sou · GLB3157d1 · 1998-01-01 00:00:00 — Med Reggio pedagogiska filosofi, som blev en inspirations- källa inte bara i utan också internationellt och som b ygger på (1922-1994) filosofi och pedagogik återkommer de grundläggande dragen i förskoleskolepedagogikens historia; barnet som ett aktivt, kompetent och medforskande barn, det projekt- och temaori- enterade arbetssättet, pedagogisk dokumentation kopplad till en re- 48 Kärrby, G. (1980): $IALOGPEDAGOGIK VISION OCH VERKLIGHET Pedagogiska instituionen, . 49Kallòs, D. (1980): $EN NYA PEDAGOGIKEN , strand. 50Engdahl, I. (red.) (1990) "+ALLET 3AKEN Förskollärares Riksfö- rening, , . 51 , G. , U.P. & Åsén, G. (1991): !TT UTV¤RDERA BARNOMSORG , HLS Förlag. 52 , G. & , I-B. (1996): &¶RSKOLANS UTVECKLING FAKTA OCH FUNDE RINGAR. , HLS förlag. flekterande och medforskande hållning hos , samt det emancipatoriska och demokratiska perspektivet på barns kunskapande och lärande. kom också planeringsfrågan i centrum och Social- styrelsen lyfte fram en medveten pedagogisk planering som en viktig fråga för att ge mer struktur i förskolans verksamhet. Även om knappast fick de konsekvenser som utredarna tänkt sig, ledde reformen till en demokratisering av förskolan och till en fokusering av arbetsformernas betydelse, som sedan levt kvar. Dialogens betydelse för det pedagogiska arbetet är också något som alltmer diskuteras och lyfts fram i den pedagogiska diskus- sionen både i förskolan och i skolan. Förskolan har även i andra av- seenden fortfarande en stark prägel av utredningens idéer, bl. a i sättet att disponera lokaler och utformningen av den inre miljön. Arbetslags- tanken och åldersblandade grupper är andra exempel. Ett av utredningens förslag var att de anställda i förskolan skulle bilda arbetslag och genom sitt demokratiska samarbete utgöra en förebild för barnen. På så sätt ville utredningen också bryta den tidigare arbetsför- delningen i förskolan där barnskötarna ofta fungerade som assistenter till förskollärarna. 53 framförde att: Arbetslagets princip går ut på att personalen gemensamt diskuterar sig fram till en arbetsfördelning med tanke på aktuella arbetsmoment, arbets-tidens förläggning, och hur barnens aktivitetsutbud skall organiseras. Försöken att etablera ett mer demokratiskt lagarbete i förskolan har dock inte varit problemfritt. Detta var något som också förutsåg. Gränserna mellan olika personalkategorier kom delvis att suddas ut och ansvarsfrågan blev otydlig. Ambitionen att uppnå enighet i arbetslagen ledde också ofta till att förskollärarna, som hade längst utbildning, inte ville föra fram sina kunskaper och synpunkter i diskussioner. I stället utvecklades det en stark tendens till att enas kring en minsta gemensam nämnare, vilket knappast bidrog positivt till den pedagogiska utvecklingen.54 53 SOU 1972:26: &¶RSKOLAN DEL . 54 Boalt-Boétius, S. (1984):!RBETSLAG P¥ DAGHEM. Men arbetslagsidén har utvecklats och den ses som en viktig grund för att kunna utveckla det pedagogiska förhållningssättet. På se- nare år har idén med arbetslag etablerats i skolan.55 Ett annat av utredningens förslag som fick genomslag och som levt kvar i förskolan var förslaget om åldersblandade grupper: småbarnsgrupper för barn (som efterhand för- sköts till ) och syskongrupper för de äldre barnen. 56 Åldersintegre- rad verksamhet, som även under olika perioder funnits inom skolans verksamhet, har framförallt motiverats pedagogiskt. råder fortfa- rande olika uppfattningar kring dess förtjänster och många förskolor har övergått till homogena barngrupper i samband med de senaste årens ekonomiska nedskärningar. tillsattes 57 för att utreda småbarns- föräldrarnas möjlighet till en utvidgad föräldraförsäkring och de peda- gogiska förutsättningarna för SM¥ barn att vara i daghem. Det handlade om att skapa möjligheter för föräldrarna att kunna försörja sig och själva ta hand om sina nyfödda barn under deras första lev- nadsår och, efter det att föräldraförsäkringstiden gått ut, se till att sam- hället kunde erbjuda en så god barnomsorg som möjligt för de små. Resultatet blev ett omfattande utvecklingsarbete om små barn i daghem och en förlängning av föräldraförsäkringen från 6 . Där- med vände daghemsdebatten, som tidigare handlat om eventuella risker med att låta små barn vara i daghem, till att i stället handla om värdet av en hög kvalitet för små barn i daghem. Året efter – 1975 – fick förskolan sin första egna lag efter förslag från – den s.k. Förskolelagen. hade barntillsynen reglerats inom Barnavårdslagen. bland annat att det i blev en rättighet för barn – sexåringar – att gå i ALLM¤N F¶RSKOLA. Kommunerna blev skyldiga att erbjuda alla sexåringar plats om minst . skyddsnätet, som allt ålagts barntillsynen, markerades nu genom en lagstiftning om R¤TTEN TILL F¶RTUR för plats i förskola för BARN MED BEHOV AV S¤RSKILT ST¶D. Hela reformen innebar även en lands- 55 Se vidare SOU 1997:21: 6¤XA I L¤RANDE &¶RSLAG TILL L¤ROPLAN F¶R BARN OCH UNGA ¥R , . 56SOU 1972:26: &¶RSKOLAN DEL . , Socialde- partementet. 57SOU 1981:25: "RA DAGHEM F¶R SM¥ BARN , . 30 +APITEL SOU 1997:157 omfattande fortbildning för förskolans personal. En fortbildning som framstår som unik inom detta område. Förskolelagen ersattes av Barnomsorgslagen som ut- vidgade förtursrätten till att även gälla fritidshem. 1982 integrerades barnomsorgens bestämmelser i 3OCIALTJ¤NSTLAGEN –PPEN F¶RSKOLA OCH UPPS¶KANDE VERKSAMHET blev viktiga uppgifter för kommunerna. Den snäva och negativt laddade termen TILLSYN ersattes med termen OMSORG Barnomsorgen integrerades allt mer i och utgjorde en del av samhällets stödformer som sörjde för omsorgen om individen familjen och äldre. Nyckelbegreppen i socialtjänstlagens målparagraf blev DEMOKRATI, SOLIDARITET, J¤MLIKHET OCH ANSVAR. Förskolans utbyggnad såväl före som efter 1975 utgick från i första hand socialpolitiska och arbetsmarknadspolitiska behov. Tillgången på platser har också varit en mycket viktig förutsättning för att utjämna levnadsvillkoren mellan könen. Den svenska förskolemodell som växte fram efter Barnstugeutred- ningens förslag innebar att förskolan både skulle erbjuda god förskole- pedagogisk verksamhet för barnen och göra det möjligt för föräldrarna att förvärvsarbeta eller studera. Den allt mer vedertagna och utbyggda modellen blev en förskola i daghemsform. En form som av föräldrarna är den mest efterfrågade. Modellen har lyckats förena såväl familjepolitiska och jämställd- hetspolitiska, som pedagogiska ambitioner. Den har mött föräldrarnas och då främst kvinnornas behov av barnomsorg och uppfyllt kraven på en god pedagogisk verksamhet för barnen. kunde ta emot barn hela eller delar av dagen, och inom ramen för sin verksamhet tillgodose sexåringarnas R¤TT TILL F¶RSKOLA – s.k. deltids- Lekskolorna – som benämns deltidsgrupp – blev en annan modell av förskola, för de sexåringar, vars föräldrar så önskade. Om föräldrarna behövde omsorg för sin barn resterande tid av dagen fanns familjedaghem. 1.8Förskola för alla barn efter Förskolelagens införande – 1985 – kom regering- ens proposition en &¶RSKOLA F¶R ALLA BARN,58 som innebar en markering av barns rätt till förskola, utifrån dess pedagogiska roll och betydelse för barns utveckling och lärande. Bland annat talas det i propositionen om en förskola som på ett tydligare sätt än visar på den betydel- 58 Prop.1984/85: &¶RSKOLA F¶R ALLA BARN Sid 13. SOU 1997:157 +APITEL 31 se verksamheten har för det enskilda barnets utveckling i olika avseen- den och nödvändigheten av en uppstramning av innehållet Förslaget innebar att alla barn skulle ha rätt till förskola i någon form efter 1½ års ålder. beslutade dock att avvakta med den generella rätten för barn att delta, men att återkomma med lagstiftad rätt till plats från 1½ års ålder. Till dess skulle förskolan byggas ut. Alla barn vars föräldrar så önskade skulle få plats. Princip- beslutet blev att barn till förvärvsarbetande eller studerande föräldrar skulle erbjudas plats i daghem eller familjedaghem. Barn som var i familjedaghem eller vars föräldrar var hemarbetande skulle erbjudas möjlighet att delta i öppen förskola eller få plats i deltidsgrupp. Förutsättningarna för genomförandet 1991 kom emellertid att änd- ras radikalt. Födelsetalen ökade drastiskt och var bland de högsta i västvärlden. Därmed hade också efterfrågan på barnomsorg blivit så hög att mer än hälften av landets kommuner inte ansåg sig kunna till- godose platsbehovet till 1991. Inte heller den ekonomiska situationen var sådan att föräldraförsäkringen kunde b yggas ut till full ersättning för barn . med att fattade beslut om propositionen &¶RSKOLA F¶R ALLA BARN beslutades också att ett pedagogiskt program skulle bilda ramen för förskolans pedagogiska verksamhet. fick regeringens uppdrag att utarbeta ett pedago- giskt program för förskolan. 1.9Pedagogiskt program för förskolan Det pedagogiska programmet för förskolan utarbetades av Social- styrelsen på uppdrag av regeringen och gavs ut . Program- met är upplagt som ett ramprogram och vänder sig i första hand till de ledningsansvariga i kommunerna, men även till förskolans personal i övrigt, föräldrar och utbildare av personal. Programmet är tänkt att fungera som ett stöd för kommunerna i deras planerings- och utveck- lingsarbete och som stöd för framtagandet av KOMMUNALA RIKTLINJER Programmet ska kunna underlätta planeringen av den pedagogiska verksamheten i förskolan samt ligga till grund för den enskilda försko- lans LOKALA PLANERING Det pedagogiska programmet består av inledande målformuleringar, som baseras på de grundvärderingar som uttrycks i socialtjänstlagen. Målen uttrycks enligt följande: 59 59 (1987:3): 0EDAGOGISKT PROGRAM F¶R F¶RSKOLAN !LLM¤NNA R¥D Förskolan bör sträva efter att i samarbete med föräldrarna ge varje barn bästa möjliga betingelser att rikt och mångsidigt utveckla sina känslo- och tankemässiga tillgångar. Förskolan kan därigenom lägga grunden till att barnet utvecklas till en öppen, hänsynsfull människa med förmåga till inlevelse och till samverkan med andra i stånd att komma fram med egna omdömen och problemlös- ningar. Förskolan bör hos barnet lägga grunden till en vilja att söka och använ- da kunskap för att förbättra såväl egna som andras levnadsvillkor. Utgångspunkten för den pedagogiska verksamheten i förskolan skall enligt programmet vara: omvårdnad, omsorg, arbete, lek och inlärning samt skapande verksamhet. Programmet är uppb yggt enligt följande huvudprinciper som till stor del härrör sig från : 60 ·inlärning och utveckling sker alltid och överallt, inte bara i tillrätta- lagda inlärningssituationer ·omvårdnaden om barnen är av stor pedagogisk betydelse ·lek och temainriktat arbetssätt hjälper barnen att förstå sin omvärld ·verksamheten skall knyta an till barnens egna erfarenheter och kun- skaper ·både individerna och gruppen måste uppmärksammas I det pedagogiska programmet organiseras innehållet i områdena NATUR KULTUR och SAMH¤LLE.61 Dessa tre områden skall inte ses som en äm- nesinriktad uppläggning, utan delarna skall på ett naturligt sätt integreras i den praktiska verksamheten, bland annat genom ett temainriktat arbetssätt. Personalen skall välja innehåll uti- från barnens förmåga, de tankar och intressen som de uttrycker samt vad som bedöms vara viktigt för dem. Temaarbete är en viktig del av förskolans pedagogiska verksamhet. Det temainriktade arbetssättet har en låmg tradi- tion i den svenska förskolan, även om begreppen växlat och metoderna efter hand utvecklats. Arbetssättet har vuxit fram utifrån kunskapen om och erfarenheterna av hur man bäst kan gynna barns inlärning. 60Johansson G, & , I-B. (1996 &¶RSKOLANS UTVECKLING FAKTA OCH FUNDE RINGAR , HLS Förlag. 61Socialstyrelsen (1987:3): 0EDAGOGISKT PROGRAM F¶R F¶RSKOLAN !LLM¤NNA R¥D. Temaarbetet är således det centrala i förskolan. 62 I programmet fram- hålls även att det vid valet av innehåll tas hänsyn till barnens utveck- lingsnivå, tidigare erfarenheter samt till deras situation utanför för- skolan. De upplevelser, erfarenheter och kunskaper som barnen skall få ta del av måste därför ha sin grund i det som är nära och välbekant för barnen Området NATUR skall bidra till att barnen känner ansvar för naturen och får erfarenheter och grundläggande kunskaper om: människan, livsloppet, växter och djur, klimat och miljö, naturfenomen, krafter och processer, teknik och matematik. Området KULTUR omfattar levnadssätt och traditioner, språk och litteratur, bild och form, sång och musik, rörelse och drama. Området 3AMH¤LLE omfattar närsamhälle, vardagsliv och övriga samhällsfrågor, fostran till demokrati, jämlikhet, solidaritet och ansvar. I anslutning till programmet gav också ut fyra kompletterande skrifter.63 Programmet, som fortfarande gäller som Allmänna råd, utvärde- rades 1993.64 De slutsatser som då drogs var att ledningspersonalen tyckte att programmet var mycket centralt för målstyrning och ledning av verksamheten. Förskollärarnas bedömning var i stort densamma. De ansåg också att programmet hade betydelse som stöd för personalens pedagogiska arbete. I analysen framhålls att det pedagogiska program- met skiljer sig från en traditionell läroplan så till vida att det i första hand vänder sig till ledningspersonalen i kommunerna, och att det kan ses som en kompromiss som tillkommit i ett historiskt skede när den offentliga debatten om förskolan till stor del handlade om decentralise- ring och ledning av förskolan. Vidare menar utvärderarna att program- met främst fungerat som ett administrativt dokument, som tydliggör innehållet för de personer som fattar beslut om ramar och resurser på nivå. 62Se , G (1989) &R¥N FAKTA TILL FANTASI. 63Bruun, U-B. (1983): $ET G¶R VI I &¶RSKOLAN. Kärrby, G. 0EDAGOGISKA PROGRAM I ANDRA L¤NDER . 3VENSK F¶RSKOLA %N TILLBAKABLICK. !RBETA LEKA L¤RA. 64 , G. , A. & Åsén,G. (1993:3): &¶RSKOLAN OCH DET PEDAGOGIS KA PROGRAMMET. följer upp och utvärderar. 1.10Privatisering, decentralisering och rationalisering Högkonjunkturen , med den stora efterfrågan på daghemsplatser och den därmed sammanhängande personalbristen, innebar ett ökat tryck på att snabbt tillhandahålla platser i kommu- nerna. Föräldrarna började utöver den kommunala utbyggnaden ta egna initiativ och startade föräldrakooperativ med stöd av kommunala bidrag. I och med regimskiftet 1991 genomförde den borgerliga rege- ringen en etableringsrätt för enskild barnomsorg Genom en ändring i socialtjänstlagen 1995 skärptes och precisera- des kommunernas ansvar för barnomsorgen. Kommunerna blev skyl- diga att tillhandahålla barnomsorg till förvärvsarbetande och studeran- de föräldrars barn och till barn som har ett eget behov av barnomsorg. Det innebär att plats skall erbjudas utan oskäligt dröjsmål, vilket nor- malt betyder efter det att föräldrarna anmält behovet. Platsen skall erbjudas så nära hem och skola som möjligt. kom nu också kvalitetskrav på verksamheten att regleras i socialtjänstlagen. Verksamheten skall utgå ifrån varje barns behov och det skall finnas personal med sådan utbildning eller erfaren- het att barnens behov av omsorg och god pedagogisk verksamhet kan tillgodoses. Barngrupperna skall ha en lämplig sammansättning och storlek och lokalerna skall vara ändamålsenliga. Den centrala regleringen utgår ifrån barnomsorgslagstiftningen inom socialtjänstlagen och 3OCIALSTYRELSENS ALLM¤NNA R¥D. för att enskild verksamhet skall kunna erhålla bidrag regleras i social- tjänstlagen och sammanfaller så gott som helt med den kommunalt drivna verksamhetens kvalitetskrav. (Socialtjänstlagen §18) De eko- nomiska villkoren skall vara desamma för enskild och barn- omsorgsverksamhet. 65 , K. & , E. Ek- , U. , Y. (1991:4): $ET V¥RAS F¶R KOOPERATIVEN , , . fanns det närmare 45 600 barn i enskilda daghem eller av samtliga barn i daghem. Det är en ökning jämfört med . En genomgripande förändring av hela barnomsorgen skedde när be- sparingarna inom den offentliga sektorn började få genomslagskraft. Barnomsorgen hör till de sektorer som enligt 67 gjort de största rationaliseringarna . Trots de senaste årens kraftiga utbyggnad har de totala kostnaderna för barnomsorgen inte ökat (närmre ). Barnomsorgen kostade i fasta priser t.o.m. något mindre 1995 än 1990, trots att antalet in- skrivna barn ökade med . De åtgärder som vidtogs av kommunerna var främst följande: öka antalet barn i gruppperna och därmed friställa lokaler som kunde läggas ner, rationaliseringar och borttagande tjänster för administativ per- sonal, föreståndare och vikarier. Integreringen av skolbarnsomsorgen och sexårsverksamheten med skolan har också inneburit större kost- nadseffektivitet. Rationaliseringarna innebar att det pedagogiska arbetet måste för- ändras i daghemmen. Dels för att barngrupperna bestod av betydligt fler barn, dels för att genomsnittsåldern på barnen sjönk. I stället för ca 15-16 barn kan det numera vara 20-22 barn som är mellan ett och i en syskongrupp. 1995 var det fler än 17 barn i av daghemsgrupperna och var tionde hade 21 eller fler barn. Antalet barn per årsarbetare öka- de från i genomsnitt fyra per anställd till närmare sex. 68 hade barngrupperna ökat ytterligare och var i genomsnitt 16,9 barn. Av de yngsta var inskrivna i grupper om 16 eller fler barn. Exempel på vad som har inträffat i och med rationaliseringarna är verksamhetens ökade sårbarhet vid personalens sjukdom och ledigheter och färre tillfällen till fortbildning , då det inte finns vikarier att tillgå. Eftersom det är svårare att klara stora åldersblandade grupper har många daghem övergått till åldershomogena grupper i stället för syskongrupper. Den åldershomogena gruppformen innebär ofta ett annorlunda pedagogiskt arbetssätt, som i sin tur kräver fortbildning. Tillfällen till att arbeta individuellt med barn blir också färre när det är 66Socialstyrelsen, (1996): 3OCIAL SERVICE V¥RD OCH OMSORGI 3VERIGE 67Kommunaktuellt (): -ER BARNOMSORG TILL L¤GRE KOSTNAD , 68 , (1996): 3OCIAL SERVICE V¥RD OCH OMSORG I 3VERIGE fler barn i grupperna.69 Kontakterna med barnens föräldrar vid hämt- ning och lämning är svårare att få tid för, när en vuxen är ensam med barngruppen. Likaså har personalens tid för planering och uppföljning av verksamheten begränsats jämfört med tidigare. Det råder en relativt stor samstämmighet om vilka faktorer som är väsentliga för god kvalitet och vilka områden som är viktiga att bevaka när barnomsorgen skall utvärderas. 71 anger inom ramen för !KTIV UPPF¶LJNING följande faktorer: ·barngruppernas storlek och sammansättning samt personaltätheten ·hög kompetens hos personal och ledning ·kontinuitet i barn- och personalgrupper ·samverkan med andra nivåer och organisationer Även sådana faktorer som lokaler, kost, hygien och barnsäkerhet ses som viktiga kvalitetsfaktorer. Utbildningsnivån bland de anställda har höjts . 1996 var av alla årsarbetare i förskolor och fritidshem utbil- dade förskollärare eller fritidspedagoger, medan saknade formell utbildning. hade av dagbarn- vårdarna någon form av utbildning för arbete med barn. Rationaliseringar och kostnadsminskningar behöver inte nödvän- digtvis innebära försämrad kvalitet. Det finns flera studier som också visar att besparingskrav inom barnomsorgen fått positiva effekter ge- nom att arbetet blivit mer planerat och målinriktat, menar sen.73 I sin senaste statistik över barnomsorgen anger Social- styrelsen att antalet barn i daghem har ökat från 267 1990, till 365 800 barn , dvs. , medan antalet barn i fa- miljedaghem har minskat från 155 900 till närmare 110 200 eller . ökade antalet barn i deltidsgrupp från att legat omkring ca 65 000 till 74 900. Antalet barn som endast går i deltidsgrupp har sta- 69 , E. 2APPORT FR¥N BARNOMSORGENS INSIDA /BSERVATIONER AV BARN SAMT F¶R¤LDRARS SYNPUNKTER P¥ BARNOMSORGENS RESULTATENHETER 2%3 PROJEKTET FOU- 70 , I. ( 1995:4): .YA F¶RUTS¤TTNINGAR I F¶RSKOLAN &¶RSKOLECHEFERS OCH F¶RSKOLL¤RARES ERFARENHETER AV ARBETE I RESULTATENHETER 2%3 0ROJEKTET FOU- 71Socialstyrelsen (1996): 3OCIAL SERVICE V¥RD OCH OMSORG I 3VERIGE 72Socialstyrelsen (1997:7): 3TATISTIK "ARNOMSORG 73Socialstyrelsen (1996): 3OCIAL SERVICE V¥RD OCH OMSORG I 3VERIGE digt minskat under första häften av från 42 500 barn till 31 1995. fanns det drygt 1100 öppna förskolor, vilket är en minskning jämfört med . (1994, 1995, 1996 även fritidshem !NTAL INSKRIVNA BARN ¥R I DAGHEM FAMILJEDAGHEM DELTISGRUPP !NTAL INSKRIVNA BARN ¥R I FRITIDSHEM OCH FAMILJEDAGHEM 74 (1997:7): 3TATISTIK "ARNOMSORG 1.11Integration förskola – skola – skolbarnsomsorg Integration av förskola och skola aviserades första gången i regerings- förklaringen . Centralt har överförandet av ansvaret för barnomsorgen från till genomförts från . Juridiska bestämmelser och överfö- rande av regleringar från socialtjänstlagen till skollagen och överföran- det av tillsynsansvaret från till avses träda i kraft . Den första åtgärd, som regeringen vidtog, var att utreda integrering av förskola för sexåringar, grundskola och skolbarnsomsorg. Utred- ningens uppdrag var att arbeta fram ett gemensamt måldokument för den pedagogiska verksamheten för barn och ungdom . Syftet var att få fram gemensamma mål och en gemensam syn på barns lärande, men även en utveckling mot arbetsformer där olika kompetenser kan nyttjas. Kommittén redovisade sitt förslag i februari 1997.75 I samma månad fick kommittén genom tilläggsdirektiv (dir.1997:30) i uppdrag att utarbeta förslag till måldokument även för den pedagogiska verk- samheten i förskolan, samt en översyn av skollagen utifrån de krav integrationen ställer och utifrån förslagen till nya måldokument för verksamheterna.76 Regeringen anför att den perspektivförskjutning som sker genom att förskole- och skolbarnsomsorgsverksamheten övergår från familje- politik till utbildningspolitik, både är viktig och möjlig att göra, efter- som en så stor andel barn nu omfattas av denna. När det gäller för- skolans sägs det 77 att det är nödvändigt att nu vända blickarna mot förskolans inre arbete, dess betydelse för barns utveckling och lärande och hur verksamheten kan få sin berättigade plats i den samlade utbildningspolitiken.....Förskolan bör nu ges sin rättmätiga betydelse som den första grundstenen i utbildningssystemet. har redan många kommuner omorganiserat förskolan för sex- åringar och integrerat den med . 75SOU: 1997:21: 6¤XA I L¤RANDE &¶RSLAG TILL L¤ROPLAN F¶R BARN OCH UNGA ¥R Se bilaga 2. 77Regeringens skrivelse 1996/97:112, 5TVECKLINGSPLAN F¶R F¶RSKOLA SKOLA OCH VUXENUTBILDNING +VALITET OCH LIKV¤RDIGHET 78Pramling, I. & Mauritzon,U. (1996): !TT B¶RJA SKOLAN SOM SEX¥RING %N KUN SKAPS¶VERSIKT , . som behöver heldagsomsorg fått plats i fritidshem. Detta har inneburit en stor ökning av inskrivna barn i fritidshem i många kommuner. Omorganisationen har även inneburit förändringar för skolan. Den största förändringen har varit för de skolor som integrerat fritidshem och som inte arbetat med heldagsverksamhet, som är öppen även under lov. Det har handlat såväl om att sammanjämka verksam- heter med helt olika traditioner och förutsättningar som att hantera administrativa system med avgifter och kösystem. För förskolan har nyordningen också varit omdanande. I många kommuner har de äldsta barnen dvs. sexåringarna gått över till skolan. Förskolan har därmed överlämnat en hel åldersgrupp barn till skolans verksamhet, vilket till viss del upplevts som en förlust för den egna verksamheten. I vårt första betänkande 79 beskrivs integrationen mellan förskola, skola och skolbarnsomsorg utifrån de senaste årens utvärde- ringar inom detta område. Den mest avgörande skillnaden för skolans och barnomsorgens professionella möten ligger i att de olika institu- tionsformerna inrymmer två olika traditioner. Ett möte och en integration kräver gemensamma mål och en gemen- sam värdegrund. Förslaget till nytt måldokument som kommittén gav i sitt första betänkande svarar mot dessa krav. Ett måldokument för för- skolan måste, om integrationen skall utvecklas, foga in mot skolans läroplan och i den utveckling som redan kommit igång i många kom- muner.