sou · GLB3179 · 1998-01-01 00:00:00 — 17 landsting har uppgett att de har vårdavtal med andra vårdgivare. En stor grupp som sjukvårdshuvudmännen har avtal med är kiro- praktorer. Avtalen liknar de som gäller för psykoterapeuter och psyko- loger, dvs. de enskilda vårdavtalen innebär att kiropraktorerna förbin- der sig att ta emot patienter som remitteras utan att vårdvolymen anges i det enskilda avtalet. Sammanlagt uppges cirka 60 kiropraktorer ha avtal varav knappt 40 finns inom . Vidare finns drygt 130 avtal med fotterapeuter varav drygt 80 vårdavtal finns i i . I finns också 15 avtal med logope- der. och har avtal med Feldenkreizpedagoger. Avtal med barnmorskor eller att mödra- och barnavårdscentraler som lagts ut på entreprenad finns i , , och . Avtal med sjuksköterskor verksamma som akupunktörer, lymfterapeuter och uroterapeuter finns i , , län och i . har också avtal med 5 akupunktörer och i och hus läns landsting finns avtal med legitimerade naprapater. Avtal med arbetsterapeuter finns i och . I är det intressant att notera att det inte är som träffat vårdavtal med en arbetste- rapeut. Eftersom budgeten för rehabilitering på primärvårdsnivå finns hos familjeläkarna är det enskilda familjeläkare som var för sig träffat vårdavtal om det behov av arbetsterapiresurser som krävs. 3Sammanfattning av aktuella rapporter I det följande ges en sammanfattning av ett antal rapporter som belyser olika frågeställningar inom delegationens ansvarsområde. Flertalet av rapporterna har utarbetats av eller på uppdrag av delegationen, men några har också genomförts på initiativ av enskilda landsting och . 3.165-årsregeln och rätten till ersättningsetablering m.m. 3.1.1Bakgrund och gällande regler I regeringens proposition 1994/95:109 föreslogs att den s.k. fria etableringsrätten skulle upphöra fr.o.m. . De läkare och sjukgymnaster som anmält till och att de hade för avsikt att etablera en verksamhet som privatpraktiker fick fullfölja detta. Regeringen före- slog i stället att den som i fortsättningen ville etablera sig som privat- praktiserande specialistläkare i öppen vård eller sju kgymnast skulle träffa ett samverkans- eller vårdavtal med sjukvårdshuvudmannen för att få tillgång till offentlig finansiering. Det bör i detta sammanhang påpekas att det fanns tre undantag från kravet på godkän- nande från sjukvårdshuvudmannen när det gällde att verka som privat vårdgivare. Fri etablering gällde i vissa stödområden. Ett annat undan- tag gällde den s.k. ersättningsetableringen, dvs. en läkare eller sjuk- gymnast kunde överta befintlig praktik från en försäkringsanknuten kollega om den övertagande läkaren eller sjukgymnasten drev prakti- ken vidare med i huvudsak oförändrad inriktning. Övriga undantag av- såg vikariat för anslutna läkare eller sjukgymnaster. I den nu aktuella propositionen fanns vad gäller etablering inga förslag till undantag från krav på samverkans- och vårdavtal med sjukvårdshuvudmannen, vilket i praktiken innebar att rätten till ersättningsetablering försvann. I pro- positionen påpekades att de legitimerade yrkesgrupper som 68 3AMMANFATTNING AV AKTUELLA RAPPORTER nu var föremål för de nya förslagen alltid har rätt att etablera sig och utöva sin verksamhet och att de nya förslagen avsåg rätten att vara verksam med offentlig finansiering. godkände regeringens proposition och de nya reglerna trädde i kraft . Bestämmelserna återfinns i lagen om lä- karvårdsersättning (LOL) och lagen om ersättning för sjukgymnastik (LOS). I regeringens proposition 1994/95:195 föreslog regeringen att läkar- vårdsersättning och sjukgymnastikersättning inte längre skulle lämnas till läkare och sju kgymnaster som vid behandlingstillfället har fyllt . För att möjliggöra en avveckling av verksamheten med ett rimligt tidsperspektiv föreslogs vissa övergångsbestämmelser som innebar att de läkare och sjukgymnaster, som vid ikraftträdandet av de nya bestämmelserna var verksamma med offentlig finansiering, skulle kunna fortsätta sin verksamhet med samma villkor . Regeringens huvudsakliga motiv för en åldersgräns var att offentligan- ställda läkare och sjukgymnaster har en åldergräns . framhölls de offentliganställdas möjligheter att vara verksamma i ytter- ligare om huvudmannen godkänner detta. I propositionen förut- sattes att sjukvårdshuvudmannen på motsvarande sätt skulle pröva de privata vårdgivarnas möjligheter att fortsätta sin verksamhet i ytterli- gare med offentlig finansiering genom vårdavtal. I propositionen erinrades vidare om principiella inställning om en lagstad- gad rätt att kvarstå i arbete till , men att rege- ringen i första hand ser att parterna på arbetsmarknaden träffar avtal om detta. Först om avtal ej kan träffas kommer lagstiftning att tillgripas. I propositionen framhölls också vikten av att patienternas behov uppmärksammas när vårdavtal till följd av åldergränsen kommer att aktualiseras. Särskilt framhölls patienter med kroniska och långvariga sjukdomar som kräver långvarig behandling och där behovet av kontinuitet är stort, t.ex. vid psykoterapi. Vidare framhölls i propositionen att förslaget om åldersgräns inte har någon inverkan på legitimationen och i sig inte förhindrar en läkare eller sju kgymnast att fortsätta sin verksamhet antingen genom vårdavtal eller med patientavgifter som enda finansieringskälla. Slutligen framhölls i propositionen att vissa privata vårdgivare som fyller och som landstingen inte önskar teckna vårdavtal med kan ha gjort betydande investeringar som inte kommer att ha skrivits av tills dess verksamheten upphör. I propositio- nen förutsätter regeringen att landstingen lämnar skälig ersättning till dessa vårdgivare. Även i regeringens senaste proposition om privata vårdgivare (1996/97:123) erinrar regeringen om att det är viktigt att landstingen i möjligaste mån försöker underlätta avvecklingen för de 3AMMANFATTNING AV AKTUELLA RAPPORTER 69 privata vårdgivarna som hunnit göra stora investeringar och teckna långa hyreskontrakt innan regeln om en 65-årsgräns blev känd. Om landstingen och den privata vårdgivaren inte kommer överens om en förlängning av verksamheten, bör pröva möjligheten att köpa upp icke avskrivna utrustningar samt överta lokaler med pågående hyreskontrakt. beslutade med vissa justeringar i enlighet med förslagen i propositionen och de nya reglerna trädde i kraft . Med hänsyn till övergångsreglerna berördes emellertid flertalet privata vårdgivare av de nya reglerna först /97. Bestämmel- serna återfinns i LOL och LOS. I regeringens senaste proposition om privata vårdgivare (1996/97:123) föreslogs att vårdgivare som fyllt skulle kunna fortsätta att vara verksamma med läkarvårds- respektive sjukgymna- stikersättning, under förutsättning att sjukvårdshuvudmannen accepte- rar detta, dvs. krav på vårdavtal som enda avtalsform föreslogs för- svinna. Denna förändring föreslogs träda i kraft . Det främsta motivet till förändringen var att tydliggöra och underlätta för sjukvårdshuvudmännen att bevilja fortsatt verksamhet för 65-åring- ar utan att behöva tillämpa ett upphandlingsförfarande. I samma propo- sition föreslogs också att läkare och sjukgymnaster som fy llt skall kunna få vikariera med ersättning enligt den nationella taxan, om medger detta. beslutade i enlighet med förslagen i propositionen. 3.1.2Sjukvårdshuvudmännens bedömning av effekterna av 65-årsreglen m.m. genomförde delegationen en enkätundersökning till samtliga sjukvårdshuvudmän för att bl.a. få en bedömning av effek- terna av 65-årsregeln. Undersökningen visade att 354 verksamma läkare skulle påverkas av den nya åldersgränsen per årsskiftet 1996/97. Av dessa läkare hade 58 beviljats fortsatt verksam- het fr.o.m. . Dessutom hade beslut fattats om 19 ersätt- nings- och nyetableringar. Det skulle innebära att antalet privata läkare verksamma enligt nationella taxan eller med vårdavtal skulle minska med 277 eller jämfört med . För sju kgymnasterna visade samma undersökning att 91 verksamma sjuk- gymnaster skulle påverkas av den nya åldersgränsen och att 2 beviljats fortsatt verksamhet fr.o.m. . Inga nya etableringar hade beviljats, vilket skulle innebära att antalet privata sjukgymnaster verk- 70 3AMMANFATTNING AV AKTUELLA RAPPORTER SOU 1997:179 samma enligt den nationella taxan eller med vårdavtal skulle minska med 89 eller jämfört med . 3.1.3Landstingsförbundets studie av utvecklingen av antalet offentligt finansierade privata vårdgivare t.o.m. /97 har /97 genomfört en enkätun- dersökning bland samtliga sjukvårdshuvudmän för att få uppgifter om antalet privata vårdgivare , samt . Av undersökningen framgår vidare bl.a. utvecklingen av samverkans- och vårdavtal liksom antalet tidigare taxeanslutna som övergått till vårdavtal. Undersökningen visar bl.a. att sammanlagt 302 läkare upphört med verksamheten på grund av åldersskäl t.o.m. /97 och att 280 av dessa upphört med sin verk- samhet per årsskiftet. Hur många 65-åringar och äldre som beviljats vårdavtal framgår inte av studien. Däremot framgår att sammanlagt 42 vårdavtal träffats med tidigare taxeanslutna läkare och att /97 ytterligare 69 vårdavtal träffats med tidigare taxeanslutna läkare. För sjukgymnaster gäller att sammanlagt 107 sjukgymnaster upp- hört med verksamheten på grund av åldersskäl t.o.m. års- skiftet 1996/97 varav 89 av dessa upphört per årsskiftet. Sammanlagt 21 vårdavtal träffades med tidigare taxeanslutna sjukgymnaster och ytterligare 34 vårdavtal träffades /97. Hur många av dessa som är eller äldre framgår inte av studien. 3.1.4Delegationens enkät till privata vårdgivare som var eller äldre skickade delegationen ut en enkät till samtliga med- lemmar i som var eller äldre och till samtliga sjukgymnaster som enligt sjukvårdshuvudmännen un- der 1996 var verksamma enligt LOS eller hade vårdavtal med sjuk- vårdshuvudmannen och som var eller äldre. Av de inkomna sva- ren var 155 läkare verksamma enligt LOL och 36 läkare var verksamma med vårdavtal, 57 sjukgymnaster var verksamma enligt LOS och 11 sjukgymnaster var verksamma med vårdavtal. 3AMMANFATTNING AV AKTUELLA RAPPORTER 71 Bland de läkare som 1996 var verksamma enligt LOL, vilket flerta- let av de privatpraktiserande läkarna var, hade träffat vårdavtal om fortsatt verksamhet. kunde konstateras att av dessa vårdavtal var tecknade eller . Detta indikerar att av- talen tecknats för att läkarna ska kunna färdigbehandla alternativt lämna över sina patienter och avveckla verksamheten. Att så är fallet bekräftas också av verksamhetens omfattning. Andelen heltidsverk- samma hade halverats och de som arbetade högst hade mer än fördubblats jämfört med . Vidare kunde konstateras att av de som träffat avtal var psykiatriker i syfte att kunna avsluta pågående ofta långvariga behandlingar. arbetade vidare med enbart patientavgifter som inkomstkälla. angav av dem som inte fått vårdavtal att de hade önskat få fortsätta sin verksamhet på samma villkor som 1996. De läkare som hade vårdavtal hade i betydligt större ut- sträckning fått vårdavtal för fortsatt verksamhet, vilket sannolikt kan förklaras av att vårdavtalet medfört ett närmare samarbete med sjuk- vårdshuvudmannen och att dessa läkare varit verksamma inom områ- den som av huvudmannen bedömts som angelägna utifrån en totalbe- dömning av resursbehovet. Vidare framgick att en större andel av av- talen, jämfört med de taxeanslutna läkarna, har en löptid som var längre än . Andelen heltidsarbetande var också oförändrad. Samtliga som inte fått vårdavtal uppgav att man önskat bedriva sin verksamhet på samma sätt som 1996. Av de privatpraktiserande sjukgymnaster som var yrkesverksamma 1996 och som berördes av 65-årsregeln fick vårdavtal . Vidare framgick att fortsätter att vara verksamma med enbart patientavgifter som inkomstkälla. uppgav av dem som inte fått vårdavtal att de hade önskat fortsätta sin verksamhet enligt samma villkor som 1996. Av sammanlagt 191 läkare som var yrkesverksamma hade 14 övergått till annan verksamhet och 47 var ej yrkesverksamma . Sammanlagt 11 läkare hade lyckats med att få överlämna praktikten till en yngre kollega och 2 läkare uppgav, att man från sjuk- vårdshuvudmannen fått kompensation för icke avskrivna investeringar eller löpande hyreskontrakt, när man tvingats avveckla sin verksamhet. Av sammanlagt 68 sjukgymnaster som var yrkesverksamma 1996 hade 2 övergått till annan verksamhet och 38 var ej yrkesverksamma . I två fall hade etableringen kunnat övertas av en yngre kollega och i ett fall hade ekonomisk kompensation för icke avskrivna inventarier eller löpande hyreskontrakt utgått. Bland de läkare som fortsatte att vara yrkesverksamma med enbart patientavgifter som inkomstkälla låg av avgif- 72 3AMMANFATTNING AV AKTUELLA RAPPORTER terna i intervallet mer än och högst . Medianen låg på . Bland sju kgymnasterna tog högst i patientavgift medan medianen uppgick till . Sammanfattningsvis kunde konstateras att någon markant avgiftshöj- ning inte ägt rum när dessa vårdgivare förlorat sin ersättning från sjuk- vårdshuvudmännen. Många läkare uttryckte emellertid en stark oro för de praktiska möjligheterna att kunna bedriva sin verksamhet under nå- gon med hänsyn till de ekonomiska förutsättningarna för pa- tienterna, som själva måste svara för eventuella laboratorie- och rönt- genkostnader liksom att de inte får tillgodoräkna sig erlagda patient- avgifter som underlag för rätt till frikort. En annan fråga som togs upp av vårdgivarna i enkäten var sjuk- vårdshuvudmännens angivna principiella prioriteringar av gruppmot- tagningar. Detta förhållande måste också beaktas av sjukvårdshuvud- mannen när det gäller viljan att träffa avtal eller bevilja ersättningsetab- lering. Annars kan en hel gruppmottagning åsamkas orimligt höjda kostnader och därmed kan hela gruppmottagningens existens vara ho- tad. Vidare framfördes av många att borttagandet av rätten att överlåta sin etablering också får som konsekvens att viljan att investera i och utveckla sin verksamhet avtar och förstärks ju närmare man kommer. 3.2De privata allmänläkarna efter husläkarlagens upphörande 3.2.1Riksdagens beslut om införande och avskaffande av husläkarlag Den dåvarande regeringen föreslog i propositionen om husläkare (1992/93:160) att en husläkarreform skulle genomföras fr.o.m. och vara fullt genomförd vid utgången av 1995. Husläkar- reformen innebar att alla invånare skulle få möjlighet att själva välja en husläkare. De närmare förutsättningarna för husläkarnas verksamhet angavs i en särskild lag om husläkare. Husläkaren skulle ha ett tydligt och preciserat ansvar och vissa grundkrav som mottagningsverksamhet, jour, hembesök, råd och förebyggande insatser till enskilda måste vara uppfyllda för att verksamheten skulle kunna betraktas som husläkar- verksamhet. Därutöver skulle verksamheten kunna anpassas efter lo- kala behov och sjukvårdshuvudmannen kunde fastställa ett husläkar- åtagande utöver de nämnda grundkraven. Ett sådant åtagande skulle omfatta alla husläkare oavsett driftform. 3AMMANFATTNING AV AKTUELLA RAPPORTER 73 husläkarna kunde dock komma överens om att fördela uppgifterna mellan husläkarna. Huvuddelen av ersättningen till husläkarverksamheten skulle vara fast baserad på antalet individer som var anslutna till husläkaren. Dess- utom skulle det finnas en rörlig del som var prestationsrelaterad och som bestod av patientavgifter eller besöksersättningar. Sjukvårdshuvudmännen beslutade inom respektive sjukvårdsområde om ersättningsnivåerna för gällande husläkaråtagande. En läkare skulle vara specialist i allmänmedicin för att få vara verksam som husläkare. Dock kunde ge dispens för läkare inom andra speciali- teter, tidsbegränsad eller tills vidare. En husläkares grundåtagande, kompetenskrav och principerna för ersättningssystemet skulle vara lika över hela landet och regleras i lag. I lagen reglerades också att man se- nast efter verksamhetens ikraftträdande måste ha minst 1 000 lis- tade patienter för att kunna fortsätta som husläkare. De blivande husläkarna skulle i princip själva kunna välja lämplig driftform, dvs. vara anställd av sjukvårdshuvudmannen, vara egen fö- retagare, vara anställd i ett bolag eller arbeta inom ett personalkoopera- tiv. biföll regeringens förslag och husläkarlagen trädde i kraft . I regeringens proposition om primärvård, privata vårdgivare m.m. (1994/95:195) föreslogs att lagen om husläkare skulle upphävas fr.o.m. . Den enskilde skulle fortfarande ha rätt att välja en fast läkarkontakt i primärvården. Däremot ansåg regeringen att huslä- karlagen var onödigt detaljerad. T.ex. menade regeringen att det inte fanns skäl att i lag reglera hur ersättningssystemet till läkare inom pri- märvården skulle utformas. Regeringen förutsatte att sjukvårdshuvudmannen skulle träffa vård- avtal med de privata husläkarna eftersom det bedömdes att det förelåg ett behov av det antal läkare som då fanns inom primärvården. Om vårdavtal inte kunde träffas gavs de privata husläkarna emellertid möj- lighet att ansluta sig till den nationella läkarvårdstaxan. be- slutade enligt propositionens förslag och husläkarlagen avskaffades /96, dvs. 74 3AMMANFATTNING AV AKTUELLA RAPPORTER 3.2.2Antalet privata husläkare/privata allmänläkare 1 Enligt uppgick antalet privata husläkare till 668 . uppgick antalet privata allmänläkare med vårdavtal i primärvården enligt samma källa till 502, dvs. en minskning med 166 eller . Detta skall ställas i relation till det to- tala antalet allmänläkare inom primärvården som uppgick till 4 188 och 1996 till 4 025, dvs. det totala antalet läkare minskade med 163 eller . Enligt den enkätundersökning till samtliga sjukvårdshuvudmän som delegationen genomförde uppgick antalet privata allmän- läkare med vårdavtal till ca 500. Därutöver fanns det 360 allmänläkare som var anslutna till den nationella taxan. Vidare framgick av enkätun- dersökningen att sammanlagt 143 läkare som varit verksamma enligt husläkarlagen valt eller avsåg att ansluta sig till den nationella taxan. 3.2.3Delegationens enkät angående de privata allmänläkarna efter husläkarlagens upphörande I delegationens uppdrag ingår att redovisa utvecklingen vad gäller pri- vata allmänläkare inom primärvården i och med husläkarlagens upphö- rande. Syftet med delegationens undersökning var att i första hand belysa orsakerna till att många privata husläkare i och med husläkarlagens upphörande valt eller sett sig tvingade att övergå till nationella taxan eller annan verksamhet. Urvalet gjordes med hjälp av över husläkare/allmänläkare. Från detta register fick delegatio- nen tillgång till samtliga som varit registrerade som privata husläkare/allmänläkare och som av olika skäl avregistre- rats. Av de inkomna svaren hade 182 varit verksamma som privata husläkare under nämnda period. Svarsfrekvensen uppgick till . 1 Sjukvårdshuvudmännen använder olika begrepp för läkare verksamma inom primärvården; husläkare, familjeläkare, primärvårdsläkare, allmänläkare. Delegationen har valt att i beskrivningar avseende förhållandena efter husläkarlagens upphörande använda benämning allmänläkare. 3AMMANFATTNING AV AKTUELLA RAPPORTER 75 4ABELL 4YP AV VERKSAMHET F¶RE TIDEN SOM HUSL¤KARE Anställd inom primärvården 1 taxan kombinerad med FHV alt. 1 En läkare har uppgett en befattning i kombination med tjänst som FHV- läkare. 2 Fyra läkare har ej lämnat uppgift. Som framgår av tabell 3.1 var den vanligaste bakgrunden att man tidi- gare varit anställd som läkare inom företagshälsovården. En förklaring till detta, torde vara att företagshälsovården på grund av slopade stats- bidrag tvingades minska omfattningen av sin verksamhet. En annan förklaring är att det var möjligt att välja företagsläkare på sin arbets- plats till husläkare. Den näst största gruppen, , kom från primär- vården, medan uppgav att de före husläkarrefomren var verk- samma som specialistläkare enligt den nationella taxans bestämmelser. Lägger man emellertid till de som kombinerat sin etablering med en tjänst som företgasläkare eller skolläkare ökar andelen till . 76 3AMMANFATTNING AV AKTUELLA RAPPORTER 4ABELL 6ERKSAMHET EFTER DET ATT MAN L¤MNAT SIN BEFATTNING SOM PRIVAT HUSL¤KARE Anställning inom primärvården 1 taxan i kombinaiton med FHV 1En läkare har uppgett en befattning i kombination med tjänst som FHV-lä- kare. 2Två läkare har ej lämnat uppgift. Av tabell 3.2 framgår att sammanlagt övergick till att vara verk- samma enligt den nationella taxan. Detta skall jämföras med att var verksamma på detta sätt före tiden som husläkare. Lägger man där- till till de som kombinerat sin etablering med en tjänst som företagslä- kare ökar motsvarande tal till och . Cirka hälften av de som varit anställda inom primärvården i offentlig regi har återgått till den verksamhetsformen och 1/3 av de som varit FHV-lä- kare har återgått till en motsvarande befattning. 4ABELL 0ERIOD SOM HUSL¤KARE Av tabell 3.3 framgår att uppgav att de slutade som husläkare före . Cirka hälften av dessa uppgav att man inte kom upp i tillräckligt antal listade patienter för att kunna fortsätta verksamheten. Bland de övriga var en vanligt förekommande förklaring är att det visade sig svårt att kombinera en husläkarbefattning med verksamhet som FHV-läkare. Några uppgav att en koncentration av 3AMMANFATTNING AV AKTUELLA RAPPORTER 77 tunga patienter inte var förenligt med kravet på antal listade patienter. Men av kommentarerna framgår också att det på många håll funnits ett politiskt motstånd till privata husläkare som i praktiken omöjliggjort en fortsättning. av de som slutat som husläkare gjorde detta i anslutning till husläkarlagens upphörande /96 och fortsatte sin verksamhet även under en kortare eller . De som var verksamma fick fortsätta enligt de gamla be- stämmelserna i avvaktan på att diskussioner och förhandlingar om eventuella vårdavtal skulle avslutas. Bland de motiv som lämnades till varför man slutade som husläkare dominerar sjukvårdshuvudmännens allmänna ointresse eller t.o.m. ne- gativa inställning till att träffa vårdavtal. Kommunikationen mellan vissa sjukvårdshuvudmän och vårdgivare har också varit bristfällig. I de fall där konkreta diskussioner om vårdavtal förekommit har ekonomiska motiv och tidsbegränsningar i vårdavtalen utan rätt att övergå till nationella taxan, om avtalen ej skulle förlängas, varit vanliga orsaker till varför man inte kunnat komma överens. En annan orsak var att sjukvårdshuvudmännen inte ville träffa vårdavtal med enläkarmot- tagningar. framkom en viss rädsla för byråkrati. Vissa upplevde re- dan husläkarlagen som något byråkratiskt och att vårdavtal skulle leda till ytterligare byråkrati och därmed ta tid från det egentliga patientar- betet. Som taxeansluten specialistläkare pekades också på en större självständighet och trygghet i arbetet. Erfarenheterna från tiden som husläkare uppgavs huvudsakligen som positivt och många upplevde tiden som mycket stimulerande. Få uppgav att den arbetsbelastning som t.ex. jourverksamheten medför skulle ha varit ett motiv för att övergå till annan verksamhet. 3.3Jämförande studier mellan privata och offentliga vårdgivare I delegationens uppdrag ingår att följa och bedöma kostnaderna för olika tjänster inom läkar- och sjukgymnastvården i offen tlig regi res- pektive ersättningarna för motsvarande tjänster hos de privata vårdgi- varna med offentlig finansiering. Vidare skall delegationen följa ut- vecklingen av primärvårdens verksamhetsinriktning, driftformer och kostnader. 78 3AMMANFATTNING AV AKTUELLA RAPPORTER 3.3.1Familjeläkarna i , en jämförelse mellan privata och offentliga vårdgivare Delegationen har uppdragit åt konsultföretaget att genomföra en jämförande studie av privata och offentligt anställda allmänläkare i . Valet av beror dels på att andelen privata allmänläkare är högst i landet () dels på att har ett samlat familjeläkarkoncept, som bl.a. innebär att spelreglerna är lika oavsett driftform. Familjeläkarkonceptet har också medfört att antalet allmänläkare som står utanför konceptet, de som är verksamma enligt LOL, är mycket lågt.