sou · GLB344 · 1998-01-01 00:00:00 — När en präst tjänstgör i flera pastorat, utan att ha stiftstjänst, bestämmer stiftsstyrelsen om hur kostnadsansvaret för löneförmånerna skall fördelas. Vad som har sagts framgår av 32 kap. 12 - 14 §§ kyrkolagen. Biskoparnas löner betalas ur kyrkofonden, enligt vad som framgår av 42 kap. 11 § tredje punkten kyrkolagen. Ur kyrkofonden betalas också prästernas och biskoparnas egna pen- sionsförmåner samt pensionsförmåner till deras efterlevande. Detta framgår av 42 kap. 11 § fjärde punkten kyrkolagen. 96 Präster och biskopar Liksom på arbetsmarknaden i övrigt gäller att diskriminering på grund av kön eller etnisk tillhörighet är otillåten. Bestämmelser därom finns i jämställdhetslagen och i lagen mot etnisk diskriminering. Reglerna om otillåten könsdiskriminering av anställda finns i 16 - 20 §§ jämställdhetslagen. Dessa förbud tar, när det gäller ett bestående anställningsförhållande, sikte på arbetsgivarens tillämpning av anställ- ningsvillkor, arbetsledning, beslut om befordran eller utbildning samt beslut om omplacering, permittering eller liknande. I 22 § samma lag finns förbud mot trakasserier. Där anges att två slags trakasserier från arbetsgivarens sida är otillåtna. Detta gäller dels trakasserier på grund av att arbetstagaren har avvisat arbetsgivarens sexuella närmanden, dels trakasserier på grund av att arbetstagaren har anmält arbetsgivaren för könsdiskrimininering. Förbuden mot etnisk diskriminering hänför sig till motsvarande åtgär- der från arbetsgivarens sida som förbuden mot könsdiskriminering. För att åtgärderna skall anses otillåtna förutsätts, enligt 9 § lagen mot etnisk diskriminering, för det första att det är fråga om särbehandling på grund av ras, hudfärg, nationellt ursprung, etniskt ursprung eller tros- bekännelse och för det andra att särbehandlingen är otillbörlig. Något förbud mot trakasserier finns inte i denna lag. Den som har en präst- eller biskopstjänst får enligt 34 kap. 9 § kyrko- lagen inte ha någon annan anställning eller ha något någon verksamhet som kan r ubba förtroendet för nå gon kyrkligt anställds tjänsteutövning eller skada anseende. Inte heller får han ta emot gåvor eller liknande förmåner som är förenade med hans tjänst utan att ha tillstånd från regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Det framgår av 10 § i samma kapitel. skall enligt 29 § förordningen om biskops- och prästtjänster ge prästerna i stiftet närmare information om vilka bisysslor som inte är förenliga med prästtjänst. Kompletterande kollektivavtalsbestämmelser om arbetshindrande bisysslor finns i ALFA. Präster och biskopar 97 Att vidta fackliga stridsåtgärder i arbetskonflikter är i princip tillåtet. Detta framgår av 2 kap. 17 § regeringsformen. Medbestämmandelagen innehåller emellertid regler som begränsar denna rättighet. Dessa regler, som återfinns i 41 - 45 §§, gäller också beträffande personal. Därav framgår bland annat att fredsplikt i regel råder när kollektivavtal gäller. Om arbetskonflikter och "prästerligt arbete" finns det härutöver sär- skilda regler i 34 kap. 11 - 16 §§ kyrkolagen. Där sägs att stridsåtgärder i "prästerligt arbete" aldrig får vidtas i syfte att påverka inhemska politiska förhållanden. När det gäller prästerligt arbete som består i myndighetsutövning eller är oundgängligen nödvändigt för att genomföra myndighetsutövning finns ytterligare begränsningar. Stridsåtgärder får då bara vidtas i form av lockout, strejk, vägran att arbeta på övertid eller nyanställningsblockad. I sådant arbete får stridsåtgärder heller aldrig vidtas på grund av något annat än förhållandet mellan som arbetsgivare och prästerna som arbetstagare i stiftet. Reglerna om stridsåtgärder är skadeståndssanktionerade. Även i HA finns regler som begränsar rätten att vidta arbetskonflikter. Att SHA innehåller bestämmelser rörande stridsåtgärder har redan nämnts. I fråga om tjänstebostäder för biskopar och pastoratspräster finns regler dels i 34 kap. 3 - 8 §§ kyrkolagen, dels i förordningen (1989:89) om tjänstebostäder för biskopar och präster. Regeringen får besluta att en biskop skall anvisas tjänstebostad. Motsvarande beslut får pastoratet fatta när det gäller innehavare av en tjänst som kyrkoherde eller komminister. När en tjänstebostad har anvisats är den som innehar tjänsten skyldig att bo i den. I avsnitt 4.1.12 nedan finns en utförligare beskrivning av vad som gäller angående tjänstebostäder. En präst eller biskop som gör sig skyldig till tjänsteförseelse kan åläggas disciplinpåföljd. Regler om detta finns i 35 kap. kyrkolagen. En förut- sättning för att disciplinpåföljd skall komma i fråga är att prästen upp- såtligen eller av oaktsamhet har åsidosatt vad som åligger honom i hans 98 Präster och biskopar SOU 1997:44 Om felet är ringa kan ingen påföljd beslutas. Disciplin- påföljd får inte heller åläggas en präst för att han har deltagit i en strejk eller därmed jämförlig stridsåtgärd. Det finns två slags disciplinpåföljder: varning och löneavdrag. De får inte användas . Löneavdrag får göras för minst en och . Det ankommer enligt 35 kap. 18 § kyrkolagen på regeringen att föreskriva löneavdragens storlek. I förordningen om biskops- och prästtjänster finns sådana närmare bestämmelser om storleken av löneavdrag. Av 35 kap. 19 § kyrkolagen framgår dock att det är möjligt att kollektivavtala om avsteg från 35 kap. 18 § eller regeringens föreskrifter. finns inget sådant kollektivavtal. En fråga om disciplinpåföljd för en biskop prövas av Ansvarsnämn- den för biskopar. När frågan gäller en annan präst prövas den av domka- pitlet. Vid handläggning av frågor om disciplinpåföljd tillämpas 14 kap. i gamla . Den som är missnöjd med eller beslut i ett disciplinärende kan väcka talan enligt arbetstvistlagen i tingsrätt eller i arbetsdomstolen. I finns regler om tjänstefel m.m. som är tillämpliga också för präster och biskopar. Brottet tjänstefel kan man dömas för endast om man vid myndighetsutövning har gjort fel, som inte är ringa. Stadgandet därom återfinns i 20 kap. 1 § . I såväl prästens som biskopens tjänst ingår myndighetsutövning av olika slag. Tjänstefel kan alltså bli aktuellt både för präster och för biskopar. Bestämmelsen om mutbrott i 20 kap. 2 § gäller alla arbetstagare och all tjänsteutövning. Den som tar emot, låter sig utlova eller begär muta eller annan otillbörlig belöning för sin tjänsteutövning kan dömas för mutbrott. I 20 kap. 3 § stadgas om brott mot tystnadsplikt. Den kan dömas som röjer eller olovligen utnyttjar en uppgift som han är skyldig att hemlighålla enligt lag eller annan författning eller enligt förordnande eller förbehåll som har meddelats med stöd av lag eller annan författning. En präst eller biskop som är skäligen misstänkt för att i sin tjänsteutöv- ning ha begått tjänstefel, mutbrott eller brott mot tystnadsplikten skall anmälas till åtal. Detta framgår av 35 kap. 24 § kyrkolagen. Detsamma gäller om prästen eller biskopen har begått något annat brott, varigenom Präster och biskopar 99 han åsidosatt sina åligganden i tjänsten, under förutsättning att fängelse är föreskrivet som påföljd för brottet eller att det kan antas att talan om enskilt anspråk kommer att föras. Det åligger respektive att fatta beslut om åtalsanmälan. JO:s och JK:s tillsynsansvar JO och JK har enligt JO-lagen respektive JK-lagen med tillhörande instruktion tillsynsansvar avseende präster och biskopar. JO:s tillsynsansvar avser bland annat statliga myndigheter samt tjänstemän och befattningshavare vid sådana myndigheter. Vidare omfattas andra som innehar tjänster eller uppdrag varmed följer m yndig- hetsutövning, i denna deras verksamhet. JK:s tillsynsansvar omfattar bland annat statliga myndigheter samt anställda, uppdragstagare och andra som är knutna till sådana myndigheter . Vidare omfattas även här andra som innehar tjänster eller uppdrag varmed följer m yndighets- utövning, i denna deras verksamhet. Om JO finner skäl för det kan han genom beslut uttala att en myndig- het eller befattningshavare har agerat felaktigt, olämpligt eller i strid mot någon författning. Vidare har JO möjlighet att som särskild åklagare väcka åtal mot en befattningshavare som på brottsligt sätt har åsidosatt vad som åligger honom i tjänsten. JO har dessutom rätt att göra anmälan till eller till om att disciplin- ansvar är påkallat samt att föra talan mot beslut i sådant ärende. Även JK har möjlighet att väcka åtal och att agera i disciplinärenden, på samma sätt som JO. Biskoparna och domkapitlen har enligt 2 kap. 5 § kyrkolagen ett visst tillsynsansvar. De ska se till att den ordning som gäller för Svenska kyr- kan iakttas i församlingarna när det gäller lära, böcker, sakrament, gudstjänst och övriga handlingar. Vidare skall de se till att innehavarna av det kyrkliga ämbetet rätt förvaltar detta och att de efter- lever de prästlöften som de avgav när de prästvigdes. 100 Präster och biskopar Allmänt om skiljande från tjänsten Präster och biskopar får inte skiljas från sina tjänster i andra fall än de som särskilt finns angivna i 35 kap. kyrkolagen. Där omnämns uppsäg- ning, avskedande och entledigande. Vidare finns regler om att en präst eller biskop kan bli skyldig att avgå och regler om att en anställning i vissa fall upphör vid ny anställning. De som är anställda med fullmakt kan kort sagt inte sägas upp från sina anställningar. I avsnitt 4.1.10. nedan utvecklas närmare vad detta innebär. Fullmakten hindrar dock inte att prästen eller biskopen skiljs från sin anställning på något annat av de sätt som räknas upp i 35 kap. kyrkolagen. Uppsägningsreglerna liknar motsvarande regler i anställningsskydds- lagen. En präst som har förordnats tills vidare får sägas upp. Detta får dock ske bara om det är sakligt grundat. beslutar i frågan. Om problemet kan lösas genom att prästen bereds annat arbete inom det pastorat eller den stiftssamfällighet där han är anställd föreligger inte saklig grund för uppsägning. Om uppsägningen beror på personliga för- hållanden får den inte grundas enbart på sådant som har känt . Beror uppsägningen på arbetsbrist skall, om det be hövs, en turord- ning fastställas. Detta skall i princip göras enligt anställningsskydds- lagens bestämmelser. Anställningsskyddslagen bygger på principen att den som har kortast anställningstid hos arbetsgivaren kommer sist på turordningslistan och får gå först. För varje driftsenhet skall en särskild lista upprättas. kan dock kräva att det skall göras en gemensam lista för samtliga driftsenheter på orten. Det finns möjlighet att lösa frågan på alternativt sätt genom kollektivavtal. Dock skall enligt kyrkolagen alltid särskild hänsyn tas till att uppgifterna i pastoratet eller stiftssamfälligheten kan fullgöras på ett tillfredsställande sätt. Vid turordningsbrott kan uppsägningen, t ill skillnad från vad som gäller enligt anställningsskyddslagen, förklaras ogiltig. SOU 1997:44 Präster och biskopar 101 Den som har sagts upp på grund av arbetsbrist har företrädesrätt till återanställning. I princip gäller anställningsskyddslagens regler härom. Dock har i kyrkolagen särskilt angetts att företrädesrätt till återanställ- ning inte gäller till högre tjänst än den som det tidigare förordnandet avsåg, om det inte finns särskilda skäl för det. Företrädesrätt till återanställning gäller inte heller i förhållande till en präst som skall omplaceras för att uppsägning av prästen i fråga ej skall be höva göras. Anspråk på företrädesrätt skall framställas skriftligen till . En uppsägning måste göras skriftligt. T ill skillnad från vad som gäller enligt anställningsskyddslagen är den annars ogiltig. Anställningsskyddslagens regler om hur en uppsägning skall göras tillämpas i övrigt. Om en präst eller biskop har begått brott eller grov tjänsteförseelse som visar att han uppenbarligen är olämplig att inneha sin anställning får han avskedas. Detsamma gäller om en präst har ålagts disciplinpåföljd och han och i samma stift på nytt begår en tjänsteförseelse och därigenom visar sig uppenbarligen olämplig att inneha sin anställ- ning. beslutar när det gäller präster och när det gäller sådana. Ett avskedande får inte grundas enbart på omständigheter som eller har känt före prövningen. JO och JK kan enligt JO- lagen respektive JK-lagen begära beslut om avskedande. Då gäller längre tidsfrist. JO har dessutom möjlighet att föra talan mot beslut i ärenden om avskedande. Särskilda regler gäller också för fall då brottet eller tjänsteförseelsen har begåtts under påverkan av en allvarlig psykisk störning. Då skall omplacering övervägas i första hand. Reglerna i gamla tillämpas på handläggningen av ärenden om avskedande. Entledigande kan komma i fråga om en präst eller biskop har förlorat sin arbetsförmåga eller fått den så nedsatt att han inte kan full- göra sina arbetsuppgifter t illfredsställande. Även i vissa andra fall kan nedsatt arbetsförmåga motivera att prästen eller biskopen entledigas. Om prästen är anställd med fullmakt får han entledigas om han inte kan full- göra sin tjänst tillfredsställande och högst återstår tills han får avgå med ålderspension. När entledigande blir aktuellt skall omplacering övervägas i första hand. Beslut om entledigande fattas när det gäller en präst av och när det gäller en biskop av 102 Präster och biskopar Om en präst själv begär att bli entledigad måste det ske i skriftlig form för att gälla. Skyldig att avgå från sin tjänst blir en präst eller biskop om han överger lära. Prästen eller biskopen är också skyldig att avgå från sin tjänst då han når pensionsåldern enligt avtal om statlig pension. Rörande avgångsskyldighet på grund av att läran övergetts beslutar respektive . I fråga om avgångsskyldighet på grund av uppnådd pensionsålder beslutar rege- ringen respektive . Ny statligt reglerad anställning Om en präst får en ny statligt reglerad anställning gäller som huvudregel att den tidigare anställningen upphör utan särskild åtgärd. Regeringen får föreskriva undantag i fråga om fullmaktstjänster. Ett sådant undan- tag har gjorts och återfinns i 18 a § förordningen om biskops- och prästtjänster. Det gäller den situationen att en fullmaktsanställd präst efter ändring av pastoratsindelning får en nyinrättad tjänst med anställ- ning tills vidare i ett nybildat pastorat. Prästen i fråga får då utan särskilt beslut vara tjänstledig från fullmaktstjänsten. Regeringen kan vidare i enskilda fall av annat slag förordna att den första anställningen skall bestå utan hinder av att prästen eller biskopen har fått en ny anställning. För ett sådant beslut krävs särskilda skäl. Ytterligare möjligheter till tjänsteförening kan föreskrivas i kollektivavtal. Så har också skett genom bestämmelser om tjänstledighet i ALFA. Dessa be- stämmelser föreskriver bland annat rätt till tjänstledighet för visstids- anställningar och möjlighet att få tjänstledighet för tillsvidare- anställningar. I vissa fall kan en präst eller biskop avstängas från sitt arbete. Så är fallet när ett förfarande har inletts som syftar till att avskeda eller till att åtala honom. I det senare fallet krävs att åtalet avser ett brott som kan antas medföra uppsägning eller avsked. Prästen eller biskopen får också avstängas om han till följd av sjukdom eller liknande inte fullgör sina arbetsuppgifter tillfredsställande. Präster och biskopar 103 kan det vara oklart vad som är orsaken till bristande tjänstdug- lighet. Framstår det då som sannolikt att det är fråga om sjukdom eller liknande förhållande får prästen eller biskopen åläggas att låta sig under- sökas av en anvisad läkare. Följer prästen eller biskopen inte åläggandet får han avstängas. Reglerna i gamla tillämpas på handläggningen av ärenden om avstängning och åläggande om läkarundersökning. Det är Ansvarsnämn- den för biskopar respektive som får besluta i frågorna. JO och JK kan enligt JO-lagen respektive JK-lagen påkalla beslut om avstängning. JO kan vidare föra talan mot beslut i sådana ärenden. Den som är missnöjd med ett beslut om anställnings upphörande, discip- linpåföljd, avstängning eller åläggande om läkarundersökning kan väcka talan i tingsrätten eller arbetsdomstolen enligt arbetstvistlagen. Jämställdhetslagen och lagen mot etnisk diskriminering är tillämpliga även på åtgärder som nämnts i detta avsnitt. Medbestämmandelagen gäller även för prästers och biskopars arbetsför- hållanden. I dess 2 § finns ett undantag som har betydelse i samman- hanget. Medbestämmandelagen gäller nämligen inte när det är fråga om mål för eller inriktning av verksamhet som är av religiös, ideell eller opinionsbildande natur. I medbestämmandelagen finns bestämmelser bland annat om allmän förhandlingsrätt, primär förhandlingsskyldighet, informationsskyldighet, kollektivavtal, tolkningsföreträde för arbets- tagarorganisationer, facklig vetorätt och stridsåtgärder. Den allmänna förhandlingsrätten framgår av 10 § och innebär att en arbetstagarorganisation alltid har rätt till förhandling med arbetsgivaren rörande förhållandet mellan arbetsgivaren och medlem i organisationen som är eller har varit arbetstagare hos arbetsgivaren. För prästernas del förs sådana förhandlingar av den lokala arbetstagarorganisationen. Arbetsgivaren representeras av , stiftsstyrelsen eller kyrko- rådet, beroende av vem som bär arbetsgivaransvaret för det förhållande som är aktuellt. Närmare bestämmelser om vilka som skall vara förhand- lingsparter och vilken förhandlingsordning som skall gälla finns i KHA- 94. I det personalpolitiska utvecklingsavtalet finns också ett avsnitt om medbestämmande. Primär förhandlingsskydlighet innebär att arbetsgivaren är skyldig att på eget initiativ förhandla med sådan arbetstagarorganisation som 104 Präster och biskopar arbetsgivaren har kollektivavtal med. Sådan förhandlingsskyldighet föreligger enligt 11 § medbestämmandelagen inför beslut om viktigare förändring av verksamheten som sådan och inför beslut om viktigare förändring av arbets- eller anställningsförhållandena för arbetstagare som tillhör organisationen. Förhandlingsparter och förhandlingsordning är likadana vid primär förhandling som vid förhandling enligt 10 § medbestämmandelagen. Om enighet inte kan nås vid lokal primärförhandling och arbets- tagarsidan begär det skall arbetsgivarsidan, enligt 14 §, förhandla även med central arbetstagarorganisation. Arbetsgivarens informationsplikt riktar sig mot kollektivavtals- bärande arbetstagarorganisationer och avser verksamhetens produktions- mässiga och ekonomiska utveckling liksom riktlinjerna för personal- politiken. Detta framgår av 19 § medbestämmandelagen. Skyldigheten skall fullgöras av kyrkokommunen. Reglerna om facklig vetorätt i 38 § medbestämmandelagen har beskrivits i avsnitt 3.1.6 ovan. Frågan om vem som egentligen är prästernas arbetsgivare är omdiskute- rad. För biskoparna gäller att staten är arbetsgivare, men vad gäller för övriga präster? Den frågan behandlas i detta avsnitt. En vanlig ståndpunkt är att pastoratet är arbetsgivare för pastorats- prästen medan stiftssamfälligheten är arbetsgivare för stiftsprästen. En annan ståndpunkt är att staten genom är prästens egentlige arbetsgivare. som helhet har inte haft någon självständig status. Det finns inte någon organisatorisk ledning på riksnivå. Endast församlingarna och de kyrkliga samfälligheterna på lokal och regional nivå är självständiga juridiska personer. Dessa förhållanden har medfört att arbetsgivarstrukturen är komplicerad och har bidragit till att det finns skilda uppfattningar i frågan om vem som bär det yttersta arbetsgivar- ansvaret. I diskussionen är det viktigt att skilja mellan ämbete och tjänst. Ämbetet är det uppdrag prästen får vid prästvigningen. Med tjänsten menas inget annat än anställningen och det är i det sammanhanget som arbetsgivaransvaret har sitt intresse. Präster och biskopar 105 Vidare är det viktigt att känna till den för grundläg- gande principen om den dubbla ansvarslinjen. Ett anställningsförhållande är ett slags avtal. Avtalet sluts genom att parterna - arbetsgivaren och arbetstagaren - kommer överens om vad som skall gälla dem emellan. Vanligen har detta föregåtts av att arbets- givaren har gett ett erbjudande om anställning - ett anbud - som arbets- tagaren har accepterat. Avtalet är avsett att ha en viss varaktighet. Dess mest centrala del är att arbetsgivaren lämnar ut ett arbete och att arbetstagaren presterar arbetet i fråga. Ett anställningsavtal hämtar sitt innehåll från lagstiftning, kollektiv- avtal, tjänstereglementen och personliga överenskommelser. För statliga anställningar användes tidigare begreppet tjänst. Därmed kunde avses vad som kallas anställningsavtal. Men ordet tjänst användes då också i två andra betydelser. Det kunde nämligen beteckna antingen arbetsuppgifterna eller platsen i organisationen. används inte längre tjänstebegreppet på det statliga området. Man har helt gått över till att tala om anställningar. Inom använder man fortfarande tjänstebegreppet. Det har sin förklaring i kyrkolagens terminologi. Kyrkolagen är inspire- rad av tidigare gällande lagstiftning om offentliga anställningar. kan man även inom kyrkolagens tillämpningsområde utgå från att tjänst inte betyder något annat än anställning. En annan sak är att ordet tjänst i kyrkliga sammanhang har en särskild klang. Man talar exempelvis om att församlingen firar gudstjänst och om att prästen vigs till tjänst i kyrkan. Detta har inte direkt med anställningsavtalet i juridisk mening att göra. Allmänt om den dubbla ansvarslinjen Den dubbla ansvarslinjen innebär att en demokratiskt uppb yggd försam- lingsorganisation kombineras med ett prästerligt ämbetsansvar som inte är underställt de demokratiskt valda organen. En klassisk definition är "kombinationen av prästerlig ämbetsförvaltning och folkligt förankrad självstyrelse". En församling är från kyrklig utgångspunkt mer än ett geografiskt område. Församlingen är kyrkans grundläggande enhet. Den utgörs av en gemenskap med uppdrag att förkunna (ordet) och förvalta sakramenten (dopet och nattvarden). Detta uppdrag kallas också det all- männa prästadömet. Det anses givet åt hela kyrkan, varje församling och 106 Präster och biskopar SOU 1997:44 varje enskild troende. I församlingen fullgörs uppdraget genom att man firar gudstjänst och tar ansvar för att föra ordet vidare. Församlings- gemenskapen har ett pastoralt ansvar för människorna inom det geogra- fiska område som också betecknas församling. Församlingens verksamhet styrs av kyrkolagen. Verksamheten finansieras genom församlingsskatten. I kyrkolagen anges vilka uppgifter församlingen får ägna sig åt och vilka former som skall gälla för beslut. Demokratisk ordning råder. är församlingens styrelse. Dess uppgifter är främst att ha omsorg om församlingslivet, verka för dess utveckling och leda förvaltningen av församlingens angelägenheter. För- samlingens kyrkoherde är självskriven ledamot i kyrkorådet. Inte så sällan är han dess ordförande. Övriga ledamöter är förtroendevalda. Varje medlem i en församling har rätt att få lagligheten av kyrkorådets beslut prövad genom att överklaga beslutet hos länsrätten. Var och en som är folkbokförd i församlingen anses vara medlem, oav- sett om vederbörande tillhör . Om de församlings- tillhöriga är missnöjda med sitt kyrkoråd kan de se till att ett nytt väljs. Så garanteras demokratin. Inom ramen för det allmänna prästadömet finns det kyrkliga ämbets- bärare, i huvudsak präster men också biskopar och diakoner. Ämbets- bärarna tar ett särskilt ansvar. Kyrkan som helhet anses vara deras upp- dragsgivare. Uppdraget förmedlas genom vigningen. Det är biskopen som viger prästen och som därmed anförtror honom ämbetet. I anslutning till att prästkandidaten accepterar uppdraget avger han särskilda prästlöften. Det kyrkliga ämbetet som präst anses innebära ett särskilt ansvar för att predika ordet och förvalta sakramenten. I sin ämbetsutövning är prästen inte underställd församlingens demokratiskt valda organ. Tillsynen utövas i stället av biskopen och , bland annat genom tjänstgöringsföreskrifter och discipli- nära åtgärder.