sou · GLB368 · 1998-01-01 00:00:00 — I den mån norska och danska program förekommer i basutbuden – och därmed får en stor spridning till en låg kostnad – gäller det områden, där intresset för de nordiska programmen är så starkt att företagen inte kan negligera detta för- hållande. Motståndet har främst ekonomiska orsaker. Kabelföretagen anser att de kan inte göra någon ekonomisk vinst på de norska kanalerna utan måste tvärtom betala en upphovsrättsavgift, som de dessutom anser vara alldeles för hög. Vidare anser de, med stöd av egna undersökningar, att intresset för nor- ska program är för lågt utom i gränstrakterna. Det frekvensutrymme som finns vill företagen använda till vad de anser som mer lönsam verksam- het, som man hänvisar till att frekvensbristen försvinner när den digitala tekniken genomförs. De allra flesta organisationer, som företräder upphovsrättshavare till TV-pro- gram samverkar i i den ideella föreningen . rande föreningar finns i de andra nordiska länderna, NORWACO i , i och KOPIOSTO i . COPYSWEDE har träffat avtal med om vidaresändningar i näten och ett nordiskt ömsesidighetsavtal finns om utväxling av inkasserade ersättningar från sändningar i näten (upphovs- rätten och rättighetsklareringen beskrivs närmare i kapitel 6). ytterligare kanaler anslutits till COPYSWEDE:s kabel-TV-avtal. licensierades 19 olika kanaler. Priset för vidaresändning i kabelnäten av upp till två utländska kanaler är per hushåll och månad. kanal är priset per hushåll och månad. Hälften av COPYSWEDE:s inkassering i kommer från kombina- tionen med två danska TV-kanaler. Därnäst följer i volym NRK. återspeglar spridningen av de danska och norska programmen i enligt avsnitten 2.2 och 4.2. Den största internordiska kanalen COPYSWEDE licensierar är tyska RTL. De allra flesta utländska kanaler reglerar sina program- och eventuella upp- hovsrättskostnader direkt med de svenska kabel-tv-företagen. I COPYSWEDE:s styrelseberättelse beskrivs konkurrens- och därmed indirekt efterfrågesituationen inom branschen på följande sätt: Allt fler kanaler konkurrerar om att få plats i kabeloperatörernas grundut- bud medan utrymmet i näten är begränsat. Kanalernas attraktivitet hos publi- ken och kostnaden för kabeloperatören blir avgörande för hur utbudet till konsumenterna skall sättas samman. Vissa rättighetshavare pressar nu ner sina tariffer för att komma med i grundutbudet och på så sätt hålla kvar sina har, mot denna bakgrund och med detta ar- gument, begärt att COPYSWEDE och dess samarbetspartners skall justera I COPYSWEDE:s styrelseberättelse 1995 heter det vidare: Företrädare för operatörerna har hävdat att konstruktionen med en lägsta ta- riff för upp till två kanaler jämsides med de svenska kanalerna utgör en alltför Utrymmet i de svenska kabelnäten, framför allt i dess grundutbud och generella tilläggsutbud, är starkt begränsat. tar dessa två faktorer att äventyra spridningen av de kanaler som SOU 1997: 68 COPYSWEDE ger alltså en ganska pessimistisk bild vad gäller efterfrågan på de kanaler, dvs. i första hand de nordiska, man representerar. Trots kri- tiken mot tariffen har dock inte sagt upp det nuvarande avtalet. Det gäller till . Enligt COPYSWEDE:s uppfattning saknas inte intresse bland kabel-TV- företagen att t.ex. underlätta försök med fler grannlandskanaler och eventuella särlösningar. En avgörande faktor är dock prisfrågan. Trots att inga större undersökningar eller försök gjorts för att utröna intresset för norska tv-program i kan vissa slutsatser dras av ovanstående re- dogörelse: Intresset för grannländernas tv-program är relativt stort i . I är de svenska programmen de populäraste efter de norska, i är de svenska och tyska de mest sedda efter de danska. Visserligen finns i både och en stark tradition av overspill- och grannlandstittande, men inga belägg finns för att det skulle vara en radikal avvikelse när det gäller intresset för grannlandsprogram mellan de skandinaviska länderna. De undersökningar utredningen initierat i och motsäger inte detta förhållande. Dessa enkäter visar också att intresset för NRK är större än för en del kanaler som tagits in i kabeldistributörernas grundutbud. Kabel-TV-företagens motstånd mot nordiska grannlandsprogram har främst ekonomiska orsaker. I den mån norska och danska program finns i de prisbilliga basutbuden är det av traditionella skäl och/eller för att kabel-TV- företagen inte vill lyfta ut de nordiska programmen inför risken att tappa kun- der eller drabbas av negativa reaktioner. De nordiska kanalerna har också fått ökad konkurrens av utländska kanaler på tariffsidan. Detta förhållande har också uppmärksammats av upphovsrättshavarnas samorganisation, COPYSWEDE, som befarar att kabel-TV-företagen fort- sätter att avlägsna nordiska kanaler ur basutbuden, men som också bedömer att öppningar finns för olika försökssändningar med grannlandskanaler i . Det finns inga tekniska hinder för att förmedla norska programtjänster i svenska kabelnät. Norska sändningar i svenska kabelnät Det finns olika vägar att tekniskt förmedla norska sändningar till svenska hushåll, genom användande av satellit, marknät och kabelnät, med analog eller digital teknik. De olika teknikerna kan kombineras. Mottagning av norska marksändningar kan bara äga rum i gränstrakterna. Emellertid sänds NRK 1 och 2 samt norsk även från satellit. Signalerna kan mottagas i hela med parabolantenn. Programtjänsterna kan såle- des, rent tekniskt sett, vidaresändas i kabelnäten på samma sätt som andra utländska program som distribueras via satellit. Sändningarna skulle också kunna förmedlas till kabeloperatörerna med kabel. En sådan metod skulle dock vara dyrbarare och sannolikt medföra ett visst behov av regleringar. Att även andra tekniska varianter kan tänkas illustreras av hur danska sändningar förmedlas till norska kabelanslutna hus- håll. Sändningarna överförs från till via marksändare, skickas från upp till satellit och kan sedan tas ned av kabeloperatörerna för vidaresändning till hushållen. Samma metod skulle kunna användas för att till kabelnät i distribuera norska program. Norska sändningar direkt till hushållen Signalerna från samtliga norska programtjänster som sänds via satellit kan mottagas direkt av svenska hushåll med egen parabolantenn. Den faktiska tillgängligheten är dock varierande. Norska är kodad varför tittarna måste använda dekoder och skaffa s.k. smart card för att mot avgift få tillgång till programmen. Sådana kort säljs i . NRK 1 är okodad men en kodning förbereds. Sändningarna avses att bli tillgängliga i enbart genom digital teknik. Den digitala tekniken inne- bär tekniskt inte något hinder för de fyra stora kabelföretagen. träffat ett avtal med som ger ensamrätt att avkoda signalerna. SOU 1997: 68 sättning som kan kräva för avkodning ökar kostnaderna. För de små näten som inte har den utrustning som krävs kan den digitala tekniken däre- mot innebära svårigheter i form av höga anskaffningskostnader. Sändningarna av NRK 1 kommer i princip att vara tillgängliga för svenska hushåll med egen parabolantenn. Tillgängligheten förutsätter dock innehav av en dekoder som kan behandla den digitala satellitsignalen och erläggande av avgift genom smart cards. Dekodrar för digitala sändningar betingar för när- varande ett pris av 6 000–. NRK 2 är kodad och avses inte vara tillgänglig i . Smart cards till- handahålls därför inte i landet. Teoretiskt skulle naturligtvis marknät kunna användas för sändningar av norska program till svenska hushåll. Det torde dock i praktiken inte finnas tillräckligt frekvensutrymme i nuvarande analoga teknik. när digi- tal teknik används för marksändningar kommer utrymmet för marksända ka- naler att öka eftersom flera programtjänster kan förmedlas via samma signal. I utredningen massmedia till multimedia (SOU 1996:25) som föreslagit staten att verka för digitaliserade marknät har uppskattats en ökning av mark- sända programtjänster från nuvarande tre till först åtta och senare till tjugofyra programtjänster. I den proposition i ärendet som därefter överlämnats till (prop. 1996/97:67) har föreslagits att sändningar med digital teknik stegvis skall inledas. De första sändningarna på vissa utvalda orter skall kunna komma igång . Verksamheten skall fortlöpande utvärderas. Även beträffande kabelnäten väntas en digitalisering som kommer att inne- bära en mångdubbling av möjligt antal programtjänster. kommer det också teoretiskt finnas möjlighet att sända pro- gramtjänster genom telenätet, även om telenätet i praktiken sannolikt snarare kommer att användas för interaktiva tjänster än förmedling av traditionell en- kelriktad massmedia. Sammantaget kan konstateras att det inte finns några egentliga tekniska hinder för att förmedla norska programtjänster till svenska hushåll genom kabelnät eller andra distributionsformer. Frågan om förmedling av norska programtjänster i svenska kabelnät är således beroende av andra faktorer än tekniska. Det finns en legal och avtalsmässig ordning som ger möjlighet att kla- rera rättigheterna för sändningar av norska programtjänster i svenska kabelnät. Upphovsrätten utgör inget hinder för tillhandahållande av ett flertal norska programtjänster i svenska nät. Upphovsrätten utgör ett system av ensamrätter som tillkommer upphovsman- nen till ett verk. Rättigheterna är både av ekonomiskt slag, som exempelvis rätten att mångfaldiga, och av mer ideell natur, som exempelvis rätten till re- spekt för verket vilket innefattar ett skydd mot att verket förändras. Det upp- hovsrättsliga skyddet omfattar inte bara de traditionella konstnärliga och litte- rära områdena utan även en mångfald av det moderna samhällets skapande verksamhet, som exempelvis datorprogram, och s.k. närstående rättigheter. Till de närstående rättigheterna räknas bl.a. rättigheter som tillkommer fono- gramframställare, filmproducenter och radio- och TV-företag. Upphovsrätten regleras nationellt främst genom lagen (1960:729) om upp- hovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Av särskilt intresse i detta sam- manhang är skyddet för de utövande konstnärernas rättigheter (1 kap.), skyddet för radio- och TV-företags sändningar (48 §) samt den speciella reglering som gäller för vidaresändning i kabelnät (26 f och 26 i §§) och förhandlingar därom (52 a § ). De program som sänds i television är normalt upphovsrättsligt skyddade verk. Upphovsmannen kan fritt överlåta den ekonomiska delen av sin rätt. Rätten, exempelvis att sända verket, har följaktligen reglerats genom någon form av avtal mellan upphovsman och programföretag. Det kan t.ex. vara ett avtal som grundas i ett anställningsförhållande hos programföretaget eller ett avtal mellan programföretaget och en fristående programmakare om en en- staka sändning. Även radio- och TV-företaget har ett upphovrättsligt skydd för sina ut- sändningar. Skyddet avser själva utsändningen, m.a.o. de programbärande signalerna och inte själva programmet. Skyddet omfattar tre olika förfaran- den, bl.a. finns ett skydd mot återutsändning. TV-företagets samtycke är ett krav för återutsändning. Denna rättighet kan således bli föremål för upplå- telse. SOU 1997: 68 De legala konstruktionerna för skydd av upphovsrätten och reglering av ersättning för radio- och TV-sändningar varierar något beroende på sprid- ningsättet. I kabelnäten gör man skillnad mellan s.k. egensändningar , sändningar som kabeloperatören själv eller något programföretag framställer för sändning i kabelnäten, och s.k. vidaresändningar, samtidig och oförändrad sändning av program som även förmedlas genom annan teknik, exempelvis i marknät eller via satellit. För egensändningar finns inget behov av särreglering. Programföretaget eller kabeloperatören har träffat avtal med upphovsmännen eller deras repre- sentanter beträffande upplåtelse av rättigheter just för spridning i kabelnätet. Med vidaresändning i kabelnätet av programtjänster som förmedlas via andra distributionssätt följer vissa komplikationer. Genom vidaresändning utnyttjas ett TV-företags programsignaler och görs de upphovsrättsligt skyd- dade verken tillgängliga för en ny krets av mottagare. Vid vidaresändning i kabelnät är det således i princip fråga om ett nytt offentligt framförande som är underkastat upphovsrätten. Rättighetshavarna skulle enligt upphovsrättens grundprinciper därför personligen samtycka och personligen ersättas för nyttjandet. Det är dock i praktiken närmast omöjligt för kabeloperatören att skaffa individuella tillstånd från den stora mängd rättighetshavare som finns bakom det vidaresända programutbudet. Två olika lösningar finns på detta dilemma. Antingen så sker en klarering av rättigheterna på kollektiv väg eller så regleras rätten till vidaresändning i kabelnät redan mellan upphovsmannen och radio- och TV-företaget, varefter företaget träffar avtal med kabeloperatören. Metoden med klarering av rättigheterna på kollektiv väg utgår vanligen från en nationell lagstiftning. Utformningen av de kollektiva lösningarna va- rierar något mellan olika länder. Principiellt brukar man skilja mellan s.k. tvångslicens och avtalslicens. Systemet som bygger på tvångslicenser skall emellertid avvecklas till följd av ett EG-direktiv av rö- rande harmonisering av nationella upphovsrättslagar (EEG 93/89). Normala inslag i de kollektiva ordningarna är att rättighetshavarnas sam- tycke visserligen inte behövs för vidaresändning men att rättighetshavarna är berättigade till ersättning, samt att organisationer företräder rättighetshavarna vid avtal, inkassering och fördelning av ersättningarna. För svensk del gäller enligt de ovan angivna bestämmelserna i upphovs- rättslagen en avtalslicensordning. En grundförutsättning för ordningen är att ett avtal om verksutnyttjande på visst sätt ingåtts med en organisation som fö- reträder ett flertal svenska upphovsmän på området. Ett sådant avtal har träffats mellan , som organiserar kabelopera- törerna, och COPYSWEDE som representerar upphovsmännen via deras or- ganisationer. Därigenom föreligger en avtalslicens som berättigar kabelopera- törerna att i kabelnät och oförändrat vidaresända verk som ingår i en trådlös ljudradio- eller televisionsutsändning utan att behöva inhämta ett sam- tycke från de olika upphovsmännen. Avtalslicensen innebär vidare att även verk av aktuellt slag av svenska eller utländska upphovsmän som inte före- träds av organisationen kan utnyttjas utan individuellt samtycke. När ett verk utnyttjas med stöd av avtalslicens skall detta ske enligt de vill- kor, exempelvis beträffande ersättning, som angivits i avtalet. Upphovsmän som står utanför organisationen är vad beträffar fördelning av ersättning och förmåner som bekostats av ersättningen likställda med de organiserade upp- hovsmännen. Organisationen, dvs. COPYSWEDE, har således att ombesörja fördelning av ersättning till samtliga rättighetshavare vars verk utnyttjas med stöd av avtalslicensen. Endast de avtalsslutande organisationerna har rätt att rikta krav om ersättning mot den som använder ett verk med stöd av av- talslicens. Den upphovsman som står utanför organisationen har alltid rätt att, från utnyttjande av verket, kräva en individuell ersättning för nyttjandet. Kravet på ersättning får dock endast riktas mot den representerande orga- nisationen. Systemet innebär således att den nyttjare som träffar avtal med en repre- sentativ organisation kan vara säker på att han förvärvat de rättigheter han be- höver och inte senare kommer att utsättas för några separata krav. Till detta bidrager också den förhandlingsordning som skall tillämpas, innebärande att krav på ersättning skall förhandlas med upphovsmännens avtalsslu- tande organisationer och de TV-företag vars sändningar vidaresänts efter samtycke. Till system för kollektiv rättighetsklarering hör oftast en reglering av den situation som uppstår om de avtalsslutande parterna inte kan komma överens, vanligen innebärande någon form av tvångsmedel. I som tidigare saknat sådana regler för denna form av avtalslicens har i upphovsrättslagen införts en förhandlingsskyldighet för rättighetshavarna. Om skyldigheten inte iakttas kan skadestånd följa enligt 52 a § upphovs- rättslagen. har lagen (1990:612) om medling i vissa upphovsrätts- tvister gjorts tillämplig. Rättigheten till kabelspridning kan som noterats emellertid redan ha regle- rats i ett tidigare skede – mellan upphovsmännen och det sändande program- företaget. Denna modell för att klarera rättigheter har blivit allt vanligare och är i praktiken den mest betydelsefulla. Avtalslicensordningen gäller därför inte verk för vilka rättigheterna till vidaresändning innehas av det radio- eller televisionsföretag som sänder ut den ursprungliga sändningen. Detta är exempelvis fallet för de programföretag där ingår i det primära spridningsområdet, såsom TV3, kanal fem, TV1000 och Filmnet. Den fran- ska kanalen som syftar till en vidsträckt spridning utgör ytterligare ett exempel där kabelspridningen är direkt klarerade mellan företag och upp- hovsman. SOU 1997: 68 Rätten till vidaresändning får i denna situation regleras direkt med radio- eller TV-företaget eller dess representant (som ibland kan vara samma organi- sation som också tillvaratar programupphovsmäns intressen). Detsamma gäl- ler alltid beträffande det skydd mot återutsändning som 48 § upphovsrätts- lagen ger radio- och TV-företag. Klareringen av de rättigheter som tillkommer eller innehas av det ursprungligen sändande radio- eller TV-företaget kan alltså inte ske på kollektiv väg. Att lagstifta om kollektiv klarering av sådana rättigheter är inte längre möjligt efter det nämnda EG-direktivet, 93/83 EEG. En följd av ordningen med en direkt reglering mellan programföretag och upphovsmän är således att kabeloperatörerna kan lösa samtliga rättigheter med det TV-företag vars sändningar man önskar vidaresända i kabelnätet. 6.2 COPYSWEDE- rättighetsklarering i praktiken Avtal om användning av programtjänster eller verk där många kategorier av rättigheter ingår kräver samverkan mellan rättighetshavarna. är ett organ för sådan samverkan. COPYSWEDE är en ideell förening bestå- ende av en rad medlemsorganisationer som företräder olika typer av rättig- Bland medlemsorganisationerna finns bl.a. Artisters och Musikers intresseorganisation (), Svenska Tonsättares Interna- musikbyrå (), och Svenska Journa- Enkilda upphovsmän och utövande konstnärer har genom personliga full- makter eller på annat sätt givit medlemsorganisationerna uppdrag att förvalta När det gäller vidareutnyttjande i nya media, som exem- pelvis kabel-TV, har medlemsorganisationerna i sin tur vidarebefordrat upp- draget att träffa avtal och fördela ersättning till COPYSWEDE. COPYSWEDE träffar sedan licensavtal med den som vill utnyttja det skydda- COPYSWEDE har också erhållit uppdrag att företräda en rad olika radio- och TV-företag, bland dessa huvuddelen av de nordiska programföretagen, engelska BBC och en del italienska och tyska televisionsföretag. kan upplåtelserna bli heltäckande. Mellan COPYSWEDE och har ett avtal om rättighetsupplåtelser träffats som innebär att kabeloperatörerna i näten kan vi- daresända vissa radio- och TV-kanaler. Dessutom har COPYSWEDE träffat separata avtal rörande sådana rättigheter med ett större antal kabeloperatörer som inte är medlemmar i . COPYSWEDE företräder medlemsorganisationerna även på ett antal andra Det övergripande målet för COPYSWEDE:s verksamhet är att se till att rättighetshavarna får ersättning för nyttjande i media av deras verk och presta- tioner och att denna ersättning fördelas individuellt till rättighetshavarna, så långt detta är möjligt. Fördelningen sker antingen av COPYSWEDE eller av medlemsorganisationerna. Fördelningen sker efter i förväg bestämda modeller. Vad gäller exempelvis nyttjandet av nordiska kanaler i kabelnät gäller att det först sker en fördelning mellan radio- och TV-företagen (35,), filmproducenterna () och COPYSWEDE (35,). Därefter fördelar COPYSWEDE eller dess med- lemsorganisationer den andel som tillkommer de företrädda rättighetshavarna. Detta sker efter ett individuellt fördelningsystem som bygger på ett antal be- stämda principer. Ersättningarna utbetalas en gång till rättighets- havarna. En väsentlig del av COPYSWEDE:s verksamhet är att överföra rättighets- ersättningar till utländska upphovsmän och fördela ersättning till svenska upphovsmän för utländskt nyttjande av deras rättigheter. COPYSWEDE och medlemsorganisationer som och har sina motsvarigheter i andra länder. Organisationerna i olika länder har träffat avtal med varandra om öm- sesidiga tjänster. Avtalen bygger på att ersättningar inkasseras av upphovs- rättsorganisationen i det land där nyttjandet sker för att sedan överföras till motsvarande organisation i rättighetshavarnas land som sedan gör fördel- ningen till individerna. har det funnits ett nordiskt ömsesidig- hetsavtal om utväxling av inkasserade ersättningar för kabel-TV-sändningar. Upphovsmännens ersättning för nyttjande av ett norskt programföretags sändningar i svenska kabelnät överförs således, direkt av COPYSWEDE eller via någon av medlemsorganisationerna, till den norska motsvarigheten NORWACO eller till dess medlemsorganisationer. På samma sätt överförs ersättningar för svenska sändningar i norska kabelnät för en individuell för- delning i . Det finns således en upphovsrättslig ordning för reglering av vidarespridning av norska sändningar i svenska kabelnät. Som framgått i tidigare kapitel är ett flertal av de norska programföretagens sändningar därtill tillgängliga i den bemärkelsen att det finns möjlighet för kabeloperatörerna att träffa avtal om förmedling. De nödvändiga avtalen om rättigheterna kan klareras med COPYSWEDE som företräder de norska programföretagen och rättighetsha- varna. Upphovsrätten så den nu föreligger utgör således inget hinder för förmed- ling av norska sändningar i svenska kabelnät. SOU 1997: 68 7.1Kabeloperatören, konsumenten och programföretaget Kabelbolagen intar en monopolliknande ställning mot konsument och programföretag. Kabel-TV-verksamheten förutsätter avtal mellan flera olika parter. Vad först gäller nätinnehavet kan formellt en skillnad göras mellan nät- ägande och operatörsskap. Denna distinktion är dock mindre betydelsefull eftersom tre av de fyra dominerande kabelföretagen – själva eller genom dot- terbolag – är både ägare och operatör samt att lagstiftningen behandlar lika den som äger eller annars förfogar över en anläggning för trådsändning (8 kap. 1 § radio- och TV-lagen). Det fjärde kabelföretaget – on – är ibland enbart operatör och låter de anslutna själva äga nätet eller delar därav. Själva byggandet av ett kabelnät kräver att nätägaren träffar avtal med be- rörda markägare. Därefter måste en överenskommelse nås med fastighetsäga- ren om installation av erforderligt nät inom fastigheten, s.k. fastighetsnät. Genom överenskommelsen mellan en fastighetsägare och en viss kabelopera- tör etableras ett avtalsförhållande som är svårt att ändra eftersom det regel- mässigt löper på mellan 5–och dessutom föranleder en rad tekniska in- stallationer som måste ändras vid byte av kabeloperatör. Eftersom rollerna som nätägare och operatör normalt inte är åtskilda innebär fastighetsägarens beslut även indirekt ett val av programleverantör och programutbud för de boendes räkning. De boende kan, t.ex. genom bostadsrättsförening, ha partsinflytande över innehållet i avtal med kabeloperatören. Den som är hyresgäst saknar dock så- dant inflytande och möjligheten att påverka utövas främst genom intresse- organ som hyresgästförening eller liknande. Kabeloperatören träffar sedan avtal med det enskilda hushållet om leverans av vissa program utöver must carry-kanalerna SVT1 och 2 samt TV4, som skall tillhandahållas utan extra kostnad. SOU 1997: 68 Förhållandet kabeloperatör – konsument När väl ett avtalsförhållande är etablerat mellan kabeloperatör och fastighets- ägare har konsumenten i realiteten ingen möjlighet att se andra program än de som tillhandahålls av operatören.