sou · GLB3167d3 · 1998-01-01 00:00:00 — De process- och produktionstekniska metoder som avses i ramprogram 2 kommer även i väsentlig grad att öka möj- ligheterna att framställa produkter med särskilda kvalitetsegenskaper. Programmet bör fokuseras på att behandla frågeställningar som kan ligga till grund för produkter som har och kan ge speciella svenska kvaliteter med unika egenskaper. 8.7.5Program för kunskapsutbyte och kompetenshöjning Syftet med programmet är i första hand att nå de företag som står utanför det offentliga FoU-systemet, i "FoU-skugga", för att dessa skall kunna dra nytta av vad systemet har att erbjuda. Programmet kan dess- utom bidra till att skapa en bättre dialog mellan FoU-systemets aktörer. Ett viktigt inslag är också att bidra till en höjning av kompetensnivån inom livsmedelsföretagen och därmed öka förmågan i företagen att samverka med FoU-systemet. Flera aktörer med olika profiler behöver engageras för utförandet av åtgärdsprogrammet, som därför är upplagt som ett antal delprogram vilkas hantering och administration kan variera. Inriktning och om- fattning av de olika åtgärderna kan prioriteras och rekommenderas av den styrgrupp som föreslås för det nationella programmet. Kontaktytan mot företagen skall i första hand bestå av ett antal regi- onalt placerade förmedlingsenheter – som föreslås i avsnitt 8.7.5.1 – med nationell koordination. De kunskapsgenererande kompetenscent- rumen utgör viktiga resurser för förmedlingsenheterna och en stark koppling till dessa är väsentlig. Det är delvis oklart hur samverkan kan ske mellan satsningar inom ramen för universitetens och högskolornas tredje uppgift och indu- striforskningsinstitutens verksamhet. En fortsatt dialog är viktig för att hitta de slutliga formerna på livsmedelsområdet. 8.7.5.1Stöd för uppbyggnad av förmedlingsenheter för livsmedelsbranschen Medel bör avsättas för uppb yggnaden av ett antal "förmedlingsenheter för livsmedelsbranschen". Förmedlingsenheterna – som inte skall be- driva kommersiell konsultverksamhet – skall kunna ta hand om olika livsmedelsföretags frågeställningar kring teknik, organisation, marknad och produktutveckling, antingen genom att nyttja egna kompetenser eller genom att slussa frågeställningarna vidare till olika kompetenser för vidare konsultationer eller för genomförande av enskilda utveck- lingsprojekt. Förmedlingsenheterna bör ha egna medel för att kunna arbeta med uppsökande verksamhet och med initiering av utvecklings- projekt, där företagen initialt kan erhålla ett visst ekonomiskt stöd. För- slaget skall inte nödvändigtvis innebära att nya fysiska enheter b yggs upp. I första hand bör tas till vara de strukturer som redan finns . Den kompetens som behövs för att stödja förmedlingsenheterna finns framför allt på universitet, högskolor och industriforskningsin- stitut, men kan också finnas på konsultbolag. För att säkerställa en ut- hållig uppföljning av initierade projekt bör förmedlingsenheterna kun- na erbjuda företagen medel för att upphandla nödvändig kompetens för förstudier. Verksamheten på förmedlingsenheterna blir starkt beroende av de enskilda personer som arbetar där. Personalen på förmedlingsenheterna bör utöver sin bas av generell livsmedelskunskap ha en industriell för- ståelse. Förmedlingsenheterna skall samordna med andra lokala och regio- nala aktörer för att underlätta för företagen att hitta rätt i u tbudet. Förmedlingsenheterna skall samlas i ett nätverk för att där utbyta er- farenheter. Förmedlingsenheternas olika profiler gör det speciellt vik- tigt att personalen på de olika förmedlingsenheterna har kontakt med varandra och kan förmedla frågor till de övriga. Rekrytering av organisationer till förmedlingsenheterna kan lämpli- gen genomföras via ett offertförfarande, där kandidaterna får utforma en ansökan om ett eget program, där de har valt vilka av delprogram- men nedan de vill engagera sig i. Kraven på att snabbt kunna svara på problemställningar och sätta företagen i kontakt med personer med mer specifika kunskaper, gör det fördelaktigt att placera förmedlingsenheterna i närheten av de befintli- För att få en regional täckning bör det dock även finnas några förmedlingsenheter även på andra platser, t.ex. i nor- ra . I detta fall är det speciellt viktigt att varje potentiell enhet preciserar på vilket sätt verksamheten skall organiseras för att tillför- säkra företagen snabb problemlösning, vidarekoppling till andra kom- petenser och uthållig projektuppföljning. , som utredningen förelår skall stå för den nationella koor- dineringen, bör ansvara för uppföljning och viss administration i sys- temet med förmedlingsenheter. Även om man bygger upp en verksam- het där man tar till vara regionala drivkrafter och initiativ, är det av största vikt att åstadkomma en samordning. Detta dels för att undvika dubbelarbete på olika ställen i landet, dels för att undvika överlappning med flera olika aktörer på samma plats och dels för att ta fram tjänster av generell karaktär som kan nyttiggöras oberoende av lokaliseringsort. kan utifrån sin erfarenhet och sin nationella roll anlitas till att byg- ga upp och underhålla ett nätverk mellan förmedlingsenheterna. I den- na uppgift ingår att hålla en kontinuerlig dialog mellan de olika för- medlingsenheterna så att man kan åstadkomma ett optimalt nationellt förmedlingsenhetssystem. Följande insatser via delprogram föreslås, där förmedlingsenheterna kan stå för genomförande och beslut: Medvetandehöjande insatser mot teknikpassiva mindre livsmedels- företag med syfte att överföra befintlig kunskap och teknik. Insats- erna kan bestå av fokuserade informationskampanjer och uppsök- ande verksamhet. Insatser för att stärka tekniksökande mindre livsmedelsföretags för- måga och kunskap att initiera samarbete med olika FoU-aktörer. In- satserna bör framför allt syfta till att stimulera stärkt marknads- och produktutvecklingskompetens. Insatserna kan bestå av stöd till nät- verks- och konsortiebildningar. Vidare föreslår utredningen följande insatser via delprogram som drivs på nationell nivå. Förmedlingsenheterna kan härvidlag ha en vik- tig roll som informationsförmedlare och marknadsförare. Den styr- grupp som föreslås för det nationella programmet bör fatta beslut om de mer omfattande insatserna: Förmedling av innovationsstipendier som i ett tidigt stadium ger innovativa entreprenörer och forskare inom livsmedelsområdet re- surser att utveckla en idé till ett projekt som sedan kan intressera riskkapital och potentiella kunder. Innovationstipendierna skall bl.a. ses som en möjlig fortsättning av lyckade utvecklingsprojekt. Utvidgad och förstärkt verksamhet för att placera nyutexaminerade eller doktorander i framför allt mindre företag, i syfte att ge företa- gen en höjd kompetens vad gäller att samverka med och utnyttja FoU-systemet. Detta förutsätter att olika utbildande enheter skall ha ett intresse av att få ut sina utbildade personer i industrin och att ett visst motstånd i många mindre företag mot att samarbeta med FoU- systemet kan övervinnas. För att lösa dessa problem bör den nyut- examinerade åtföljas av medel för att starta utvecklingssamarbete med sin "gamla" FoU-enhet. För framför allt större företag behövs en motsvarande åtgärd i form av stimulans till att ge vissa anställda en forskarutbildning, dvs. Samarbete med utbildningsutförare för att utveckla nya fort- bildningsformer som ger småföretagen möjlighet att kontinuerligt utveckla den befintliga personalens kompetens, utan att detta utgör ett hinder för den löpande produktions- och affärsverksamheten. Resestipendier som kan ge enskilda företag möjligheter att sända personal utomlands för att utbyta erfarenheter och samarbeta med andra företag. Detta ger en "benchmarking" av de svenska företagen gentemot de utländska konkurrenterna. Ett kompetens- och utvecklingsprogram riktat till gårdsbaserade småskaliga livsmedelsföretag. Utredningen har översiktligt beskrivit olika utbildningar på såväl gym- nasie- som på högskolenivå som har mer eller mindre inriktning på livsmedelsområdet. I vilken mån dessa utbildningar uppfyller de krav som ställs och från livsmedelsbranschen har utred- ningen inte gått närmare in på. Därför föreslår utredningen att befintli- ga utbildningar med anknytning till livsmedelsbranschen på alla nivåer görs till föremål för en översyn som tar sin utgångspunkt i industrins behov. Kontaktverksamhet och ett utbyte mellan olika utbildningssäten bör i detta sammanhang stimuleras för att ge incitament för dessa att tillsammans fundera på och arbeta för utvecklingen av relevant utbild- ning. Utifrån nuvarande kunskap om utbildningssystemet föreslår utred- ningen också stöd till utbildningsformer som, i likhet med , utgår från konkreta problemställningar och idéer och varvar utbildning med praktisk verksamhet. Därutöver föreslås att åt- gärder vidtas för att påverka även andra utbildningar som ej har livsmedelsinriktning, men ändå är eller skulle kunna vara viktiga för livsmedelsbranschen, som företagsekonomi-, marknadsförings-, pro- duktutvecklings- och innovationsinriktade utbildningar. Åtgärderna skall syfta till att lyfta fram livsmedelsbranschens problem och möjlig- heter som ett inslag i dessa utbildningar. Inom livsmedelssektorn finns ett antal s.k. mikroföretag – i många fall i anknytning till råvaruproduktionen. Dessa företag finns i många fall i regioner där verksamheten kan utgöra ett viktigt tillskott för för- sörjningen – inte minst för den kvinnliga befolkningen. För att bidra till att dessa s.k. mikroföretag skall kunna utvecklas som höga krav kan vidmakthållas vad gäller framför allt livsmedelshygien och livsmedelssäkerhet, föreslår utredningen att får i uppdrag att utarbeta kriterier för grundläggande livsmedelsutbildning. En sådan frivillig utbildning skulle kunna erbjudas mikroföretagen i första hand. Utbildningordnare kan vara de aktörer som genomför utbildning för livsmedelsföretag. Kommunernas hälso- skyddsinspektörer kan härvidlag utgöra en resurs när det gäller att spri- da information om utbildningen samt som kontaktskapande länk gente- mot olika myndigheter och de förmedlingsenheter som föreslås av ut- redningen. Utredningen föreslår att en översyn görs av den primärnäringsin- riktade FoU-verksamheten i syfte att klarlägga om den FoU som sker är relevant utifrån de krav som den nya marknadssituationen ställer. Ansvaret för detta nationellt sammanhållna program föreslås ligga på . Motivet för detta är programmets starka fokusering på indust- riella frågeställningar. Ett huvudmotiv för ett sammanhållet program är behovet av samordning mellan de olika programavsnitten så att onödig överlappning undviks och att synergieffekter mellan de olika avsnitten kan utnyttjas. – under ledning av en pro- gramchef – bör därför vara uppb yggd så att den har ett övergripande ansvar för samtliga programavsnitt. Detta för att få ett större genomslag och få en samlad informations- och resultatspridning – såväl extern som mellan delprogrammen. En särskild uppgift bör också vara att bygga upp en ständigt aktuell databas med svenska livsmedelsrelater- ade forskningsprojekt. En styrgrupp bör bildas med maximalt tio personer med represen- tanter för näringsliv och forskarvärlden, myndigheter samt med de statliga huvudfinansiärerna . Styrgruppen bör ha en sammansättning så att strategiska råd om delprogrammens inriktning, kriterier och prioriteringar kan göras. För vardera av de tre ram- programmen bör en beredningsgrupp tillsättas. Beredningsgruppen fö- reslås bestå av en blandning av näringslivsrepresentanter och forskare samt i förekommande fall myndigheter. En koordinator bör finnas för varje delprogram. Beredningsgruppen rekommenderar och prioriterar projektförslagen. Den för hela programmet gemensamma styrgruppen beslutar. I de fall som har koppling till andra pågående program bör beredningsgrupp för dessa konsulteras. Beredningsgrupperna kan även användas som ett led i bedömningen av samverkansprojekten. Exem- pelvis kan det i vissa fall vara lämpligt att remittera till bered- ningsgrupper för en inomvetenskaplig granskning. Ytterligare en uppgift för styrgruppen bör vara att bedöma framtida utvecklingstendenser i livsmedelssektorn, både utifrån den generella samhällsutvecklingen och utifrån speciella förhållanden. Detta erford- rar ett samlat grepp och bättre underlag. Det är därför viktigt att medel avsätts för att bedriva utrednings- och forskningsverksamhet för att öka kunskaperna om kunskapsflödet inom FoU-systemet, mellan leveran- törer och användare och stora och små företag. Livsmedelsbranschens internationalisering och dess påverkan på FoU-systemet är ett annat område som kräver ingående analys. På samma sätt är det väsentligt att jämföra situationen inom livsmedelsbranschen med andra branscher. För att förbättra samverkan mellan forskningsfinansiärerna och för att klarlägga och identifiera luckor och överlappningar, föreslår utred- ningen att en samarbetsgrupp bildas med forskningsråden, , stiftelserna, samt representanter för näringslivet och de tre största kompetenscentrumen; , och . Re- gelbundna möten, minimum , torde förbättra dagens brister vad gäller samordning av information till näringslivet och forsk- arvärlden. En utvärdering av programmet bör ske för att utröna att man är på rätt väg vad gäller samverkan, företagsmedverkan och kopp- lingen mellan de kunskapshöjande projekten och industriprojekten. Kommersiella resultat kan rimligtvis klarläggas och utvärderas först . Med flera aktörer inblandade ställs mycket höga krav på parternas förmåga till flexibelt samarbete för att den övergripande målsättningen om ett sammanhållet program skall kunna uppfyllas. 9 Insatser för ökad export Syftet med detta kapitel är att lämna en redogörelse över exportutveck- lingen samt att lämna förslag till åtgärder för en ökad livsmedelsexport. Den svenska livsmedelsexporten har utvecklats positivt efter EU- inträdet. Exporten har ökat från till 14,5 miljar- der kronor. Livsmedelsexporten av landets totala export är dock blyg- sam, . Genom tidigare inhemska regleringar samt handelshinder i andra länder har den större delen av livsmedelsindustrin i , till skillnad från deras konkurrenter som varit medlemmar i , inte haft möjlighet att utvecklas i en internationell konkur- rens. har de statliga medlen för exportfrämjande åtgärder uppgått till ca /år. Utredningen föreslår att staten kraftigt ökar sina insatser för exportfrämjande åtgärder. Vid en insats på /år kan de nuvarande åtgärderna utvidgas till fler länder och fler företag. kommer de svenska insatserna i nivå med det satsat . Statliga exportkreditgarantier är ett betydelsefullt konkurrensmedel vid export till länder där osäkerhet för betalning av exporten av olika skäl föreligger. I har exportkreditgaranti för livsmedel för ex- port till lämnats . Utredningen vill poängtera att det är angeläget att denna utveckling fortsätter. Våra konkurrentländer, bl.a. och , har lämnat exportkreditgarantier för livsmedel för export bl.a. till . Vidare föreslås ett särskilt program för uppb yggnaden av ett pilot- projekt för exportbolag bestående av mindre livsmedelsföretag. Kost- naderna för projektet bedöms till ca . 9.1Sveriges export av livsmedel Den totala exporten av jordbruksvaror och livsmedel har ökat stadigt bortsett från en nedgång . – 1996 fördubblades exporten av jordbruksvaror och Exporten av jordbruksva- ror kan påverkas kraftigt av årsmånsvariationerna. Exportvärdet ökade jämfört med föregående år. I förhållande till exportökningen () var således ök- ningen tämligen blygsam. En orsak till den måttliga ex- portökningen kan eventuellt vara att svenska produkter blivit dyrare utomlands på grund av den stärkta svenska kronan. Exporten av jord- bruksvaror och livsmedel utvecklades dock bättre än den totala varuexporten, som i stort sett var oförändrad värdemässigt. Exporten av jordbruksvaror och livsmedel utgör en liten andel av den totala svenska varuexporten. Exportandelen har dock ökat från till . Exporten av förädlade livsmedel ökade med och med jämfört med närmast föregående år. I tabell 9.1 redovisas den totala exporten av jordbruksvaror och livsme- del samt exporten av förädlade livsmedel –1996. 4ABELL Livsmedelsexporten –1996. %XPORT AV F¶R¤DLADE PRODUKTER -4,8 -7,4 I tabell 9.2 på omstående sida anges den totala exporten av jordbruks- varor och livsmedel fördelat på produktgrupper –1996. Exportökningarna –1994 har sin bakgrund i de särskil- da exportbidrag som betalades ut under dessa år. 4ABELLExport av livsmedel, . Fisk, kräft- o blötdjur Spannmål och varor därav Socker, sockervaror m.m. Kaffe, te, kakao, m.m. Oljefrön, oljehaltiga nötter * Korrigerat värde för exporten till EU för företag som inte ingår i Intrastaturvalet samt för svarsbortfall. De största varugrupperna i den totala exporten av jordbruksvaror och livsmedel var spannmål och varor därav (), fisk, kräft- och blötdjur (), kaffe, te, kakao m.m. (). Stora enskilda export- produkter var vodka, margarin, griskött, hel lax, smör, chokladkonfektyr och rostat kaffe. En intressant förändring av exporten som har skett –1996 är den stora exportökningen av dryckesvaror. var värdet av denna export fyra gånger högre än . En starkt bidragande orsak till denna ökning är att svensk vodka haft stora exportframgångar, främst på den amerikanska marknaden. Gemensamt för flertalet av de stora exportvarorna är att de utgörs av s.k. frihandelsvaror. För dessa produkter har det funnits möjlighet att handla mellan och utan handelsrestriktioner. Företag med produkter som omfattas av frihan- delsavtalet har därmed agerat på marknader med internationell konkur- rens. Exporten av förädlade livsmedel –1996 fördelat på produktgrupper anges i tabell 9.3. Med förädlade livsmedel avses de produktgrupper som styrgruppen för Food from identifierat. 4ABELL Export av förädlade livsmedel åren 1992–1996 fördelade på produktgrupper, . Styckat kött och köttvaror Andra mejerivaror och fett Fisk och skaldjur; beredda Grönsaker, bär, frysta Beredningar av frukt och grönt Drycker, sprit och ättika Exporten av förädlade livsmedel uppgick till och utgjorde av det totala värdet av exporten av jord- bruksvaror och livsmedel. De största produktgrupperna i exporten av förädlade livsmedel var "drycker, sprit och ättika" () samt "sockervaror och chokladkonfektyr" (). Tillsammans svarade des- sa två produktgrupper således för ca en tredjedel av exportvärdet. De viktigaste enskilda exportprodukterna var vodka, fast och fly- tande margarin, choklad, rostat kaffe, sockerkonfektyr, styckat griskött, skorpor och knäckebröd. De procentuella exportökningarna var störst för "styckat kött och köttvaror samt "fisk och skaldjur", som vardera öka- de . "Mejerivaror och fett" låg på samma nivå som året innan då exporten mer än fördubblades. För dessa produktgrupper förbättrades exportvillkoren – dels genom det fria tillträ- det till EU-marknaden och dels genom möjligheten att exportera till tredjelandsmarknader med exportbidrag. viktigaste exportmarknader för förädlade livsmedel var , , , och . Ex- porten till samtliga dessa länder översteg /år –1996. som exporten till och förändrades marginellt ökade exporten kraftigt till de tre EU-länderna , och . Till har exporten av främst styckat kött och köttvaror samt mejerivaror, främst yoghurt, ökat kraftigt. Till är det framför allt exporten av kaviarersättning, sill- och strömmingsprodukter samt styckat griskött som ökat påtagligt. Till har exporten av kött och köttvaror, fisk-, kräft- och blötdjur, mejerivaror samt spann- målsprodukter ökat kraftigt efter EU-inträde. Den ökade livsmedelsexporten till EU utgörs framför allt av pro- dukter som tidigare på grund av högt tullskydd var utestängda från EU- marknaden. Livsmedelsexportens sammansättning till de tio viktigaste exportländerna är mycket olika. Till vissa länder är exporten av föräd- lade livsmedel varierad och omfattar många olika produktgrupper. Detta gäller t.ex. exporten till , och . Till andra länder domineras exporten av några få produkter. Exporten till t.ex. domineras helt av vodka. Av den totala svenska livsmedels- exporten till svarade drycker för ca två tredjedelar såväl som . Exporten av jordbruksvaror och livsmedel till EU-länderna uppgick till nästan , vilket innebar en ökning med jämfört med föregående år. , som var första medlemsår i EU, ökade exporten av jordbruksvaror och livsme- del . Exporten underlättades genom den då deprecie- rade svenska kronan men framför allt genom tillgången till den inre marknaden. förstärktes den svenska kronan, vilket var en av orsakerna till att exportökningen det året i viss utsträckning stag- nerade. Exporten till ökade med till och till med drygt 210 miljoner kro- nor till . Till det tredje största exportlandet, Tysk- land, ökade livsmedelsexporten med till . Exporten till ökade med till och till med till . Exporten till Ned- erländerna minskade däremot från till . EU:s betydelse som exportmarknad har ökat på bekostnad av Cen- tral- och och övriga länder. Exportvärdet till minskade , men ökade sedan med året därpå. Till en del berodde minskningen på att direktexporten av vodka till gick ner kraftigt – från till . Året därpå ökade den något till . Exporten till tredje land, dvs. export till länder som inte är med- lemmar i EU, ökade från ca till ca . var exporten till tredje land störst till (1,) och därnäst till (). Försäljningen till uppgick till . Till respektive var livsmedelsexporten svag – den uppgick för dessa regioner till 17 respektive , vilket kan jämföras med livsmedelsexporten till som uppgick till . 4ABELLExport av förädlade livsmedel till EU 1988–1996. &¶R¤NDRING !NDEL AV HELA Livsmedelsexporten av förädlade produkter till EU-länderna –1996 redovisas i tabell 9.4. Exporten till EU av förädlade livsmedel ökade och med till . Exporten av förädlade produkter har således ökat kraftigt efter EU- inträdet. Den ökade livsmedelsexporten till EU har till stor del bestått av produkter som inte kunnat komma in på EU-marknaden, t.ex. kött- och mejeriprodukter. 9.2.1Exportfrämjande i några EU-länder utom Samtliga EU-länder lämnar i någon form stöd till exportfrämjande verksamhet för livsmedel. Genom att stöd kan utgå i olika former och genom flera organisationer är ländernas utgifter för exportfrämjandet ibland svåra att få fram. I tabell 9.5 redovisas ungefärliga belopp som avsätts för exportfrämjande åtgärder i några EU-länder. 4ABELLUngefärliga belopp för exportfrämjande åtgärder i några EU- Källa: Food From – utvärdering av perioden –1996. , (1997). Här lämnas en redogörelse för exportfrämjande verksamhet på livsme- delsområdet i våra grannländer och samt för två framgångsrika länder vad gäller export av livsmedel, och . I svarar Landbrugsraadet för ett antal servicefunktioner inom bl.a. Exportfrämjandet. Landbrugsraadet deltar i den långsiktiga plane- ringen av främjandet av livsmedelsexport vad gäller promotion av som land. Rådet är en ekonomisk förening och behöver som sådan inte redovisa sin omsättning. Verksamheten finansieras genom tre fonder som får sina medel från beskattningen av jordbruksmark, skatt på bekämpningsmedel samt från inkomster som erhålls från mjölkproduktionen. En av de tre fonderna, Promilleavgiftsfonden, be- räknas tillföras ca . Av detta belopp an- vänds för exportfrämjande av livsmedel. Export lämnas inte till ett enskilt företag och medel ansöks av flera företag gemensamt. Landbrugets Afsaetningsudvalg, , arbetar som en självständig del av Landbrugsraadet. har omkring 20 anställda. Verksamheten omfattar rådgivning och praktiskt stöd till enskilda företag. Utomlands arrangerar promotionaktiviteter såsom utställningar, seminarier och resor med delegationer. För exportinsatser finns även möjlighet att få medel för resor och uppehållskostnader från Erhvervsfremme Styrel- sen. I arbetar , som är en avdelning inom Handels- och (), med frågor som berör exportfrämjande. Detta gör även .