sou · GLB391d1 · 1998-01-01 00:00:00 — Uppfödning och utsättning av exempelvis fasan, rapphöns, änder och hare i syfte att mer långsiktigt förstärka redan befintliga arter har tidigare före- kommit i varierande omfattning. All erfarenhet visar att dessa åtgärder inte ger avsett resultat. Nyinsatta individer blir bortmotade och dör vanligtvis på ett eller annat sätt . En viltbiotop producerar och håller det antal individer den är lämpad för. Undantag från denna regel gäller när en art utrotats eller undertryckts till följd av hårt jakttryck eller att dess biotop förstörts genom mänsklig på- verkan. I dessa fall kan en återutsättning ge effekt under förutsättning att biotopen är eller åter har gjorts lämplig. återetableringar är bäver, vildsvin, berguv. I södra delarna av landet tillämpas på många håll uppfödning och utsättning av fasaner och rapphöns i syfte att skapa flera jakttillfällen. Detta ger givetvis avsedd effekt under förutsättning att inplanteringen sker strax före jakten, så kallad "put and take". Sådan verksamhet är dock att hänföra till jaktvård. En god viltvård bygger på förståelse för samspelet i naturen och viljan att ta den hänsyn som människans uppträdande där kräver. Avfall skall ex- empelvis tas tillvara på rätt sätt. Taggtråd, plastförpackningar och annat kan ställa till stor skada för viltet. Vår allemansrätt ger rika tillfällen till rörligt friluftsliv, men detta medför också stora risker för störningar genom okunskap och nonchalans. Med den ovan angivna definitionen på viltvård och jaktvård kan konstate- ras, att viltvården har ett mycket stort allmänt intresse, medan jaktvården ligger mer i berörd markägares och jakträttshavares intresse. Bland nämnda viltvårdsåtgärder har jakten en avgörande betydelse när det gäller att hålla bestånden av större vilt på lämplig nivå genom en på bio- logiska grunder riktigt genomförd beskattning. Likaså blir jakt en nöd- vändig insats i den mån en beskattning av rovdjur behöver ske till skydd för annat vilt eller tamdjur. Som tidigare framhållits är det emellertid mycket sällan en beskattning av rovdjur till skydd för annat vilt behöver genomföras av viltvårdsskäl. Övriga viltvårdsåtgärder är inte jägarspecifika även om jägarkåren, genom sitt stora intresse för det vilda, i praktiken genomför en mycket stor del av dessa eller på annat sätt verkar för att de genomförs. För att beskattning av högvilt och rovdjurskontroll skall kunna ske effektivt, är det av stor betydelse att jakten på mindre enheter samordnas inom tillräckligt stora jaktområden. Övriga viltvårdsåtgärder kan normalt genomföras även på mycket små arealer. 3.1Utredningens överväganden och förslag i sammanfattning Utredningens förslag syftar till att ge de jaktintresserade som saknar jaktmark möjlighet att jaga. De undersökningar utredningen gjort bland jägare och vad utredningen valt att kalla presumtiva jägare visar dels att ett relativt stort antal jägare uppger att bristen på jaktmark har betydelse för deras möjlighet att jaga i den omfattning de önskar, dels att det finns ett relativt stort antal svenskar som är intresserade av att börja jaga men som uppger att tillgången till jaktmark hindrar dem. Således kan vi konstatera att det finns ett behov av att tillskapa fler jakttillfällen. Utredningen redovisar ingående hur efterfrågan ser ut vad gäller bl.a. småviltjakt, älgjakt, antal jaktdagar, kostnader för jakt, avstånd till jaktmark m.m. Genom bl.a. enkätundersökningar har utredningen undersökt hur jaktmark- erna utnyttjas och vilka möjligheter det finns att skapa fler jakttillfäl- len där. Utredningen konstaterar att småviltjakten på statens mark ovan odlings- gränsen och på renbetesfjällen gör det möjligt för ett stort antal marklösa jägare att bedriva småviltjakt. Tillgången på jakttillfällen torde vara mycket god på dessa marker. Utredningen har undersökt om det finns utrymme för fler jakttillfällen i våra nationalparker och naturreservat. Enligt utredningen är nuvarande jaktpolicy som utarbetats av () invändningsfri. Utredningen gör den bedömningen att det finns inga eller små möjligheter att hitta ytterligare jakttillfällen inom landets nationalpar- ker och naturreservat. Utredningen anser att den allmänna principen bör råda på statens mark att marken inte skall vara tillgänglig enbart för den förvaltande myndighetens anställda utan öppen även för allmänheten när så är möjligt. Mot bakgrund härav föreslår utredningen att Försvarsmakten ges i uppdrag att utforma regler som öppnar möjligheter för envar jaktkunnig person att nyttja jakt på statlig mark som förvaltas av Försvarsmakten. När det gäller utvidgad jakt på allmänt vatten hänvisar utredningen till avsnitt 4 Jakt på allmänt vatten. Utredningens undersökning av de sex största skogsbolagens mark och den kyrkliga marken visar att all jaktbar mark utnyttjas för jakt men att det finns utrymme för fler jägare i befintliga jaktlag. Den kommunala marken är i det närmaste fullt utnyttjad och det finns endast ett litet utrymme för fler jakttillfällen. Utredningen har dock funnit att det finns goda exempel att hämta från några kommuners verksamhet när det gäller att bereda presumtiva jägare, ungdomar och marklösa jägare till- fälle att få jaga. Flera kommuner upplåter jakträtten till föreningar med an- knytning till frivillig jägarorganisation. Mot att få nyttja den kommunala marken ansvarar fortbildning av jägare. Utredningen anser att ytterligare kommuner borde kunna använda sin jaktbara mark på detta sätt till gagn för presumtiva och marklösa jägare. Resultatet från undersökningen av de privata brukningsenheterna visar att dessa utnyttjas i mycket hög grad för jakt. Utredningen anser att det inte finns vare sig möjligheter eller skäl att försöka vidta åtgärder beträffande de fastigheter som inte utnyttjas för jakt . Det finns dock utrymme för ytterligare jakt på relativt stora arealer av den mark som redan utnyttjas. Av de som inte upplåter sin fastighet för jakt är det endast en mycket liten andel som är intresserade av att upplåta fastigheten. Utredningen anser att insatser i form av information och upplysning kan vara verksamma för att förmå jägarna att dela med sig av de jakttillfällen jaktmarken erbjuder. Det bör ankomma på jägarorganisationerna att verka för en sådan attityd- förändring. Enligt utredningen är det möjligt att tillskapa fler jakttillfällen inom jakt- vårdsområdena. Detta kan ske genom att ägare till små fastigheter får till- baka rätten att upplåta jakträtten på sin fastighet. Varje fastighetsägare skall enligt utredningen ha rätt att genom upplåtelse av sin jakträtt sätta en annan person i sitt ställe. Nyttjanderättshavaren får då utöva jakträtten under samma villkor som gäller för fastighetsägaren. Om fastighetsägaren upplåter sin jakträtt till annan uppkommer inte någon ökning av antalet personer som äger utöva jakträtt inom jaktvårdsområdet. Däremot kan lediga jakttillfällen frigöras till marklösa jägare. Utredningen anser att man får ett bättre utnyttjande av jaktmarkerna om marken upplåts till grupper av jägare i stället för till enskilda personer. Sådana grupper av jägare bör helst vara organiserade som ideella före- ningar med stadgar. Utredningen anser därför att det finns skäl att förorda upplåtelser till föreningar, framför enkla bolag och enskilda personer, när det gäller att främja fler jakttillfällen och skapa utrymme för fler jägare i befintliga jaktlag. Utredningen föreslår att jägarorganisationerna bör få i uppdrag att verka för införandet av faddersystem där en van jägare tar med sig blivande eller nyblivna jägare på jakt. Allmänt ägd mark bör enligt utredningen kunna ut- nyttjas i större utsträckning för sådant ändamål. Jakt är en av människans äldsta kulturyttringar. Jakten har en bred och djup folklig förankring i vårt land. För åtskilliga människor, särskilt på lands- bygden, är jakt en väsentlig del av livskvaliteten. Möjligheterna att fritt vistas i naturen och att i samband därmed jaga är för många en viktig faktor vid val av bostadsort. Den svenska samhällsstrukturen har sedan 1900-talets mitt förändrats starkt. var en mycket stor del av befolkningen bosatt på landsbygden och jakten var för många människor en nödvändig del i försörjningen. För dagens landsbygdsbor är jakten fortfarande en viktig och integrerad del av tillvaron. Tyngdpunkten i den svenska jägarkåren har dock med tiden förskjutits från landsbygd till stad. För stadsbor är jakten i stället ett rekreationstillfälle av hög kvalitet. Det finns över 320 000 jägare i . Intresset för jakt är således stort. Det är angeläget att det natur- och miljöintresse som dessa personer har tas till vara. De nyblivna jägarna har emellertid ofta svårt att komma in i jaktgemenskapen. Deras jaktintresse måste fångas upp på ett bättre sätt än . Det gäller inte minst kvinnor och ungdomar. Enligt direktiven bör därför utredningen överväga vilka åtgärder som behöver vidtas för att så blir fallet. Av de svenska jägarna uppger så många som 50 000 att de har brist på jaktmark. Ytterligare ungefär 100 000 svenskar uppger i undersökningar att de är intresserade av att börja jaga men att de inte har tillgång till jaktmark. Det gäller i synnerhet människor som bor i tätorter. Tillgången på jaktmark begränsas på olika sätt. Först och främst sätter den fysiska begränsningen stopp. Dessutom vill markägarna av naturliga skäl först tillgodose sina egna och familjens jaktintressen. 1986/87:58 om ny jaktlag m.m. konstaterades att det inte finns någon helt outnyttjad älg- jaktmark. Däremot finns det utrymme för fler jägare på den mark som används för jakt. Detta konstaterande har fortfarande giltighet. För att få en bättre balans mellan tillgång och efterfrågan på jaktmark skall utredningen lämna förslag till hur fler personer, särskilt de som saknar egen mark, kan ges möjlighet att jaga. Exempelvis bör förslag lämnas om hur markägare som själva inte utnyttjar sin mark i större utsträckning än skall kunna förmås att upplåta mark för jakt åt andra. Särskild upp- märksamhet bör ägnas åt möjligheterna att upplåta den allmänt ägda marken, som t.ex. kommunala och kyrkliga marker. 3.3Redovisning av utredningens undersökningar omfattar lite drygt 41 miljoner ha landareal, varav knappt 23 miljoner ha är produktiv skogsmark, drygt 5,5 miljoner ha impediment (myrmark eller berg) och drygt 3,5 miljoner ha jordbruksmark. Det är främst dessa marker som utgör de svenska jaktmarkerna. När det gäller skogsmark och impediment visar den senaste statistiken (Källa: Skogssty- relsen och riksskogstaxeringen) att av 28,2 miljoner ha skogsmark (22,5 miljoner ha produktiv och 5,7 miljoner. ha impediment) äger det allmänna knappt 3 miljoner ha, aktiebolag drygt 11 miljoner ha och övriga privata drygt 14 miljoner ha. Aktiebolagens marker har störst omfattning i medan det allmännas mark är relativt jämt fördelat över landet. Även övriga privatas marker har en relativt jämn fördelning över landet. Störst relativ omfattning har de enskildas marker i . Utredningen har bl.a. genom olika enkäter försökt utröna hur stora delar av den ovan redovisade marken som används för jakt . Nedan redovisas utfallet från dessa undersökningar och annat insamlat material. är en central förvaltningsmyndighet med uppgift att förvalta viss del av statens fasta egendom såsom utrikesfastigheter, de kungliga slotten, Djurgårdsmarken, regeringsbyggnaderna, vissa av statens kulturfastigheter, gamla fästen, monument, vissa älvsträckor och markom- råden samt vissa donationsfastigheter. Verket skall förvalta fastighetsbe- ståndet på ett sätt som bl.a. innebär god resurshushållning och hög eko- nomisk effektivitet samt långsiktigt tar till vara, vårdar och utvecklar fastigheternas värden. ansvarar för fastigheter med en sammanlagd markyta som uppgår till cirka 6 miljoner ha. Av denna mark bedöms cirka 500 000 ha vara produktiv brukningsbar skogsmark. finns nästan uteslutande ovanför odlingsgränsen eller på renbetesfjällen. Utanför dessa områden förvaltar verket 15 fastigheter som sammanlagt har en areal uppgående till 10 000 ha. Enligt Fastighetsverket utnyttjas all jaktbar mark för jakt. skall vara samlande och pådrivande i miljövårdsarbetet nationellt och internationellt. Verket skall inom sitt verksamhetsområde föreslå och genomföra ändamålsenliga och kostnadseffektiva åtgärder för att uppnå de av statsmakterna beslutade miljöpolitiska målen. Naturvårds- verket har bl.a. till uppgift att medverka till att säkerställa skyddsvärd natur. I det arbetet ingår att förvärva mark för att skydda den, samt ansvara för förvaltning av mark. Markåtkomsten sker bl.a. på initiativ av länsstyrel- ser. antingen köper berörd mark eller betalar intrångser- sättningar till markägaren. Naturvård bedrivs på många sätt. Ett är att vara skonsam då naturresurser utnyttjas, att ta hänsyn till ekologiska förhållanden i samband med jord- och skogsbruk, vid energiproduktion och mineralbrytning m.m. Med lagens hjälp kan värdefulla områden skyddas. Nationalpark är den skyddsform som flertalet människor känner till. Vanligast är emellertid naturreservat. Båda skyddsformerna är inskrivna i naturvårdslagen (1964:822) och syftet är allmänt detsamma att bevara värdefull natur. är en kraft- fullare och mer uppmärksammad skyddsform än naturreservat. Urvalet av områden är olika för nationalpark och naturreservat. National- parker måste ligga på statens mark och fattar beslut om dem. Det skall vara stora orörda områden som representerar svenska landskapstyper. Parkerna kan också vara tillgängliga för friluftslivet. Naturreservat är en mer flexibel skyddsform. Den kan också ge skydd åt en starkt kulturpåver- kad miljö. Innehållet kan skifta från till ytan små geologiskt eller botaniskt intressanta platser till att täcka större variationsrika områden. Marken i reservaten är privat eller offentligt ägd, ibland både och, och beslut om dem fattas av eller kommunen. Nedan redovisas vilka nationalparker som finns, var de är belägna samt hur stora de är. Total areal (ha) Landareal (ha) Nedan redovisas hur många naturreservat som fanns , i vilka län de är belägna samt deras areal. Vidare redovisas i hur många reservat det råder inskränkningar i jakträtten respektive totalt jakt- förbud. Arealen redovisas i ha. Enligt förordningen (1994:643) med instruktion för är verket central förvaltningsmyndighet med huvuduppgift att förvalta statens fastigheter avsedda för försvarsändamål (ändamålsfastigheter). Fastigheterna skall förvaltas så att god hushållning och hög ekonomisk effektivitet upp- nås, ändamålsenliga mark-, anläggnings- och lokalresurser kan tillhandahål- las på konkurrenskraftiga villkor samt att fastigheternas värde långsiktigt tas till vara. har reglerat samverkansformerna med de stora hyresgästerna, t.ex. Försvarsmakten, genom ramavtal. talet med Försvarsmakten sköter Försvarsmakten drift och löpande under- håll på uppdrag av . Av ramavtalet, under , framgår vem som tecknar arrendekontrakt med berörda jakt- klubbar och att jakt är förbehållet personal enligt Försvarsmaktens be- stämmande. Försvarsmakten har , efter samråd med , utfärdat interna bestämmelser om upplåtelse av jakträtt på mark som nyttjas av Försvarsmakten. Enligt föreskrifterna skall jakträtt upplåtas på statens ändamålsfastigheter som nyttjas av Försvarsmakten om fastigheterna är lämpliga för jakt. Jakträtt skall upplåtas till en jaktklubb som har anpassat antalet medlemmar i förhållande till områdets storlek och i sina stadgar bereder anställda i Försvarsmakten och andra som främjar Försvarsmaktens intressen möjlighet till kortjakt. Jakträtten skall upplåtas för av högst till en jaktklubb på förband och skolor m.m. inom Försvarsmakten. Av allmänna råd för upplåtelse av jakträtt på av Försvarsmakten nyttjade fastigheter framgår att syftet med upplåtelse av jakträtt är följande. "Möjlighet till jakt är av stor betydelse för rekrytering och behållande av personal. Alla möjligheter i och utom tjänsten skall utnyttjas för att skapa trivsel i anställningen. Jakträttsupplåtelser skall därför utformas så, att bredast möjliga personalvård kan tillgodoses som jakt och viltvård skall kunna bedrivas på ett ändamålsenligt sätt. Vissa upplåtelser bör förbehållas kommenderad personal." I svar på en enkät från utredningen redovisar Försvarsmakten sitt fastig- hetsinnehav och hur fastigheterna används för jakt. I svaret säger att vid konkurrens mellan olika intressen om tillträde till övnings- och skjutfält har alltid primärproduktionen, dvs. utbildning och övnings- verksamhet, företräde. Detta medför att tillgängligheten till mark för jakt kan vara starkt begränsad. För vissa fält är jaktmöjligheterna begränsade till att omfatta inklusive älgjakt. En annan form av begräns- ning är när endast en mindre del av fältet är tillgänglig för jakt. Nedan redovisas svaren på utredningens enkät. Tabell 3.4 (Areal redovisas i ha) Jaktmark upplåts endast till jaktklubbar som i sina stadgar har inskrivet att man skall vara anställd vid ett visst förband för att ha rätt att vara medlem. Försvarsmakten har cirka 50 jaktklubbar till vilka all jaktbar mark upplåts. Vissa mindre områden på cirka 1 500 ha upplåts till enskilda. Enligt För- svarsmakten utnyttjas all jaktbar mark. Ledigbliven jaktmark lämnas aldrig ut till öppet anbudsförfarande med civila jaktklubbar som intressenter. Anpassning av jakten till övnings- och skjutverksamheten på fälten fordrar enligt Försvarsmakten ett nära samband mellan jaktklubbarnas medlemmar och förbanden. Det finns för varje jaktklubb en lång kö av anställda som söker med- lemsskap. I Försvarsmaktens allmänna råd för upplåtelse av jakträtt finns en rekommenderad arealstorlek per jägare. I de sydligaste länen och på är den 75 ha per medlem, i och 200 ha per medlem och övriga landet 100 ha per medlem. De sex största skogsbolagen I den första tabellen (3.5) nedan redovisas hur skogsbolagens markareal (i ha) är fördelad på län och ägoslag. Vidare redovisas hur stor areal bolagen bedömt som jaktbar mark och i vilken omfattning marken ingår i jaktvårds- område (jvo). Slutligen redovisas hur stor markareal (i ha) per jägare som bolagen eftersträvar vid upplåtelse av rätt till jakt inom respektive län. I den andra tabellen (3.6) redovisas i vilken omfattning bolagen utnyttjar sin mark för jakt, om den upplåts till utomstående eller för anställda inom bolaget och i vilken omfattning upplåtelse till utomstående sker till enskilda eller jaktlag. Uppgift saknas från ett bolag (1 000 ha) (1 000 ha) 2 780 848/ 7 901 333/ 1Anledningen till att marken inte utnyttjas är att den ingår i reservat, används för renskötsel eller ligger inom eller äran tätbebyggt område. 2Vissa arealer inom , och utnyttjas inte på grund av att de är tätortsnära och utgör industrimark. 4De enskilda bildar tillsammans med andra jägare ett jaktlag. Av tabellen ovan framgår att all mark som är tillgänglig för jakt utnyttjas. Bolagen har också uppgivit att inga ytterligare marker kommer att upplåtas på ett- eller flerårskontrakt. Bolagen har redovisat huruvida det förekommer korttidsjaktupplåtelse, dvs. upplåtelse av jakt per dag eller vecka, på deras marker, hur många kort- jaktområden bolagen har, hur stor areal dessa omfattar, vilken jakt korten ger rätt till och hur många kort av varje typ som såldes /95. Tre bolag har uppgivit att det inte förekommer korttidsjaktupplåtelser på Inte något bolag avser att förändra hanteringen av och inställningen till korttidsupplåtelser. Nedan följer en sammanställning över bolagens uppgifter om korttidsjakt. Sammanställningen omfattar hela landet. Korttidsjakt förekommer i följan- de län: , , , , , , , , , , , Kristian- stad och . Antal sålda kort som berättigar till jakt på Bolagen har även svarat på frågor om det finns utrymme för ytterligare jägare på deras marker i befintliga jaktlag, orsaken till att detta eventuella utrymme i så fall inte utnyttjas, vilka åtgärder bolagen kan göra för att fylla utrymmet och vilka andra åtgärder som kan tänkas. Fyra bolag uppger att det finns utrymme för fler jägare i befintliga jaktlag när det gäller jakt efter älg, rådjur och småvilt. Ett bolag att det även finns utrymme för jakt på bäver och predatorer. Av de två kvarvarande bolagen har ett svarat att det inte finns utrymme för fler jägare medan det andra svarat att det inte vet. Orsaken till att fler jägare inte tas in i jaktlagen trots att det finns utrymme kan, enligt bolagen, vara många. Vanligaste uppfattningen är dock att jakt- lagen, som redan är etablerade, har en ovilja att ta in fler jägare. Andra skäl som uppgivits är "förgubbning" i jägarkåren där många uppehåller en plats utan att jaga aktivt, att jaktvårdsområden ibland blockerar nya jägare, ojämnt jakttryck, långa resor samt minskande älgstam. Att försöka påverka jaktlagen till en attitydförändring och pröva ekonomisk stimulans är två åtgärder som bolagen uppgivit att de kan vidta för att fylla utrymmet. Information är dock den allra vanligaste föreslagna åtgärden. Andra åtgärdsförslag som bolagen kan tänka sig vidta är att dela på arren- dena på älg och småvilt, individuella upplåtelser och krav på ett visst jägarantal i upplåtelsen. Bolagen har även kommit med synpunkter på vilka andra åtgärder som kan tänkas vidtas för att få in fler jägare i jaktlagen. Förslagen är att jägarorga- nisationerna agerar för en ökad rekrytering och bättre utnyttjande av jakt- möjligheterna, nya medlemmar i jaktlagen får prövoår, fri uppsiktsjakt med kortlösare till jaktintresserad ungdom, ständig påverkan av jaktlagen för att jakttillfällen skall kunna tillvaratas, högre arrende och ungdomsplatser i jaktklubbarna. I den första tabellen (3.8) nedan redovisas hur kyrkans (stiftens) markareal (i ha) är fördelad på län och ägoslag. Vidare redovisas hur stor areal stiften bedömt som jaktbar mark och i vilken omfattning marken ingår i jaktvårds- område (jvo). Slutligen redovisas hur stor markareal (i ha) per jägare som stiften eftersträvar vid upplåtelse av rätt till jakt inom respektive län. I den andra tabellen (3.9) redovisas i vilken omfattning kyrkan utnyttjar sin mark för jakt, om den upplåts till utomstående eller för anställda inom kyrkan och i vilken omfattning upplåtelse till utomstående sker till enskilda eller jaktlag. Marken ingår i , , och stift. Marken ingår i och . Marken ingår i , och . Marken ingår i , och . Marken ingår i , och stift. Marken ingår i och . Marken ingår i och stift. upplåtelser av jakträtt fördelat på mark i ha) (59 150) (91 899) (56 567) (52 958) (52 542) (3 540) (20 142) upplåtelser av jakträtt fördelat på mark i ha) (41 000) (138 794) (30 575) (61 105) (540 072) 1Det föreligger en skillnad på 277 ha mellan uppgiven jaktbar mark och den areal som utnyttjas för inom stiftet anställda eller upplåts till utomstående. 2Varav småvilt på 1 629 ha på vilken areal älgjakten arrenderas av jaktlag. Därav summan större än 59 150 ha. Av tabellen ovan framgår att all mark som är tillgänglig för jakt utnyttjas. Stiften har vidare uppgivit att inga ytterligare marker kommer att upplåtas på ett- eller flerårskontrakt. Stiften har redovisat huruvida det förekommer korttidsjaktupplåtelse, dvs. upplåtelse av jakt per dag eller vecka, på deras marker, hur många kort- jaktområden stiften har, hur stor areal dessa omfattar, vilken jakt korten ger rätt till och hur många kort av varje typ som såldes /95. Elva stift har uppgivit att det inte förekommer korttidsjaktupplåtelser på deras marker. Det förekommer således korttidsupplåtelse endast inom två stift. och som vardera har ett korttidsjaktområde. De är belägna i och och är cirka 1 000 ha stora. I det ena före- kommer endast småviltjakt och i det andra endast älgjakt. Stiften har redovisat om det finns utrymme för ytterligare jägare på deras marker i befintliga jaktlag. Endast ett stift uppger att det finns utrymme för fler jägare i befintliga jaktlag när det gäller jakt efter älg, rådjur och små- vilt. Ytterligare tre stift anser att det finns utrymme för fler jägare när det gäller jakt efter småvilt.