sou · GLB377d4 · 1998-01-01 00:00:00 — De materiella bestämmelserna har tagits in i IL (11 kap. 18 och 19 §§) och en bestämmelse om uppgiftslämnande avses bli överförd till LSK. De flesta bestämmelserna är oförändrade sedan lagens tillkomst (prop. 1984/85:76, bet. 1984/85:SkU22) Paragrafen motsvarar 6 § första stycket första meningen forskarskatte- lagen. Paragrafen motsvarar 6 § första stycket andra meningen och andra stycket forskarskattelagen. Paragrafen motsvarar 6 § tredje stycket forskarskattelagen. Bestämmel- sen ändrades i anledning av att närings- och teknikutveck- lingsverket inrättades (prop. 1991/92:25 bil. 11, bet. 1991/92:NU13, SFS 1991:2024). 4 och 5 §§ Paragraferna motsvarar 7 och 8 §§ forskarskattelagen. Paragrafen motsvarar 9 § forskarskattelagen. Omröstningsreglerna justerades (prop. 1986/97:39, bet. 1986/87:KU39, SFS 1986:1189) 7–9 §§ Paragraferna motsvarar 10–12 §§ forskarskattelagen. 2.73 Kungörelsen (1928:404) angående utbetalande av staten påförda utskylder m.m. Kungörelsen innehåller bestämmelser om vem som skall verkställa skattebetalningar för statens räkning och bevaka statens rätt. Regleringen bygger på vem som enligt kungörelsen (1928:382) med vissa föreskrifter rörande taxeringsförfarandet skulle fullgöra deklarationsskyldigheten för staten. Den sistnämnda kungörelsen har upphört att gälla och den förstnämnda kungörelsen kan därför inte tillämpas. 2.74 Kungörelsen (1935:77) angående utfärdande av bevis rörande beskattning av rederirörelse i Kungörelsen (1935:77) angående utfärdande av bevis rörande beskattning av rederirörelse i innehåller närmare bestämmelser om utfärdande av bevis rörande hur ett svenskt aktiebolag har beskattats i för sin rederirörelsen, när ett sådant bevis behövs på grund av beskattning i utländsk stat. Kungörelsen bygger på äldre förhållanden både i organisatoriskt och sakligt hänseende och kan inte längre tillämpas. 2.75 Kungörelsen (1950:431) med vissa föreskrifter angående taxering och debitering av skatt vid ändring i indelning Ä ndringarna i 5 och 6 §§ är en följd av att begreppet skattekronor slopas. 2.76 Skogskontoförordningen (1954:144) Förutom i de paragrafer som har tagits med här, behövs ändring i 4, 5 och 7 §§. Bestämmelserna i dessa paragrafer knyter emellertid an till de bestämmelser om uppgiftslämnande som vi anser bör tas in i LSK. Hänvisningen till skogskontolagen (1954:142) har ändrats till att avse IL. Regeln om att banken skall bokföra medel på skogskonto särskilt för varje förvärvskälla har slopats. Begreppet förvärvskälla används inte i IL. Dessutom kan en skattskyldig inte ha skogskonto i mer än en näringsverksamhet, eftersom avdrag för insättning på skogskonto medges varken för fastighet i utlandet eller för verksamhet i handels- bolag. 2.77 Förordningen (1962:521) om frivillig pensionsförsäkring hos Hänvisningarna i 11 och 14 §§ till KL har ändrats till att avse IL. Vidare har bestämmelserna i 14 § anpassats till de regler om återköp av pensionsförsäkringar som infördes . 2.78 Förordningen (1976:504) om inkomstgarantier för konstnärer Ä ndringen i 4 § är en följd av att begreppet förvärvskälla slopats. I sammanhanget har fråga uppkommit om innebörden av att avdrag skall göras för underskott i förvärvskälla som inte har påverkat den taxerade förvärvsinkomsten. Med hänsyn till att underskott i näringsverksamhet (och tjänst om det undantagsvis skulle förekomma där) rullas framåt tycks regeln innebära att sådana underskott regelmässigt dras av två gånger (i vissa fall upprepade gånger). Regleringen torde därför vara inriktad på underskott av kapital och även tillämpas så. Vi har utformat bestämmelsen i enlighet med detta. 2.79 Förordningen (1979:824) om allmänt investeringskonto Förordningen innehåller bestämmelser om insättning på allmänt inves- teringskonto enligt den upphävda lagen (1979:610) om allmän in- vesteringsreserv och om bankens bokföring av insättningarna. In- betalningar har inte kunnat göras och utbetalning skall normalt ske senast ( i vissa undantagsfall ). Förordningen kan därför upphävas i anslutning till att IL införs. 2.80 Förordningen (1979:825) om upphovsmannakonto Hänvisningen i 1 § till lagen (1979:611) om upphovsmannakonto har ändrats till att avse IL. 2.81 Skatteregisterförordningen (1980:556) Uttryckssätten i 4 § har anpassats till utryckssätten i IL. Vidare har uppgiftslämnandet i fråga om bostadsbidrag anpassats till de ändringar vi föreslår i lagen (1993:737) om bostadsbidrag och de ändringar i den lagen som skedde i samband med slopandet av sjömansskatten. Ä ndringen i 5 § beror på att begreppet hemortskommun inte används om andra juridiska personer än dödsbon, se kommentaren till 59 kap. 4 § IL och 2 kap. 1 § SBL. 2.82 Förordningen (1980:1068) om ändrade bestämmelser i fråga om räntebidrag för energisparlån Hänvisningen i 2 § till KL har ändrats till att avse IL. 2.83 Förordningen (1982:805) om ersättning av allmänna medel till vittnen, m.m. Hänvisningen i 1 § till KL har ändrats till att avse IL. 2.84 Förordningen (1983:974) om statligt räntestöd vid förbättring av bostadshus Hänvisningen i 2 § till KL har ändrats till att avse IL. 2.85 Förordningen (1984:692) om det allmänna företagsregistret Hänvisningen i 3 § till KL har ändrats till att avse IL. 2.86 Räddningstjänstförordningen (1986:1107) Ä ndringen i 64 § är en följd av att begreppet skattekronor slopas. 2.87 Förordningen (1990:320) om ömsesidig handräckning i skatteärenden 9 och 14 §§ Eftersom vi har föreslagit att begreppet hemortskommun skall tas bort för juridiska personer, med undantag för dödsbon, har vi lagt till vilka uppgifter som behövs för juridiska personer i stället. I fråga om de flesta juridiska personer skall platsen för sätet anges, men i fråga om handelsbolag skall i stället huvudkontoret anges. 2.88 Taxeringsförordningen (1990:1236) Ä ndringarna är en anpassning till terminologin i IL. De bygger på att den automatiska taxeringen i inkomstslaget kapital bara avser intäkter från vilka det dragits preliminär skatt och att det således alltid måste bli ett överskott. Ä ndringarna är en en anpassning till terminologin i IL och till att begreppet hemortkommun inte används om andra juridiska personer än dödsbon. Ä ndringen i andra stycket 2 motsvarar ändringar som gjorts i skatteregisterlagen (1980:343). Ä ndringarna är en följd av att begreppen skattekronor och skatteören slopas. 2.89 Förordningen (1990:1293) med instruktion för skatteförvaltningen Hänvisningen till lagen (1984:947) om beskattning av utländska forskare vid tillfälligt arbete i har ändrats till att avse den föreslagna nya lagen om . Vi har utgått från nuvarande lydelse trots att första stycket kan antas bli upphävt som en följd av slopandet av sjömansskatten. 2.90 Förordningen (1991:7) om frisläpp av investeringsreserver Forordningen innehåller bestämmelser om frisläpp av investerings- reserver enligt lagen (1979:610) om allmän investeringsreserv. Å terföring skall normalt senast vid taxering (men skulle i vissa undantagsfall kunna ske så sent som vid taxering). Förordningen kan därför upphävas i anslutning till att IL införs. 2.91 Förordningen (1991:1498) om skiktgränsen för statlig inkomstskatt vid taxering Förordningen fastställer skiktgränsen vid taxering och kan således upphävas. 2.92 Utlandsreseförordningen (1991:1754) Hänvisningarna i 2, 6 och 9 §§ till KL har ändrats till att avse IL och uttrycksättet i 2 § harmoniserats. Hänvisningen om tjänsteställe omfattar i den särskilda bestämmelsen om tjänsteställe för sjömän (12 kap. 3 a § IL), eftersom den finns i punkt 3 e av anvisningarna till 33 § KL. Innebörden av bestämmelsen 9 § att traktamente betalas ut enligt bestämmelserna i punkt 3 av anvisningarna till 33 § KL är något oklar, eftersom där inte finns några regler om utbetalning av traktamente utan bara om avdrag för ökade levnadskostnader och avdraget dessutom är beroende av om och med vilket belopp traktamente har utbetalats. Hänvisningen har gjorts till samtliga bestämmelser om avdrag för andra ökade levnadskostnader än logikostnader. 2.93 Förordningen (1992:1498) om skiktgränsen för statlig inkomstskatt vid taxering Förordningen fastställer skiktgränsen vid taxering och kan således upphävas. 2.94 Förordningen (1993:959) med bemyndigande för rörande handläggning av ärenden enligt lagen (1993:672) om skattereduktion för utgifter för byggnadsarbete på bostadshus Förordningen innehåller bemyndigande för att besluta vilka skattemyndigheter som skall handlägga ärenden om skattereduktion för byggnadsarbeten enligt lagen (1993:672) om skattereduktion för utgifter för byggnadsarbete på bostadshus och i övrigt meddela föreskrifter för verkställighet av den nämnda lagen. Förordningen kan liksom lagen upphävas (jfr under 2.45). 2.95 Förordningen (1993:1200) om skiktgränsen för statlig inkomstskatt vid taxering Förordningen fastställer skiktgränsen vid taxering och kan således upphävas. 2.96 Förordningen (1994:1120) om ersättning för sjukgymnastik Hänvisningen i 12 § till KL har ändrats till att avse IL. 2.97 Förordningen (1994:1121) om läkarvårdsersättning Hänvisningen i 12 § till KL har ändrats till att avse IL. 2.98 Förordningen (1994:1904) om skiktgränsen för statlig inkomstskatt vid taxering Förordningen fastställer skiktgränsen vid taxering och kan således upphävas. 2.99 Alkoholförordningen (1994:2046) I IL används uttrycket fåmanshandelsbolag i stället för nuvande uttryck fåmansägt handelsbolag i KL. Motsvarande utbyte föreslås här ske i 6 § trots att någon uttryckligt hänvisning till KL inte finns. 2.100 Förordningen (1995:1231) om skiktgränsen för statlig inkomstskatt vid taxering Förordningen fastställer skiktgränsen vid taxering och kan således upphävas. 2.101 Förordningen (1995:1654) med bemyndigande för enligt lagen (1995:1623) om skattereduktion för riskkapitalinvesteringar Förordningen innehåller bemyndigande för att besluta vilka skattemyndigheter som skall handlägga ärenden om skattereduktion för riskkapitalinvesteringar enligt lagen (1995:1623) om skattereduktion för riskkapitalinvesteringar. Förordningen kan liksom lagen upphävas (jfr under 2.63). 2.102 Förordningen (1996:382) med länsrättsinstruktion Hänvisningen i 21 § till lagen (1951:763) om statlig inkomstskatt på ackumulerad inkomst har ändrats till att avse IL. 2.103 Förordningen (1996:805) med bemyndigande för rörande handläggning av ärenden enligt lagen (1996:725) om skattereduktion för utgifter för byggnadsarbete på bostadshus Förordningen innehåller bemyndigande för att besluta vilka skattemyndigheter som skall handlägga ärenden om skattereduktion för byggnadsarbeten enligt lagen (1996:725) om skattereduktion för utgifter för byggnadsarbete på bostadshus och i övrigt meddela föreskrifter för verkställighet av den nämnda lagen. Förordningen kan liksom lagen upphävas (jfr under 2.64). 2.104 Förordningen med bemyndigande för att meddela vissa föreskrifter till inkomstskattelagen (1998:000) Med hänsyn till de omfattande ändringar som skulle behövas i den nuvarande förordningen (1986:1348) med bemyndigande för att meddela vissa föreskrifter till kommunalskatte- lagen (1928:370) har en helt ny förordning utarbetats. Bemyndigandet avseende resor till och från arbetet har inte tagits med, eftersom avdragsbeloppen numera framgår av lagen. En ny punkt avseende sjöinkomster tillkommer (jfr kommentaren till 58 a kap. under . 2.105 Ö vriga lagförslag Lagförslagen som avser dubbelbeskattningsavtal har tagits upp i alfabetisk ordning efter det land som är motpart i avtalet. Kommentaren är i stället disponerad så att de ändringar sammanförs som är av samma slag. Grupperingen kommer i huvudsak att motsvara en kronologisk ordning efter avtalens tillkomstår. Exemptavtal införlivade genom förordning (lagförslagen 110, 111, 120 och 124) Dessa avtal har införlivats genom förordningar som innehåller tillämp- ningsanvisningar. Bestämmelserna om tillämpning av avtalen bör ges lagform och förordningarna upphävas. Förfarandet motsvarar det som använts i fråga om avtalet med Ö sterrike (prop. 1991/92:154, bet. 1991/92:SkU28, SFS 1992:858). Till skillnad mot avtalet med Ö sterrike bygger emellertid dessa avtal på undantagandemetoden (exemptmetoden). Bestämmelserna om progressionsuppräkning bör därför behållas. Creditavtal införlivade genom förordning (lagförslagen 105, 109, 118, 119, 121, 125, 126, 129, 134, 135, 138 och 142) Dessa avtal skiljer sig från de föregående endast på det sättet att avtalen bygger på avräkningsmetoden (creditmetoden) som huvudsaklig metod för att undanröja dubbelbeskattning. Bestämmelserna om progressionsuppräkning kan därför slopas. Förslagen överensstämmer alltså i sak till alla delar med förfarandet beträffande avtalet med Ö sterrike. Creditavtal införlivade genom lag och med tillämpningsanvisningar (lagförslagen 106, 107, 112–117, 122, 123, 130–133, 136, 137, 140 och 141) Dessa avtal, som bygger på avräkningsmetoden som huvudmetod, har införlivats genom lag. Denna har satts i kraft genom en förordning som – förutom bestämmelser om ikraftträdandet – innehåller tillämpningsanvisningar. Ofta finns en bilaga med anvisningar som avser statlig och inkomstskatt och en bilaga med anvis- ningar som avser kupongskatt. Förslagen innebär att lagarna ändras så att de överensstämmer med den lydelse som används när dubbelbeskattningsavtal införlivas. Progressionsuppräkningen slopas helt. I förordningarna upphävs den bilaga som avser statlig och inkomstskatt. I fråga om avtalet med och upphävs även en bilaga angående förfarandet. En mot- svarande ändring gjordes i fråga om avtalet med (prop. 1991/92:45, bet. 1991/92:SkU11, SFS 1991:1884 och 1885). Avtalet med (lagförslag nr 108) Ä ndringarna i 2 § innebär att progressionsuppräkningen slopas. Hän- visningarna i 4 § till KL och SIL har ändrats till att avse IL. Avtalet med (lagförslag nr 127) I 5 §har omsättningstillgång bytts ut mot lagertillgång eftersom det är detta begrepp som används i IL för att beteckna den skatterättsliga karaktären. Avtalet med Ö sterrike (lagförslag nr 143) Hänvisningen i 4 § till SIL har ändrats till att avse IL. Avtalen med och (lagförslag nr 128 och 139) Förordningarna innehåller bestämmelser om ikraftträdande av lagen (1982:708) om dubbelbeskattningsavtal mellan och Sovjet- unionen respektive lagen (1986:1026) om dubbelbeskattningsavtal mellan och samt anvisningar för tillämpning av avtalen. Den förra lagen upphörde att gälla vid utgången av (SFS 1995:1340) och den senare vid utgången av (SFS 1990:1458). Förordningarna bör därför upphävas. Med hänsyn till innehållet i anvisningarna bör upphävandet ske genom lag.