sou · GLB321 · 1998-01-01 00:00:00 — beslöt om en reformering av skolan, där realskolan skulle vara 4-årig byggd på 6-årig folkskola eller 5-årig knuten till folkskolans fjärde årskurs. Med denna dubbla anknytning hade folkskolan och lärdomsskolan fogats till varandra. Vid sidan av läroverken och folkskolan kom första del en rad nya utbildningsformer t ill. fanns, vid sidan av den sjuåriga folkskolan, sju andra skolformer – bl.a. 14Key, E. (1996): Barnets århundrade. fyra och femårig realskola, praktisk realskola, sex- och sjuårig flicksko- la. Med den dubbla anknytningen måste valet till fortsatt utbildning göras vid 11 – . kom skolfrågorna att koncentreras till frågan om sko- lan skulle vara ett differentierat eller ett odifferentierat system.16 Den första stora utredningen tillsattes 1940 (1940-års skolutredning). Moti- ven till behovet av en reformering framträder i huvudbetänkandet på följande vis: Med samhällets fortskridande demokratisering framträ- der allt medvetnare viljan att så organisera skolväsendet, att varje art och varje grad av bildning göres tillgänglig, utan hänsyn till kön, hemort, stånd och ekonomiska villkor. 17 Men 1940-års skolutredning kunde inte, utredande och ett arbete redovisat i 20 tryckta volymer, klara ut hur den nya skolan skulle se ut. Oenigheten gällde när eleverna skulle differentieras, dvs. välja fortsatt studieväg. 1946-års skolkommission, som var parlamentariskt sammansatt tillsattes. Med skolkommissionen lades den idémässiga grunden för efterkrigstiden skolutveckling. En skolberedning tillsattes 1957 för att utforma en grundskola och 1962 fattades beslut om en allmän nioårig grundskola. Med de stora skolreformerna – , gymna- sieskolan och vuxenutbildningen – kom skolsystemet att bli alltmer centraliserat och reglerat. För denna grundskola utformades en läroplan (Lgr 62). Begreppet läroplan kom att täcka övergripande mål, riktlinjer, kursplaner och timplaner och blev volymmässigt ett ganska omfattande dokument. ålades också att följa och utvärdera skolan, och vid behov ge förslag till förändringar av läroplanerna (den rullande läro- plansreformen). fastställdes en ny läroplan (Lgr 69) på förslag från . Framförallt innebar denna läroplan en förändring av tillval och linjesystem på högstadiet. fastställdes en ny läroplan (Lgr 80). Denna läroplan bygger på arbetslagsprincipen och gav ett ökat utrymme för skolor att forma egna lokala arbetsplaner. I Lgr 80 finns således ett första steg till en decentralisering av skolan. Den politiska styrningen av skolan skedde genom en ekonomisk styr- ning över statsbidrag, där statsbidraget var knutet till lärarlöner. Det fanns ett regelsystem med omfattande bestämmelser för skolans organi- sation, vilket i sin tur var befogat av att statsbidragen täckte lärarlöner- na. Därmed var det viktigt att få en optimal organisation. 16Se , U. (1971): Svensk utbildningsplanering under . 17SOU 1944:20: Skolan i samhällets tjänst. , Ecklesiastikdeparte- mentet. SOU 1997:21 Kapitel 3 19 skedde därtill genom läroplaner som kom att styra innehållet, dvs. Prov knutna till betygssättning kom också att få en styrande funktion. Med skolans allt större volym blir en central styrning av detta slag otymplig. Den förutsätter en stabil omvärld, där förändringar går att avläsa, utreda och åtgärda. Under det senaste årtiondet har en rad samhällsförändringar kommit att påverka skolan. Arbetsmarknaden och arbetsplatser har radikalt förändrats. Kraven på utbildning har ökat som möjligheterna att förutse ett bestämt innehåll blivit större. Informationsflödet och tillgången på information har ökat. Skolan har inte längre monopol på kunskap, utan måste alltmer utgå från kunskaper som eleverna skaffar utanför skolan. Ny teknik ändrar möjligheterna att skaffa information, vilket gör att problemet att utnyttja information för att skapa kunskap blir allt tydligare. Kunskapsbegreppet blir inte ett entydigt och statiskt begrepp utan mer ett begrepp som handlar om processer – kunskapande. kom allt starkare krav att ställas på skolans decentra- lisering. Det handlade om en politisk vilja att lägga beslut om verksam- heter så nära dessa som möjligt. Till viss del handlade det om att effekti- verksamheten och om att ge utrymme för en större flexibilitet och förändringskraft. Utifrån den s.k. ansvarspropositionen 18 fattade beslut om en förändring av den statliga styrningen av skolan. Från ändrades statsbidraget och utgår inte längre som sektorsbidrag. Med denna förändring fick kommunerna (primärkommuner och landsting) ansvaret för genomförandet av skolverksamheten. Därmed kom också de centrala skolmyndigheterna att få en ny roll riktad mot tillsyn, uppfölj- ning och utvärdering som grund för nationell skolutveckling. Skolöver- styrelsen och länsskolnämnderna och information lades ned och i stället tillkom och i skolan samt Statens överklaga ndenämnd. Med denna förändring blir statens styrinstrument mål, förordningar och resultatvärdering. Som en konsekvens av den förändrade styrningen att utforma en ny läroplan med en helt annan struktur . Vad som anges är mål, dels att sträva mot, och dels mål att uppnå. Målen uttrycks i termer av kunskaper, inte i termer av stoff. Därtill anges i riktlinjer vad lärare och 1990/91:18: Ansvaret för skolan. 19SOU 1992:94: Skola för bildning. 1992/93: En ny läroplan. skolledare ska göra. Som grund för målen anges grundläggande värden för skolans arbete. Timplaner anges i särskild förordning och kursplaner likaså. De tidigare volymmässigt mycket omfattande läroplanerna är nu ett dokument på ett tiotal sidor. Läroplanens mål ger den enskilda skolan och det enskilda arbetslaget stort utrymme att forma vilket innehåll och vilka metoder som ska användas för att nå målen. Varje skola ska också fastställa en lokal arbetsplan och ha ett system för uppföljning och utvärdering. Huvudmannen ska fastställa en skolplan i vilken kommu- nen specificerar sina mål och hur resurser ska användas. Huvudmannen är skyldig att ha en egenkontroll och följa skolan och utvärdera dess resultat. Existerande styrmodell har en tydlighet; det finns en tydlig åtskillnad mellan politiskt och professionellt ansvar å ena sidan och statligt och lokalt ansvar å andra sidan. har inte bara den politiska styrningen av skolsystemet förändrats med nya läroplaner för såväl som gymnasiesko- lan. Betygssystemet har reformerats från ett relativt betygssystem till ett absolut betygssystem. Gymnasieskolan har genomgått en omfattande förändring. Den är nu program- och kursuppb yggd, och samtliga pro- gram är treåriga. Vid sidan av det offentliga skolväsendet finns också ett fristående skolsystem. Läroplanerna gäller även för de fristående skolor- na. 3.2Barnomsorgens utveckling och pedagogiska program Under övergick i likhet med många andra länder från ett agrart samhälle till ett industrisamhälle. Det innebar en rörligare befolkning med koncentration till städerna som allt mer försörj- de sig med lönearbete. Nya idéer om familjeliv och kvinnans ställning blev aktuella debattämnen och engagerade författare som och . Andra debattörer var, som tidigare nämnts, vars brinnande intresse var barnens uppfostran och framtid. En av vår tids stora samhällsskildrare av är som har beskrivit i och hur många barnfamiljer led nöd under industrisamhällets framväxt. Utkantens fattiga trasiga ungar. Närmare hälften av stadens barn föddes oäkta. Och av dessa som kallades så dog mer än hälften innan de nått ålder. Deras mödrar kunde inte stanna hemma längre än nödvändigt från fabriken, butiker, krogar och herrskapskök. De fick snabbt avvänja barnen och be någon grannfru ge de små litet av magasinets mjölk när de skrek av hunger. Och i magasinet slog man ihop surnande skvättar och hällde vatten i mjölken man sålde till mödrarna. Så bedrogs barnen redan från födseln. Den uppenbara nöd som härskade bland många barnfamiljer innebar att både privatpersoner och olika organisationer, som exempelvis kyrkan, startade inrättningar för att hjälpa nödställda barn. 1854 öppnades den första barnkrubban på i Stoc kholm. Utöver ren barnpass- ning, som barnkrubborna då bedrev, fanns också mer peda gogiskt inriktade institutioner för barns fostran. Det var den tyske idéer ( 1782 – 1852) som inspirerade bl.a. (1892 – 1942) att starta kindergarten, eller barnträdgård, som det senare kallades, i . Om barnkrubban kan anses vara föregångaren till våra dagars daghem, kan barnträdgården mer liknas vid dagens deltidsgrupp (ibland kallad sexårsverksamhet, 0-klass, skolförbe- redande m.m.). Det torftiga storstadslivet var grogrund för snatteri och lösdriveri. Därför blev det också nödvändigt att anordna daginstitutioner för de äldre barnen. Det blev de s.k. arbetsstugorna som hade till uppgift att ge äldre barn en social och ändamålsenlig verksamhet i stället för ett löst kringflackande. avvisade de sk förbättringshemmen som riktade sig till redan kriminellt belastade ungdomar. I stället sökte han ett mellanting – en verksamhet som tidigt kunde förebygga barns och ungdomars fall. var folkskollärare, liberal riksdagsman och ecklesiastikminister. Han var tillsammans med lärarinnan en av idé- givarna till arbetsstugorna och den som väckte frågan om folkskolan som en bottenskola. Arbetsstugorna liksom barn- krubborna och barnträdgårdarna drevs t ill en början av välgörenhetsor- ganisationer och privatpersoner. - 40-talet blev barnens omsorg och fostran en angelägen- het för statsmakterna och gick verksamheterna mer och mer över till kommunernas ansvarsområde. Olika privata och offentliga initiativ togs för att börja utbilda barnomsorgspersonalen. 21Fogelström, P-A. (1962): Barn av sin tid . 22Rohlin, M. (1996): Skolbarns omsorg – en samhällsfråga?. , HLS Förlag. till att man nu satsade på högre utbildning av personalen var att barn- krubborna drevs med usla lokaler, mycket dåligt material och att perso- nal inte hade någon som helst utbildning. 1930 fanns det sex förskole- seminarier i landet bl.a. i (1902), (1903) och Upp- sala (1912). hade också kortare barnskötarkurser av varierande slag kommit igång. Hon intresserade sig för barn och familjefrågor och betonade behovet av en god pedagogisk utbildning och ett s.k. uppfostringsprogram i stor- barnkammare. Hon skriver bl.a. om utbildningen i uppfostringspro- grammet, att småbarnsseminariet är lika viktigt som folkskolesemina- riet och mångdubbelt viktigare än småskoleseminariet... Social fostran och individuell behandling, fasta vanor och fri akti- vitet – i dessa paradoxer kunna kraven på en god barnkammarfostran sammanfattas...23 Det social- och utbildningspolitiska reformarbetet som började utgick ifrån en övertygelse om att samhället måste ha ett ansvar för att utjämna skillnaderna i barns och ungdomars uppväxtv ill- kor. Innan hade startat seminariet gav hon och maken ut boken i befolkningsfrågan som föranleddes av att hade ett av världens lägsta födelsetal. Förutom att barnomsorgen sattes i fokus började staten också att reglera mödravården och arbetares rätt till semester. Arbetsgivare fick inte heller längre avskeda kvinnor som gifte sig eller blev gravida. På grund av kriget avstannade den statliga styrningen av barnomsorgen. Inte förrän infördes de första statsbidragen. Utbygg- naden gick till en början mycket trögt. Daghemmen ifrågasattes starkt medan lekskolorna, som barnträdgårdarna nu hette, kunde anses giltiga för alla barn. Innehållet i verksamheterna styrdes genom barnträdgårds- lärarinnornas utbildning. Barnomsorgens utbyggnad har ett nära samband med arbetsmarkna- dens konjunkturer och kvinnornas möjlighet att förvärvsarbeta och studera. Tillgången på platser och en god barnomsorg har varit en av de viktigaste förutsättningarna för att utjämna levnadsvillkoren mellan 23 , A. (1935): Stadsbarn. En bok om deras fostran i storbarnkammare. Att det till en början, innan utbyggnaden tog fart på allvar, var de ensamstående mödrarna som hade sina barn i daghem kan tyckas helt naturligt. Men även om en familj och 60-talet behövde barnomsorg sågs inte daghem som något alternativ. Den allmänna värderingen av daghemmen var mycket nedsättande. Daghem uppfattades mera som hjälpinrättningar för socialt utsatta familjer. Det fanns t.o.m. de som hävdade att barnens utveckling hämmades av daghemsvistelsen. Den uppfattningen kom emellertid så småni ngom att vända. I samband med att kvinnorna började söka sig ut på arbetsmark- naden ökade behovet av barnomsorg explosionsartat . Efterfrågan möttes av förstärkta statsbidrag till utbyggnad. 100 000 platser i daghem var målet för en uppgörelse mellan kommunförbundet och regeringen åren 1977 – 1981. Resultatet blev 60 000 platser. Den kvantitativa utbyggnaden var under den här perio- den en av de mest uppmärksammade frågorna för statsmakterna. var 361 000 barn inskrivna i daghem.24 1975 är ett viktigt årtal i den svenska förskolans historia. Då kom Förskolelagen som innebar att barn fick rätt att gå i förskola från det år de fyllde . Bakom beslutet låg 25 förslag om en s.k. avgiftsfri allmän förskola för alla sexåringar om minst . Ett starkt motiv för införandet var att skapa förutsätt- ningar för att utjämna skillnader i barns uppväxtvillkor före skolsta rten. Andra ambitioner förskolelag, av mer social karaktär, var att barn med behov av särskilt stöd fick rätt till plats med förtur i för- skola. Denna möjlighet utvidgades senare till att också gälla förtur till fritidshem. hade förutom förslaget om förskolelagen en omfattande och grundlig genomgång av förskolans inre arbete. Mycket av det som utredningen då tog fram är fortfarande intressant och an- vändbart. fick också i uppdrag att utreda skolbarnsom- sorgen.26 Utredningen föreslog bl.a. en snabb utbyggnad av fritidshem i olika former. För täckning bedömdes behov av en utbyggnad till 80 000 platser till 1980. var 210 000 barn inskrivna i fritidshem.27 Mot bakgrund av det stora behovet föreslogs att man skulle pröva olika former av s.k. utvidgade fritidshem, som kunde ta emot både 24Socialstyrelsen (1996): Social service, vård och omsorg i . 25SOU 1972:26 och 27: Förskolan. 26SOU 1974:42: Barns fritid. 27Socialstyrelsen (1996): Social service, vård och omsorg i . 24 Kapitel 3 SOU 1997:21 inskrivna och icke inskrivna barn. Fritidshemsverksamheten föreslogs drivas av social centralnämnd eller liknande och kommunerna skulle bilda särskilda programgrupper för barn och u ngdom med rådgivande karaktär i fråga om planering av fritidsresurser. tillsattes med uppdrag att utreda bl.a. av integration, fritidshem och skola. började kommunerna bygga ut öppna förskolor för den s.k. uppsökande verksamheten. Denna kommunala skyldighet kom i och med Barnomsorgslagens införande 1977. De öppna förskolorna utformades till en början som lekrådgivning och stöd för barn till hemarbetande föräldrar. De samarbetade med mödra- och barnavårdscentralerna om t.ex. föräldrautbildning, lånade ut leksaker och gav information i sociala frågor. blev de öppna förskolorna allt mer inriktade på den pedagogiska gr uppverksam- heten för barnen. Kommuner med långa köer till daghemsplatser hade höga besökssiffror i sina öppna förskolor. De blev också centrum för familjedaghemmens dagbarnvårdare. har de öppna förskolorna åter en mer uppmärksammad social roll. I en hel del kommuner har samarbetet med individ- och familjeomsorg ökat avsevärt. Detta beror dels på att fler barn är utanför den ordinarie barnomsorgen p g a arbetslösheten, dels på att de har kommit att fungera som kontakt- och stöd för ensamstående föräld- rar. Samverkan mellan förskola och skola och förändringar av skolplikts- åldern har diskuterats i en rad utredningar . som pågick arbetade också som bl.a. föreslog lokala samarbetsgrupper mellan förskola och grundskola och en allmän öppen fritidsverksamhet knuten till skolan.28 Förskola-skolakommittén29 fick i uppdrag att förutsättningslöst pröva för- och nackdelar med sänkt skolpliktsålder. Kommitténs förslag ledde inte till någon sänkt skolpliktsålder. innehöll regeringens krispaket ett förslag om flexibel skolstart. Förslaget mottogs mycket kritiskt av så gott som alla instanser eftersom det bl.a. ansågs ha sex- åringarnas barnomsorg som motiv för besparingarna. Beslutet blev att föräldrarna själva avgör om barnen ska få börja i skolan från sex eller ålder. Kommunerna fördelar nu platser utifrån tillgång. Från första ska plats ges till alla som så önskar. 28SOU 1974:53: Skolans arbetsmiljö, Utredningen om Skolans inre arbete – . 29SOU 1985:22: Förskola – skola betänkande. föreslog samordning av skola och fritids- hem såväl organisatoriskt som innehållsmässigt. Utredningen hade konkreta idéer om genomförandet av samverkan. Ett av förslagen var att bilda Arbetsenheter/arbetslag med personal från de olika verksam- heterna inom skola-barnomsorg som skall planera, genomföra, följa upp och utvärdera verksamheten. Som grund för arbetet föreslogs också att ett samlat måldokument för skola-barnomsorg utvec klas. I och med regimskiftet ledde dock inte kommitténs för- slag till någon riksdagsbehandling om skolbarnsomsorgen. Det som hände var emellertid att många kommuner började omorganisationen av skolbarnsomsorgen genom att överföra denna till skolhuvudmannen. Den paradoxala situationen uppstod, att omsorgen om skolbarnen underställdes den lokala skolan, medan tillsynen utövades av Social- styrelsen. 3.2.2 Pedagogiska program för förskola och fritidshem I regeringens proposition 32 diskuteras en uppstramning av innehållet i förskolan och en ansats, om än försiktig, till den utveckling- speriod vi nu går in i, inom förskolans område. Debatten om förskolans innehåll har mera rört hur de något äldre barnens sociala och intellektuella kapacitet kan tas tillvara och utvecklas i förskolan. Hela förskoleåldern är en intensiv period av utveckling. Barns behov av vuxenkontakter, omsorg och pedagogisk handledning ändrar dock karaktär varefter barnet blir äldre och självständigare. Därför är det väsentligt att barnen får möta nya utmaningar och vidgade perspektiv och att de successivt får utveckla självständighet, initiativ och eget ansvar... Det pedagogiska ramprogrammet för förskolan som kom 1987 utgår ifrån tre nivåer: staten (dvs. ) som ger ut det pedagogiska programmet, kommunen som beslutar om kommunala riktlinjer för förskolan, och förskolan som gör sin egen lokala planering. 30SOU 1991:54: Skola-skolbarnsomsorg – en helhet. , Utbildnings- departementet. 31Rohlin, M. (1996): Skolbarns omsorg – en samhällsfråga? , HLS förlag. 1984/85:209: Förskola för alla barn. senare kom det pedagogiska programmet för fritidshem. I det följande ges en kort beskrivning av de pedagogiska programmen. De pedagogiska programmens upplä ggning består av förutom, inle- dande målformuleringar, ramar och avsnitt om barns utveckling och uppväxtv illkor, innehållet i verksamheten, arbetssätt och planering. I det pedagogiska programmet för förskolan 33 och fritidshemmen34 uttrycks målen enligt följande; Målen för förskolans pedagogiska verksamhet baseras på bl.a. de grundvärderingar som uttrycks i socia ltjänstlagen, Förskolans mål baseras också på den pedagogiska traditionen som vuxit fram inom den svenska förskoleverksamheten. – Förskolan bör sträva efter att i samarbete med föräldrarna ge varje barn bästa möjliga betingelser att rikt och mångsidigt utveckla sina känslo- och tankemässiga tillgångar. – Förskolan kan därigenom lägga grunden till att barnet ut vecklas till en öppen, hänsynsfull människa med förmåga till inl evelse och till samverkan med andra i stånd att komma fram med egna omdömen och problemlösningar. – Förskolan bör hos barnet lägga grunden till en vilja att söka och använda kunskap för att förbättra såväl egna som andras levnadsvill- kor. Barns uppväxtv illkor, barns utveckling och socialisation är grundläg- gande avsnitt för resonemangen och motiveringen till den pedagogiska verksamhetens innehåll och arbetssätt. I det pedagogiska programmet för fritidshem beskrivs fritidshemmets uppgifter. Bl.a. sägs att verksamheten ska förmedla ett kulturarv och bidra till att barnen kan finna sig väl tillrätta i samhället och stimulera dem att delta i samhällsutvecklingen... Fritidshemmet ska vidare tillsammans med hemmen stödja barnens individuella utveckling i fysiskt, socialt, emotionellt och intellektuellt avseende genom en allsidig personlighetsutveckling... Ämnesområdena i programmen är de samma för både förskola och fritidshem och byggs upp utifrån principen att utveckling och inlärning ständigt sker i omvårdnadssituationer, i lek och temainriktat arbetssätt 33Socialstyrelsen (1987:3): Pedagogiskt program för förskolan. Sid 15 – 16. 34Socialstyrelsen (1988:7): Pedagogiskt program för fritidshem. Sid 21 – 22. och i grupp med andra barn. Förskolans och fritidshemmens ämnes- områden delas in i tre kategorier/tema. I förskolans pedagogiska program omfattar ämnesområdet naturen människan, livsloppet, växter och djur, klimat och miljö, naturfenomen, krafter och processer, teknik och matematik. Kultur omfattar levnadssätt och traditioner, språk och litteratur, bild och form, sång och musik, rörelse och drama. Området samhälle närsamhälle, vardagsliv och övriga samhällsfrågor, fostran till demokrati, jämlikhet, solidaritet och ansvar. Fritidshemmens pedagogiska program har samma innehåll men med en annan betoning på ämnesområdena. Barnens fritid utgör grunden för innehållsvalet. Lek, skapande och utforskning av omvärlden betonas. Naturområdet behandlar t.ex. friluftsliv, miljövård och tekniska experi- ment. Kultur tar upp traditioner, samlevnads- och trosfrågor, stöd i språkutveckling, eget skapande i alla former. Samhället framhålls mycket. Samhälle som ämnesområde har betoning på demokratifrågor som inflytande och medansvar. Arbetssätt – arbetslag. Det temainriktade arbetet och arbetslaget är två hörnstenar i förskolans och fritidshemmens pedagogik. Temainriktat arbetssätt ger helhet och sammanhang. Personalen och deras kunskaper är verksamhetens viktigaste till- gång... Fritidshemmens personal ska samarbeta i arbetslag. Det innebär att man i det pedagogiska arbetet ska ta tillvara på de resurser som finns i personalgruppen och sträva efter att utnyttja de erfarenheter och specialintressen som finns hos var och en. Arbetet ska fördelas med hänsyn till kompetens, förmåga och intresse... Om samverkan mellan förskola-skola-fritidshem sägs att Förskolan har tillsammans med skolans ledning och fritidshemmens personal ansvar för att barnen och föräldrarna före skolstar- ten och eventuell övergång till fritidshem får kontakt med den blivande skolan och det blivande fritidshemmet... Föräldrarna är den vikti- gaste länken mellan förskola, skola och fritidshem... De pedagogiska programmen avslutas med en ingående diskussion om det kommunala ansvaret för att utforma riktlinjer för det pedagogiska arbetet och uppföljning. går två tredjedelar av alla barn mellan ett och i barnomsorg. Praktiskt taget alla sexåringar går i förskola och skolbarnsomsorgen omfattar häften av alla yngre skolbarn. Förskoleverksamhet drivs i form av förskola (daghem eller deltids- grupp) familjedaghem eller öppen förskola. I öppen förskola är barnen normalt inte inskrivna. var över en halv m iljon förskole- barn inskrivna i någon form av barnomsorg – ca 520 000 barn. 490 000 barn var i daghem, familjedaghem eller deltidsgrupp. Dessutom var 34 000 sexåringar inskrivna i fritidshem. Det stora flertalet, utan att vara inskrivna i . Det innebär att av alla barn mellan 1 – var inskrivna i barnomsorgen. (1996): Social service, vård och omsorg i , 1996. Det är en lagstadgad rätt för alla sexåringar att delta i förskola om minst . För barn i glesb ygd kan förskolan delas upp och omfatta minst . Det är friv illigt att delta i verksamhe- ten. I princip utnyttjar alla sexåringar som inte har börjat i skolan den rätten i daghem eller deltidsgrupp. Det finns ett stort antal former av förskola för sexåringar. I många kommuner drivs sexårsgrupper i skolans regi.