sou · GLB3108d4 · 1998-01-01 00:00:00 — De läsande barnen får genom nya läsupplevelser utmaningar som de skall hantera självständigt, medan de i läshänseende mindre avancerade barnen kan bli föremål för mer traditionell undervisning där innehållet blir underordnat den formella lästräningen. Men hur kan man – bortom dessa konflikter i pedagogikens värld – förstå skriftspråkets roll i det moderna samhället? Varför är det så stora svårigheter för en del grupper att nå tillräckliga färdigheter och varför har skolan sådana problem med att skapa funktionella läs- och skrivfärdigheter hos en del av befolkningen? Det finns självfallet inte någon enkel förklaring till dessa det komplexa samhällets 11 dilemman. Ett problem har jag redan pekat på och det består i att vi tenderar att uppfatta kunskaper i läsning och skrivning som avgränsade färdigheter som man skaffar sig och sedan har i bagaget livet igenom. Men detta är knappast en realistisk föreställning. Skriften är, som jag skall försöka utveckla i det som följer, en del av en rastlös teknologi som aldrig förefaller stanna upp, utan som människor ständigt använder för att ut-veckla nya kunskaper och nya sätt att beskriva, förstå och hantera världen. Men det finns också demografiska förhållanden som spelar in, bland annat migrationen. Människor som kommer från miljöer som inte integrerat skriften i sina vardagliga aktiviteter på samma sätt som gäller för industri- eller postindustriella samhällen, har självfallet en sämre beredskap (även om de också i de flesta fall blir goda läsare). Men hur kan man då förstå det förhållande att inte alla individer utvecklar en tillräcklig läs- och skrivfärdighet? Vad är det i skriften som bjuder motstånd och som gör det svårt för vissa grupper att ta till sig detta sätt att förhålla sig till omvärlden? Det finns egenskaper både hos skriften och den skriftspråksburna kommunikationen i sig som 10Se också exempelvis , Dominkocic & , 1981 gör den annorlunda än talet, men det är också viktigt att beakta hur och för vilka syften skriften används i samhället och vilka grupper som kommer i mer intensiv kontakt med den. Låt mig kort belysa dessa frågor genom att inledningsvis peka ut några av några av de aspekter som gör skrif-ten till en annorlunda, och i viss mening mer svårtillgänglig, kommunikationsform, för att därefter närmare redovisa en del forskning som rör två i sammanhanget intressanta frågor: den historiska utvecklingen av sådana färdigheter samt olika gruppers relation till skriftspråket i det moderna samhället. &R¥N L¤SNING OCH SKRIVNING TILL LITERACY Våra föreställningar om läsning och skrivning är präglade av skolan och skolans traditioner. De flesta barn ser läsinlärning som ett av huvudsyftena med att börja skolan. Att kunna läsa markerar en statustransformation av individen som också barn är medvetna om. I uttrycket att kunna läsa ligger dock föreställningen att detta är en avslutad förmåga som man når och därefter behärskar för gott. Men, som jag redan påpekat, kan man knappast se på skriftspråksanvändning på detta förenklade sätt som en klart avgränsad förmåga. Även den mest inbitne och avancerade läsare kan gå ner till en välsorterad tidningsförsäljare och hitta tidskrifter vilka är mer eller mindre omöjliga att förstå eller tillgodogöra sig; datamagasin, tidskrifter om trädgårdsodling, frimärkssamlande, schack, kampsport eller militärflyg för att endast nämna ett fåtal exempel. Även om man i en snävt teknisk mening kan ta sig igenom texter av detta slag och bemödar sig om att slå upp fackuttrycken, kan man knappast tillgodogöra sig dem utan att vara förtrogen med den aktivitet som tidskriften handlar om. som läsförmågan höjts dramatiskt hos hela befolkningen , har vi hamnat i en situation där mycket av det som skrivs är så kunskapsberoende att det är omöjligt att tillgodogöra sig utan någon form av specialistkunskaper, som inte alls behöver vara av det slag som som skolan tillhandahåller. Tvärtom, många populära textgenrer i vecko-, månads- och fackpress representerar helt andra aktiviteter och kunskapsområden än dem skolan ägnar sig. Det är därför mer rimligt att uppfatta textanvändning som ett mångfacetterat och föga enhetligt system för kommunikation inom ramen för vilket människor utvecklar sig själva och sina förmågor. Skriften har karaktär av ett mångsidigt redskap som ständigt kan användas för nya uppgifter, och där man genom att pröva det i olika situationer och för olika syften utvecklar sin förtrogenhet med mediet. Och att skriften har blivit så central för vårt samhälle har att göra med att den har blivit kunskapsproduktionens, maktens och rättsstatens främsta medium för kommunikation. Samhälleliga institutioner (produktion och handel, rättsväsende, byråkratier av olika slag, vetenskap och utbildning, kyrkan och till och med vården) bygger nämligen a lltid sin verksamhet på en betydande användning av skrift. Många skulle till och med hävda att ett demokratiskt samhällsskick av vår typ för-utsätter skrift. 12 Endast genom skriften kan lagar och regler göras lika för alla och myndighetsutövning göras rimligt likformig och kontrolleras. Den engelska termen literacy har just en sådan vidare betydelse och syftar på sätt att använda och förhålla sig till texter i mer generell mening. I svenskan finns inget motsvarande uttryck och vår term litterat har en delvis annorlunda och mer begränsad innebörd av att vara bildad. Motsatsen, att vara illitterat, används som ett skällsord. Men med utgångspunkt i engelskans literacy kan man säga att i det komplexa och kunskapsintensiva samhället regleras många förlopp i såväl den privata som yrkesmässiga sfären av skriftspråkliga praktiker, dvs. förlopp där skriften utgör en del i en kommunikativ process. Politisk åsiktsbildning sker exempelvis genom en blandning av publika och privata samtal å ena sidan och tidningsartiklar, insändare, böcker och pamfletter å den andra. Argumentationen löper genom dessa medier och utan att gränserna är klara. En politikers uttalanden kommenteras i ledaren i den stora tidningen och blir föremål för ytterligare analys i nyheterna på radio och därefter i Rapport och Aktuellt . Dessemellan ger temat upphov till samtal mellan arbetskamrater under lunchrasten, bland vännerna på bjudningen eller i familjen vid middagsbordet. I alla dessa förlopp och led spelar texter en direkt och indirekt roll. Just denna blandning av medier för kommunikation kan sägas utmärka det komplexa samhället med en närmast ofattbar informationsproduktion som ett av de mest framträdande dragen. Slutsatsen av denna utveckling är att skriftspråksbehärskning över breda fält är en alltmer väsentlig del av det vi kan kalla bildning. 4EXTBASERADE VERKLIGHETER OCH ANDRA Jag har redan påpekat att skriften är en teknologi för kommunikation. I detta konstaterande ligger inte enbart att den förutsätter tillgång till redskap för att skriva med och material att skriva på, utan också att kunskaperna om hur man använder den förmedlas på ett annat sätt än vad som gäller för talet. Man måste få någon form av vägledning in i 12 Ong, 1982 hur läsande och skrivande fungerar. Däremot behöver man inte nödvändigtvis få explicit undervisning. Skriften är i denna mening, och i förhållande till tal, en sekundär form av kommunikation som inte utvecklas naturligt utan som är beroende av yttre stöd och stimulans. Re- dan här ligger en del av förklaringen till att olika grupper kommer att ha olika närhet till bruk av text, men det finns också karaktäristika hos det skriftliga mediet som gör det annorlunda och jag skall kort kommentera några av dessa. Ett av de mest utmärkande dragen för skriften är att den upphäver betydelsen av avstånd och rum vid kommunikation. Det talade språket förutsätter personlig interaktion och rum (den rumsliga närheten gällde fram till dess telefonen uppfanns). De ljudvågor en talare producerar når inte särskilt långt och en förutsättning för kommunikation är att samtalspartnern är inom hörhåll. 13 Med skrift kan man kommunicera utan sådan personlig kontakt och man kan ta intryck av information som kommer från helt andra platser och som producerats av människor man aldrig träffat. Detta ger skriften en social och kulturell sprängkraft som påverkat vår samhällsform i grunden. Idéer kan spridas via text mellan samhällen och genom att läsa om hur människor i andra delar av världen organiserat sitt samhälle, hur man löst sociala och tekniska problem och så vidare, kan ett samhälle inhämta in-spiration och kunskap ur ett oerhört mycket bredare register än det som gällde när man var hänvisad till de erfarenheter som gjorts i den egna gemenskapen. Skriften var således första steget in i den globala by som kommunikationsforskare numera talar om med ett flöde av medierad information från alla delar av världen. Skriften gör det likaså möjligt att bevara information om det förflutna. I talspråkssamhällen måste all information som skall bevaras – lagar, sånger, sagor, religiösa berättelser, släktlängder osv – memoreras av individer som tjänar som levande arkiv. I en skriftspråkskultur kan information bevaras i text över utan större svårigheter. Det förflutna kan således göras permanent och många människor kan ta del av vad som hänt genom att läsa samma text. Om det uppstår oenighet om en händelse eller ett sakförhållande, kan man konsultera de skriftliga källorna. Denna permanens hos texter har varit ett problem för auktoritära politiska system som tvingats skriva om historieböcker och uppslagsverk för att få beskrivningen att stämma med den version av historien som vid ett givet tillfälle har politisk sanktion. I tillägg till att det förflutna kan bevaras på ett permanent sätt, löser skriften lagrandets kvantitativa problem. Medan det mänskliga minnet är ytterst begränsat, finns det bokstavligen talat inga gränser 13 Ong, 1982 för hur mycket som kan framställas och bevaras i text. Nya texter kan produceras och det kollektiva minnet på så sätt byggas upp i all oändlighet. Den informationsexplosion vi numera tycker oss uppleva tog sin början i denna potential hos skriften. Dessa två aspekter – vidgandet av kretsen med vilka en individ eller grupp kan kommunicera och ta intryck av liksom skapandet av ett permanent, kollektivt och obegränsat expanderbart minne i textens form – exemplifierar den omvälvning av alla delar av samhället som är knutna till skriften som teknologi. Textanvändning bokstavligen talat öppnade nya världar för människor och den medgav att information kunde kumuleras i obegränsad omfattning. Detta fick också avgörande effekter på villkoren för skola och utbildning. Företeelsen att studera är således i sig en utpräglat skriftspråklig aktivitet. Texter för in kunskaper och in-formation från många andra håll i världen i människors liv och vi lär om sådant vi aldrig haft eller kommer att få personliga första-handserfarenheter av. I denna mening är skriften en verksam komponent i den tilltagande abstraktion som utmärker modern utbildning; vi lär oss i betydande utsträckning genom att läsa om världen istället för att enbart göra erfarenheter i den. Det är en del av det pris vi får betala genom att vår kontaktyta med omvärlden blivit så omfattande. Men också om vi går ner på mikronivå och tittar på läsning som mental aktivitet, finner man att vi rör oss med en kommunikationsform som bygger på och premierar delvis andra sätt att tillgodogöra sig budskap än vad talad kommunikation innebär. Den kanske mest pregnanta skillnaden gäller principerna för TOLKning av budskap.14 Genom att skriften som kommunikationsform inte bygger på personlig interaktion, ställer den helt andra krav på explicita formuleringar hos den som skriver och medvetenhet om vilka tolkningsramar som är relevanta hos den som läser. De båda parterna – författare och läsare – måste dela kriterier för hur man "tar mening" ur text som uttrycker det.15 All språkanvändning kan sägas innebära en viss form av abstraktion, men i skrift kan systematiska och tämligen abstrakta meningssystem byggas upp som ger ett speciellt perspektiv på omvärlden. Och dessa meningssystem kan inte längre bekräftas genom personliga erfarenheter som vi gör i vår vardag. Vetenskapliga framställningar (och vetenskap är ett exempel på en samhällelig verksamhet som är omöjlig utan skrift) är sådana exempel på systematiskt 14Jfr , 1988, 1994 uppbyggda TEXTBASERADE VERKLIGHETER.16 Betrakta exempelvis följande utdrag ur en introducerande lärobok i kemi för avsedd för 13-årigar. En förening av väte och syre Låter man en vätgaslåga brinna under öppningen av en sval och torr bägare, får man en imma – vattendroppar – på bägarens väggar. Vattnet har bildats genom en kemisk reaktion mellan väte och syre ur luften. Vatten är alltså vätets oxid. Den enklast tänkbara formeln för vatten (vätexoid) skulle skrivas HO. Detta betyder att det skulle finnas en väteatom på varje syreatom. Man kan emellertid med experiment visa, att det finns två väteatomer på varje syreatom i vatten. Vattnets kemiska namn blir då diväteoxid och formeln alltså H2O. Framställningen kan på många sätt ses som typisk för en mycket abstrakt skriftspråklig genre. De termer som brukas definieras och länkas till varandra, den poäng som görs med vattnet som vätets oxid och dess kemiska namn, är en logiskt oantastlig kedja av resonemang men med en hög grad av abstraktion som torde befinna sig på ett betydande avstånd från de texter som många tonåringar tar del av i andra sammanhang eller spontant söker upp. Uppb yggnaden är också analytisk i den mening att en speciell sorts institutionellt sanktionerad förståelse (den som företräds av vetenskapen kemi) av hur vatten är uppb yggt och varför det har en viss formel blir resultatet av läsningen (i bästa fall!) snarare än någon form av omedelbar fysisk och/eller kommunikativ handling i förhållande till omvärlden. En viktig aspekt av socialisationen av en litterat person är att man lär sig att uppfatta detta slags förståelse och insikt som något som är värt att sträva efter. Och detta är inte en syn på kunskap som omfattas av alla grupper i ett socialt och teknologiskt komplext samhälle. Uppbyggnaden av textbaserade verkligheter är det kanske mest utmärkande draget i vår kunskapsform och i vårt kunskapsideal med rötterna i det antika . När denna process får en så stor omfattning som vad fallet är hos oss, bland annat inom alla de olika vetenskaper som producerar kunskap och teknologier av olika slag, blir resultatet i en tämligen abstrakt och svårtillgänglig värld av information och insikter. Dels bekräftas, som jag redan påpekat, de skildringar och påståenden som görs i auktoritativa texter inte längre av vardagliga erfarenheter (som i fallet ovan med vattnet som diväteoxid ovan, där på- 16Wertsch, 1991, i tryck 17Exemplet är citerat ur , 1995, s. 84, som analyserar vetenskapliga framställningar som diskurser visandet av atomerna och deras bindningar bara kan granskas genom en speciell sorts apparatur och experimentella arrangemang), dels finns det inte någon enkel, en-till-en korrespondens mellan texters uppb yggnad och verklighetens beskaffenhet sådan vi upplever den. Texter är inga bilder av verkligheten utan de är redskap för det som filosofen kallar "ways of worldmaking", dvs. sätt att strukturera, problematisera och analysera omvärlden. 18 Ett bra exempel på detta komplicerade förhållande mellan omvärld och text är hanterandet av så kallade syllogismer (också de en grekisk skapelse). Påståenden av typen Alla cyklar har fyrkantiga hjul är absurda som utsagor om verkligheten, men de kan ändå användas som en helt giltig premiss vid syllogistiska resonemang. Med ytterligare en premiss av typen Crescent är en cykel, blir den logiskt korrekta slutsatsen i just detta språkspel att Crescent har fyrkantiga hjul, oavsett hur absurd den är i verkligheten. Den ryske psykologen (1976) gjorde på 1930- talet i samband med alfabetiseringen av de södra delarna av dåvarande en serie fascinerande studier av hur läs- och skrivkunnigheten påverkade människors sätt att resonera bland annat just vid lösandet av syllogismer. Ett av hans mest tydliga resultat är just hur svårt människor som inte var läs- och skrivkunniga hade att frigöra sig från vad premisserna betydde när de tolkades som utsagor om verkligheten. Människor som hade lärt sig läsa, hade mycket lättare för att följa den form av hypotetiska resonemang som också strider mot vad som förefaller vara verkligheten. Graden av abstraktion i våra kunskapssystem är påfallande och detta representerar en betydande pedagogisk utmaning som just fordrar en koncentration på generativa förmågor av den typ som avancerad läsning och skrivning utgör. Om man tittar litet närmare på hur undervisning bedrivs, är det också tämligen uppenbart att det är elevers förmåga att hantera tolkningsproblemen i sådana textbaserade verkligheter som har en avgörande betydelse för deras möjligheter att tillgodogöra sig det stoff skolan presenterar. Såväl direkt som indirekt använder sig skolan av elevers förtrogenhet med avancerade former av texttolkning som ett kriterium för att fastställa kunskaper och färdigheter. Säljö och Wyndhamn (1988) genomförde en liten studie som handlar om mellanstadieelevers förmåga avgöra vad som är en relevant korrespondens mellan ett språkligt uttryck – vecka – och omvärlden i ett matematiskt problemlösningssammanhang. 19 Den benämnda uppgiften "En ko producerar mjölk per dag. Hur mycket mjölk producerar kon ?" beredde denna grupp av 12 och 13-åringar inga som helst 19Säljö & Wyndhamn, 1988 Nio av tio elever löste den rätt. Bland dem som gjorde något fel, var det bara enstaka elever som försökte sig på någon annan variant än att multiplicera . Om man däremot ändrar problemet en aning och använder sig av den matematiskt identiska uppgiften "går i skolan och han har i genomsnitt 7 lektioner per dag. Hur många lektioner har han ? ", men där referensen till termen vecka således är 5, ändrar sig resultatbilden markant. Endast sju av tio elever gör nu rätt och använder fem som referens för termen vecka, medan tre av tio använder sju. Frågan är varför man inte inser att det skall vara . Problemet är knappast att man inte vet att man går i skolan och är ledig två. Tvärtom, alla kan på goda grunder antas vara väl bekanta med detta förhållande. Istället är det förmodligen så att man som elev inte närmar överväger hur en utsaga av detta slag skall tolkas, utan istället förutsätter att skall vara , vilket förmodligen är standard i skolsammanhang. Flera lärare vi talat med har också protesterat mot uppgiften och hävdat att det bara blir fel när man ger sådana uppgifter. Men det intressanta är att även om man i princip känner till att man går i skolan , så är det inte säkert att man inser detta just när man hanterar detta problem. I denna mening är texten abstrakt och kräver en större uppmärksamhet på vad som är den relevanta innebörden i en term, en utsaga eller en hel text. Men det riktigt intressanta med resultaten i denna studie visar sig om man analyserar hur elever med olika prestationer i matematik klarar av denna typ av svårigheter. Författarna lät på förhand lärarna i de aktuella klasserna dela in eleverna i tre grupper med avseende på deras prestationer i matematik; hög-, mellan- och lågpresterande. Medan det på den första uppgiften (där vecka hade referensen ) bara fanns en obetydlig prestationsskillnad mellan de tre grupperna, så blir denna differens betydligt större på den andra uppgiften. Här ges en korrekt lösning av drygt åtta av tio av de elever som lärarna betecknar som högpresterande, medan det bland de lågpresterande endast är drygt hälften som räknar och övriga i nästan samtliga fall . Detta utfall kan tolkas som tecken på att det föreligger en cirkularitet som innebär, att det är elevers kompetens att på EGEN HAND och i en papper-och-penna situation klara av den typ av svårigheter som ligger i att avgöra hur en skriftlig utsaga skall tolkas i förhållande till en mångtydig verklighet som avgör om de kommer att betecknas som högpresterande eller inte. Eller med andra ord; elevers förmåga att på egen hand hantera mening och betydelse i de textbaserade verkligheter som skolans ämnen och verksamheter utgör, avgör i betydande utsträckning deras skolframgång, eftersom det är just denna förmåga som räknas som lärande i institutionella sammanhang. Och i sin för- längning är detta en illustration av hur det meritokratiska samhället – som i betydande omfattning använder sig av förmågan att inhämta kunskaper som kriterium för social karriär arbetar. Färdigheter som alla besitter kan inte tjäna som grund för en differentiering av elever. Och en viktig komponent i differentieringen är elevers förtrogenhet med, och villighet att engagera sig i, textbaserade verkligheter. Och det speciella ANALYTISKA F¶RH¥LLNINGSS¤TT som det innebär att hantera komplex skriftspråklig information och inse vad den betyder, tjänar i betydande utsträckning som kriterium och som underliggande bedömningsmekanism för hur man klarar av skolans krav. Men det är inget mystiskt med denna förmåga och det finns inte heller någon anledning att tro att den i särskilt stor utsträckning är grundad i våra biologiskt givna förutsättningar. Tvärtom, den är en sociokulturell produkt och växer fram som ett resultat av intensivt engagemang i den form av kommunikation som vissa typer av skriftspråkliga praktiker erbjuder. I betydande utsträckning kan den därför antas vara känslig för den form av insatser som kan göras exempelvis via utbildning och skola. Men låt mig lämna dessa iakttagelser av textbrukets mikroaspekter och dess mentalitetsformerande inslag, och istället något kort beröra frågor dels kring utvecklingen av läs- och skrivfärdigheter i historiskt perspektiv, dels hur olika grupper förhåller sig till texter och textbruk. 6AD MENAS MED L¤S OCH SKRIVF¤RDIGHETER En god läs- och skrivkunnighet bland befolkningen är en viktig del av många länders självbild. Undersökningar som pekar mot att läskunnigheten går ner utlöser därför alltid en viss oro och många kommer att uppfatta sådana signaler som ett allvarligt hot mot social och ekonomisk utveckling. I uppkommer med viss regelbundenhet en diskussion om så kallade literacy standards. Från tid till annan slår någon larm om att nya generationer av ungdomar skulle vara sämre på att läsa eller skriva än deras föregångare. En animerad diskussion av visst intresse förekom i och den ändade upp i tämligen högljudda krav, formulerade i termer av att nu skulle skolan gå to basics, det vill säga till traditionell drill och övning i läsning, skrivning och räkning (det som litet skämtsamt kallas för the three Rs: reading, riting and rithmetic). Denna reaktion att gå tillbaka till det beprövade är inte helt ovanlig i perioder där det nya kommer att framstå som uttryck för löst prat och flum. De amerikanska forskarna (historiker), (pedagogisk psykolog) och (1977) har i en intressant artikel mer principiellt belyst de svårigheter som ligger i att jämföra "literacy standards", och de gjorde detta med utgångspunkt i just den to basics rörelse som verkade i . 20 De- ras analys är viktig, eftersom den sätter in läsfärdigheter i ett sociokulturellt sammanhang och den visar att den typ av reaktion som to basics utgjorde är mer emotionellt än sakligt grundad. Deras slutsats är helt entydig: det finns inga basics att återvända till. Det som var basic för hundra eller till och med vad gäller läsning, har ingen giltighet . Och det som är funktionell läsförståelse är något helt annat än det som gällde tidigare. Utgångspunkten för och analys är just att läs- och skrivkunnighet haft olika innebörd under skilda historiska epoker och att ribban kontinuerligt höjts utan att vi är medvetna om detta. Kraven har justerats uppåt på minst två olika sätt; dels har våra kriterier på vad som menas med att kunna läsa och skriva höjts på ett markant sätt, dels har våra förväntningar på hur stor del av befolkningen som skall behärska dessa färdigheter ändrats.