sou · GLB339d1 · 1998-01-01 00:00:00 — N Förordningen (1993:1153) om redovisning av studier m.m. vid universitet och hög- skolor N Förordningen (1993:1270) om förande av samfällighetsföreningsregister m.m. N Förordningen (1994:348) om register för skuldsaneringsärenden N Lagen (1994:448) om pantbrevsregister med anslutande förordning (1994:598) 124Se t.ex. de fall som refereras i , Datalagen med kommentarer, 1989, s. 89 ff. 1990/91:60 s. 58. 126KU 1990/91:11 s. 11. SOU 1997: 39 Förhållandet till särskilda registerförfattningar 205 N Lagen (1994:459) om arbetsförmedlingsregister med anslutande förordning (1994:460) – prop. N Förordningen (1994:565) om vårdnadsbidragsregister N Förordningen (1994:1283) om lönegarantiregister N Lagen (1994:1517) om socialförsäkringsregister – prop. 1994/95:8 – med anslutande förordning (1996:1037) om register för vissa bidrag till barn N Förordningen (1994:1521) om biverkningsregister angående läkemedel N Förordningen (1994:1543) om personregister över främman- de staters beskickningspersonal m.m. N Förordningen (1994:1544) om bostadstilläggsregister N Förordningen (1994:1671) om tillfälligt statistikregister inom för kartläggning av vissa förmåner N 12 kap. alkohollagen (1994:1738) N Förordningen (1994:1933) om register över europeiska intressegrupper N Lagen (1995:606) om vissa personregister för officiell statistik med anslutande för- ordning (1995:1060) – prop. N Lagen (1995:743) om aviseringsregister med anslutande förordning (1996:1298) – prop. N Förordningen (1995:1016) om bostadsbidragsregister N Lagen (1995:1536) om provverksamhet avseende hushålls- och bostadsuppgifter med anslutande förordning (1996:434) N Lagen (1995:1537) om lägenhetsregister med anslutande förordning (1996:435) – prop. N 25–27 §§ lagen (1996:786) om tillsyn över hälso- och sjukvården – prop. 1995/96:176 s. 85 ff. N Lagen (1996:810) om registrering av riksdagsledamöters åtaganden och ekonomiska intressen – KU 1995/96:13 N Förordningen (1996:825) om register för reglering av vissa vårdkostnader mellan EES-länder N Lagen (1996:1156) om receptregister – prop. 1996/97:27 (SOU 1995:122) N Förordningen (1996:1306) om tillfälligt utlämnande av uppgifter från ett folkbokfö- ringsregister N Förordningen (1996:1389) om register hos över fingeravtryck Det finns vidare flera färska utredningar rörande nya registerförfattningar, se t.ex.: N SOU 1994:30 (röstlängdsregister); se också prop. N SOU 1995:86 (socialtjänstregister) N SOU 1995:95 (hälsodataregister och vårdregister) N SOU 1995:147 (register över hälso- och sjukvårdspersonal) N SOU 1996:35 (kriminalunderrättelseregister och DNA-register) N Ds 1996:19 (kriminalvårdsregister) N Ds 1996:70 (ny socialförsäkringsregisterlag) N SOU 1996:72 (rättspsykiatriskt forskningsregister) N SOU 1996:94 (teleadressregister) N Ds 1997:2 (brottsregister) N SOU 1997:3 (fastighetsdataregister) 206 Förhållandet till särskilda registerförfattningar SOU 1997: 39 Och nya registerförfattningar utreds , se t.ex.: N (Ju 1995:01), dir. 1995:38 och 1996:22, jämför prop. N (Fö 1996:03), dir. 1996:14 N (Fi 1996:06), dir. 1996:43 N (Ju 1996:06), med uppdrag att bl.a. utreda frågan om ägarregister avseende fåmansbolag, dir. 1996:55 N Register för skattebrottsutredningar, dir. 1996:89 N En utredning om ett offentligt bostadsrättsregister (Ju 1996:10), dir. 1996:108 N En översyn av bestämmelserna inom trafikregisterområdet (K 1996:06), dir. 1996:117 Det pågår vidare t.ex. diskussioner om informationshantering inom s.k. Europol-samarbete. förslag innebar att systemet med särskilda regis- terförfattningar skulle finnas kvar vid sidan av den lag som utredningen fö- reslog.127 Det har förts fram kritik mot systemet med en mängd sär- skilda registerförfattningar. Toppledarforum ansåg att författningsmetodi- ken var ologisk och föreslog att behovet av de befintliga registerförfatt- ningarna skulle omprövas. Några nya registerförfattningar enligt nuva- rande modell borde, enligt Toppledarforum, inte införas, även om undan- tag kunde tänkas för mycket speciella verksamheter, såsom säkerhetspoli- sen och delar av sjukvården.128 Skälen för ställningstagandet var att me- todiken med registerförfattningar ansågs omständlig och tidsödande. Systemändringar även av detaljkaraktär, t.ex. på grund av ändringar i verk- samheten eller den tekniska utvecklingen, måste ofta föregås av ändringar i registerförfattningen, och detta tar tid och kräver resurser inom , regeringen och den berörda myndigheten. Angelägna projekt kan försenas eller inte bli av.129 127Se SOU 1993:10 s. 165 ff. 128LEXIT – Förstudie, 1995, s. 42. 129LEXIT – Förstudie, 1995, s. 37 f. SOU 1997: 39 Förhållandet till särskilda registerförfattningar 207 8.2.1De särskilda registerförfattningarna omfattas inte av vårt uppdrag Vi har i uppdrag att göra en total revision av den generella datalagen. De särskilda registerförfattningarna nämns inte i våra utredningsdirektiv. Re- geringen har sedan våra utredningsdirektiv beslutades tillsatt flera utred- ningar med uppdrag att bl.a. lämna förslag till registerförfattningar och därvid hänvisat till de principiella uttalandena om att mål- sättningen bör vara att register med ett stort antal registrerade och ett sär- skilt känsligt innehåll skall regleras i lag.130 Mot den bakgrunden kan vi inte annat än konstatera att överväganden rörande de särskilda registerförfattningarna faller utanför vårt uppdrag, lik- som t.ex. informationshantering inom Europol. Det förefaller dock nöd- vändigt att även med den nya lagstiftning som vi föreslår ha särregler i vissa fall; på vilken nivå denna särreglering lämpligen bör beslutas – av , regeringen eller någon kompetent myndighet – ankommer det som sagt inte på oss att överväga. Våra överväganden och förslag i detta betänkande avser alltså inte så- dant som är särreglerat och inte heller de områden där det i särskild ordning övervägs regler rörande register eller behandling av personuppgif- ter. 8.2.2Undantag från den generella lagstiftningen för särskilda registerförfattningar Vi har således kommit fram till att den persondatalag som vi föreslår bör innehålla en bestämmelse som innebär att särregleringen inte berörs. I den mån någon särreglering inte finns för ett statsmaktsregister, kommer alltså persondatalagen att gälla för det registret. Liksom bör Datainspektio- nen i princip ha att utöva tillsyn även beträffande särreglerade statsmakts- register, dock att det i speciella situationer, såsom i vissa fall inom t.ex. försvaret eller säkerhetspolisen, kan finnas anledning att ha särregler om 130 Se dir. 1995:96 och 1995:120. 208 Förhållandet till särskilda registerförfattningar SOU 1997: 39 Frågan om Datainspektionens tillsyn berörs närmare i avsnitt 12.14.1. Undantaget i den nuvarande datalagen gäller för sådana register som har inrättats genom beslut av eller regeringen. Vi föreslår emellertid att bara särregler i lag eller förordning skall ta över bestämmel- serna i den nya persondatalagen. Att och regeringen kan besluta om att inrätta register (med verkan att datalagen delvis inte gäller) på annat sätt än genom en författning (lag eller förordning) har bara lett till osäkerhet om vad som gäller, t.ex. för register som en myndighet i prakti- ken behöver upprätta för att fullgöra det som ålagts den genom beslut av eller regeringen. Om vissa avvikelser från den persondatalagen skall göras för statsmaktsregister, är det för övrigt lämpligt att detta över- vägs i den ordning som normalt gäller för författningar och att det i för- fattning preciseras vilka avvikelser som avses. Detta gäller även sådana register som själv för.131 Det bör inför ikraftträdandet av per- sondatalagen göras en översyn av vilka beslut med särregler som fortfa- rande kan gälla. Persondatalagen kommer att vara anpassad till skyldigheter på grund av EG-direktivet. Det finns inte någon garanti för att de befintliga särskilda registerförfattningarna är det. Vi har övervägt att föreslå en sär- skild bestämmelse i persondatalagen av innebörd att särregler i lag eller förordning skulle få gälla framför den nya, EG-anpassade lagen bara i den utsträckning som särreglerna inte strider mot vad som följer av EG-direk- tivet. Om det skulle finnas någon bestämmelse i en registerförfattning som inte är förenlig med vad som följer av EG-direktivet, skulle alltså den nya lagen – och inte EG-direktivet direkt – gälla. Den nya EG-anpassade lagen skulle således förses med en s.k. EG-spärr beträffande avvikande lagstift- ning. Liknande EG-spärrar som förhindrar enligt EG-rätten otillåtna avvi- kelser från en grundläggande, EG-anpassad lagstiftning finns på andra håll i lagstiftningen såvitt avser otillåtna avvikelser genom kollektivavtal.132 Det finns dock även exempel på motsvarande EG-spärr i en grund- 131Jämför lagen (1993:825) om personregister i informationssystem Rix- lex och lagen (1996:810) om registrering av riksdagsledamöters åtaganden och ekonomiska intressen. 132Se 2 § tredje stycket 1 p. lagen (1982:80) om anställningsskydd och 4 § andra stycket lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (SOU 1993:32 och prop. 1993/94:67 samt SOU 1994:83 och prop. 1994/95:102) samt 3 § fjärde stycket arbetstidslagen (1982:673) (SOU 1995:92 och prop. 1995/96:162). SOU 1997: 39 Förhållandet till särskilda registerförfattningar 209 läggande, EG-anpassad lag som direkt tar sikte på enligt EG-rätten otil? ?låtna avvikelser genom förordningar och myndighetsföreskrifter.133 Det är emellertid nödvändigt att se över de befintliga registerförfatt- ningarna innan den nya lagstiftningen börjar tillämpas på deras respektive områden. Registerförfattningarna måste anpassas till såväl EG-direktivet som den föreslagna persondatalagen. Registerförfattningarna bygger på att den generellt tillämpliga datalagen fyller ut där det inte finns särregler, och när nu datalagen byts ut mot persondatalagen med delvis andra regler och annan terminologi, måste givetvis vissa justeringar ske i registerförfatt- ningarna för att passa in dem i den nya, grundläggande rättsliga miljön. Eftersom de svenska bestämmelserna som inför direktivet inte behöver tillämpas på behandlingar av personuppgifter som pågår förrän (se närmare avsnitt 12.15), finns det en viss respit för att göra en sådan översyn av befintliga registerförfattningar. Detta kommer visserligen att bli ett mycket omfattande arbete. Vi förutsätter dock att det hinns med innan EG-direktivet måste tillämpas efter den över- gångstid som gäller. Direktivet innehåller ett stort antal komplicerade regler som är svår- tillämpade för enskilda och myndigheter. Dessa bör med fog kunna för- vänta sig att de lagar och förordningar som är i kraft överensstämmer med EG-direktivet. I sista hand gäller visserligen direktivet, men det finns inte skäl att anta, att detta i praktiken kommer att medföra några komplikatio- ner. En EG-spärr skulle i så fall bara skapa oro utan att medföra någon motsvarande nytta. Vi har därför inte funnit anledning att föreslå någon EG-spärr i persondatalagen. På motsvarande sätt har vi resonerat när det gäller de bestämmelser som innebär att myndigheter eller enskilda är skyldiga att lämna ut uppgif- ter.134 Med hänsyn till att EG-direktivet och den föreslagna persondata- 133Se 25 § lagen (1974:13) om vissa anställningsfrämjande åtgärder (den s.k. främ- jandelagen) och därtill SOU 1994:83 s. 126 f. samt prop. 1994/95:102 s. 76 f. 134Se t.ex. 71 § socialtjänstlagen (1980:620) (anmälan om misshandel m.m. mot underåriga) och förordningen (1982:772) om skyldighet att anmäla vissa allvarliga skador m.m. i hälso- och sjukvården samt alla de regler som finns om att myndig- heter och domstolar skall underrätta varandra om sina domar och beslut. I dessa fall bör man dock utan mera ingående prövning tills vidare kunna utgå från att ett utlämnande är tillåtet när det gäller personuppgifter i allmänhet enligt artikel 7 e (allmänt intresse, myndighetsutövning) och när det gäller känsliga personuppgifter enligt artikel 8.4 (viktigt allmänt intresse). I det senare fallet skall dock undantag anmälas till kommissionen enligt artikel 8.6. 210 Förhållandet till särskilda registerförfattningar SOU 1997: 39 lagen innebär att utlämnande av personuppgifter bara får ske om utlämnan- det inte är oförenligt med de ändamål för vilka uppgifterna samlades in (se avsnitt 12.4.3) måste dessa bestämmelser ses över, något som inte kan an- ses omfattat av vårt uppdrag. 8.2.3Datainspektionen skall höras när registerförfattningar beslutas Enligt artikel 28.2 i EG-direktivet skall medlemsstaterna se till att tillsyns- myndigheten – dvs. i Datainspektionen – hörs när sådana författ- ningar utarbetas som rör skyddet av enskilda personers fri- och rättigheter med avseende på behandling av personuppgifter. En uttrycklig motsvarande bestämmelse i datalagen avskaffades på förslag135 per den 1 januari 1995.136 Avsikten var att avskaffandet på intet sätt skulle innebära någon lättnad i kravet på re- missbehandling av förslag till nya statsmaktsregister (även om syftet med avskaffandet i och för sig var att minska Datainspektionens arbetsbörda). I 7 kap. 2 § regeringsformen finns en bestämmelse om att behövliga upplysningar och yttranden skall hämtas in vid beredningen av regerings- ärenden. Den bestämmelsen bör tolkas i belysning av vad som krävs enligt EG-direktivet. När regeringen i fråga om en registerförfattning beslutar en förordning eller tar initiativ till en lag, finns det således enligt vår mening tillräckliga garantier för att Datainspektionen hörs på det sätt som krävs enligt direktivet. Någon motsvarande s.k. remisskyldighet finns inte när det inom riks- dagen tas initiativ till en registerförfattning, t.ex. om reglering av riksda- gens egna register.137 I 4 kap. 10 § riksdagsordningen finns det dock be- stämmelser om att statlig myndighet – t.ex. Datainspektionen – är skyldig att lämna upplysningar och yttra sig när ett riksdagsutskott begär det och om att sådana upplysningar och yttranden som huvudregel skall hämtas in om minst fem utskottsledamöter begär det. 135Se SOU 1993:10 s. 173 f. 1993/94:217 s. 22 f. och SFS 1994:1485. 137Jämför KU 1992/93:32, beträffande personregister i informationssys- tem Rixlex, och KU 1995/96:13, beträffande registrering av riksdagsledamöters åtaganden och ekonomiska intressen. SOU 1997: 39 Förhållandet till särskilda registerförfattningar 211 Det får förutsättas att utan en särskild bestämmelse om detta ser till att Datainspektionen har hörts på det sätt som EG-direktivet kräver när en registerförfattning beslutas efter ett initiativ inom . Vi anser således att det inte är nödvändigt med hänsyn till EG-direkti- vet att åter införa den bestämmelse om obligatoriskt yttrande från Datain- spektionen som avskaffats. SOU 1997: 39 9 Förhållandet till offentlighetsprincipen Det går att förena EG-direktivet med offentlighetsprincipen enligt 2 kap. TF. Vi föreslår en uttrycklig bestämmelse som klargör att den nya person- datalagen inte skall tillämpas, om det skulle inskränka myndigheternas skyldighet att lämna ut personuppgifter enligt 2 kap. TF. Vidare föreslås en uttrycklig bestämmelse om att lagen inte hindrar att en myndighet bevarar allmänna uppgifter eller att arkivmaterial tas om hand av en arkivmyndig- het. Innebörden av offentlighetsprincipen och våra förslag rörande den berörs närmare i den andra delen av betänkandet. I detta avsnitt berör vi bara för- hållandet mellan å ena sidan offentlighetsprincipen, som enligt utred- ningsdirektiven inte skall förändras, och å andra sidan den nya personda- talag som vi föreslår och EG-direktivet. För sammanhangets skull bör dock här nämnas N att offentlighetsprincipen innefattar en rätt för varje svensk medborgare att ta del av allmänna handlingar, inklusive personregister, i den ut- sträckning handlingarna inte innehåller uppgifter för vilka gäller sekre- tess (2 kap. 1–2 §§ TF) och N att den som begär att få ta del av allmänna handlingar i allmänhet har rätt att få vara anonym (2 kap. 14 § 3 st. Vidare bör i fråga om andra regler än dem som finns i grundlag här nämnas att myndigheterna – för att offentlighetsprincipen i praktiken skall ha något värde – måste vara skyldiga att N i handlingar dokumentera uppgifter av betydelse för verksamheten (t.ex. 15 § förvaltningslagen, 31 § verksförordningen och 14 § datalagen), 214 Förhållandet till offentlighetsprincipen SOU 1997: 39 N registrera och strukturera sina handlingar så att man kan hitta bland dem (15 kap. sekretesslagen) och N bevara sina handlingar i tillräcklig utsträckning i arkiv (arkivlagen). kom fram till att vissa bestämmelser för- slag till EG-direktiv var svåra eller omöjliga att förena med offentlighets- principen.138 har emellertid, bl.a. efter inträdet i EU, tagit aktiv del i de fortsatta förhandlingarna om EG-direktivet och agerat hårt för att få till stånd sådana lösningar att direktivet inte står i motsättning till den svenska offentlighetsprincipen. På flera punkter avviker den antagna direktivtexten års förslag. har också lyckats få in en bestämmelse i in- gressen till direktivet som klargör att det är möjligt att vid genomförandet av direktivets bestämmelser ta hänsyn till principen om allmänhetens rätt till tillgång till allmänna handlingar (punkt 72). Av utredningsdirektiven framgår vidare att det är den bedömning att det i EG- direktivet inte finns någon bestämmelse som står i strid med en tillämpning av den svenska offentlighetsprincipen. Vi anser att det är möjligt att – mot bakgrund av den uttryckliga bestämmelse som har tagits in i punkt 72 i ingressen – tolka bestämmelserna i på ett sådant sätt att det som är grundlagsfäst eller annars särskilt betydelsefullt beträffande offent- lighetsprincipen kan behållas. 9.2Utlämnande av personuppgifter enligt offentlighetsprincipen Den grundlagsfästa delen av offentlighetsprincipen rör utlämnandet av personuppgifter, som finns i allmänna handlingar, till en obestämd krets mottagare. Övriga inledningsvis nämnda regler – om skyldighet att doku- mentera, registrera och arkivera – utgör i och för sig en förutsättning för att den grundlagsfästa delen av offentlighetsprincipen i praktiken skall ha nå- got värde. Men det står klart att inte med hänvisning till offentlighetsprincipen och vad som sägs i punkt 72 i ingressen till EG-di- rektivet kan undanta all registrering av personuppgifter inom den offent- liga sektorn. I den utsträckning som en viss personregistrering inte kan 138 Se SOU 1993:10 s. 85 ff. SOU 1997: 39 Förhållandet till offentlighetsprincipen 215 ?låtas enligt EG-direktivet, kommer det alltså inte att finnas något för allmänheten att titta på med stöd av offentlighetsprincipen. Enligt vår mening kan man beträffande EG-direktivet resonera på följande sätt när det gäller utlämnande av personuppgifter med stöd av den grundlagsfästa offentlighetsprincipen. Att personuppgifter lämnas ut med stöd av den grundlagsfästa offent- lighetsprincipen är i och för sig att anse som en sådan behandling av per- sonuppgifter som omfattas av EG-direktivet. Av artikel 6.1 b framgår att personuppgifter skall samlas in för sär- skilda, uttryckligt angivna ändamål och att senare behandling av uppgif- terna inte får ske på ett sätt som är oförenligt med de ändamål för vilka uppgifterna ursprungligen samlades in; också enligt data- skyddskonvention (artikel 5 b) skall personuppgifter för automatisk data- behandling lagras för särskilda ändamål och inte användas på ett sätt som är oförenligt med dessa ändamål. – Enligt vår uppfattning kan en myndig- hets utlämnande av personuppgifter med stöd av offentlighetsprincipen inte anses vara oförenligt med de ändamål för vilka uppgifterna ursprung- ligen samlades in. Offentlighetsprincipen framgår av grundlagen och får anses utgöra en integrerad del av all förvaltningsverksamhet som myndig- heterna ägnar sig åt. Av artikel 7 framgår att personuppgifter får behandlas, t.ex. lämnas ut, om det är nödvändigt för att fullgöra en rättslig förpliktelse som åvilar den registeransvarige eller för att fullgöra en arbetsuppgift som är ett led i myndighetsutövning som utförs av den registeransvarige. – De regis- teransvariga myndigheterna är rättsligt förpliktade att följa bl.a. grundlags- reglerna om utlämnande av allmänna handlingar, och utlämnandet är också ett led i deras myndighetsutövning. Utlämnandet är alltså tillåtet enligt ar- tikel 7. Behandling – utlämnande – av känsliga personuppgifter skall i princip förbjudas enligt artikel 8. Det är emellertid tillåtet att av hänsyn till ett viktigt allmänt intresse göra undantag från förbudet, om det finns lämpliga skyddsåtgärder (artikel 8.4). – Att utlämnande kan ske enligt den grund- lagsfästa offentlighetsprincipen är ett viktigt svenskt allmänt intresse. De svenska sekretessbestämmelserna medför att sådana känsliga personupp- gifter som avses i artikel 8 i praktiken inte kommer att lämnas ut om den enskilde kan skadas eller drabbas negativt av utlämnandet. Sekretessbe- stämmelserna får anses utgöra sådana lämpliga skyddsåtgärder som avses i EG-direktivet. Det finns alltså inget hinder mot att föreskriva ett undantag från det principiella förbudet mot behandling av personuppgifter i artikel 8 216 Förhållandet till offentlighetsprincipen SOU 1997: 39 för sådant utlämnande som sker med stöd av offentlighetsprincipen. Det undantaget måste dock anmälas till kommissionen enligt artikel 8.6. När uppgifter om en viss person samlas in från den berörde själv, skall –enligt artikel 10 – den information lämnas som är nödvändig för att till- försäkra den registrerade en korrekt behandling, exempelvis information om mottagarna eller de kategorier som mottar uppgifterna. Information behöver dock inte lämnas i den mån den registrerade redan känner till in- formationen. I artikel 11.1 finns det motsvarande bestämmelser för det fallet att personuppgifterna inte har samlats in från den registrerade själv utan hämtats från något annat håll. – Eftersom offentlighetsprincipen inne- bär att var och en kan få ut personuppgifter och att den som får uppgifterna i princip har rätt att vara anonym, kan den myndighet som samlar in per- sonuppgifter inte lämna information om till vilka personer uppgifterna kan komma att lämnas ut. Däremot kan information givetvis lämnas om att uppgifterna kan komma att lämnas ut enligt offentlighetsprincipen till den som begär det. Härigenom får de registrerade – på det sätt direktivet kräver –information om till vilka kategorier av mottagare som uppgifterna kan komma att lämnas ut. Eftersom utlämnande enligt offentlighetsprincipen föreskrivits i svensk grundlag, kan det vidare förut- sättas att allmänheten redan känner till den informationen. Därför torde det inte vara helt nödvändigt att lämna information i detta hänseende. Enligt artikel är det tillåtet för medlemsstaterna att göra nöd- vändiga undantag från bl.a. bestämmelserna i artikel 6.1, 10 och 11.1 med hänsyn till skyddet av den registrerades eller andras fri- och rättigheter. – Rätten för var och en att få ta del av allmänna handlingar med stöd av den grundlagsfästa offentlighetsprincipen är en sådan rättighet som kan göra det befogat med undantag. Som framgått av det anförda finns det goda möjligheter att förena den grundlagsfästa delen av offentlighetsprincipen med bestämmelserna i di- rektivet. Vi anser att det – för att inte någon tvekan skall uppkomma om hur den nya lagstiftningen förhåller sig till grundlagen – bör införas en ut- trycklig bestämmelse om att den nya persondatalagen inte skall tillämpas i den utsträckning det skulle inskränka en myndighets skyldighet att lämna ut personuppgifter enligt 2 kap. TF.139 Den bestämmelsen, som omfattar 139Hur EG-direktivet förhåller sig till andra bestämmelser i tryckfrihetsförordningen, dvs. bl.a. bestämmelserna om tryckfrihet och skydd för den som lämnar ut uppgif- ter till pressen, berörs i avsnitt 10. SOU 1997: 39 Förhållandet till offentlighetsprincipen 217 även känsliga personuppgifter, bör anmälas till kommissionen enligt arti- kel 8.6.