balans. Prisnivån är lägre än inom EU för samtliga jordbruksprodukter. Enligt de uppgifter som kommissionen ger i Agenda uppgår exempelvis priserna på spannmål i CÖE-länderna till av priserna inom EU. Det förekommer i stort sett inte några direktstöd till jordbruket i form av arealbidrag eller djurbidrag. Direkt efter att de ekonomiska reformerna genomfördes i CÖE- länderna avreglerades jordbrukssektorerna nästan helt. Beräk- ningar som har gjort visar t.o.m. på negativa PSE-tal. Det beror på att det i princip saknas marknadsstöd och direktstöd samt att de inhemska priserna ligger under världsmarknadsprisnivå. Efter denna liberaliseringsfas har det skett en utveckling mot tilltagande regleringar. I vissa fall har länderna tagit upp delar av de regleringar som används i CAP. Som exempel kan nämnas att har infört ett kvotsystem på sockerområdet. Den instabila försörjningssituationen som fortfarande råder har inneburit att den förda politiken har blivit ryckig med tvära kast i tillämpningen. Tillämpningen av regleringsåtgärderna har också försvårats av att marknadskunskapen har varit svag. 4ABELL TAL I N¥GRA AV #–% L¤NDERNA PROCENT Vid fördelning av regionalstöd tas speciellt hänsyn till ländernas BNP. Detta avsnitt begränsas därför till just denna ekonomiska parameter. Uppgifter som redovisas i tabeller m.m. baseras på uppgifter i Agenda . I de fall senare uppgifter är kända kommenteras dessa. Ekonomin i CÖE-länderna hamnade i en djup svacka i samband med de omvälvningar som ägde rum . Utvecklingen har vänt och ekonomierna är på väg upp.