sou · GLB376 · 1998-01-01 00:00:00 — 3.1.1Färre äldre från minoritetsgrupper har formell omsorg och vård Utländska studier av äldre invandrare eller äldre som tillhö r minoritetsgrupper visar ofta att just dessa grupper är underrep- resenterade bland mottagare av formell omsorg och vård (både offentlig och privat). I är t.ex. svarta och spansktalande äldre underrepresenterade bland brukare av motsvarigheterna till hemtjänst och särskilda boendeformer. Orsakerna till at t färre äldre från etniska grupper har formell omsorg är omtvista - de. Ofta framhävs att äldre från dessa grupper får mer vård av sina anhöriga och oftare bor i flergenerationshushåll (des & 1987; Gelfand & Barresi 1987). En alternativ tolk- ning är att äldre personer i dessa grupper är friskare än genom- snittet av amerikanska pensionärer därför att så många i deras födelsekohort dött tidigare i livet och bara de friskaste överlevt till hög ålder. Det finns även andra hypoteser, t .ex. att äldre in- vandrare riskerar att bli dubbelt diskriminerade (den s.k. double jeopardytesen) därför att de ansvariga för landets vård oc h omsorg vägrar att ta hänsyn till kulturell olikhet (n 1988). I har man funnit att äldre från minoritete r vänder sig till verksamheter som frivilliga organisationer byggt upp vid sidan av den offentliga omsorgen. 3.1.2En undersökning om bemötande och äldre me d annorlunda kulturell bakgrund Forskning om såväl bemötande som om äldre invandrare ä r förhållandevis ny. Den enda större vetenskapliga undersökn ing som gjorts om bemötande och äldre med annorlunda kulturell bakgrund är brittisk, tryckt (Askham 1996). Huvudsyf - tet med undersökningen var att se om nå gra av de större mino- riteterna önskade separat vård och omsorg eller åtminston e några särskilda hänsynstaganden, vad gäller bl.a. mat, per - sonalens kön, språk, miljö. Resultaten från undersökninge n visade att önskemål om separata vård- och omsorgsforme r varierade mellan olika grupper. Det fanns de som ville ha helt egna vård- och omsorgsformer medan andra värjde sig mot att deras vård och omsorg skulle vara annorlunda än den vanlig a brittiska. Äldre som tillhör mi noriteter är en växande grupp i . De flesta, men inte alla, har invandrat från främmande länder. har andelen invandrare över 60 å r mer än fördubblats. Motsvarigheten i till Social - departementet i initierade därför en undersöknin g (Askham 1996) om vissa gruppers hälsa och erfarenheter av vård och omsorg. Den bygger på tidigare studier som funnit att människor som tillhör etniska minoriteter oftare än ge nomsnit- tet inte fått behandling för en rad olika sjukdomar (Atki n 1993). Olika uppfattningar om speciella hänsyn En av frågorna som ställdes i undersökningen var: Skall de n allmänna servicen tilldelas alla åldringar, oavsett deras bak- grund, eller skall myndigheterna ta speciell hänsyn till deras etniska bakgrund? De flesta av de tillfrågade (och så gott som alla som hade karibisk bakgrund) tyckte inte att de skulle behandlas på ett speciellt sätt. De ansåg att alla människo r borde behandlas som individer. Med ett individuellt be- mö tande behövdes inga diskussioner om personalen skull e ägna olika grupper speciell uppmärksamhet. Svaren från de n sydasiatiska gruppen gick i motsatt riktning. ter ville bli behandlade på ett särskilt sätt och tonade ne d individualiteten. Det var komplicerat att formulera och översätta denna fråg a till flera andra språk. En del av de utfrågade tyckte dessutom att det var svårt att svara och andra lämnade motsägelsefulla svar. Forskarna menar därför att tolkningen av svaren inte heller blev problemfri. De som ville bli behandlade på ett speciellt sätt menade faktiskt många olika saker med sina svar. Trots de språkliga svårigheterna kunde dock vissa slutsatse r dras. Så gott som ingen av de tillfrågade äldre som invandra t från de karibiska öarna ville behandlas in a special way. I stället ville de att vård- och omsorgspersonalen skulle behandla alla rättvist och på samma sätt, ha en snäll attityd och vis a respekt. De motiverade sin inställning med bl.a. alla männis - kors likvärdighet och att de var brittiska medborgare och hade betalat skatt. Av argumenten att döma tolkade dessa människo r förslaget om vård och omsorg på särskilt sätt som en form a v segregation och möjligtvis rasdiskriminering. Den andra gruppen som tillfrågades bestod av äldre personer från , huvudsakligen , och . Här var gruppen närmast enhällig i att ställa sig bakom tanken att ha vård och omsorg på särskilt sätt. Det gällde bl.a. språk , personalens kön, mat och vissa behandlingssätt. Sin kulturella särställning ville de behålla. Få tycktes se risker för segrege - ring. Få äldre indier utnyttjade den offentliga äldreomsorgen. Äldr e från de karibiska öarna och från det indiska området had e skilda uppfattningar om den offentliga servicen. De karibiska äldre tog gärna del av kommunens eller frivilliga organisatio- ners ordinarie verksamheter. De som hade erfarenheter av den formella vården och omsorgen var sällan missnöjda (dett a gäller även några enstaka indier). När de även tillfrågades om de någonsin haft problem med dessa tjänster nekade de flesta. De problem som oftast nämndes av de äldre hade samband med deras etnicitet eller ras. De anmärkte på kommunikationer , diskriminering, fientlighet, olämplig mat och kulturella miss- förstånd. av de asiatiska äldre tyckte att läkarens kö n var en viktig fråga eller att de skulle föredra läkare av samm a kön som de själva. Asiatiska kvinnor var mest angelägna om att få kvinnliga läkare. För karibiska äldre hade däremot läkarens kön ingen betydelse. Motsvarande uppfattningar framkom om sjuksköterskorna. En stor andel av asiaterna () ansåg att det var viktigt att kunna påverka vilken mat som serverades på sjukhus . Siffran var mycket lägre bland äldre personer från de karibiska öarna (). Många äl dre asiater ville att den personal som tog hand om dem också skulle tala deras språk. Nästan alla asiatiska äldr e () ville bli bemötta av personal som talade dera s språk. hade någonsin erbjudits tolk när d e besökt läkare. hade fått tolkhjälp på sjukhus. P å vårdcentraler var andelen som erbjudits tolkhjälp . Erfarenheterna från den brittiska undersökningen är entydiga på vissa punkter. Gruppen äldre som tillhör minoriteter ä r heterogen. Inget får tas för givet utan att förhållandena under- söks. En del äldre vill helst bli bemötta och behandlade på ett särskilt sätt och ser detta som en positiv gest mot deras kultu- rella särart. Andra grupper vill absolut inte behandlas annorlun- da än alla andra och tolkar sådana förslag som diskriminering. Etniskt organiserad mångfald handlar om grupper, inte individer Ovan redovisade skillnader mellan de olika gruppernas önske- mål om utformning av vård och omsorg illustrerar några kärn- frågor om hur etniskt organiserad mångfald byggs upp. Tradi- tionellt medborgarskap baseras på individer som behandlas jämlikt och rättvist. Etniskt organiserad mångfald handlar om grupper, inte om individer. Rättvisa och jämlikhet förvandla s då till värden som individen kan få del av genom att han/ho n accepterar att behandlas som medlem i och representant fö r sin grupp. Men grupperna kan ha olika ambitioner vad gäller att ha tillgång till vård och omsorg. Karibierna ser sig so m brittiska medborgare och kräver lika behandling trots att de inte är lika i yttre mening. Sydasiaterna anser sig vara utanför och kräver särskild behandling. Vårdpersonal bemöter enskilda personer individuellt meda n den övergripande planeringen av vård och omsorg inriktas p å bemötande av större kollektiv, etniska grupper eller represen- tanter för olika kulturer. I planeringen för en etniskt organise - rad mångfald tenderar man att behandla alla grupper på samma sätt. I de fall några grupper har tillgång till särskilda vård- och omsorgsformer, leds planerare att tro att varenda grupp bör ha sin egen vård- och omsorgsform. Planeringen blir med denna uppfattning inte fullständig förrän alla gruppers behov ä r täckta. Men etniskt baserad mångfald kan dölja en maktkamp mellan enskilda invandrare som vill integreras och invandraror- ganisationer som strider för särbehandling för sin grupp. 3.2Undersökningar om användning av vård och omsorg Olika gruppers utnyttjande av vård och omsorg Svenska undersökningar om äldre invandrare har inte berör t bemötandet, men många har behandlat olika gruppers utnyttjan- de av vård och omsorg eller granskat särskilda vårdmiljöer för äldre med viss religiös eller etnisk bakgrund. Undersökningar- na indikerar att vissa förhållningssätt gentemot svensk vård oc h omsorg kan ha kulturella aspekter. Resultaten är inte entydiga. Det är troligt att den svenska vården och omsorgen kommer att vara mer känslig för kulturella och etniska frågor. Somliga orter har kommit längre än andra, vilket återspegla r sig i regionala variationer. Erfarenheter från äldreomsorg i och fann i en uppföljning av de n kommunala äldreomsorgen i och att relativt få brukare var invandrare. Statistik frå n och visar att äldre invandrare är underrep- resenterade bland brukare av social hemtjänst och särskild a boendeformer (, gruppboenden, ålderdomshem och sjukhem). Underregistreringen gäller dock inte alla grupper. Äldre som invandrat från de närmaste grannländerna nyttja r i nästan samma omfattning som svenskar, och i vissa åldersgrupper t.o.m. mer än svenskar. Detta gäller äldr e personer från , , , och . Däremot använder klart färre äldre från utomeuro peiska länder social hemtjänst (1996). Erfarenheter från äldreomsorg i Mönstr et är detsamma i , där det 6 fanns 16 816 äldre invandrare. av äldre invandrare hade hemtjänst, vilket var ungefär fyra procente nhe- ter lägre än genomsnittet för hela åldersgruppen. Andele n personer med hemtjänst från länder som , Tysklan d och ligger dock på samma nivå som genomsnittet fö r staden (). Det är även höga andelar med hemtjäns t bland äldre personer från , och (23-2 ). Med undantag av chilenarna var det mindre vanligt att utomeuropeiska äldre hade hemtjänst – t.ex. hade enbart av iranierna hemtjänst och motsvarand e andel bland äldre från var . De äldre invand- rarna i kommer från 112 olika länder men enbart 61 länder är representerade bland dem som har hemtjänst. Det är ännu större skillnad er mellan invandrargrupperna vad gäller utnyttjande av särskilda boendeformer. Visserligen bor av de äldre invandrarna () i särskil t boende. Denna procentandel är nästan i nivå med gen omsnittet för staden. De som bor i särskilt boende kommer dock endast från 39 av de 112 länderna som finns representerade bland äldre invandrare i staden. av de invandrare som bor i särskilt boende är födda i . Av dessa kommer 7 från fem länder: , , , och (1996). Frånräknas och från beräkningsgru n- den, innebär det att av äldre personer född a utanför bor i särskilda boendeformer. utom anledning att misstänka att några av de boende so m uppges vara födda i , , och ka n vara barn till svenska missionärer som verkat i dessa länder. Det föref aller att finnas större motstånd mot att flytta till e n särskild boendeform än mot att tillfälligt ta emot hemtjä nstper- sonal i det egna hemmet. Det är därför motiverat att skift a fokus från hemtjänst och hur denna nyttjas av äldre invandrare . Det var tidigare ett stort problem men tycks nu ha minskat i betydelse (Songur 1992). I stället verkar flyttning till särskilda boendeformer vara huvudproblemet (Barresi & Stull 1993). Sannolikt försöker många invandrarfamiljer klara skötseln a v anhöriga med svåra demenssjukdomar eller personer med omfattande rörelsehinder inom hushållet, kanske utan att be om stöd eller hjälp från samhället. Svenska studier av äldre invandrares attityder till och värde - ringar av vård och omsorg uppvisar en splittrad bild. FoU- enheten () har inom ramen för s utvärdering av Ädelreformen ställt frågor till brukarna o m deras upplevelser av vården och omsorgen. Svaren frå n utlandsfödda brukare avvek obetydligt från svenska brukares svar. Andelen brukare av hemtjänst i som var nöjda eller mycket nöjda med flera olika vård- och omsorgsformer. Indelade efter födelseort. (N= 959 varav invandrare = 84). Fem socialdistrikt: , Centrala staden, Maria-Högalid, , . Skillnaderna i bedömningar mellan invandrare och svenskar är obetydliga. Mellan 8 och 9 av 10 tillfrågade tycker att verk- samheten är bra. I denna studie liksom i andra studier av äldres upplevelser av vård och omsorg tyder resultaten på att äldr e människor i allmänhet tenderar att svara att de är nöjda me d den service, vård och omsorg som ges (1996). Om det finns stora kulturella skillnader i sådana bedömningar hos ung a och medelålders personer, tycks skillnaderna fö rsvinna snarare än förstärkas i hög ålder. lät upprepa undersökningen år 1 995 men med delvis nya frågor. Brukarna tillfrågades även om födelseort. Andelen brukare av hemtjänst i som var nöjda eller mycket nöjda med olika vård- och omsorgsformer. Indelade efter födelseort. (N= 1271 varav invandrare = 96). Inte heller i denna undersökning påvis ades nämnvärda skillna- der i uppfattningar mellan äldre svenskar och äldre invandrare. En möjlig förklaring till s amstämmigheten är att äldre invand- rare som får vård och omsorg utgör ett speciellt urval av per - soner som varit länge i . De kommer från de närmaste grannländerna och är tämligen integre rade i samhället. I så fall kan det röra sig om en grupp som kanske är mer positiv til l vården och omsorgen än grupper som inte använder den kom- munala . Det kan även tänkas att några äldr e invandrare avstår från vissa former av service på grund a v kulturella föreställningar. Personer som t.ex. ha r speciella krav på renlighet, krav på att inte blanda mjölk och kött, eller krav på att få avstå från vissa vanliga svenska maträtter, kan avst å från hemtjänst eller försöka få en anhörig som vårdgivar e eftersom de tror/vet att det annars kan vara svårt att få behoven tillgodosedda. En ytterligare förklaring kan vara en allmän åldersrelatera d nivellering som reducerar skillnader när människor åldra s (Markides 1996). (1996) och flera andra (och 1987) konstaterar att äldre människor upplever ett underläge i mötet med det allmänna och att detta medför e n ovilja att kritisera samhällsservicen. Kanske svenska och invandrade äldre upplever underlägsenhet på samma sätt oc h lika starkt. FoU-enheten (se s. 24) har tidigare undersökt situationen fö r olika grupper av äldre invandrare, bl.a. finska, estniska, italien- ska, iranska, assyriska/syrianska och kurdiska äldre (rapporter av 1994, 1996, Karupää 1994, Ponzio 1996 , Hajighasemi 1994, 1996, Songur ). Denna forskning har fått finansiellt stöd från Socialvetenskaplig a forskningsrådet genom programstödet Åldrandets kultur , , , Svenska Kommunförbundets forskningsråd och Socialstyrel - sen. Villkoren för de olika invandrargrupperna varierar stort. Det gemensamma är dock att det i nästan varje grupp finns personer som uttrycker önskemål om att få vård och omsorg på sit t modersmål, ibland separata vård- och omsorgsformer. Det ä r dock sällan som majoriteten inom gruppen vill ha separat vård och omsorg. När speciella vårdenheter har byggts upp t.ex. för finländare, greker och judar har bara en del av målgruppen flyttat dit (Ronström 1996). Frågor kring särbehandling a v etniska, religiösa och andra minoriteter splittrar invandrarna . Somliga insisterar på särbehandling medan andra inte alls vill särbehandlas. 3.4.1Studier av tre verksamheter för äldre invandrare Antologin ska ta hand om de gamla invandrarna? (Ronström 1996) omfattar dels en forskningsöversikt, del s separata studier av tre institutioner för äldre invandrare – Älvsjöhemmets fi nska korridor, en dagverksamhet för äldre greker i och judiska servicehuset och sjukhemmet. De äldre invandrarnas speciella situation och behov har uppmärk- sammats på olika sätt i . Frågorna har rört sig kring deras hälsa, livsvillkor, vård- oc h omsorgsbehov och om speciella vård- och omsorgslösninga r bör skapas för kulturellt och språkligt olika grupper. I Stock - holm finns ca 17 000 äldre invandrare. De kommer från et t stort antal länder och har högst olika sociala, klassmässiga , religiösa och historiska bakgrunder och därmed också olik a föreställningar om och förvä ntningar på vad det innebär att bli gammal och även på det svenska samhället. De talar olika språk och deras vistelsetid i varierar. Särlösningar ha r utvecklats eller planeras för bl.a. , ester, greker, assyri - er/syrianer, iranier och italienare. För att få samlad kunskap o m erfarenheter av sådana verksamheters tillkomst och utveckling har de tre ovan nämnda verksamheterna studerats. När studien påbörjades befann de sig i olika skeden – den finska korridoren i v ar på väg att läggas ner och den grekiska dagverk - samheten var på väg att starta, medan det judiska servicehuset och sjukhemmet varit verksamt . Studien av Älvsjöhemmets finska korridor, Älvsjöhemmet – en särlösning (1996), beskriver hur verksamheten uppstått och utvecklats, vilka som valt att söka sig dit oc h varför. Beslutet om att upplåt a 18 av husets 100 lägenheter till finska invandrare togs efter påtryckningar från d e Sverigefinska intresseorganisationerna. Avsikten var att skapa en oas av finsk omsorg i det svenska samhället. Även om de t var svårt att identifiera vad som skulle kunna beteckna finsk omsorg (bastu, finska sånger, finsk mat?) var förväntningarna stora. Verksamheten har funnits . I praktiken har få finska pensionärer utnyttjat möjligheten att bo i denna miljö . Enligt rapporten kan orsaken till detta återfinnas på olik a nivåer. Kunskapen om Älvsjöhemmet och intresset för at t hitta och erbjuda särlösningar va r ojämn i de enskilda socialdistrik- ten. En del av dem som erbjuds bostad i vill int e flytta från sin invanda miljö. Den finska korridoren blev inte en korridor, en sammanhållen enhet, utan lägenheter utspridda i huset. Det förtog en del a v ambitionen att skapa en finsk miljö. Verksamheten fick dåligt rykte, bl.a. på grund av några felplaceringar och på grund av att relationskonflikter uppstod såväl mellan svenska och finska pensionärer som mellan den svensk- och den tvåspråkig a personalen. Dock är många enskilda pensionärer nöj da med att bo på Älvsjöhemmet. Verksamheten är ett uttryck för en svens k ambition att hjälpa finska invandrare. Den är ingen finsk oas , men en bro till det svenska samhället, en svensk bit i . Studien av äldre greker i Vem planerar för vem och varför? (1996) handlar om hur en dagverksamhet för greker växte fram . Syftet var att under - sök a hur ett samhällsproblem, nämligen gamla greker s vårdbehov, uppstår som en tankekonstruktion och hur en specifik lösning växer fram på beslutsfattarnivå. Idén till e n dagverksamhet efter grekisk modell () utvecklades i samarbete mellan representanter för svenska myndigheter och enskilda eldsjälar. Tanken var att få till stånd en verksamhe t som skulle motverka passivitet och isolering bland äldre och fört idspensionerade greker. Grundidén var att verksamheten skulle byggas upp av grekerna själva. Inom verksamhetens ramar skulle dessa ges möjlighet att stödja och hjälpa varandra. Det tog tid att övertyga grekerna om att de behövde denna dag - verksamhet. En hel del anpassningar och nytänkande krävde s innan verksamheten kunde starta . Studien Det judiska hemmet – en boning för själen (1996) belyser de faktorer som gjorde det möjligt för en judisk minoritet att mitt under brinnande krig bygga upp en gamla. Pensionärshemmet (servicehuset) kom till å r 1945 och sjukhemmet . En stark tradition att hjälpa sin nästa, att ta hand om sina gamla och att inte belasta samhället var enligt forskarna avgörande för sjukhemmets och service - husets tillkomst. Även Ponzios (1996) undersökning om planering av vård och omsorg för grupper av assyrisk/syriansk och italiensk härkoms t behandlar frågor om hur äldre med invandrarbakgrund ska tas om hand. De ska ha rätt till vård och omsorg på lika villko r som äldre svenskar. Huruvida denna likhetsprincip ska kunna ersättas av en olikhetsprincip som innebär rätten till vård oc h omsorg på olika villkor diskuteras i rapporten. Ska särskild a vård- och omsorgsformer inrättas för äldre invandrare, och på vems villkor ska detta i så fall ske? Rapporten baseras på intervjuer med två invandrargrupper, italienare och assyri- er/syrianer. Den beskriver vad som händer när äldre invandrar e möter det svenska samhället. En av rapportens slutsatser är att olika invandrargrupper tenderar att bli lika på grund av att man använder samma medel för att uttrycka sin etniska identitet ; mat, språk, firande av högtider och religion. Detta beror på att dessa identifikationer är lättillgängliga och beskrivbara . Invandrargrupperna lär sig av varandra och utvecklar strategier som erfarenhetsmässigt visar sig vara gångbara i mötet med det svenska samhället. En annan slutsats är att särlösninga r fungerar bättre om de planeras och genomförs av invandrarna själva. av (till mitten a v ) inrättades på initiativ av svenska staten särskild a ålderdomshem för samerna. Kommuner med samisk befolkning fick statliga bidrag till byggande och drift av små ålderdoms - hem för samer. Motiveringen var att deras kultur, språk, mat , dygnsrytm och renlighet var så annorlunda att de inte borde blandas med svenskar. Statsbidraget upphörde i början p å när myndigheterna ansåg att de gamla samerna inte längre förde ett liv som skilde sig från deras svenska grannars sätt att leva. Beslutet att upphöra med bidraget betydde at t hemmen övergavs. Nedläggningarna möttes av protester frå n samernas sida (1996). Det finns mycket forskning om etnicitet, om åldrande och om hälsosystem. Traditionellt är det fråga om separata forsknings- traditioner som sällan berör varandra. Få forskare har försök t att integrera de olika perspektiven. Här görs ett försök att finna utgångspunkter för en undersök- ning av äldre invandrares upplevelser av vård och omsorg. Det är inte givet att äldre personer från främmande kulturer nöd - vändigtvis skall uppleva vården och omsorgen annorlunda ä n svenskar, men frågan är värd en ordentlig undersökning. Sär - skilt problematiskt är begreppet etnicitet. Det har traditionellt använts för en individs relation till den grupp, det folk, hon/han föddes in i och tillhör. Förhållandet mella n individen och gruppen har visat sig vara komplicerat. Individer behöver inte bete sig eller ens tänka på det sätt som gruppen anses göra. En persons identifikation med sin ursprungsgrupp kan variera från stark till svag. kunde en invandrare från t.ex. Bosnien välja hur hon/han skull e presentera sig. Hon/han kunde säga jag är och d å markera en grupptillhörighet eller säga jag kommer frå n och då markera bristen på grupptillhörighet . Invandrarföreningar försökte på olika sätt att ge form oc h innehåll till en jugoslavisk identitet (Ronström 1992) . är det få som skulle välja att säga jag är . Inom socialantropologin och sociologin är begreppet etnicitet numera föremål för mycket omfattande granskning (s 1997). Från ett makrosociologiskt perspektiv kan man beskriva transkulturella möten inom vård och omsorg som om tv å färdiga strukturer krockar med varandra. Den ena strukturen tillhör invandrarens kultur och den andra invandringslandets kultur. Dessa strukturer beskrivs av medicinska antropologer som helheter med fasta regler och roller, behandlingar, strategi- er, planeringsramar och sätt att ta hand om de sjuka (Kleinman 1980). Det makrosociologiska perspektivet gör anspråk på att kunna identifiera hur personer av t.ex. kinesisk, indisk eller afrikansk härstamning helst vill bli behandlade. t.ex. konstaterar att arbetskraftsinvandrare från södra til l efterfrågar speciella former av behandling, helst i form av sprutor (1992 s 70). Ett makrosociologiskt perspektiv behandlar etnicitet på ett särskilt sätt. Alla anses tillhöra en a vgränsad grupp känneteck- nad av gemensamma värderingar, beteenden, seder och bruk, som betecknas en kultur.