sou · GLB3139 · 1998-01-01 00:00:00 — Tvätt, matlagning och städning faller som vi sett främst på kvinnornas lott i de flesta familjer, medan det är ganska vanligt att männen diskar och handlar. I det inledande kapitlet sade vi att orsakerna till att en småbarnsmamma gör merparten av hushållsarbetet i en familj kan vara andra än de som förklarar att hon fortfarande gör det när barnet blivit tonåring. På liknande sätt visar våra intervjuer att det delvis är olika mekanismer som förklarar hushållsarbetets fördelningen i det stora och i det lilla. Skälen till att det oftast är kvinnorna som syr gardinerna och männen som sätter upp stängerna som de ska hänga på är andra än de som förklarar att kvinnorna vanligen gör merparten av hushållsarbe- tet. Det finns hos alla intervjuade par hushållsuppgifter som i stort sett alltid utförs av en av makarna eller samborna. Det är en uppdelning av uppgifter som är betydligt mer detaljerad än den vi kan urskilja i vårt kvantitativa material. Den avser inte bara hela sysslor som matlagning, städning eller tvätt utan också delmoment av sådana uppgifter. Även hos par som försöker utföra hushållsarbetet gemensamt för att det är roligare att göra uppgifter tillsammans, blir det ofta så att parterna gör olika saker. När och städar är det till exempel som dammar och som dammsuger. Också av redogörelse för hur han och hans sambo fördelar sina sysslor framgår tydligt att paret delar upp de stora uppgifterna i mindre moment. Jag sköter golvvården i vårt hus. Jag dammsuger och tvättar gol- ven. dammar och vattnar växter. Stryk- ningen den kör vi vår egen. Den stryker vi själva. Disken den som gör mat är diskbefriad. Så när gör mat då diskar jag. Och sedan är det tvärtom. Vi delar på att laga mat. Jag tycker det är kul att laga mat, så vi hjälps nog åt. Vi gör nog hälften, hälften. har en uppdelning av uppgifter vuxit fram trots att man egentligen föresatt sig något annat. och hade, som vi berättade, bestämt sig för att de skulle göra precis samma sysslor. blev emellertid en sådan ordning svår att upprätt- hålla och paret hade vid intervjutillfället övergått från att tänka i uppgifter till att tänka i att göra lika mycket . I andra fall är uppdelningen av uppgifter medvetet planerad som hos paret , där makarna har delat upp ansvaret för vardags- dygnets olika timmar sinsemellan. De har kommit fram till en ordning som innebär att ansvarar för morgonens göromål. Han väcker barnen, ser till att de klär sig, gör frukost och lämnar yngsta dottern på dagis. På det sättet kan åka tidigt till jobbet. Istället är det hon som kommer hem först och lagar middag, hjälper barnen med läxor, och så vidare. Han har hand om väckning, frukost, påklädning, allt sådant och lämna på dagis. Jag hämtar och tar hand om kvällen, fixar mat och så vidare. poängterar att morgonpasset inte är enklare än kvällspasset. det låter ju inte så märkvärdigt, men jag går upp och jag har tre sura barn och en sur och morgontrött hustru, och det är jag också, så det är en mycket infekterad miljö på morg- narna. Det har blivit mycket lättare för barnen har vuxit upp och tar hand om sig själv. De ska tvättas och födas och allt så- dant och göras i ordning och sedan kör jag till dagis och [de stora] barnen får gå själva. // På vardagarna har kvällarna. Då lagar hon mat till dem och det är väldigt ofta prefabrikerad mat. Det är inga gourmeträtter direkt. Utöver dygnsindelningen finns det hos , liksom hos andra par, ytterligare uppdelningar. är den som storhandlar. Det är också han som lagar maten , och . Detta är för övrigt en uppdelning som förekommer hos flera av de intervju- ade paren: kvinnan lagar vardagsmaten i veckorna medan mannen står för den lite festligare helgmaten. När lagar mat diskar . kompletteringshandlar i veckorna och ansvarar för tvätten. Var och en stryker sina egna kläder. Städar gör de tillsammans . Och , berättar , brukar det slumpa sig så att skurar badrummet och jag dammsuger. Vid sidan av stora hushållsuppgifter som städning, matlagning och tvätt finns ytterligare en rad nödvändiga och mer eller mindre synliga sysslor som ska fullgöras. Lakan ska bytas, bilen ska tvättas, barnkläder ska inhandlas, blommor ska vattnas, dukar ska strykas och tavlor ska sättas upp. Typiskt för de familjer vi har intervjuat är att detta slags uppgifter fördelas på ett könsmässigt traditionellt sätt. Det gäller oavsett hur jämställd parets fördelning är i övrigt. Vi låter därför några av de mest jämställda paren illustrera. berättar kort och koncist att sköter bilen och jag tvättar. är lite mer utförlig när han berättar vilka uppgifter han och delar på och vilka som är uppdelade. handlar kläder med barnen, det gör inte jag så mycket men jag gör ju andra , men det mesta [delar vi på]. Köpa leksaker, följa med på kalas, sådant man gör med barnen, det delar vi ganska lika. Lagar mat gör vi ungefär lika mycket, jag lagar nog lite mer kanske, tror jag. tvättar mer än jag, jag tvättar lite, men hon är tvättchef, det är hennes grej. Jag skö- ter bilen. Med städningen tar vi hjälp. Vi har en som kommer hit och städar . När vi städar gör vi ungefär hälften var. Jag tvättar fönster. handlar barnens kläder och sköter bilen. Den uppdelningen mellan kvinnan och mannen är genomgående i de barnfamiljer vi har intervjuat. Men även andra uppgifter är tydligt könsuppdelade. Till de kvinnliga sysslorna hör till exempel att pynta, sy, byta lakan och plocka undan. hon byter alltid lakan och örngott och sådant. Det gör jag nästan aldrig. Typ det här att hitta ett gardintyg, sy det, jag syr för det mesta gardiner, och sätta upp dem och se sånt och byta dukar. Han är väldigt glad att jag gör det för han skulle inte göra det själv. För- står du? Det är också typiskt att kvinnorna står för småplockandet: att hålla efter och plocka undan saker. Kanske beror detta på att hemmet ofta innebär något annat för kvinnor än för män. Vi uppmärksammade tidigare (se tabell 6) att vår surveyundersökning visar att två tredjedelar av alla kvinnor instämmer i att de gör mera arbete i hushållet för att hemmet betyder mer för dem (men också att knappt var tredje kvinna i jämställda familjer instämmer i påståendet). Småplocket är på många sätt ett ganska osynligt arbete som sällan riktigt värdesätts. Också män som anser att de gör mycket av hushållsarbetet tillstår att det är deras hustru som småplockar. Hon ser det mycket tydligare, det är alldeles för detaljerat. Om kvinnorna vill få det städat på bord och skåp får de alltså göra det själva (Brodin, 1997). Exempel på manligt kodade uppgifter är istället att snickra, sätta upp krokar, ta bort fronten på badkaret, rensa avlopp och gräva i landet (jfr , 1993). Uppdelningen i kvinnliga och manliga uppgifter sammanfaller – föga förvånande – med kvinnornas och männens respektive preferen- ser och kunskaper. Den motiveras med att man gör det man tycker är roligast eller det man är bäst på. Det som vi tycker är riktigt tråkigt, det landar ibland vid att vi gör det precis lika . Vi diskar varannan gång, punkt. Det tror jag är lite ovanligt att man är väldigt så. Vi funderade på att ha en strecklista för blöjbyte så att vi byter lika . Så långt har vi inte fallit . Men det funkar bra. Det är vårt sätt att lösa det. Är vi oense om någonting så blir det att vi delar det precis hälften hälften. I övrigt delar paret upp uppgifterna efter vad var och en tycker är roligast (eller minst tråkigt). Det är enligt detta som förklarar att han gör mer sådant som att sätta upp krokar och rör i taket och att pysslar och donar och engagerar sig mer i möbler och sådana saker, inredning. Andra intervjupersoner motiverar uppdel- ningen i deras familj på liknande sätt. Men också upplevda kunskapsskillnader inverkar. Vi har redan nämnt att cirka hälften av de kvinnor som besvarat vårt frågeformulär helt eller delvis instämmer i att de gör saker för att de då blir bättre utförda. Vanligast är det att kvinnor i patriarkala familjer svarar på det sättet, men också drygt en fjärdedel av kvinnorna i jämställda familjer instämmer (se tabell 6). , till exempel, berättar att hon tvättar för att hon inte riktigt litar på när det gäller tvätten. Detta vet som tycker att tjejer har lite mer komplicerad tvätt än killar. menar han att han tycker att det är tristare att tvätta än vad gör. (håller med.) hon har så mycket konstiga plagg så jag tror hon misstror mig lite i tvättstugan. Hon tror att jag ska tvätta sönder hennes kläder, vilket i och för sig har hänt också. Det är nog det ena [som för- klarar att tvättar]. Sedan tror jag att hon tycker att det är roligare att sitta och vika tvätt att det är ett trevligt pyssel. Och det tycker jag är ett otrevligt pyssel. Det är inte bara männen som avstår från vissa sysslor för att de tycker att kvinnorna gör det bättre. Kvinnorna är inte heller speciellt benägna att ta itu med eller att lära sig manligt kodade sysslor. Han kan saker som inte jag kan. Jag kan inte laga bilar. Och har ingen lust att lära mig heller. // jag är jävligt dålig på tradi- Jag är sämre på det än han är på kvinnli- ga sysslor. När kvinnor och män gör olika saker hemma bekräftar de sitt könade (gendered) förhållande till arbetet och världen, skriver (1985:204). Hon understryker därmed att det är viktigt att begreppsliggöra kön som något som individer skapar i pågående och situationsbestämda processer. Och kanske är det för att olika sysslor i hushållet har olika symboliska innebörder för kvinnor och män som samma könsmässiga uppdelning av uppgifter i det lilla återfinns oberoende både av makarnas syn på jämställdhet och av hushållsarbetets fördelning i övrigt. När kvinnorna gör fint och skapar hemtrevnad – sätter upp nya gardiner, pyntar, plockar undan – både skapar och bekräftar de sin identitet som kvinnor. På motsvarande sätt konstruerar och styrker männen en manlig identitet genom att utföra manligt kodade sysslor – gräva i trädgården, fixa med bilen, sätta upp hyllor på väggarna. Också vanans makt är stor. Det kan vara svårt bryta mot en ord- ning som man en gång har vant sig vid. Särskilt tydligt blir detta när en kvinna från att ha varit föräldraledig eller arbetat deltid återgår till ett heltidsarbete. Har hon både tagit hand om barnen och gjort det mesta hemma kan det vara mycket svårt att då få tillstånd något som liknar en jämställd fördelning (se vidare om detta i kapitel 3). Också arbetsfördelningens utveckling hos det unga barnlösa paret visar att det är svårt att bryta rutiner. tror att det var när gjorde lumpen som den sneda fördelningen av hushållsarbetet började. Hon ville att saker och ting skulle vara gjorda när han kom hem på permission, så att de fick gott om tid att göra saker tillsam- mans. Därför blev det som gjorde nästan allt hemma när låg i lumpen. Men fördelningen förblev som den var också när värnplikt var över. tog hela ansvaret för hushållsarbetet. När hon började studera skötte hon hushållsarbetet hon inte hade föreläsningar. började emellertid studierna att ta mera tid i anspråk. Då sade ifrån och bad att också skulle ta en del av ansvaret. Hon föreslog att de skulle tvätta och städa varannan gång. uppfattade rimligheten i krav och hade därför inget att invända. Det visade sig likafullt ganska svårt att leva upp till överenskommelsen. såg inte när saker måste göras utan måste påminnas av . Ofta utförde sysslorna för att hon inte stod ut med att vänta. Ja Han vet ju att han ska göra det, så det är inte det att han inte vill göra det. Om man vill ha en sak gjord får man påminna ho- nom . Förut så var det ju kan inte du göra det här. Jag kanske bad honom att dammsuga, och så plockade jag i de andra rummen . Till slut var det nästan att man kände att han visste ju längre jag väntar så gör hon det till slut. För då kunde jag inte vänta . Jag ville ha det undanstökat. Men det gör jag inte längre. Utan då får det vara tills han gör det. Så får jag stå ut med att det är skitigt. För jag ställer mig inte och gör det längre. Då får det vara skitigt. ändrade strategi för att åstadkomma en jämnare fördelning. Hon slutade utföra ogjorda sysslor genom att höja sin egen toleransnivå och kunde på så sätt vänta ut honom (Brodin, 1997). Samma taktik använder som även hon tidigare skötte allt hemma. håller i sig för att inte ta över för mycket av arbetet hemma. Det är inte alltid det lyckas. jag står inte ut. Möblerna är fortfarande inte och tvättställ- ningar och tvätten hänger, och så vidare. – jag beundrar det – mycket mer så att han ser det inte. Det ligger stök på alla bord, och jag tycker om när borden är torkade och disken är diskad och diskbänken är ren. Är det mycket smulor så vill jag gärna att det ska dammsugas, eller sopas upp åtminstone. Det är inte fråga om någon direkt ovilja från mans sida (även om han anser att bör höja sin toleransnivå när det gäller städning). Men han tycker att det har varit svårt att lära om från en tillvaro där skötte allt, till en tillvaro där han förväntas dela lika på hushållsarbetet. Även om han försöker jobba bort det så glömmer han ibland att har lika långa dagar på jobbet som han själv. Han kan förutsätta att hon gör saker, men är medveten om det och försöker ändra sig. Men, tillägger han, det inte är så jävla lätt. Vi har i det tidigare utgått från att könsnormerna vad gäller hus- hållsarbete har försvagats. Det finns inte något allmänt socialt tryck som säger att det är löjligt eller opassande om män har ett förkläde på sig eller att män byter blöjor på sina barn. Det finns heller knappast några starka normer om att kvinnor måste laga maten. Ändå finner vi när vi går in på detaljer av vad män och kvinnor gör i hushållet tydliga mönster. Trots detta tror vi ändå att det är riktigt att tala om att traditionella könsroller har luckrats upp. Mycket har förändrats. kan vi se konturerna av nya mönster. Dessa innehåller kanske kvarlevor av gamla roller, men de fungerar i nya sammanhang. Det finns inget starkt socialt tryck på att bara kvinnor ska sy gardiner eller tvätta. Intresset och önskan om att utföra dessa sysslor kommer ofta från kvinnorna själva. Istället för könsroller som är uttryckligen både utlärda och inlärda kan vi här använda begreppet habitus. franske sociologen (1990) står begreppet habitus för en disposition att handla och reagera på ett visst sätt, som påverkar vanor, smak och djupare intressen. Habitusbegreppet har främst använts för att analysera skillnader mellan olika sociala skikt eller samhällsklasser, men kan mycket väl användas när det gäller skillnader mellan män och kvinnor. Filosofen (1993:203), till exempel, har använt habitusbegreppet i detta sammanhang: Mycket av det som har setts som natur är, hävdar jag, habitue- ring. Att en massa småflickor kramar dockor och drar dockvag- nar när småpojkar kramar nallar och drar något som går på hjul men som inte är dockvagnar beror snarare på kamraters reaktio- ner, på vuxnas leenden, höjda ögonbryn och halvhöga kommen- tarer än på biologi. Inskolningen är ingen handling och sker inte med vett och vilja, och ingen kan prisas eller klandras för den. Habitusbegreppet är ett sätt att förklara de mönster som fortfarande finns och ändå upprätthålla tanken om att de traditionella könsroller- na faktiskt har upplösts. Att mäns och kvinnors habitus skiljer sig tydligt åt är inte bara att konstatera att de gamla könsrollerna har återuppstått i en ny skepnad. Ideologier och normativa föreställningar har ändrats fortare än mäns och kvinnors dispositioner. Förändrade maktrelationer har lett till nya normer när det gäller ansvaret för hushållets försörjning i stort och i synen på förvärvsarbete, men lever dispositionen att handla kvinnligt respektive manligt kvar. 3.Fördelningen mellan förvärvsarbete och hemarbete När ett barn kommer till världen förändras arbetsfördelningen mellan de vuxna. Vi vet av flera tidigare undersökningar att den då blir mera traditionell än den var när kvinnan och mannen levde ensamma tillsammans. Det är så gott som uteslutande kvinnorna som tar ut merparten av föräldraledigheten och sedan jobbar deltid under . Småbarnspapporna förvärvsarbetar istället mer än andra män (och , 1997; Hörnqvist, 1997). Och kvinnornas andel av hemarbetet ökar. Småbarnsmödrar som arbetar deltid eller heltid lägger ner mellan sjutton och mer på hemarbete än småbarnsfäder. För heltidsarbetande kvinnor och män som inte har några barn är däremot skillnaden (, 1996:35). Besluten om föräldraledighet och arbetstider får uppenbarligen stora konsekvenser för de efterföljande förhandlingar- na om hushållsarbetets fördelning. De bildar en ram för förhandling- arna och kan få oavsedda effekter i form av framtida vanor och kompetens. I förra kapitlet visade vi hur fördelningen av hushållsar- bete går till förutsatt denna bestämda ram. Här är istället syftet att undersöka på vilka grunder makar och sambor fattar beslut om vem som ska vara hemma med det nyfödda barnet och vem som eventuellt ska förkorta sin arbetstid. Vi börjar med att beskriva hur kvinnornas och männens föräldraledighet och arbetstider ser ut, för att sedan undersöka omständigheter som formar makars och sambors förhandlingar och beslut. I det avlutande avsnittet i kapitlet diskute- rar vi några differentierande effekter av dessa beslut. Papparollen har i vissa avseenden närmat sig mammarollen. Studier tyder på att dagens svenska män på ett annat sätt än tidigare är familjeorienterade. De tar större del av både barnens och hemmets skötsel och har blivit vardagspappor som är måna om att skapa en större närhet till sina barn än de själva hade till sina pappor (, 1994; , 1992; , 1990). Fördelningen mellan förvärvsarbete och hemarbete Också i vår intervjuundersökning finns flera exempel på familjeo- rienterade fäder. Ändå är könsskillnaderna i föräldraskapets innebörd slående. Betydelsen och konsekvenserna av att bli förälder är fortfarande påtagligt olika för kvinnor och män. Det är framförallt kvinnorna som lägger om sina liv när de blir mödrar. De tar ut föräldraledighet och jobbar sedan ofta deltid. Och de nästan fördubblar den tid de ägnar åt hemarbete. Medan heltidsar- betande kvinnor utan barn i genomsnitt använder till hemarbete är motsvarande siffra för deltidsarbetande kvinnor med småbarn (, 1996, s. 35). Det är därför knappast förvånande att en stor majoritet av småbarnsmödrar- na i vår undersökning uppger att familjens behov har påverkat deras val av arbetstider. Och bland de blivande föräldrarna som vi har intervjuat är det framförallt kvinnorna som begrundar och ibland oroar sig över de förändringar som kommer att inträffa i samband med barnets födelse. Sannolikt hänger detta samman med att barnet i första hand tycks upplevas som de blivande mödrarnas angelägenhet. Det är de som planerar att vara föräldralediga och det är de som tänker jobba deltid efter föräldraledigheten. Och kvinnorna räknar med att förändra sina prioriteringar när barnet är fött. De tror att de kommer att sätta barnens behov framför sina egna, och de tänker sig att de ska ta ett större ansvar för hushållsarbetet . Kanske som en följd av att det är de som planerar att vara hemma och gå ner i arbetstid – och därmed förlora i inkomst – är det också kvinnorna som bekymrar sig över hur hushållsekonomin ska gå ihop när barnet är fött (Brodin, 1997). Eller är det kanhända för att kvinnorna i större utsträckning än männen vet vad ett barn kostar? och synsätt får exemplifiera skillnaden i synsätt. det ekonomiska kommer ju att bli lite värre. är lite ne- gativ, hon tror att det kommer att bli hårt . Och jag hävdar att det inte kommer att bli det det är lugnt. Visst finns det som kostar pengar. Blöjor, välling, saker, kläder Men det får man ta. Jag tror att förändringarna kommer att bli stora. Men det tror inte . tror att det kommer att rulla på ganska bra. Men jag är lite så där att jag ser det lite mer negativt och så kom- mer det som en glad överraskning när det blir bättre än vad man har tänkt sig. Så jag tror väl att det kommer att bli mer föränd- ringar än vad tror. Det är mycket som ska handlas och det kostar ju lite grann att ha barn. Och så blir det ju mindre in- komster, eftersom jag ska vara mammaledig. Jag tror nog att det blir nog inte så där jättelätt. Men är lite mer positiv. Männens (yrkes)liv påverkas inte alls i samma omfattning när de får barn (jfr , 1997). Deras uttag av föräldrapenningen är fortfarande blygsamt. Av dem som deltog i vår surveyundersökning tog kvinnan i två tredjedelar av familjerna ut alla föräldrapenningens dagar.1 I en femtedel av familjerna tog hon nio tiondelar av dagarna. Bara i var sjunde familj tog mannen ut mer än en tiondel av dagarna. beräkningar bekräftar att papporna inte använder föräldraförsäkringen i någon betydande omfattning, även om deras uttag av dagar har ökat. tog männen ut och 1994 var andelen cirka en tiondel av dagarna (Riksförsäkrings- verket, Statistikinformation Is-I 1995:12, s. 2).2 Vår undersökning visar att pappornas uttag av föräldrapenning varierar med deras utbildning. De som har akademisk examen är oftare hemma med sina barn än andra män. Ungefär hälften av dessa män har utnyttjat minst en tiondel av föräldraförsäkringens dagar. Motsvarande andel för män med kortare utbildning är knappt en tredjedel. Enligt andra undersökningar tar de pappor som utnyttjar försäkringen ut . Till exempel använde den dryga tredjedel () av papporna till barn födda som tog ut föräldrapenning . var motsva- rande siffra (, Statistisk . Denna ökning framstår dock inte som alltför imponerande när vi betänker att utbyggnaden av föräldrapenningens dagar har varit kraftig (Bekkengen, 1996). Antalet dagar ökade från 180 mellan . är skillnaden mellan ideal och verklighet stor. Enligt en undersökning av anser en stor andel av både männen och kvinnorna att det vore idealt om båda föräldrarna jobbade deltid och delade lika på ansvaret för hem och 1År 1974 omvandlades den så kallade moderskapsförsäkringen till en föräldraförsäk- ring. Föräldrapenningen byggdes ut . Fram till kun - de föräldrarna sammanlagt få högst 450 dagars ersättning i samband med barnets fö- delse. Dagarna skulle tas ut innan barnet fyllt . Ersättningen från föräldraför- säkringen är knuten till mammans och pappans inkomst och var av den sjukpenninggrundande inkomsten . För de res te- rande dagarna utbetalades en ersättning enligt garantinivån (per dag). sänktes ersättningsnivån till (och senare ) sam - tidigt som en så kallad pappamånad (respektive mammamånad) infördes, vilket i praktiken innebär att en månad av föräldraförsäkringen går förlorad om pappan inte utnyttjar den. Pappans dagar kan alltså inte överlåtas till mamman. ska ersättningsnivån vara ( , Statistikinforma- tion 1995:2). 2Enligt andra beräkningar av föräldrapenninguttaget för barn har emel- lertid männens andel av dagarna inte alls ökat under åttio- och nittiotalen. Mödrarna har stått för mellan av den totala frånvaron (, 1996:19). Fördelningen mellan förvärvsarbete och hemarbete Det anser mellan av kvinnorna och mellan av männen ( Kvinnors och mäns liv , 1995:2.4). Men verkligheten ser annorlunda ut. Det är i praktiken nästan uteslutande kvinnor som arbetar deltid av familjeskäl. Av kvinnorna i vår undersökning arbetar heltid och deltid (15–). Av männen är det som har heltidsarbete och som jobbar deltid. Övriga är studerande, arbetslösa, tjänstlediga etc. Av kvinnorna är det som är hemarbetande på heltid. Deltidsar- bete är alltså något som nästan uteslutande förekommer bland kvinnor. Av kvinnorna i unga familjer utan barn arbetar två tredjedelar () heltid och deltid. Bland småbarnsfamiljerna är det istället knappt en fjärdedel () av kvinnorna som arbetar heltid och som arbetar deltid. Många är föräldra- lediga. Bland dem med lite äldre barn arbetar knappt hälften heltid (). Tabell 12 visar att kvinnorna i mycket stor utsträckning är hemma under barnens första levnadsår, för att därefter deltidsarbeta så länge barnen är under tonåren. Tre fjärdedelar av kvinnorna var hemma på heltid när deras yngsta barn var .