sou · GLB3139 · 1998-01-01 00:00:00 — När jag kom hem från BB med tredje flickan då stod frukosten kvar på bordet och tvätten låg i högar utanför tvättmaskinen, han hade inte ens orkat få den i tvättkorgen. Då tänkte jag [uppgiven]. berättelse exemplifierar att konflikter inte alltid visar sig i öppen oenighet eller gräl. Hon undvek mer och mer att ta upp fördelningen till diskussion eftersom hon kunde föregripa sin mans negativa reaktioner. Jag orkade inte bråka med honom. För husfridens skull, för då hade vi ju fått barn och jag tycker inte barn ska se en mamma och Missnöje, konflikter och upplösning pappa gapa och skrika eller höra det, för även om de sover så vaknar de ju. Sedan var det liksom lugnast. orkade till slut inte bråka. Därmed kom hennes önskemål och intressen att underordnas mannens intressen. I den meningen gick han segrande ur kampen om hemarbetets fördelning. (Fast bestämde sig istället för att hon ville skiljas.) Men det betydde som sagt inte att konflikterna hade försvunnit. De hade istället antagit nya former. berättelse förtydligar att hushållsarbetets fördelning inte är något statiskt. Som vi visade i kapitel 3 sker ofta de mest avgörande förändringarna i samband med barnens födelse. Ofta är de nyblivna föräldrarna överens om att kvinnan ska ta ut det mesta av föräldrale- digheten, och sedan kanske jobba deltid. Men omställningen att bli en familj med barn kan bli större än de anat. När dom kommer hit, dom har några barn, och så går man då till- baka i tiden och hör var det började hänga upp sig nånstans, så är det inte sällan att det är omkring tiden när det första barnet kom och att man har känt sig sviken, inte fått den hjälp man be- hövt och mannen har känt sig övergiven. utvecklas inte saker och ting riktigt som paret hade tänkt sig. Kanske blir kvinnan, liksom , irriterad när hon märker att mannen successivt minskar sin andel av hushållsarbetet. Och kanske hon, som enligt en familjerådgivaren är vanligt, när hon väl är hemma med barnet känner att det här är mycket besvärligare än vad hon trodde och det funkar inte och hon vill ut i arbetslivet. Sin mest extrema uttrycksform får äktenskapliga konflikter när fysiskt våld finns med i bilden. Att den är extrem betyder inte att den är sällsynt. Hemmet är i själva verket en av de platser där det begås flest våldsbrott. Det är emellertid inte möjligt att exakt fastställa hur vanligt det är att kvinnor misshandlas av sina män. anmäldes cirka 18 000 misshandelsbrott mot kvinnor. Av dem hade nästan åtta av tio begåtts av en för offret bekant gärningsman ( Brå, PM 1994:4 ). Mörkertalen är dock mycket stora. Många kvinnor drar sig i det längsta för att anmäla sin make eller sambo för misshandel. Av de kvinnor som har svarat på vårt frågeformulär uppger så mycket som att de har känt sig fysiskt hotade av sin nuvarande make eller sambo. Var tionde småbarnsmamma svarar att hon har känt sig fysiskt hotad av sin man (se tabell 33). Tabell 33 Familjestadium och förekomst av fysiskt hot från make/sambo. Också i vår kvalitativa undersökning av frånskilda kvinnor har vi kommit i kontakt med kvinnor som har varit utsatta för fysiskt våld från sina män. Både och levde tillsam- mans med män som återkommande misshandlade dem grovt. De berättar om blåmärken, sparkar och knäckta revben. hamnade till och med på sjukhus på grund av sin före detta mans svåra misshandel. Männen slog när de var irriterade eller arga. var det inte något särskilt som utlöste konflikten. Det kunde vara att man sade något med fel ton eller bara valde att göra någonting. I den våldsamma situation som och levde var det otänkbart att be mannen om hjälp med hushållsarbete. Då fanns risken för att nya våldsamheter skulle utlösas. Båda kvinnorna skötte därför barn och hushåll helt utan hjälp från sina män. berättar att hennes man aldrig lyfte ett finger i hushållet och att han aldrig ens strukit en skjorta eller pressat en byxa eller tvättat någonting, sina egna kläder. Inte ens under de perioder hon låg på sjukhus. Vi har ägnat ganska många sidor åt att diskutera arbetsfördelningen ur kvinnornas perspektiv. Det är nu dags att undersöka hur den uppfattas från männens horisont. Vi kan då börja med att konstatera att många män inte bara tror att deras hustru eller sambo skulle vilja att de gjorde mer hemma, utan att de också själva tycker att de borde göra mer. Undantaget den jämställda familjetypen är det i detta avseende inga slående skillnader mellan män som tar olika stor del i hushållsarbetet. Såväl i semijämställda, som i konventionella och patriarakala familjer, är det omkring två tredjedelar som ofta eller ibland tycker att de borde göra mer hemma. Cirka tre fjärdedelar tror att deras hustru vill att de ska göra mer. Fördelningen bland männen i jämställda familjer skiljer sig markant från de övriga. Missnöje, konflikter och upplösning ungefär fyra av tio att de borde göra mer eller tror att deras hustru önskar detta (se tabell 34). Men även om många män ibland själva tycker att de borde göra mer hemma anser också en mycket stor majoritet () att fördelningen av hushållsarbetet är rättvis. I de jämställdhetsorientera- de familjetyperna är kvinnornas och männens svarsmönster likartade i detta avseende. Ungefär nio av tio kvinnor och män instämmer i att hushållsarbetets fördelning är rättvis. Också i familjer med konven- tionell fördelning är könens uppfattningar snarlika. Knappt sju av tio kvinnor tycker att fördelningen är rättvis mot tre fjärdedelar av männen. Däremot går könens uppfattningar ganska kraftigt isär i familjer med patriarkal fördelning. Inte ens hälften av kvinnorna i de familjerna anser att fördelningen är rättvis mot sju av tio män (se tabell 31 och 34). Och nästan var tredje kvinna () i den patriarkala familjetypen tar helt avstånd från påståendet att fördel- ningen är rättvis. Det gör inte ens var tionde man (). En av förklaringarna till den könsmässiga skillnaden i rättvisebe- dömning i patriarkala familjer kan vara att männen i mycket större utsträckning än kvinnorna anser att hushållsarbetets fördelning beror på att kvinnorna har mera tid för detta arbete. Mer än tre fjärdedelar () av männen i patriarkala familjer instämmer helt i ett sådant påstående, mot knappt fyra av tio kvinnor () i motsvarande kategori. Ytterligare en förklaring kan vara att dessa män i betydligt högre grad än kvinnorna har uppfattningen att kvinnor bör ta det yttersta ansvaret för hushållsarbetet. I kapitel 2 såg vi att mer än hälften av männen i de patriarkala familjerna anser detta, jämfört med en fjärdedel av kvinnorna (motsvarande siffra för män i jämställda familjer är knappt var tionde) (se tabell 5 och 6). Intressant att notera är också att det är män i den patriarkala fa- miljetypen som i minst utsträckning upplever att makarna ibland eller ofta är oense om fördelningen. Bara en fjärdedel rapporterar detta (mot nära hälften av motsvarande grupp kvinnor). Däremot uppger nästan fyra av tio män i semijämställda familjer att han och hans hustru ofta eller ibland är oense om fördelningen (se tabell 34). För kvinnornas vidkommande är svarsmönstret det motsatta. Det vill säga, de med jämställdhetsorienterade fördelningar uppger i minst utsträckning att makarna är oense, och de med patriarkala fördelning- ar anger detta i störst utsträckning. Tabell 34 Förekomst av konflikter om hushållsarbetets fördelning i olika familjetyper. Instämmer delvis eller helt i att Händer ibland eller ofta att han tycker att han borde gör mer Tror att hans maka/sambo ibland eller ofta vill att han ska göra mer Är ibland eller ofta oense om Håller ibland eller ofta tyst för *Skillnaderna är inte statistiskt säkerställda I en del tidigare studier har man funnit att olikheterna mellan makars upplevelser av sin relation är så stora att det finns skäl att tala om ett hennes och ett hans äktenskap (, 1972; , 1985). Också våra resultat tyder på att detta är ibland fallet. I familjer med en patriarkal fördelning av hushållsarbetet skiljer sig kvinnors och mäns upplevelser ofta påtagligt. kan hela livssituationen te sig olika ur kvinnornas och männens perspektiv. Så här säger en familjerådgivare: Han jobbar jämt, han är aldrig hemma, barnen ser inte sin far. Det är vad hon kan säga när hon ringer: Jag är så trött på det här, vi hinner aldrig prata på grund av det här. // Han kan då känna sig väldigt sårad över att hon beklagar sig över att han jobbar så mycket eftersom han jobbar så mycket för att han job- bar för familjen. Det är ju därför han gör det. I familjer där makarna delar rätt lika på hushållsarbetet tycks däremot båda parter vara ganska nöjda med fördelningen även om kvinnorna i vissa avseenden tycks värdera jämställdheten högre än männen. En orsak till samstämmigheten i dessa familjer kan vara att det typiskt är genom öppna diskussioner och rationella argument som parterna har blivit övertygade om att det i deras situation är rimligt att dela lika på hushållsarbetet (Jfr Hestbaek, 1995). Bland par med en traditionell fördelning råder mera sällan samstämmighet. Vi har berättat om och som är missnöjda med att de får göra nästan allt hemarbete och som inte tycker att detta är rättvist. Deras män ser saken på ett annat sätt. känner sig tillfreds med fördelningen, Missnöje, konflikter och upplösning även om han ibland kan få dåligt samvete för att han gör för lite. Också man Bo är nöjd och berättar att han inte skulle vilja ha det på något annat sätt. Till skillnad från tycker han också att fördelningen är rättvis med tanke på att hon jobbar mindre och är hemma mer. Att det i familjer med en traditionell fördelning av hushållsarbetet kan finnas avsevärda skillnader mellan sambors och äkta makars upplevelser blir tydligt i intervjuerna med familjerådgivare. I rådgivningssituationer framkommer inte sällan att kvinnorna är dödsmissnöjda med hushållsarbetets fördelning. Männen däremot ställer sig väldigt frågande. De har varken sett eller förstått sin hustrus eller sambos missnöje förrän den dag hon säger att hon vill skiljas. Familjerådgivarnas iakttagelser bekräftas av våra intervjuer med skilda eller separerade män. I de fall fördelningen av hushållsar- betet i det före detta äktenskapet varit traditionell, berättar männen att de var tillfreds med detta och motiverar fördelningen med att den både var rationell och rättvis, givet den situation makarna befann sig i. Så länge äktenskapet varade trodde de i allmänhet att också deras hustru var nöjd med sättet att fördela arbetsuppgifterna. Några män har dock, när de har reflekterat över orsaken till skilsmässan, i efterhand insett att hon ändå kanske inte var så tillfreds med sin situation. , till exempel, vars hustru tog ut hela föräldrale- digheten för båda barnen och sedan arbetade deltid, nämner i förbigående att han tror att hans hustru kröp på väggarna av att gå hemma. tror att hans hustru kanske blev för isolerad när hon arbetade halvtid för att barnen skulle kunna vara hemma . Jag skulle vilja påstå att det var som hon kan- ske började må lite dåligt. Hon var hemma och sedan jobbade hon när jag kom hem. Hon jobbade halvtid och hade ganska lite arbetskamrater. , så här med facit i hand, tror jag att det inte var särskilt bra för henne för hon var i behov av soci- ala kontakter. Det är egentligen bara en av de frånskilda männen som berättar att han ibland var missnöjd med hushållsarbetets fördelning. Och det är nog knappast en slump att detta är en man som mot slutet av sitt äktenskap gjorde merparten av arbetet hemma. Hans hustru (som tjänade betydligt mer än honom) jobbade mycket övertid. Det blev han som fick göra det mesta. Jag lagade mat, tvättade och städade också. Det gör mig inte så mycket. Jag har inte lidit av det. Men ibland blev det kanske lite för häftigt mycket., förklarar . När dom säger att dom inte kan tala med varandra så kan man nästan lägga till för sig själv att det vill säga de ligger inte med varandra heller. Kvinnornas missnöje med arbetsfördelningen i hemmet får konsek- venser för andra delar av makarnas förhållande. En central sådan är parets sexliv. Tendensen är att kvinnans sexuella lust till sin man minskar. Intervjun med är illustrativ. Hon och hennes före detta man bråkade mycket om både hemarbete och pengar. upplevde att han inte tog något riktigt ansvar för barnen och hemmet. Hon förlorade lusten till honom när hon kände att han inte ville något annat med mig eller familjen eller arbeta för nånting. Han kunde inte förstå mig och jag kunde inte förstå honom. Han menade att man kan väl bråka och sedan hoppa i säng, men så funkar inte jag. Det andra måste fungera någorlunda. Att reaktion inte är ovanlig bekräftas av både intervjuerna med familjerådgivarna och resultaten från surveyundersökningen. Fördelningen av hemarbetet inverkar på makars upplevelse av sitt sexuella samliv (jfr också , 1988). Vi har frågat dem som har besvarat vårt frågeformulär om de är nöjda med sitt sexliv. Resultatet visar att av kvinnorna i familjer med en patriarkal fördelning av hushållsarbetet är det färre som är tillfreds än andra kvinnor. Nästan fyra av tio uppger att de är missnöjda eller indifferenta. 3 För kvinnor i de andra familjetyperna är motsvarande andel omkring en femtedel (se tabell 35). Med tanke på den konstaterade skillnaden mellan kvinnornas och männens upplevelser av arbetsfördelningen i patriarkala familjer är det signifikativt att könens svarsmönster går i motsatt riktning. Medan det är vanligast att kvinnorna i den patriarkala familjetypen uppger att de är missnöjda med sitt äktenskapliga sexliv, gäller det motsatta för männen. Det är männen i patriarkala familjer som i störst utsträckning svarar att de är nöjda med makarnas sexualliv. Och medan en mycket liten andel av kvinnorna i förhållanden med en jämställd fördelning är missnöjda med sexlivet, är det relativt sett vanligast att männen i den familjetypen är missnöjda eller indifferenta (se tabell 36). 3Med tanke på frågans känsliga karaktär är denna siffra sannolikt en underskattning. Indifferenta är de som uppger att de varken är nöjda eller missnöjda med sitt sexualliv. Missnöje, konflikter och upplösning Tabell 35 Förekomst av missnöje ifråga om relationen i allmänhet och sexuallivet. i fråga om relationen i allmänhet *Dessa skillnader är inte statistiskt säkerställda Det framgår av tabell 35 att kvinnors och mäns svarsmönster också när det gäller missnöje med relationen i allmänhet går åt olika håll. En tredjedel av kvinnorna i de patriarkala familjerna är missnöjda eller indifferenta ifråga om relationen i allmänhet att jämföra med var tionde i de jämställdhetsorienterade familjerna. Männen i patriarkala familjer är istället de som i störst utsträckning uppger att de är nöjda med relationen. Bara var tionde man i de familjerna uppger att han är indifferent (ingen uppger att han är missnöjd). Av männen som lever i familjer med en jämställd fördelning av hushållsarbetet är däremot andelen missnöjda eller indifferenta en femtedel. Tendensen i kvinnors och mäns svarsmönster när det gäller tillfredsställelse med sexuallivet och relationen i allmänhet är densamma i samtliga åldersgrupper och bekräftar att hushållsarbetets fördelning utgör en verklig intressekonflikt mellan kvinnor och män. Som vi sett är det ganska vanligt med äktenskapliga konflikter om hushållets organisering. blir missnöjet så stort att någon (eller båda) av makarna reflekterar över att lämna den andra. Mer än en tredjedel () av kvinnorna i vår surveyundersökning uppger att de har hotat att lämna sin nuvarande man och en femtedel () svarar att det har hänt att deras make eller sambo har hotat att lämna dem. Några större skillnader mellan olika familjetyper föreligger inte i detta avseende. Bland männens svar är motsvarande siffror drygt en fjärdedel () respektive knappt en tredjedel (). Nästan en fjärdedel av dem som gifte sig hade enligt officiell statistik I absoluta tal separerar eller skiljer sig omkring 50 000 par ( Skilsmässor och separationer , 1995). Det går juridiskt sett lätt och ganska snabbt att skiljas. Den princi- ståndpunkten i svensk skilsmässolagstiftning är att en kvinnas eller en mans vilja att skiljas alltid ska respekteras. Ingen av makarna måste ange något skäl för att skiljas och medling är inte nödvändig. Äktenskapet är i det avseendet ett avtal som kan sägas upp av en part. I de fall det finns barn – eller om en av makarna så begär – gäller dock en betänketid . I andra fall kan äktenska- pet lösas upp omgående (Agell, 1995). Det stora antalet separationer och skilsmässor betyder inte att familjen som institution har spelat ut sin roll. En svensk undersökning visar att såväl unga som gamla fortfarande värderar familjen högt (, 1993). Och de flesta som har skilt sig flyttar samman med en ny partner . Inte heller kan ökningen av skilsmäs- sorna tas som tecken på att kärleken har spelat ut sin roll. Mer än gifter sig människor på grund av kärlek. En rimligare tolkning är istället att det är nödvändigt att stanna kvar i ett äktenskap utan kärlek (jfr och , 1991; Giddens, 1992). Man kan säga att en skilsmässa finns som en möjlighet ända från den dag ett par flyttar ihop eller gifter sig. Detta tenderar i sig att begränsa manlig maktutövning inom familjen. Risken att kvinnan upplöser äktenskapet finns alltid där. Skilsmässoalternativet stärker på så vis kvinnornas förhandlingsposition inom äktenskapet och bidrar därmed till utvecklingen av mer jämlika förhållanden mellan makar (jfr och Kilbourne, 1990; , 1990). Bland barnfamiljer är benägenheten stor att skilja sig när barnen är små ( Skilsmässor och separationer , 1995). Med tanke på de påfrestningar som de nyblivna föräldrarna ställs inför i form av en ökad arbetsbelastning och en ofta sämre ekonomi är detta kanske inget att förvånas över. Flera av de frånskilda eller separerade kvinnorna och männen som vi har intervjuat berättar att vardagslivets organisering innebar en stor press på förhållandet, antingen detta berodde på en ojämn arbetsfördelning eller på att det i och med barnen inte längre fanns så mycket tid för varandra. Det sista gällde inte minst par som hade valt att förvärvsarbeta på olika tider för att deras barn inte skulle vistas på daghem eller hos dagmamma. , för att ta ett exempel, erinrar sig att det var jobbigt att hans hustru arbetade när han var hemma, och tvärtom. De fick nästan ingen tid tillsammans. På tidiga kvällen när allt började lugna ner sig då somnade hon. Sedan när jag skulle gå och lägga mig, då skulle hon gå och jobba., exemplifierar han. Missnöje, konflikter och upplösning En konsekvens av att skilsmässorna har ökat är att andelen enför- älderfamiljer – främst ensamstående mödrar – har vuxit kraftigt i antal. Nästan var sjunde familj med barn består av en ensamstående förälder med barn ( FoB 90, del 4). För att få en uppfattning om hur kvinnor och män ser på skilsmässornas konsek- venser för barnen bad vi dem som svarade på vårt frågeformulär att instämma i eller ta avstånd från påståendet att en ensamstående förälder kan ta hand om ett barn lika bra som två föräldrar som lever tillsammans. Av tabell 36 framgår att männen i större utsträckning än kvinnorna tar avstånd från det påståendet. Det gör nästan sju av tio män i jämförelse med knappt hälften av kvinnorna. Störst är könsskillnaderna i svar bland småbarnsföräldrarna, där så gott som tre fjärdedelar av papporna tar avstånd från tanken, men bara lite mer än fyra av tio mammor. (Bland deltidsarbetande småbarnsmammor i arbetarfamiljer tar bara var tredje avstånd från påståendet.) Det tycks med andra ord framförallt vara färderna som tror på nödvändigheten av familjens sammanhållning för barnens – och kanske sin egen – skull. Mödrarna anser istället i stor utsträckning att de ensamma skulle kunna klara sig och sina barn på ett bra sätt. Tabell 36 Andel som instämmer eller tar avstånd från påståendet att en ensamstående förälder kan ta hand om ett barn lika bra som två föräldrar som lever tillsammans uppdelat efter familjesituation och kön. En tolkning av att männen i mindre utsträckning än kvinnorna anser att en ensamstående förälder kan ta hand om sitt barn lika bra som två föräldrar som lever tillsammans är att de är mer beroende av familjen än kvinnorna. Den tolkningen stöds av undersökningar som tyder på att kvinnor oftare än män tar initiativet till en skilsmässa, liksom att skilda män i större utsträckning än skilda kvinnor upplever sig ha förlorat på skilsmässan (, 1995; Moxnes, 1990). 4 Dock tar en lika stor andel kvinnor som män () i vår surveyundersök- ning helt eller delvis avstånd från påståendet att en skilsmässa oftast är den bästa lösningen när ett par har svårt att lösa sina äktenskapliga problem. Ovan sade vi att ökningen av antalet skilsmässor har en jämställd- hetsskapande effekt. är den till stor del resultatet av en ökad ekonomisk jämställdhet mellan könen. Ett eget förvärvsarbete och inkomst gör att kvinnan inte längre behöver stanna i ett dåligt äktenskap av ekonomiska skäl. Tanken att kvinnors ekonomiska resurser inverkar på deras vilja att bryta upp ur ett dåligt äktenskap får stöd av att kvinnor med höga inkomster skiljer sig i större utsträckning än andra kvinnor ( Skilsmässor och separationer , 1995). En annan studie inom visar också att ökade resurser för kvinnornas vidkommande kan vara en del av förklaringen till att det är betydligt vanligare med skilsmässor bland invandrarfa- miljer från vissa länder (t.ex. och ) än bland svenska familjer (, 1997). En egen inkomst i kombination med jämställdhetsnormer och en liberal lagstiftning möjliggör för kvinnorna den skilsmässa som kanske var otänkbar av ekonomiska och andra skäl i det gamla landet. Sambandet mellan skilsmässor och kvinnors ekonomiska ställning syns även i statistiken. I takt med att kvinnorna ökade sitt yrkesarbete blev också skilsmässorna fler (, 1993). Att skilsmässorna har positiva effekter ur jämställdhetssynpunkt betyder förstås inte att enskilda individer alltid upplever uppbrottet som något positivt. En skilsmässa medför på gott eller ont stora förändringar i en människas livssituation och vardagsliv och det är ofta en känslomässigt omvälvande upplevelse att vara med om att upplösa sin familj och sitt hem. För den som blivit lämnad kan situationen upplevas mycket svår. Jag sitter här ganska ensam . Och sedan har jag ju mått så gräsligt dåligt så jag har ju fått isolera mig. Jag har inte orkat umgås med någon människa. Utan när jag kommer hem på kväl- len då är jag helt slut och då håller jag mig för mig själv. Här kommer dock de rent känslomässiga aspekterna av en skilsmässa att få en undanskymd plats. Vårt syfte är istället att belysa intresse- 4Enligt den svenska undersökningen (, 1995) tog kvinnan oftare initiativet till skilsmässan (i sex av tio av fall). Undersökningen bygger på intervjuer med 157 skilda kvinnor och män (88 kvinnor och 69 män). Någon aktuell svensk statistiskt representativ undersökning av vem som initierar skilsmässan och skilsmässoorsaker har vi inte funnit. Missnöje, konflikter och upplösning konflikter som uppstår i samband med skilsmässan och att undersöka hur maktresurser kommer till användning när latenta konflikter blir manifesta. Först ska vi dock kort ta upp frågan om motiven bakom skilsmässorna. Kärleksbrist och manlig dominans En del av de frånskilda (separerade) kvinnor och män som ingår i vår studie berättar att deras äktenskap (samboende) upplöstes utan våldsamma konflikter, vare sig före eller under själva skilsmässan. När till exempel fick frågan hur det kom sig att hon och hennes man bestämde sig för att skiljas svarade hon att äktenskapet helt enkelt kändes tristare och tristare och att hon delade den känslan med sin dåvarande man. Några påtagliga konflikter var det inte fråga om. Också och hans före detta hustru var överens om att det var bäst att gå skilda vägar. Vi satt och pratade mycket om det att vi hade vuxit ifrån varand- ra. Vi hade inga känslor kvar för varandra.