sou · GLB3150 · 1998-01-01 00:00:00 — Trots betydande produktionsminskningar har vissa länder fortfarande överskottsproduktion. Avkastningsnivåerna är som regel betydligt lägre än genomsnittet i EU men ett land som har förhållandevis hög avkastningsnivå. Mjölkproduktio- nen har polariserat mot två olika typer av företagsformer Den ena typen utgörs av mycket stora besättningar som är i kollektiv ägo eller har övergått till producentkooperativ och bolag. Denna andra formen är mycket små besättningar som ägs av enskilda jordbrukare. Dessa kan antingen vara traditionella småjordbruk som även fanns eller så är det nybildade jordbruk som är resultatet av privatiserings- programmen. Några familjejordbruk av den storlek som är rygg- raden i EU:s mjölkproduktion finns egentligen inte i CÖE- länderna. Mjölkproduktionen är en kapitalintensiv produktionsgren som kräver mycket teknisk utrustning för kunna bedrivas rationellt. Hos producenterna är det viktigt att det finns utrustning för att kyla och lagra mjölken. Det är viktigt att det finns en fungerande transportapparat för såväl inleveranser till mejeri som för distri- bution av färdigvarorna. Industriledet, mejerierna, är speciellt viktigt i mjölksektorn. Utan en fungerande mejeriindustri omöj- liggörs handel med mjölkprodukter. På detta område har CÖE- länderna fortfarande stora problem. Det medför också att CÖE- länderna har svårt att uppfylla kraven för att få exportera mejeri- produkter bl.a. till EU. I vissa CÖE-länder finns det inte ett enda mejeri som är godkändt av EU. Investeringar har i vissa fall gjorts i mejerisektorn men ute hos producenterna återstår fortfarande mycket att göra. Marginella förändringar av CAP Marginella förändringar av CAP innebär att EU bibehåller en prisnivå som ligger betydligt över världsmarknadsprisnivå och att utbudet regleras med hjälp av kvoter. Direktstöd i form av kobidrag föreslås i Agenda som ett nytt inslag i regleringen. Utbudskvotering innebär mycket begränsade möjligheter för CÖE-länderna att utveckla mjölksektorn. Detta gäller speciellt om åren ska läggas till grund för kvoterna. Rent praktiskt kan det bli mycket svårt att fastställa kvoterna i vissa länder eftersom en stor del av mjölken levereras direkt till konsument. Begränsad råvarutillförsel påverkar även mejerierna negativt och de kan tvingas att stänga. Det är främst EU som vinner på att regleringen behålls oföränd- rad. Genom hård utbudskvotering i CÖE-länderna kan EU fortsätta att exportera till dessa länder som det inte uppkommer någon importkonkurrens från CÖE-länderna. Fullständig liberalisering av CAP Fullständig liberalisering på mjölkområdet innebär att stödpriset sänks till världsmarknadsprisnivå vilket gör det möjligt att ta bort utbudskvoterna. För EU innebär det avsevärda förändringar. Det torde innebära hård press på att vidta rationaliseringar för att man ska kunna vara fortsatt konkurrenskraftiga på marknaden. Förändringarna för CÖE-länderna blir betydligt mindre då man i utgångsläget har betydligt lägre stöd än EU. Detta alternativ ger CÖE-länderna betydligt större möjligheter att konkurrera med EU. CÖE-ländernas möjligheter att slå sig in på EU:s hemmamarknad är på kort sikt trots allt relativt begränsade eftersom man inte Enkla produkter som torrmjölk bör vara lättare att komma ut med på marknaden än produkter som direkt exponeras mot den slutlige konsumenten. Exempel på en sådan vara är ost. och i viss mån de baltiska länderna torde bli de största konkurrenterna till EU på mjölkområdet. Successiv reformering av CAP EU:s övergångsåtgärder på mjölkområdet bör inriktas på att dra ner priserna så att man närmar sig världsmarknadsprisnivå. En svår fråga i sammanhanget är hur nuvarande kvotsystem ska Det finns stora värden kapitaliserade i kvoterna och det lär ställas krav på kompensation. För att EU ska vara trovärdiga måste ett principbeslut fattas om att kvoterna ska tas bort. Som kompensation kan EU ge jordbrukarna direktstöd. När utvidgningen är klar kan dock inte direktstöden ligga kvar eftersom konkurrensen på den gemensamma markna- den snedvrids om inte de nya medlemsländerna får del av samma stöd. För CÖE-länderna är det viktigt att åtgärder vidtas för att höja kvaliteten. Det behövs investeringar i såväl producent- som mejeriled. Det är också nödvändigt med strukturrationaliseringar i flera av CÖE-länderna. Privatiseringsprogramen har försämrat strukturen i flera av länderna. & .¶TK¶TT OCH GRISK¶TT CÖE-ländernas nötköttsproduktion är i allmänhet kopplad till mjölkproduktionen. Den specialiserade nöttköttssektorn är så- lunda av mindre betydelse. av större betydelse i flera av CÖE-länderna. De flesta av CÖE- länderna har gått från att vara exportörer till att vara importörer. Konsumtionen av i synnerhet nötkött har minskat kraftigt medan konsumtionen av griskött (även fjäderfäkött) har ökat. Förädlingsindustrin är liksom på mejeriområdet ett stort problem för CÖE-länderna. Flera länder har inte några slakterier som är godkända för export till EU. Utan en fungerande livsmedelsin- dustri har köttproduktionen haft svårt att utvecklas. CÖE-länderna har också problem med att avelsmaterialet är sämre än i EU vilket också bidrar till produkter av sämre och oönskade kvaliteter. Marginella förändrningar av CAP EU:s nuvarande politik för nötkött, inkl. förslagen i Agenda , innebär att djurbidrag ges till merparten av produktionen (amkor, handjur och mjölkkor). Bidragen grundas på historisk produktion. För CÖE-länderna innebär det först och främst en uppenbar risk att man helt utestängs från dessa stöd. Även om stöd ges finns risk för att dessa baseras på en historisk produktion vilken är mycket låg. Nötköttsproduktionen halverades i vissa länder . För griskött och fjäderfäkött är regleringarna inte lika omfattande som fr bl.a. nötkött. Dessa produkter behandlas i praktiken som förädlad spannmål och EU tillämpar endast exportbidrag. Stöd till spannmålssektorn i EU-15 i form av arealbidrag som inte ges till CÖE-länderna innebär en konkurrensnackdel även inom animali- eprodkutionen. Oförändrade regleringar innebär även på köttområdet att EU i första hand gynnas. Ökad köpkraft i CÖE-länderna kan EU utnyttja genom att exportera dyra produkter. Fullständig liberalisering av CAP För EU innebär fullständig liberalisering att prisstöd och djurbi- drag tas bort. Nötkött är en av de produkter där EU kommer att möta allra hårdast konkurrenstryck på världsmarknaden. För CÖE-länderna är skillnaden mot nuläget betydligt mindre efter- som graden av regleringar är låg. CÖE-länderna ges med detta alternativ en betydligt större möjlighet att konkurrera på marknadsmässiga villkor med EU- länderna. På kort sikt är bristande kvalitetsnivåer betydligt viktigare faktorer för CÖE-ländernas möjlighet att konkurrera med EU-15. Det krävs både att anläggningarna blir godkända för export och att konsumenterna efterfrågar produkter från CÖE- länderna. Vissa av CÖE-länderna, t.ex. och har tidigare exporterat bl.a. köttkonserver till . Övergångsåtgärder som är riktade mot EU bör avse en successiv avtrappning av stödpriserna ner till de nivåer som är etablerade på världsmarknaden. Kompensation för prissänkningen kan över- gångsvis ges i form av djurbidrag. För att inte snedvrida konkur- rensen måste dessa bidrag dock vara avvecklade när CÖE- länderna blir EU-medlemmar. För CÖE-länderna bör övergångsåtgärderna inriktas mot att höja effektivitet och kvalitet i näringen. Det bör speciellt vidtas åtgärder för att rusta upp slakterinäringen så att CÖE-ländernas industri inte av detta skäl är utestängda från marknaden när man blir medlemmar fullt ut av den gemensamma marknaden.