sou · GLB3121d2 · 1998-01-01 00:00:00 — ·Lärarstudenter kunde under hela sin utbildning arbeta ute på en partnerskola, dvs. en skola som har gjort upp om att ha starka band till lärarutbildningen. Man kunde bestämma att varje student skulle fullgöra i skolan, och sedan komma överens från fall till fall om hur ska fördelas. Skolans rektor kunde leda och fördela detta arbete. ·Alla lärarstudenter kunde som en del i sin utbildning vara mentorer för enskilda skolbarn och regelbundet, och , hjälpa dem med läxor och annat skolarbete. Det skulle ge studenterna en blick i barns och ungdomars individuella lärostrategier, något som utbildningen annars har svårt att ge utrymme för. ·Vissa för skolan särskilt intressanta kurser i grundutbildningen kun- de flyttas ut i skolan så att intresserade lärare också har möjlighet att delta. Det avtal som gäller på skolområdet ger, både vad gäller kompetensutveckling och arbetstid, nya förutsättningar för ett samarbete av det här slaget. ·Erfarna lärare och skolledare på partnerskolor skulle kunna inter- vjua sökande till lärarutbildning och därmed stödja utbildningens urval av lärarkandidater lämpliga för läraryrket. Ett sådant för- faringssätt kunde öka skolornas känsla av medansvar i utbildningen. Åtgärder av det här slaget, som kräver ett både tankemässigt och prak- tiskt omtänkande, skulle kunna skapa en ny ömsesidighet i relationen mellan högskolan och skolan, nya arenor för gemensam diskussion – och nya möjligheter att arbeta med verksamma lärares yrkesut- veckling. För att förbättra samarbetet mellan de yrkesverksamma lärarna och lärarutbildarna borde man se över de senares skoltjänstgöring. Denna tanke har utvecklats av på i . 133 , J. (1997): Skoltjänst, i 0RAKTIK TEORI 1997:1, Utvecklingsavdelningen vid i , s. 7–13. ,¤RARES YRKESUTVECKLING 209 är fortfarande ganska vanligt att en lärare på har ett par lektioner på en skola. Det ger ingen större möjlighet för henne eller honom att göra en god insats i undervisningen, och ännu mindre att komma in i skolans liv. Ett alternativ vore att skoltjänstgöringen koncentrerades så att den åtminstone kunde ske sammanhängande un- der fem, . Ett radikalare alternativ beskriver på föl- jande sätt: En annan och, som jag ser det, ännu aptitligare modell är att det knyts en vanlig lärartjänst i till varje tjänst som metodiker på lärarhög- skolan. Man skulle t ex kunna tänka sig att jag och en annan metodiker de- lar både tjänsten som metodiker och klasslärare. blir min upp- gift att ansvara för grundskoleklassen medan min kollega undervisar på . De båda tjänsterna är dock flexibla på så vis att jag då och då tar över eller går in i vissa kurser i lärarutbildningen och att min kollega under dessa perioder övertar klasslärarskapet. [..] När de tre åren är tillända byter jag och min kollega roller och jag går för en treårsperiod, uppdate- rad och fulltankad, åter in i rollen som lärarutbildare. När vi har diskuterat den grundläggande lärarutbildningen i kommittén har vi varit inne på möjligheten att ha en varvad utbildning. Det är en idé som skulle kunna tillämpas på både utbildningen av förskollärare, fritidspedagoger, grundskollärare och gymnasielärare. Vi har emellertid mest tänkt på utbildningen av grundskollärare. Dagens utbildning omfattar som bekant för bli- vande 1–7-lärare och för blivande 4–9-lärare. Vi har diskuterat en annorlunda fördelning av denna tidsresurs, så att inte all tid förbrukas innan lärarna kommer ut i tjänstgöring – med andra ord en tillämpning av principen om återkommande utbildning. Då fick lärarutbildningen möjlighet att återknyta kontakten med före detta lä- rarstuderande efter att de har varit ute och tjänstgjort som lärare i t.ex. ett eller . på skulle underlaget för studierna vara lärarnas erfarenheter från arbetet i skolan. Med en varvning skulle man kunna lägga en grund för att yrkes- verksamma lärare har fortsatta kontakter med lärarutbildningen, t.ex. genom påbyggnadsutbildningar, vidareutbildning med sikte på en magisterexamen, forskarutbildning osv. /M V¥RA F¶RSLAG I det föregående har vi fört en ganska bred diskussion om lärarna i re- lation till skolans utveckling. De två förslag som vi presenterar på föl- jande sidor anknyter endast till några av de aspekter som vi har tagit Även om de, enligt vår mening, är viktiga nog, kan de förefalla marginella i detta stora sammanhang. En av förklaringarna till detta är att regeringen har tillsatt en parla- mentarisk kommitté som ska lämna förslag till en förnyelse av lärarut- bildningen.134 Arbetet ska vara färdigt . Utredningen ska ange principer för hur lärarutbildningen ska styras, vilket innehåll den ska ha och hur omfattande den ska vara. Frågor om dimensionering och rekrytering ingår i uppdraget och detsamma gäller lärarnas fortbildning och vidareutbildning. Med tanke på att denna utredning pågår finns det ingen anledning för oss att gå in alltför mycket på frågorna om utbildning och fortbild- ning av lärare. är det uppenbart att mycket av det som vi har behandlat i våra tidigare betänkanden, och som vi tar upp i föreliggan- de betänkande, hänger ihop med dessa frågor. Därför tyckte vi att det var motiverat att behandla lärarnas kompetensutveckling. Kommunerna ska stödjas att inrätta en ny typ av tjänst i försko- lan, skolbarnsomsorgen, och gymnasieskolan, s.k. rekryteringstjänst. Tjänsten är avsedd för personer som inte har fyllt . Anställningen bör omfatta , men får inte vara längre än . Staten bidrar med en del av kom- munernas personalkostnader för de personer som anställs på re- kryteringstjänst. Förslagets främsta syfte är att öppna en möjlighet för unga människor att pröva på att arbeta i förskolan, skolbarnsomsorgen och skolan. De som efter en sådan period väljer att söka till en lärarutbildning vet vad de ger sig in på. Man kan räkna med att de kommer att vara motiverade för yrket, och att de har gjort erfarenheter som blir värdefulla för dem Denna rekryteringsaspekt är mycket viktig, efter- som det kommer att behövas ett stort antal nya lärare under de när- maste 5–15 åren. 134 Direktiv 1997:54. ,¤RARES YRKESUTVECKLING 211 Ett annat syfte är också att bredda rekryteringsunderlaget för lärar- utbildningarna med avseende på kön, klass och etnicitet. Denna aspekt kan exemplifieras med lärarnas kulturella bakgrund. Mer än var femte elev har invandrarbakgrund, medan personalen i förskolan, skol- barnsomsorgen och skolan till allra största delen är svensk. Det är vik- tigt att minska denna obalans, bl.a. för att elever med invandrarbak- grund ska ha flera vuxna att identifiera sig med. Den nya rekryte- ringstjänsten ger möjlighet att anställa personer med invandrarbak- grund, och därigenom få flera i denna grupp att senare söka en lärarut- bildning. Detta skulle vara en fördel också för svenska flickor och poj- kar som vill bli lärare. Som det är kommer de under sin utbildning att så gott som uteslutande möta andra svenska ungdomar. Det är över huvud taget ovanligt med lärarstuderande med invandrarbakgrund, för att inte tala om studenter från . Om det gick att få BETYDLIGT flera ungdomar med en ickesvensk kulturell bakgrund att utbilda sig till lärare, skulle det innebära en förbättring av lärarutbild- ningarna. Diskussionerna om barns uppväxtvillkor, samhällets utveck- ling, lärarrollen och mycket annat skulle tillföras nya dimensioner av människor som har andra erfarenheter och perspektiv. När en skola ska anställa en person på rekryteringstjänst är det önskvärt att det finns ett arbetslag som hon eller han kan ingå i. Med- lemmarna i arbetslaget bör gemensamt få bestämma om de vill anställa en rekryt. De intervjuar de sökande och avgör vem som ska anställas. Det är också arbetslaget som svarar för introduktion och handledning. Rekryteringstjänsterna ska innebära en riktig anställning. kryteringstjänster utlyses på vanligt sätt, och alla som uppfyller ålders- villkoret kan söka. Arbetslöshet ger inte företräde till anställning, utan det är respektive arbetslag som gör sin egen bedömning av vem som man vill anställa. Den föreslagna tidsbegränsningen, dvs. och högst , bygger på följande överväganden. Å ena sidan ska ingen kunna ha en sådan här tjänst år ut och år in; då minskar antalet personer som får chansen att pröva på jobbet, och rekryteringssyftet förfelas. Å andra sidan måste anställningen ha en viss varaktighet för att rekryterna verkligen ska kunna komma in i verksamheten; det är vik- tigt för att den ordinarie personalen ska känna att de får någonting till- baka när den lägger ned arbete på introduktion och handledning. Ur den enskildes synpunkt är det också väsentligt att anställningen pågår för att hon eller han ska få en verklig inblick i skolans verksamhet, och därmed ett bra underlag för att ta ställning till en eventuell framtid som lärare. Begränsningen till personer hänger ihop med huvud- syftet, dvs. rekrytering till lärarutbildningarna. Det är dessutom en poäng att öka antalet yngre anställda; de kan tillföra arbetslaget nya perspektiv och utveckla annorlunda kontaktmönster med eleverna. Vad ska en person som har en rekryteringstjänst arbeta med? Det går inte att svara på generellt; det är det specifika arbetslaget som ska avgöra det i samråd med den anställde. Det beror mycket på vem den anställde är, och hur hon eller han utvecklas i arbetet. Det viktiga är att rekryten tar aktiv del i arbetslagets planering, genomförande och uppföljning av verksamheten. Det finns flera invändningar mot ett sådant här förslag. En invänd- ning är t.ex. att kommuner skulle använda tjänsten för att minska per- sonalkostnaderna; att de skulle ersätta t.ex. ordinarie fritidspedagoger eller lärare med rekryter. En annan är att det kan uppfattas som en extra arbetsuppgift för den ordinarie personalen att introducera och handleda dessa personer. Båda dessa invändningar torde förlora i tyngd om det enskilda arbetslaget ges en nyckelroll; åtagandet är frivilligt och inget arbetslag prackas på en rekryteringstjänst. Om medlemmarna av ett arbetslag är oroliga för att tjänsten kan hota deras egen existens, eller att den blir till mer besvär än nytta för dem, borde det aldrig bli aktuellt med en rekryteringstjänst i det laget. Det arbetslag som där- emot anser att en person på en rekryteringstjänst kommer att öka lagets samlade kompetens, borde ta initiativ till att få en sådan tjänst. Finansieringen har stor betydelse. Enligt förslaget ska staten skjuta till pengar, vilket torde vara nödvändigt för att kommunerna ska anse sig ha råd med en tjänst av det här slaget. Man kan räkna med att en del av de som anställs kommer att vara arbetslösa, och uppbära kontant arbetsmarknadsstöd eller ersättning från en arbetslöshetskassa. Efter- som dessa statliga ersättningar faller bort , in- nebär förslaget troligen inte att statens totala kostnader ökar. En variant av förslaget är att man sätter ett tak för antalet rekryteringstjänster för att på det sättet i förväg veta vilka synliga, statliga kostnader som det kan komma att röra sig om. Ur kommunernas synpunkt borde förslaget också vara attraktivt: För en begränsad kostnad får man en förstärkning av personalen i försko- lan, skolbarnsomsorgen och skolan. Om en kommun betraktar rekryte- ringstjänsterna i ett vidare perspektiv – då man beaktar bl.a. social- tjänstens och sjukvårdens kostnader och tar hänsyn till de långsiktiga effekterna av arbetslöshet bland unga människor – är det troligt att de framstår som värda att satsa på. ,¤RARES YRKESUTVECKLING 213 En person med en utländsk lärarutbildning ska kunna få en fast anställning som lärare om hon eller han har tillräckliga kunska- per i svenska språket med hänsyn till tjänsten. Den nuvarande regeln om att lärarutbildningen ska ha skett i vissa specificerade länder tas bort. Skollagen ändras i enlighet med detta. är personer som har en lärarutbildning från ett annat nor- diskt land eller ett land som tillhör EU eller Efta behöriga att undervisa i svenska skolor. En förutsättning för fast anställning är emellertid att behärska svenska språket, om det inte finns synnerliga skäl att medge annat. Valet av ordet behärska i lagen anger ett högt ställt krav. Det är naturligtvis möjligt att tolka på lite olika sätt, men det finns en uppen- bar risk för att kravet på språkkunskaper i praktiken sätts alltför högt. Behovet av kunskaper i svenska är olika för olika lärare, och hänger bl.a. ihop med vilket ämne som det gäller, vilka arbetsformer som lära- ren använder och hur gamla eleverna är. Bestämmelsen tillkom när förberedde en anslutning till , som skulle komma att innebära en fri rörlighet för männi- skor över gränserna. Under de år som har gått är det ett fåtal lärare som har invandrat till från de berörda länderna. Därför borde läget vara gynnsamt för en avspänd och saklig diskussion av frågan. Om skollagens formulering ändras från behärska svenska språket till tillräckliga kunskaper i svenska språket med hänsyn till tjänsten, markeras att kravet på språkkunskaper bör avgöras från fall till fall. Den begränsning som finns i skollagen till vissa län- der bör tas bort. Om en lärarexamen i eller ett land inom EU och Efta kan accepteras i , bör en motsvarande utbild- ning från andra delar av världen kunna ge behörighet. 135 Skollagen (SFS 1985:1100), 2 kap., 3 §. Se lagutdraget på s. 232. Där återges den nuvarande lydelsen, liksom den som vi föreslår. Observera att det saknas en motsvaran- de regel för utlandsutbildad lärare som ska undervisa i högskolan. rekrytera personer med en invandrarbakgrund till läraryrket ska inte inskränkas i onödan. Ett förslag av det här slaget aviseras i vårt betänkande om den mångkulturella skolan. 136 Det främsta syftet med förslaget är att det blir flera lärare med invandrarbakgrund i skolan. De reaktioner som kom- mittén har fått har i regel varit negativa. Den vanliga uppfattningen är att man inte bör sänka kravet på kunskaper i svenska. Frågan är om inte den inställningen bottnar i en oreflekterad uppfattning, där man auto- matiskt kräver att alla lärare ska tala svenska som svenskar. Detta kan hänga ihop med att det är många svenskar som är ovana vid att höra svenska talas med olika utländska accenter. I praktiken får en bestämmelse som den i skollagen en diskriminerande effekt. Skollagen innehåller i samma paragraf ett annat krav på den som ska få en fast anställning i eller gymnasieskolan. En sådan person ska ha nödvändiga insikter i de föreskrifter som gäller be- träffande det offentliga skolväsendet, särskilt de föreskrifter som anger målen för utbildningen. Populärt brukar detta krav sammanfattas med att det gäller att kunna läroplanen, vilket är en rimlig fordran att ställa på alla som ska arbeta som lärare i . Djupare sett rör det sig om ett slags kulturkunskap om den svenska skolan. Det finns rapporter som tyder på att skollagens bestämmelse i detta avseende på vissa håll i landet tolkas på ett fyrkantigt sätt, t.ex. att 40 poäng i pedagogik skulle vara ett minimikrav i skollagen för att en ut- landsutbildad lärare ska kunna få en tillsvidareanställning på en skola. Här är det inte skollagen som behöver ändras, utan det vill till ökad kunskap om vad som faktiskt gäller. 136 SOU 1996:143, s. 120. ,¤RARES YRKESUTVECKLING 215 &¶RSLAG TILL ¤NDRING I SKOLLAGEN 2 kap. 3 § För att få anställas som lärare i det offentliga skolväsendet utan tidsbe- gränsning skall den sökande dels behärska svenska språket, om det inte finns synnerliga skäl att medge annat, dels ha nödvändiga insikter i de föreskrifter som gäller beträffande det offentliga skolväsendet, särskilt de föreskrifter som anger målen för utbildningen, dels också uppfylla ett av följande krav: Sökanden har genomgått svensk lärarutbildning med huvudsaklig inriktning mot den undervisning anställningen avser eller en därmed jämställd lärarutbildning i ett annat nordiskt land eller ett annat land som tillhör Europeiska frihandelssamman- slutningen eller Europeiska unionen. För att få anställas som lärare i det offentliga skolväsendet utan tidsbe- gränsning skall den sökande dels ha TILLR¤CKLIGA KUNSKAPER I SVENSKA SPR¥KET MED H¤NSYN TILL TJ¤NSTEN, dels ha nödvändiga insikter i de föreskrif- ter som gäller beträffande det offent- liga skolväsendet, särskilt de före- skrifter som anger målen för utbild- ningen, dels också uppfylla ett av följande krav: Sökanden har genomgått svensk lärarutbildning med huvudsaklig inriktning mot den undervisning anställningen avser eller en därmed jämställd lärarutbildning I ETT ANNAT LAND.