sou · GLB3140 · 1998-01-01 00:00:00 — Vidare skall talböckerna förses med uppgift om verkets titel, om framställningsåret och om vem som är framställare samt med de uppgifter som krävs enligt 11 § upphovsrättslagen, dvs. med uppgift om upphovmannens namn och om källan varifrån underlaget för framställningen kommer. Dessutom krävs att framställaren för register över de talböcker som framställs. Författare och översättare erhåller över den statliga budgeten en viss ersättning för utnyttjandet av deras verk i form av talböcker, s.k talboksersättning. För har som ersättning för såväl talboks- som taltidnings- framställningen anslagits . Ersätt- ningen är dock inte upphovsrättslig, utan offentligrättslig och motiveras av kulturpolitiska skäl. Medlen betalas ut till , som fördelar ersättningen enligt regler som förbundet fastställer. Fördelningen enligt dessa regler ansluter nära till dem som gäller för fördelningen av de individuella ersättningarna enligt biblioteksersättningsförordningen (se avsnitt 4.1). Detta innebär bl.a. att ersättning utgår till författare och översättare av verk, som har använts för talboks- eller taltidningsframställning, under förutsättning att upphovs- mannen är svensk medborgare eller har hemvist i . Det utgår inte någon ersättning för använda verk med mer än tre upphovsmän eller översättare. För talböcker framställda uppgick ersättningen till per inspelad halvtimme för svensk, dvs. litteratur som har författats på svenska, skönlitterär prosa i original. Detsamma gällde svensk facklitteratur i original. Beträffande litteraturarterna lyrik, dramatik och aforismer i såväl original som översättning uppgick ersättningen till per inspelad halvtimme. Ersättningen för översatt prosa uppgick till per inspelad halvtimme. Ersättning utgår för varje exemplar av ett verk som framställs . Nämnas skall dock att antalet framställda exemplar av ett verk normalt är relativt litet. Om ersättningsbeloppet understiger ett visst belopp betalas ingen ersättning ut. Vidare reduceras ersätt- ningen i de fall inspelningstiden överstiger . Emellertid ackumuleras de belopp som inte betalas ut, varefter de redovisas till upphovsmannen så snart summan av dem överstiger minimigränsen för utbetalning. Staten anvisar medel som visningsersättning åt bild- och formkonstnärer för att deras konstnärliga verk i offent- liga institutioners ägo visas för allmänheten eller används på annat allmännyttigt sätt. Ersättningen fördelas av styrelsen för bild- konstnärsfond (Bildkonstnärsfonden), som är den del av som riktar sig till konstnärerna på bild- och formkonstområdet. De medel som anvisas får användas dels till ändamål som syftar till att ge yrkesverksamma konstnärer ekonomisk trygghet, dels till andra ändamål som berör verksamhet inom bildkonstens område. Ersättning från fonden lämnas till bild- och formkonstnär som har sin huvudsakliga verksamhet i eller som är stadigvarande bosatt i landet. Ersättningen, som alltså är offentligrättslig, utgår efter ansökan men kan utgå även utan ansökan. I sammanhanget kan även nämnas den individuella visningsersättningen, som fördelas av BUS enligt upphovs- rättsliga principer, dvs. att ersättningen till en viss upp- hovsman kopplas till utnyttjandet av hans eller hennes verk. Också denna ersättning syftar till att ge yrkesverksamma konstnärer ekonomisk och arbetsmässig trygghet. 4.4BONUS-avtalen för kopiering för undervisningsändamål (kopieringsersättningen) Av intresse i sammanhanget är också de avtal som har träffats för att kompensera upphovsmännen för den foto- kopiering av exemplar av skyddade verk som sker inom undervisningsväsendet. Avtalen - som har ingåtts mellan stat, landsting och kommuner, å ena sidan, och den särskilda upphovsrättsliga samorganisationen , å den andra sidan - ger lärarna vid de undervisningsinstitutioner som täcks av avtalen rätt att i viss utsträckning och på visst sätt kopiera skyddade verk för undervisningsbruk. Kopiering får dock inte ske om en upphovsman har förbjudit det. Avtalen har s.k. avtalslicensverkan, vilket innebär att användarna ges en rätt att kopiera verk av det slag som avses med avtalen trots att verkens upphovsmän inte företräds av BONUS. Ersättningen betalas för den kopiering som sker på grund av avtalen. Denna är relaterad till kopieringens omfattning, som bestäms på grundval av stickprovsundersökningar. Av undersökningarna framgår också hur kopieringen fördelar sig på olika typer av verk. Ersättningen betalas till BONUS för vidare fördelning till olika upphovsrättsorganisationer inom landet och utomlands. Organisationerna bestämmer sedan själva hur de vill använda pengarna. 5 Frågans tidigare behandling diskuterade i sitt betänkande Upp- hovsmannarätt till litterära och konstnärliga verk (SOU 1956:25 s. 254) frågan om offentlig utlåning av exemplar av musikverk. Det konstaterades dock att det inte förekom hemlån av fonogram från biblioteken och att utlåningen av musikalier hade mycket liten omfattning. När det gällde frågan om ersättning för biblioteksutlåning hävdade kommittén att samma regler som beträffande litterära verk också borde gälla för musikalier, dvs. att även upphovsmännen på musikområdet skulle erhålla ersättning av statsmedel för det offentligas utnyttjande av deras verk. Det bör dock i sammanhanget påpekas att kommittén av principiella skäl egentligen förespråkade en upphovsrättslig lösning med en s.k. tvångslicens, dvs. att bibli- oteksutlåningen skulle omfattas av upphovsmannens ensamrätt men att det i upphovsrättslagen skulle föreskrivas att verket fick utnyttjas fritt mot att upphovsmannen erhöll en rätt till ersättning för utnyttjandet. Av praktiska skäl valde emellertid kommittén att inte föreslå någon ändring av den redan då gällande ordningen med biblioteksersättning. I den proposition (prop. 1960:17 s. 159 f.) som låg till grund för upphovsrättslagen uttalades att, även om en upphovsrättslig lösning var principiellt riktigare, den mest tillfredställande lösningen var att behålla systemet med biblioteksersättning för utlåningen av böcker. I fråga om utlåningen av musikalier uttalades att omfattningen av utlåningen var så liten att den torde sakna ekonomisk betydelse men att det borde finnas möjlighet att ge även ton- sättarna gottgörelse, om utlåningen skulle öka i omfattning. I sitt betänkande Fonogrammen i musiklivet (SOU 1971:73 s. 117 f.) behandlade frågan om ersättning till upphovsmännen på musikområdet. Det ansågs därvid att upphovsmännen till musikalier som lånas ut från bibliotek borde få ersättning efter samma principer som upphovsmännen till litterära verk. Utredningen ansåg dock att ersättningen borde utgå i form av en klumpsumma till en upphovsmannaorganisation, eftersom kostnaderna för administration därigenom skulle bli lägre. Det var emellertid enligt utredningen inte givet att medlen skulle fördelas individuellt till enskilda upphovsmän i proportion till utlåningsfrekvensen. Betänkandet behandlades av regeringen i propositionen 1973:1, dock utan att frågan om biblioteksersättning på musikområdet togs upp. 5.3Konstnärsnämndens promemoria Ersättning för biblioteksmusik utarbetade i promemorian Ersättning för biblioteksmusik ett förslag till ersättnings- ordning för biblioteksanvändningen av musikaliska verk. promemorian, som bifogades en skrivelse från nämnden till den då pågående (Ju 1976:02), föreslogs att upphovsmän på musikområdet samt musiker och sångare skulle få ersättning för att noter och fonogram används på biblioteken. Enligt förslaget borde man använda ett starkt förenklat system som innebar att ersättningen skulle utgå kollektivt dels till kompositörer, dels till utövare, dvs. sångare och musiker, för att sedan fördelas till de enskilda konstnärerna. Ersättningen skulle relateras till det totala beståndet av musikalier och fonogram på folkbiblioteken samt not- beståndet på . Staten skulle därvid anvisa ett belopp som motsvarade produkten av antalet enheter av musikalier och fonogram multiplicerat med gällande ersättningsbelopp för referensexemplar enligt biblioteksersättningen. Ersättningen skulle sedan, som har nämnts, utgå kollektivt till upphovsmän och utövare. Beloppet avseende ersättningen för musikalier skulle i sin helhet disponeras av upphovsmännen medan ersättningen för fonogrammen skulle delas mellan upphovsmän och utövare. skulle enligt förslaget administrera och fördela ersättningarna. diskuterade i sitt slutbetänkande Översyn av upphovsrättslagstiftningen (SOU 1990:30 s. 432 ff.) frågan om en upphovsrättslig ersättning för bibliotekens användning av alla typer av upphovsrättsligt skyddade verk. Utredningen, som därvid ansåg att en ordning med en avtalslicens var den enda praktiskt tänkbara lösningen, avstod emellertid från att lägga fram några lagförslag. Som skäl för detta angavs bl.a. att det då gällande bibliotekser- sättningssystemet i allt väsentligt överensstämde med upphovsmännens önskemål och att de internationella konsekvenserna av en upphovsrättslig lösning var svår- överblickbara. 5.5Statens kulturråds rapport för utlåning av musik på folkbiblio- teken Regeringen gav i uppdrag att utreda formerna för ersättning till upphovsmännen för att deras verk utnyttjas på biblioteken. utarbetade i promemorian Ersättning för utlåning av musik på folkbiblioteken ett förslag till ersättningssystem. I pro- memorian föreslogs en offentligrättsligt grundad ersättning som skulle finansieras genom ett årligt anslag till , som sedan skulle fördela ersättningen efter ansökan. Av praktiska skäl - bl.a. ansågs det administrativt dyrbart att fördela ersättningen individuellt - föreslogs en kollektiv ersättning som skulle fördelas på så sätt att såväl komposi- törer som utövare skulle få en skälig del av beloppet. Enligt förslaget skulle anslagets storlek beräknas med hänsyn till vad som är skäligt och kulturpolitiskt önskvärt. Ersättningen skulle därvid inte relateras till varje enskilt lån, utan i stället ansluta till bibliotekens totala utlåning av musikfonogram och noter. Som underlag för beräkningen av antalet fonogram skulle SCB:s folkbiblioteksstatistik an- vändas. Enligt förslaget skulle sedan anslagets storlek, för att en skälig nivå på ersättningen skulle uppnås, framkomma som resultatet av en multiplikation av antalet utlånade enheter och talet två (t.ex. 2 miljoner enheter x 2 = 4 miljoner kr). Vidare föreslogs att anslaget skulle justeras . Förslaget ledde emellertid inte till något förslag från regeringen. 6Bibliotekens bestånd och utlåning av musikfonogram Senast tillgängliga statistik över de kommunala folk- och skolbiblioteken avser förhållandena . Statistiken, som är framtagen av SCB på uppdrag av , baserar sig på uppgifter som samlas in om bl.a. mediebestånd och utlåning (se Statistiska meddelanden, Folk- och skolbiblioteken 1996, Mediebestånd, låneverk- samhet, resurser, öppethållande m.m., Ku 11 ). I folkbiblioteksstatistiken ingår, utöver 288 kommunala folkbibliotek, 24 länsbibliotek, 34 s.k. fristående sjukhus- bibliotek och fyra bibliotek för svenskar i utlandet. Vidare ingårSigtunastiftelsensbibliotek,Svenskasjömansbiblioteket samt Talboks- och i den årliga statistiken över folkbibliotek. Statistiken beträffande skolbiblioteken baserar sig på årliga urvalsundersökningar. Undersökningen beträffande hemlån från skolbiblioteken samordnas med vissa av de urvalsundersökningar som utför i syfte att utröna hur boklånen fördelar sig på olika upphovsmän. Beståndet av AV-medier i de kommunala folkbiblioteken uppgick AV-mediebeståndet - dvs. talböcker, kassettböcker, grammofonskivor, CD-skivor m.m. - i de kommunala folkbiblioteken till ca 2,3 miljoner enheter. Beståndet bestod till (980 000 enheter) av talböcker. Talfonogram och musikfonogram utgjorde 14 resp. (323 000 respektive 513 000 enheter) av beståndet. Video- grammen utgjorde av beståndet. Återstoden, , avsåg medietypen "övriga AV-medier". Enligt SCB:s statistik har beståndet och utlåningen av AV-medier från de kommunala folkbiblioteken ökat nästan fem gånger . Det året uppgick beståndet av AV-medier till 728 000 enheter. Ökningen till 2,3 miljoner enheter torde, enligt SCB, kunna förklaras med att verksamheten med talboksutlåning har expanderat samt att man också börjat med utlåning av CD-skivor på biblioteken. Det skall dock i sammanhanget nämnas att särredovisning av tal- och musikfonogram gjordes första gången i samband med statistik. delades AV-medierna upp i talböcker, övriga fonogram, videogram och övriga AV- medier. För de övriga i biblioteksstatistiken ingående biblioteks- typerna förelåg följande AV-mediebestånd. Fristående sjukhusbibliotek - ca 47 000 enheter Svenska sjömansbiblioteket - ca 6 700 enheter bibliotek - ca 1 700 enheter Talboks- och - ca 207 000 enheter Utlåningen i de kommunala folk- och skolbiblioteken Utlåningen av böcker och AV-medier från kommunala folkbibliotek uppgick till 81,2 miljoner lån, varav 73,3 miljoner lån avsåg utlåning av böcker och 7,8 miljoner lån AV-medier. Som nämnts har utlåningen av AV-medier, enligt SCB:s statistik, ökat . uppgick utlåningen av AV-medier till 1,4 miljoner lån. Talboksutlåningens andel av AV-medieutlåningen från de kommunala biblioteken uppgick till (1,9 miljoner lån). Utlåningen av talfonogram och musikfonogram uppgick till 19 resp. (1,4 respektive 2,7 miljoner lån) av den totala utlåningen. Utlåningen av AV-medier från de fristående sjukhus- biblioteken uppgick till 61 000 lån, varav 10 000 lån avsåg talböcker. Vad är det för fonogram som lånas ut? Som nämnts har vi tillställt sex folkbibliotek ett frågefor- mulär med ett antal frågor om deras utlåning av fonogram med musik. Fyra av de tillfrågade biblioteken har svarat på våra frågor. Frågorna finns intagna som bilaga 2. Syftet med undersökningen har varit att få en ungefärlig bild av folkbibliotekens utlåning av musikfonogram. Urvalet är naturligtvis för litet för att man skall kunna göra några riksskattningar, dvs. dra några slutsatser som gäller för landet i sin helhet. Dessutom har ett par av biblioteken angett att deras statistik inte är av det slaget att de kan besvara samtliga frågor. Detta gäller t.ex. frågan hur stor andel av deras utlåning som avser svenska respektive utländska upphovsmän. Vi menar emellertid att det på grundval av de svar som har lämnats ändå kan dras vissa försiktiga slutsatser be- träffande frågan vilka musikfonogram det är som lånas ut genom folkbiblioteken. Det sammanlagda beståndet av fonogram med musik vid de bibliotek som har besvarat enkäten är ca 7 200 enheter. lånades dessa fonogram ut vid omkring 112 700 tillfällen. Med ledning av enkätsvaren kan konstateras att nästan hälften () av utlåningen avsåg kategorien pop/rock m.m., att omkring en femtedel () av utlåningen gällde s.k. klassisk musik, att något mer än en tiondedel () av utlåningen avsåg kategorien jazz/blues, att utlåningen av kategorien musik för barn uppgick till och att av den utlånade musiken avsåg musik inom musikgenren folkmu- sik/visa. Den återstående utlåningen, , fördelade sig på t.ex. religiös musik, countrymusik, filmmusik och musikaler. Det är dock viktigt att komma i håg att avgränsningen mellan olika musikgenrer är svår att göra. Andelen upphovsmän som har sin huvudsakliga konstnär- liga verksamhet i eller som är stadigvarande bosatta i landet uppskattades till . I dansk rätt har man valt en ordning som innebär att det av statliga medel beviljas ett belopp som skall användas som ersättning till upphovsmännen till litterära verk för bibliotekens användning av deras verk. Bestämmelserna rörande ersättningen finns i en särskild lag (lov nr. 354 af 6. om biblioteksafgift). Närmare föreskrifter avseende tillämpningen av lagen meddelas genom förordning (bekendtgørelse nr. 722 af 31. ). Bestämmandet av anslagets storlek sker genom "normal statslig udgiftsstyrning". Det föreskrivs i lagen att avgiften skall fördelas som ett stöd till författare, översättare och andra för att deras böcker utnyttjas på de bibliotek som omfattas av regleringen. I lagen anges genom en detaljerad uppräkning vilka som är berättigade till s.k. allmän biblioteksavgift. Enligt lagens förarbeten (lovforslag nr. L 116 s. 6 1990-91) krävs det inte att den berättigade är dansk medborgare eller bosatt i . Beträffande t.ex. författare innebär det att alla författare till en bok som har getts ut på danska språket i princip är berättigade till avgift. Enligt lagen skall biblioteksavgift däremot inte betalas till danska eller utländska författare för böcker som har för- fattats på ett utländskt språk eller översatts från ett främman- de språk till danska. Att det i en i övrigt danskspråkig bok förekommer utländska ord påverkar dock inte rätten till biblioteksavgift. Den som har översatt en utländsk bok till danska språket har dock rätt till biblioteksavgift. För böcker med mer än en författare utgår ersättning till samtliga författare. Det som har sagts beträffande litterära verk i bokform gäller också ljudupptagningar av sådana verk. Det skall i sammanhanget nämnas att även de som läser in de litterära verken på fonogrammen - inläsarna - är berättigade till biblioteksavgift. Efter den avgiftsberättigades död har bl.a. efterlevande make eller registrerad partner, och under vissa förutsätt- ningar en efterlevande sambo, rätt att uppbära hälften av den "almindelige" biblioteksavgift som den avlidne skulle ha uppburit. Barn tar över rätten till biblioteksavgift i de fall där den andre föräldern är avliden eller inte är ersättningsberättigad. Om det finns flera efterlevande som har rätt att motta biblioteksavgift skall avgiften delas lika dem emellan. I lagen anges att biblioteksavgiften skall räknas ut på grundval av antalet sidor per titel samt antalet utlåningsen- heter av varje titel. När det gäller ljudupptagningar av litterära verk utgår beräkningen från inspelningstiden i stället för sidantalet. Det anges vidare att bl.a. översättare endast är berättigade till en tredjedels avgift. Beräkningen och utbetalningen av biblioteksavgiften sker på grundval av de rapporter om bokbestånd som ges in från de folk- och skolbibliotek som har ADB-registrerat sitt be- stånd av böcker. Systemet med biblioteksavgift administreras av ett statligt organ, SBT. För att erhålla avgift måste den avgiftsbe- rättigade anmäla sig till SBT samt ange de till ledning för beräkning och utbetalning av avgiften nödvändiga uppgifter- na. När det gäller andra ljudupptagningar än upptagningar av litterära verk föreskrivs det i lagen att det av statliga medel skall beviljas något som kallas "rådighedsbeløb" som ersättning för det offentligas utnyttjande av upptagningarna. Huvuddelen av det danska biblioteksbeståndet av fonogram är registrerat i en central databas. Ersättningen för utnyttjandet av fonogram av denna typ fördelas efter ansökan till de kompositörer, textförfattare, utövande konstnärer och andra (t.ex. översättare av texter) som deltar på de utnyttjade upptagningarna. En förutsättning för att erhålla ersättning är dock att ljudupptagningarna har getts ut i , dvs. att verket med upphovsmannens samtycke har gjorts tillgängligt för den danska allmänheten. Detta innebär alltså att det inte finns något hinder mot att även utländska upphovsmän ansöker om ersättning för utnyttjandet av deras fonogram. Detta har dock inte inträffat. För att komma i fråga för ersättning krävs att den som har deltagit på en ljudupptagning gör en ansökan till SBT. Ansökningen kan vara kollektiv eller individuell. Musik- grupper, orkestrar och körer med mer än 18 medlemmar skall ansöka kollektivt. Understiger medlemsantalet detta antal kan ansökan göras antingen kollektivt eller individuellt av varje medlem i gruppen. Fördelningen av ersättningen görs av ett särskilt utskott inom SBT bestående av sju ledamöter. strationen av ersättningen utförs av en heltidsarbetande sekreterare som ägnar hälften av sin arbetstid åt att ADB-be- handla de ansökningar som kommer in till SBT. Vidare föreskrivs det i förordningen att det anslagna beloppet skall delas i två lika stora delar mellan de skapande och de utövande konstnärerna. Det anges också att för- delningen av ersättningen skall göras efter en uppskattning av de berättigades andel av bibliotekens bestånd av ljudupp- tagningar. Denna uppgift utförs av en av SBT särskilt tillsatt grupp bestående av bibliotekarier med stor erfarenhet av musikfonogram på bibliotek. Omfattningen av utlåningen saknar alltså betydelse i sammanhanget. Dock kan andra s.k. generella kriterier ställas upp av utskottet för fördelningen av ersättningen. De kriterier som uppställs har omvandlats till ett poäng- system, där en rad olika faktorer viktas i förhållande till varandra. I systemet ingår följande fyra variabler. 1.Konstnärskategori - Detta är huvudkriteriet för poängsystemet. Övriga kriterier fungerar endast som korrigerande faktorer. När det t.ex. gäller skapande konst- närer åsätts kompositörer och textförfattare högre poäng än arrangörer och översättare. Beträffande utövande konstnärer åsätts t.ex. solister, dirigenter och kapellmästare högre poäng än övriga i denna kategori. 2.Uppskattning av fonogrammets spridning - Det görs också en uppskattning av hur många exemplar av det aktuella fonogrammet som finns i biblioteken. Man skiljer därvid mellan "ingen udbredelse, nogen udbredelse og stor udbredelse". Dessa tre olika kategorier viktas sedan på så sätt att en stor spridning av ett fonogram naturligtvis ger en högre poäng än om fonogrammets spridning är liten. 3.Fonogrammets utgivningsår - Spridningskriteriet korrigeras därefter med en s.k. föråldringsfaktor, dvs. fonogram åsätts ett föråldringsvärde som är lägre ju äldre ett fonogram är. Verkets omfattning på fonogrammet - Den som ansöker om ersättning skall ange om hans bidrag fyller hela fonogrammet eller endast en del av det. Om bidraget fyller hela fonogrammet blir poängen högre än annars. Efter viktningen enligt poängsystemet görs sedan en fördelning av rådighedsbeløbet utifrån vissa ytterligare kriterier. Därefter görs en beräkning av poäng per fonogram. En sådan beräkning för en viss titel kan exempelvis göras enligt följande. Den sökande var kompositör (10 p), textförfattare (10 p), solist (8 p) och gruppmedlem (2 p) på hela det aktuella fonogrammet (1 p). Fonogrammets spridning bedöms som "nogen udbredelse" (0,50 p). I kategorien fonogrammets utgivningsår ges 0,10 p. Poäng som skapande konstnär: Kompositör - 10 x 1 x 0,50 x 0,10 = 0,50 p 10 x 1 x 0,50 x 0,10 = 0,50 p Poäng som utövande konstnär: I denna kategori ges endast poäng för den kategori som viktas högst, dvs. det ges i detta fall inte någon poäng för insatsen som gruppmedlem, utan endast för solistfunktionen. solist - 8 x 1 x 0,50 x 0,10 = 0,40 p Slutligen görs en beräkning av belopp per enhet och sökande enligt följande exempel. Totalt rådighedsbeløb att fördela : Beloppet fördelas med hälften vardera () mellan skapande och utövande konstnärer. Totalpoängen för samtliga skapande konstnärer är i exemplet 12 000 och för samtliga utövande konstnärer 20 000. För att få fram ett belopp per enhet för skapande konstnärer divideras med 12 000, vilket ger ett belopp per enhet om . För utövande konstnärer divideras samma belopp med 20 000, vilket ger ett belopp per enhet om . Om den sökande i vårt exempel endast förekommer på det nu tänkta fonogrammet, kommer hans rådighedsbeløb att beräknas enligt följande. 1 x 94,75 = De framräknade beloppen avrundas sedan till jämna hundra- tal, i vårt fall till , vilket är det lägsta belopp som betalas ut. I finländsk rätt tillämpas en ersättningsordning som innebär att det av statliga medel beviljas ett belopp som delas ut i form av stipendier och understöd till författare och översättare för att böcker som de har författat respektive översatt lånas ut genom bibliotek. Någon motsvarande ordning för fonogram finns inte. Bestämmelserna om ersättning finns i lagen om vissa stipendier och understöd åt författare och översättare. Närmare föreskrifter beträffande tillämpningen av lagen meddelas genom en förordning.