sou · GLB3115 · 1998-01-01 00:00:00 — Ljusnande framtid eller ett långt farväl? Den svenska välfärdsstaten i jämförande belysning Utredningen om fördelningen av ekonomisk makt och ekonomiska resurser mellan kvinnor och män 1997 SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar , Offentliga Publikationer, på uppdrag av . Beställningsadress: kundtjänst 106 47 Svara på remiss. Hur och Varför. Statsrådsberedningen, 1993. – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren kan beställas hos: Fax: Telefon: Tryck: Gotab, 1997 Till statsrådet och chefen för Genom direktiv 1994:102 beslutades att tillsätta en särskild utredare för att kartlägga och analysera fördel- ningen av ekonomisk makt och ekonomiska resurser mellan kvin- nor och män. utsågs landshövding , , till utredare. Utredningen har antagit namnet tillkallades såsom vetenskapliga experter , professor i sociologi vid , . , FD och universitetslektor vid , , professor i nationalekonomi vid Lunds uni- versitet, , docent i företagsekonomi och biträdande professor vid tema Teknik och social förändring vid samt , professor i arbetsmarknadspolitik vid . Sekreterare i utredningen har varit , universitetslektor i nationalekonomi och docent vid tema Teknik och social förändring vid , och biträdande sekreterare . Inom ramen för publiceras ett antal mo- nografier och antologier. Experterna har i egenskap av redaktörer och monografiförfattare svarat för urval och utformning av de olika skrifterna, medan de enskilda artikelförfattarna ansvarar för innehållet i sina egna bidrag. Experter och artikelförfattare har arbetat under vetenskaplig självständighet. Utredningsarbetet skall vara klart före . Skrifter publiceras dock successivt. Föreliggande skrift, Ljusnande framtid eller ett långt farväl? Den svenska välfärdsstaten i jäm- förande belysning , utgör en av rapporterna i delprojektet nomisk makt och välfärdsstaten. Ljusnande framtid eller ett långt farväl? Den svenska välfärdsstaten i jämförande belysning I nedskärningarnas tecken. Arbete – vem behöver, vem utför, vem betalar? En analysmodell med genusperspektiv Har det svenska folket råd med alla sina barn? Familjepolitik och yrkesverksamhet bland kvinnor som fött barn – en internationell jämförelse Kön och missgynnande: Svensk jämställdhetspolitik speglad i policy Ljusnande framtid eller – Ljusnande framtid eller ett långt farväl? Den svenska välfärdsstaten i jämförande belysning De bilder som vi använder i det dagliga språket säger mycket om hur vi tänker. I titeln som vi valt för denna bok finns två ord som förknip- par ljus – snarare än skymning, skugga eller mörker – med sådant som är gott. Om framtiden ljusnar är det bättre än om den mörknar. Att forskare belyser är bättre än att de fördunklar. och (1980) har visat hur starka de metaforer, bilder, är som vi använder och hur de hänger samman i stora system. Vi synar argument, lämnar upplysningar till den som frågar, lyfter fram fakta i ljuset och tittar närmare på problemen. Många metaforer förlorar genom daglig användning nära nog sin karaktär av bild (ännu ett ljus-synbegrepp), och får eget liv. Marknaden har, nästan som en levande varelse, krävt både ned- skärningar och andra åtgärder . Men också marknad är en metafor, som för tanken till vissa företeelser och gör andra företeelser nästan omöjliga att tänka. Med marknad förknippar vi konkurrens (snarare än samarbete), individuella aktörer (snarare än gruppverksamheter), rationella överväganden (snarare än impulser eller känslor), målinriktad verksamhet (snarare än vardagsvanor eller slump), medvetna val (snarare än traditioner eller rutiner) och utbyten (snarare än gåvor). Mycket få, om ens någon, har någonsin upplevt en sådan marknad i verkliga livet. Ändå är det den som är marknaden, och som utsträcks att innefatta äktenskapsmarknaden och marknaden för idéer. Detta är en bok där författarna sysslar med jämförelser, och med grunderna för jämförelser. Olika länder jämförs, samma land jämförs, tolkningar av begrepp jämförs. Vi har olika utgångspunkter, vilket både beror på vad vi behandlar och på att vi kommer från olika samhällsvetenskapliga ämnen. Statsvetare, socio- loger, företagsekonomer och nationalekonomer har olika utgångs- punkter, vilket tydligt framgår här. Inbjudan till oss i forskargruppen Jämförande genusstudier vid universitet1 att skriva denna volym till Kvinnomaktutred- ningen kom från . . , professor i nationalekonomi i , tackade vänligt ja till att medverka. Vår avsikt är att visa på mångfald och bredd i forskning med genus- perspektiv om välfärdsstaten i vid mening, snarare än att presentera en gemensam tes. I två bidrag i boken är nedskärningar ett tema. Nedskärningar är ett dramatiskt ord, med motsvarigheter på andra språk. Det kallas inte nedmultning, krympning, nedsmältning, alla med associationer till gradvisa processer. Det kallas inte heller beskärning, ett positivt laddat trädgårdsord. och jämför nedskärningspo- litikens effekter på jämställdheten i och . De finner att de två ländernas olika nedskärningsstrategier har olika följder, olikheter som är viktiga för jämställdheten. I har ökningen av ökningen av de sociala utgifterna i statsbudgeten varit mindre än i , som den danska fattigdomsbe- kämpningen varit mer framgångsrik. i , och situationen för de danska kvinnorna betydligt bättre. Arbetet, både det betalda på arbetsmarknaden och det obetalda, är utgångspunkt för och bidrag. Marknads- arbete, familjearbete, offentligt finansierat arbete och ideellt arbete bildar tillsammans ett mönster som är olika i olika länder, och som är starkt präglat av genussystemet, både vad gäller den som behöver få något arbete utfört, den som utför arbetet och den som betalar. De visar att människor utanför arbetskraften inte beskrivs tillfredsstäl- lande i dagens svenska statistik, och att de snabba förändringar som skett kräver nya analyser. följer det svenska stödet till barnfa- miljer under , och jämför förändringar i detta stöd och hur de motiverats under olika perioder. Hon visar att synen både på barn och på den framtida ekonomin förändrats . framställdes förbättringar för familjer med barn som önskvärda, men de måste stå tillbaka i väntan på bättre ekonomi. Att samhället har ett ansvar för alla barn betonades också. De nedskärningar som gjorts, med hänvisningar till det statsfinansiella läget, har däremot inte presenterats som avsteg från önskvärda förbättringar, skjutna . I stället har föräldrarnas primära ansvar för försörjningen av barnen framhållits. 1 Forskargruppen, som finansieras av , har också till sig knuten en forskarskola som delfinansieras av . Ljusnande framtid eller – Barns födelse och familjepolitikens effekter på deras mödrars yrkesarbete i , och jämförs av . Hon finner skillnader men också viktiga likheter mellan när kvinnor som fött barn återvänder till det förvärvsarbetsliv de lämnat vid barnets födelse. Hur många mödrar som går tillbaka till förvärvsarbete skiljer sig åt mellan länderna, men mönstren hos dem som gör det är likartade. tar i bokens sista kapitel upp EU:s policy, lag- stiftning och regelverk liksom tolkningar och utslag i frågor som rör jämställdhet och jämför dessa med de svenska motsvarigheterna. Hon jämför både grunderna och vilka områden som satts i fokus. Hon diskuterar feministiska teorier om diskriminering i förhållande till grundläggande antaganden om vem som är eftersatt, om skillnader och jämställdhet. är en allt viktigare aktör när det gäller att bestämma vad jämställdhet är och vilka områden som kan vara föremål för nationell lag och policy, samt hur dessa kan utformas. slutsatser är inte optimistiska. Hon ser risker och osäkerheter vad gäller möjligheterna att upprätthålla en stat där kvinnor faktiskt – inte bara formellt – har rätt att delta, att kombinera betalt och obetalt arbete och att aktivt forma sina villkor. De sociala risker kvinnor tar när de ansvarar för omsorgsarbete inom familjen beaktas inte. Domstolens sätt att definiera de olika inslagen i jämställdheten, som först märktes i Kalankemålet, ser som problematisk i förhållande till grupper med sämre utgångsläge än andra. Ljusnande framtid eller ett långt farväl? Vi besvarar inte frågan. Förmodligen handlar det inte om ett val mellan två alternativ. Välfärdsstaten kommer att fortsätta att förändras och först i efterhand kan vi se någorlunda tydligt vad det var som hände, och när det hände. Men inte heller om detta kommer det att råda enighet. Det finns dock anledning att vara uppmärksam. Många tecken är oroande. De stora förändringarna sker heller inte alltid när de talats mest om dem. De har i stället kommit som bieffekter till andra beslut. Viktiga förändringar har skett med uppgivna motiv som måste varit andra än de verkliga. Ett enda exempel: när flerbarnstillägget slopades , i en besparingsdebatt när statsfinanserna stod i centrum, hade denna nedskärning mycket litet med det akuta proble- met att göra. Eftersom förändringen infördes för tillkommande, men inte för födda, barn blir besparingen väsentlig för statskassan först och fullt genomförd först . I en akut besparings- debatt togs alltså hänsyn till en ganska avlägsen framtids statsbudget, med förhållandevis små besparingsbelopp för staten, men betydelse- fulla belopp för flertalet av de berörda familjerna. Dock behöver det inte vara fråga om ett överlagt beslut. Det kan naturligtvis i stället bero på den brådska som karakteriserat ganska många förändringar i välfärdssystem av olika slag, och inte endast i . Kanske bör också denna brådska analyseras, som en struktu- rell företeelse snarare än som en dramatisk tillfällig nödvändighet. , , (1980) Metaphors we live by. I nedskärningarnas tecken. I nedskärningarnas tecken. 1 Välfärdsstaten, nedskärningar och jämställdhet Välfärdsstatens framväxt hör stora förändring- ar. Den har kantats med kontroverser och politiska strider. Några av stridsfrågorna har rört fördelningspolitiken och förhållandet mellan staten och ekonomin. Tvister om fördelningspolitiken har huvudsak- ligen handlat om vilka som skall få och vilka som skall betala. Trots den stora uppmärksamheten på fördelningsfrågorna har det svenska välfärdssystemets konsekvenser för kvinnors och mäns ekonomiska resurser mindre ofta stått i centrum för intresset. I avsaknad av en grundläggande analys har åsikter om välfärdsstatens fördelningsef- fekter med hänsyn till könen gått isär. I dagens debatt ställs t.ex. frågan: utjämnar välfärdsstaten inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män eller förstärker den dem? Debatten om förhållandet mellan staten och ekonomin har kretsat kring det statliga inflytandets fördelar och nackdelar. Diskussionen har präglats av en allmän förskjutning från tilltro till skepsis mot staten. trodde många att statliga åtgärder kunde få marknaden att fungera bättre eller att de kunde rätta till marknads- krafterna när de slog fel. Denna uppfattning utsattes för stora påfrest- ningar . Den ekonomiska tillväxten gav vika för stagflatio- nen (kombinationen av inflation och ekonomisk stagnation). Kritiken mot välfärdsstaten hårdnade och flera bedömare ansåg att välfärds- staten var orsaken till de ekonomiska problemen. Enligt dem var välfärdsstaten i kris och nedskärningar var nödvändiga för att bemästra krisen. Kraven på nedskärningar är lika aktuella som . Sam- tidigt sprider sig en uppfattning om att alla nedskärningar mer eller mindre har samma verkningar. Inför framtida politiska beslut är det viktigt att förstå dels hur den svenska välfärdsstaten har främjat ekonomisk jämställdhet mellan könen, dels hur olika ned- skärningsåtgärder påverkar förutsättningarna för att uppnå jämställd- het. Det här kapitlet har två syften. Det första är att belysa hur den svenska välfärdsstaten har påverkat fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män ur ett jämförande och historiskt perspektiv. Det andra är att kartlägga ett antal länders nedskärnings- strategier för att åskådliggöra hur de framtida alternativen i den svenska politiken kan inverka på jämställdheten. Flera länder förde en ambitiös nedskärningspolitik . Genom att studera de olika åtgärderna och deras konsekvenser för ekonomisk jämställdhet, kan vi klargöra vilka sorters nedskärningar som starkt undergräver jämställdhet och vilka som är mindre negativa eller könsneutrala. Dessa syften styr kapitlets uppläggning. Vi inleder med en diskus- sion om den svenska välfärdsstaten och jämställdheten. Istället för att ge en ingående empirisk analys av hur den svenska välfärdspolitiken genom kontantöverföringar och skatter bidragit till fördelningsmönst- ret i kvinnors och mäns ekonomiska resurser, tar vi den svenska välfärdsstatens grunddrag som utgångspunkt och diskuterar hur de främjat jämställdheten mellan könen. Sedan behandlar vi ur ett könsperspektiv nedskärningspolitiken i ett par länder. Hur har nedskärningarna drabbat kvinnor och män respektive påverkat deras ekonomiska resurser? Har kvinnor och män drabbats lika hårt? 2 Den svenska välfärdsstaten och jämställdheten Många författare har försökt att skildra det som är kännetecknande för den svenska välfärdsstaten och de andra nordiska länderna (t.ex. Allardt, 1986; , 1987; , 1988; Kuhnle, 1990; , 1992; , 1996). De utmärkande dragen hos den svenska välfärdsstaten kan sammanfattas i följande punkter: –Full sysselsättning har varit ett överordnat mål. Aktiva arbets- marknadspolitiska åtgärder utgör huvudmedel för att nå detta mål, medan arbetsmarknadspolitiken i de flesta andra länder har bestått av passiva åtgärder, främst arbetslöshetsersättning. –Kontantöverföringar (eller transfereringar) kompletteras av ett stort inslag av offentliga tjänster som omfattar hela befolkning- en. Utgifter för offentliga tjänster – såsom sjukvård, äldre- och barnomsorg, arbetsmarknadsutbildning samt utbildning – och utgifter för kontantöverföringar har svarat för nästan lika stora andelar av BNP, 20–. Inom vissa områden har tjänster om- vandlats till public goods, vilket har gett upphov till benäm- ningen social service state (1987:3) I nedskärningarnas tecken. –Sociala rättigheter är baserade på medborgarskap eller mantals- skrivning i större utsträckning än i många andra länder. Dessa rättigheter utgör en grundtr ygghet för hela befolkningen, men de flesta har ytterligare sociala rättigheter knutna till deltagande på arbetsmarknaden. –Det svenska välfärdssystemet är förhållandevis generöst och omfördelande. –Skatter har till stor del finansierat välfärdssystemet och sociala förmåner som ersätter inkomstbortfall är skattepliktiga. –Behovsprövade förmåner har undanträngts och utgör en obetyd- lig bråkdel av välfärdssystemet. Vad har dessa utmärkande drag haft för betydelse för att förstärka kvinnornas generellt sett sämre ekonomiska resurser och därmed främja jämställdheten? Den fulla sysselsättningspolitiken har, när den kom att gälla både kvinnor och män, 1 spelat en oerhört viktig roll för att öka kvinnors ekonomiska resurser. Kvinnors andel av arbetsinkomsterna har stigit. Deltagande på arbetsmarknaden har också givit kvinnor nya sociala rättigheter. Vikten av dessa två företeelser förstås bättre om vi ser dem ur ett historiskt och jämförande perspektiv. var kvinnors andel av den totala förvärvsin- komsten i jämfört med något 1960 (se figur 1). Denna ökning beror på kvinnornas högre förvärvsfrekvens och en minskning i skillnaderna mellan kvinnors och mäns löner. fanns av alla kvinnor i arbetsför ålder i arbetskraften (SOU 1996:56, s. 23–24), medan siffran var . utgör kvinnorna nästan hälften av arbetskraften. Att de inte har hälften av inkomstkakan beror på deras kortare arbetstider och de återstående löneskillnaderna, vilket belyses i andra delar av (kommande rapport om löner och arbetsinkomster, red. 1 Full sysselsättning och den aktiva arbetsmarknadpolitiken var ursprungligen inriktad huvudsakligen på män. Kvinnor utgjorde av deltagarna i arbetsmarknadsutbildningen , men tidigt ökade kvinnornas andel till hälften av deltagarna (, 1980: 186). Samma trend gäller också för beredskapsarbeten (Ruggie, 1984: 157). Figur 1 Kvinnors och mäns andel av arbetskraften och förvärvsinkomsten 1960 och 1994 Källor: SCB 1962: 38–39, SCB 1996a: 16–17, cf. 1994: 1–2, AMS 1961: 1–2 Figur 2 visar kvinnornas andel av inkomstkakan i tretton länder . Deras andel var minst i och störst i . Ur ett jämförande perspektiv var det bara finska kvinnor som hade en större andel av inkomstkakan än svenska kvinnor (se figur 2). Hur stor kvinnornas andel blir avgörs av förvärvsfrekvens, arbets- tidens längd och löneskillnader mellan könen. Tabell 1 ger oss möjligheten att studera vikten av och samspelet mellan dessa faktorer i de tretton länderna. Tabellen redogör för kvinnornas förvärvsfre- kvens, sysselsättningsgrad och inkomstskillnader mellan heltidsans- tällda kvinnor och män. I nedskärningarnas tecken. Figur 2 Kvinnors andel av förvärvsinkomsten i 13 länder Andel av förvärvsinkomst (%) Källa: Gornick 1995:18 Som framgår av tabell 1 förklaras de holländska kvinnornas lilla andel av inkomstkakan främst av en låg förvärvsfrekvens och en utbredd förekomst av deltidsarbete. Däremot var inkomstskillnaderna mellan heltidssysselsatta kvinnor och män mindre än i , , och . Kanske mer förvånansvärt är hur liten skillnad det är mellan de svenska och finska kvinnornas andelar av inkomstkakan () med hänsyn till de stora olikheterna i heltidssysselsättning. Finskorna hade det högsta procenttalet heltidssysselsatta och svenskorna det lägsta. Gentemot kvinnorna i övriga länderna är detta sätt att redovisa något missvisan- de. Trots svenskornas låga siffra för heltidssysselsatta gör deras höga förvärvsfrekvens att en större andel av alla svenska kvinnor arbetade heltid än i alla övriga länder utom och . Tabell 1 Kvinnors förvärvsintensitet, löner och andel av arbetsinkomsten i tretton länder * Heltidssysselsatta kvinnor och män. Källa: Gornick, 1995:18 Kvinnornas inträde i arbetslivet har också förstärkt deras sociala rättigheter. I tabell 2 visas utvecklingen då av kvinnorna hade ett förvärvsarbete. Könsskillnaderna i sociala rättigheter, knutna till deltagande på arbetsmarknaden, har minskat mycket kraftigt. finner vi den minsta skillnaden mellan könen vad avser berättigande till inkomstrelaterad sjukpenning. Andelen män med rätt till inkom- strelaterad sjukpenning nådde sin topp och andelen I nedskärningarnas tecken. har båda könens andel sjunkit på grund av den höga arbetslösheten och på grund av en minskad förvärvsfrekvens. Tabell 2 Kvinnors och mäns sociala rättigheter knutna till deltagande på arbetsmarknaden –1994 % kvinnor i arbetsför ålder (16–64) med rätt till inkomstrelaterad sjukpen- % män i arbetsför ålder (16–64) med rätt till inkomstrelaterad sjukpen- % kvinnor i arbetskraften % män i arbetskraften % kvinnliga ålderspensionärer med egen ATP som överstiger minimipension (folkpension + pensionstillskott) med ATP som överstiger minimipension med ATP som överstiger minimipension med ATP som överstiger minimipension Allmän försäkring 1970: 44, 282, 303; 1980: 106–107, 269-270, 291; Socialförsäkring 1989 och 1990: 35, 199, 229; Socialförsäkring 1993 och 1994: 4, 64, 212; Rapport från utredningsenheten 1990:12; Arbetsmarknadsstatistik, : 24; De erkända arbetslöshetskassornas verksamhet 1970: 4; De erkända arbetslöshetskassorna och Det kontanta arbetsmarknadsstödet : 3, års medeltal 1970: 1, 115; 1980 (exkl. april) 1, 125; , . Den största förändringen har skett i fråga om arbetslöshetsersättning. fick av de arbetslösa kvinnorna ersättning, jämfört med . kvinnor i arbetskraften varit medlemmar i arbetslöshetskassorna i större utsträckning än männen. har de arbetslösa kvinnorna saknat arbetslöshetsersättning i högre grad än de arbetslösa männen. En möjlig förklaring är att kvinnorna har utgjort en större del av befolkningen utanför arbetskraften. När dessa kvinnor har sökt arbete utan att få ett, saknar de rätt till arbetslöshetsersättning. Det största kvarvarande gapet gäller ATP-förmåner. Den officiella statistiken om ATP-förmåner ger en alltför ljus bild. Den omfattar alla utbetalningar, även belopp som är mindre än pensionstillskottet för pensionär med ingen eller låg ATP. 2 Det innebär att statistiken inkluderar personer som inte har vunnit någonting pensionsmässigt genom att förvärvsarbeta. I tabell 2 redovisas endast kvinnors och mäns ATP-förmåner som överstiger minimipensionen (folkpension + pensionstillskott) – de pensionärer som har fått en bättre pension än den de skulle ha fått genom sina sociala rättigheter baserade på medborgarskap. Om vi räknar på detta vis är skillnaderna större mellan kvinnors och mäns rättigheter baserade på arbetsmarknaden. fick till exempel av alla kvinnliga förtidspensio- närer och av alla manliga förtidspensionärer . Men siffrorna för dem med ATP-förmåner som översteg minimipensionen var . I ett antal andra länder har inte samma utjämning i sociala rättig- heter ägt rum, trots att en växande andel kvinnor förvärvsarbetar. Ett par slående exempel är och , där kvinnornas sociala rättigheter inte har ökat i en takt som motsvarar deras pro- centtal i arbetskraften. Andelen amerikanska kvinnor med pension baserad enbart på egen arbetsinsats stagnerade och har sjunkit . I var 1990 två tredjedelar av alla kvinnliga pensionärer beroende av makens sociala rättigheter (1996, kap. 5 och 8). Med andra ord kan man inte sätta likhetstecken mellan kvinnors förvärvsarbete och deras sociala rättigheter baserade på deltagande på arbetsmarknaden. I regel måste de förvärvsarbetande uppfylla ytter- ligare villkor – till exempel om inkomst, pensionspoäng, arbetstid eller år, inbetalning av egenavgifter – för att vara berättigade till dessa sociala förmåner. Två omständigheter har lett till den gynnsammare utvecklingen i . Även om en stor andel svenska kvinnor arbetar deltid (1995), har en minskning av kort deltidsarbete – 2 Statistik om ATP baserad på taxering kan också ge en felaktig bild därför att man inte skiljer mellan egen pension och änkepension. Till exempel uppges i Levnads- förhållanden (1993), rapport om pensionärer, att av de kvinnliga pensionärerna enbart hade folkpension (inkl. pensionstillskott) 1990. Det kan lätt ge intryck av att har egen ATP. I nedskärningarnas tecken. mindre än – skett de senaste två decennierna. av kvinnorna arbetade kort deltid 1995 och det fanns knappast någon skillnad mellan kvinnor med barn och alla förvärvsarbetande kvinnor (SOU 1996:56, s. 24 och s. 44– 45). Därmed uppfyller de flesta kvinnliga löntagarna bestämmelserna om arbetstid för att vara berättigade till de sociala förmåner som är knutna till arbetsmarknaden. Den andra faktorn är lönesätt- ningssystemet. Kvinnor som arbetar deltid får oftast samma timlön som en heltidsarbetande med samma jobb. Det betyder att deltidsar- betande kvinnor vanligtvis uppfyller inkomstkraven för berättigande till sociala förmåner. Den omfattande servicesektorn har varit till stort gagn för kvinnor både som producenter och konsumenter. har haft den största andelen anställda i den offentliga sektorn (ungefär en tredjedel) och den högsta andelen offentligt anställda i social- och utbildningssek- torn. Av de offentligt anställda är den överväldigande delen kvinnor – 1995, en liten ökning jämfört med (SOU 1996:56, s. 139, egen beräkning). 3 Och av alla kvinnor i arbetskraften var drygt hälften offentligt anställda. Genom den offentliga sektorns expansion kom en miljon nya jobb till (SCB 1990:8; SOU 1996:56 s. 139). De nya jobben fanns inom hälso- och sjukvård, kommunernas socialsek- tor (barn- och äldreomsorg) och utbildning. Till exempel anställdes av samtliga kvinnor som började förvärvsarbeta –83 inom hälso- och sjukvården (SCB 1985:116). I stort sett är det kvinnor som producerar offentliga tjänster. Det obetalda omsorgsarbetet som tidigare utfördes i hemmet har delvis omvandlats till betalt arbete inom den offentliga sektorn. Många kvinnor hamnade i låg- och mellanställningar inom vården och skolan.