sou · GLB3181 · 1998-01-01 00:00:00 — För traditionella tillgångsslag är valutakurssvängningarna proportionella, dvs värdet på tillgången – som genererar kapitalkrav – stiger eller faller linjärt med valutakursen. Men ifråga om de s.k. kreditriskvärdena på derivatinstrument är dessa progressiva/degressiva, dvs. de stiger eller faller snabbare/långsammare än den underliggande svängningen i valutakursen. En stor del av det valutastyrda kapitalkravet måste täckas med en kapitalbas i svenska kronor. Detta medför en urholkning av kapitalstyrkan genom att 64 Sammanställning av svaren på utredningens enkät svenska banker för att möta valutakursfluktuationer kan behöva hålla en extra stor buffert av främst aktiekapital. För att belysa vidden av problemet kan nämnas att en av de svenska storbankerna för att kunna hantera dessa fluktuationer tvingas hålla en buffert på , varav två miljarder i aktiekapital. Detta kapital skulle i annat fall ha ökat bankens utlåningskapacitet med . Inte bara förräntningsförmågan utan också konkurrenskraften gentemot utländska konkurrenter försämras därigenom. – Det bör framhållas att, i en situation där en fullt hedgad total valutaposition föreligger, valutakurssvängningar inte kommer att påverka storleken på det egna kapitalet. De tar ut varandra under förutsättning att inte skevheter föreligger mellan olika utländska valutor. Däremot påverkas kapitalkravet genom valutakurssvängningarna. Är kapitalet enbart denominerat i svenska kronor kommer kapitaltäckningssituationen att flukturera och kan, som nämnts, leda till att mer kapital måste anskaffas enbart för att absorbera valutakursfluktuationer. Ett kapital som således i andra situationer ligger overksamt och hämmar räntabiliteten. – Kapital anskaffat i utländsk valuta bör ingå i den totala valutapositionen. Det skulle därvid te sig egendomligt om inte kapitalet såsom andra element i positionen fick värderas enligt dagskurs och således vara nettoabsorbenten av valutakurssvängningarnas kapitaleffekt. Att åstadkomma samma effekt med kapital i kronor skulle kräva en öppen valutaposition av betydande dignitet, vilket är något som bankerna av olika skäl inte anser sig kunna hålla. – En möjlighet att emittera aktier i utländsk valuta skulle som framgått av det anförda underlätta för bankerna att balansera svängningar i valutakurserna för tillgångarna som kapitalutnyttjandet kan effektiviseras. En viktig följd blir vidare att förutsättningarna för att uppfylla de lagstadgade kapitalkraven förbättras, varvid stabiliteten i kreditväsendet ökar. Genom aktiekapital i utländsk valuta kan primär- kapitalrelationen förbättras, vilket är ett centralt mått t.ex. vid ratingen av banker. En ytterligare fördel med att kunna emittera aktier i utländsk valuta är att kapitalanskaffningen skulle kunna göras billigare. Det bör framhållas att flera europeiska konkurrentbanker har denna möjlighet. Det är rimligt att de svenska bankerna har samma konkurrensförutsättningar i detta hänseende. Till undvikande av missförstånd bör det markeras att det inte är tillräckligt med en valutakursomräkningsfunktion, utan det krävs att ett faktiskt kapital i utländsk valuta har betalats in. – Mot bakgrund av det anförda förordar att bankaktiebolag och andra aktiebolag ges möjlighet att emittera aktier i olika valutor. Dessa aktier bör lämpligen ges ut i olika serier. Ett avskaffande av aktiernas nominella belopp och införandet av ett system med s.k. no-par value shares är en förutsättning för detta. Därav följer också ett slopande av kravet att alla aktier skall lyda på samma belopp. En aktieägares andel av aktiekapitalet skulle då inte bestämmas utifrån ett nominellt belopp och inte heller påverkas av Sammanställning av svaren på utredningens enkät 65 vill vidare understryka att emission skall kunna ske i valfri utländsk valuta. En låsning till euron är inte önskvärd. Vid sidan av svenska kronor är USD den mest betydande valutan för bankerna. Om står utanför EMU under kommer kronans ställning som en i relativa termer liten valuta att bli än mer markerad. Det finns risk för att den kan komma att svänga på ett svårbemästrat sätt gentemot t.ex. USD och euro. Vid ett utanförskap blir det därför än mer angeläget för de svenska bankerna att kunna emittera aktier i utländsk valuta. – Beträffande frågan om nominella belopp på aktier bör det noteras att de europeiska aktiebörsernas organisation, , enats om att rekommendera att aktiebolagslagarna ändras så att något krav på explicit nominellt belopp per aktie inte längre kvarstår. I en promemoria från och om EMU och värdepappershandeln förordas aktier utan nominellt belopp även för svenskt vidkommande. Fondbörsen och VPC avser att erbjuda handel i euro av vissa aktier även om tills vidare kommer att stå utanför EMU. : Aktier i utländsk valuta påverkar inte de kapitalkrav som följer av kreditrisk respektive marknadsrisk för kreditinstitut eller värdepappersbolag. Inte heller påverkas de kapitalkrav som ställs på för- säkringsföretag till följd av solvensreglerna eller de krav på tillgångar för skuldtäckning sådana företag är underställda. – Ovan beskrivna ekonomiska effekter är inte beroende av om aktierna i utländsk valuta värderas till historisk anskaffningskurs eller till balansdagens kurs i redovisningen. Eftersom eget kapital uttrycker skillnaden mellan företagets tillgångar och skulder påverkas inte den sammanlagda storleken på eget kapital av i vilken valuta aktiernas nominella värde är denominerade. En eventuell värdering till balansdagens kurs av aktierna ökar eller minskar således inte totalt eget kapital, eftersom en eventuell ökning i bokfört värde av vissa aktier resulterar i en minskning av övrigt eget kapital. Endast under särskilda förutsättningar torde för övrigt balansdagens kurs komma att tillåtas. IAS 32 innebär bl.a. att skuldkomponenten i sammansatta instrument redovisas som skuld medan eget kapitalkomponenten redovisas som eget kapital. Rekommendationen har ännu inte implementerats i . Dess synsätt innebär att som eget kapital redovisas endast sådana komponenter vars värde uttrycker residualen mellan företagets tillgångar och skulder. En värdering till balansdagens kurs av vissa komponenter i egna kapitalet framstår som oförenligt med ett sådant synsätt. : I utredningsarbetet ingår också frågan om bolagen bör ges rätt att ha aktiekapital även i andra utländska valutor än euro. Behovet av en sådan möjlighet förefaller tämligen begränsat för de 66 Sammanställning av svaren på utredningens enkät företag vars intressen har till uppgift att bevaka. När det gäller banker och andra kreditinstitut har frågan väckts ett flertal gånger och angelägenheten av en reform har påpekats från bl.a. sida. De argument som därvid brukar framföras – exempelvis att värdeförändringar på tillgångar i utländsk valuta till följd av kurssvängningar kan balanseras genom motsvarande förändringar på värdet av det egna kapitalet samt att kapitalanskaffningen blir billigare – har i allt väsentligt bärkraft även såvitt avser vanliga bolag om än intresset och behovet av en reform, som antytts, inte är lika starkt för sådana bolag. Det kan finnas anledning att återkomma i frågan sedan har avlämnat sitt enkätsvar. – Det förefaller inte helt osannolikt att en möjlighet att ha aktiekapital i utländsk valuta kommer att införas för banker och andra kreditinstitut. Något konkret förslag i frågan har ännu inte lagts fram i utredningen och det är därför för tidigt att uttala någon bestämd uppfattning. Förbundet vill emellertid framhålla att en begränsad reform som går ut på att endast vissa bolag ges en möjlighet att ha aktiekapital i ut- ländsk valuta vore olycklig. Utvecklingen har alltmer gått i riktning mot att samma redovisningsregler skall gälla för alla företag oavsett verksamhetsart, juridisk form etc. Inte minst ur jämförbar- hetssynpunkt är detta en önskvärd inriktning. Beroende på hur ett eventuellt förslag om aktiekapital i utländsk valuta kan komma att utformas är det därför föga sannolikt att förbundet kan ställa sig bakom en sådan begränsad reform. : Vad vi från försäkringssidan kan se som problem, om vi kommer att stå utanför EMU till en början eller varaktigt, är de krav på valutamatchning och diversifiering som gäller för tillgångar som tillåts för skuldtäckning enligt 7 kap. försäkringsrörelselagen (1982:713). Dessa tillgångar måste till vara i samma valuta som försäkringsbolagets åtaganden mot försäkringstagarna. Om vi kommer att stå utanför EMU och försäkringsbolagets åtaganden till största delen således förblir i svensk valuta, bör en högre andel omatchad skuld- täckning tillåtas för att möjliggöra en bra riskspridning av tillgångarna. Detta problem torde dock inte lösas genom ändrade årsredovisningsregler utan genom ändring i de nämnda reglerna i försäkringsrörelselagen. 5 Redovisning i euro 5.1.1Möjligheten att räkna om redovisningen till utländsk valuta Årsredovisningen enligt ÅRL, ÅRKL och ÅRFL Enligt 2 kap. 6 § årsredovisningslagen (1995:1554, ÅRL) skall be- loppen i årsredovisningen anges i svenska kronor. I den mån transaktioner har skett i annan valuta eller tillgångarnas och skuldernas värde ursprungligen bestämts i annan valuta, måste beloppen således räknas om till svenska kronor. Lagen tillåter dock att beloppen, vid sidan av den i kronor upprättade redovisningen, anges i annan valuta t.ex. i euro. Omräkningen från svensk till utländsk valuta skall då ske enligt den kurs som gällde på balansdagen. Upplysning om den tillämpade kursen skall lämnas i en not. De företag som omfattas av skyldigheten att avge årsredovisning i svenska kronor är först och främst svenska aktiebolag och vissa svenska handelsbolag (1 kap. 1 § ÅRL). Bestämmelsen i 2 kap. 6 § ÅRL är emellertid tillämplig också på företag som omfattas av lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag (ÅRKL) och lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag (ÅRFL), se 2 kap. 2 § ÅRKL och 2 kap. 2 § ÅRFL. Följaktligen skall även beloppen i den årsredovisning som upprättas av kreditinstitut, värdepappersbolag och försäkringsföretag anges i svenska kronor, med möjlighet till omräkning i utländsk valuta, t.ex. euro. Dessutom gäller enligt särskilda bestämmelser att alla ekonomiska föreningar och handelsbolag har möjlighet att frivilligt tillämpa ÅRL från och med och de kan då använda sig av den möjlighet till omräkning som 2 kap. 6 § ÅRL ger (se SFS 1996:1141– 1143). 68 Redovisning i euro Löpande bokföring och årsbokslut enligt BFL och JBFL Bokföringslagen (1976:125, BFL) saknar bestämmelser om vilken valuta som skall användas. Att bokföra affärshändelser och avsluta den löpande bokföringen med ett årsbokslut i annat än svenska kronor torde emellertid inte vara förenligt med god redovisningssed. Enligt 1 § BFL är lagen tillämplig på näringsidkare. Aktiebolag, handelsbolag, ekonomisk förening samt sådana europeiska ekonomiska intressegrupperingar som har sitt säte i , är bokföringsskyldiga även om de inte utövar näringsverksamhet. För stiftelser gäller vissa i stiftelselagen (1994:1220) och lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. närmare angivna förutsättningar för att bok- föringsskyldighet skall inträda. om löpande bokföring skall tillämpas av samtliga bokföringsskyldiga företag. Beträffande de företag som alltjämt skall eller får tillämpa om årsbokslut – t.ex. ekonomiska föreningar, enskilda närings- idkare och vissa handelsbolag – finns kompletterande föreskrifter rörande årsbokslutets innehåll samt årsredovisning, koncernredovisning och delårsrapporter i olika lagar. Detta gäller bl.a. lagen (1987:617) om ekonomiska föreningar, lagen (1980:1103) om årsredovisning m.m. i vissa företag och stiftelselagen. I lagarna görs dock hänvisningar till BFL. Helt undantagen från BFL:s tillämpningsområde är däremot den som är skyldig att för inkomst av jordbruksfastighet föra räkenskaper enligt jordbruksbokföringslagen (1979:141, JBFL). Även denna lag saknar bestämmelse om vilken valuta som skall användas i den löpande bokföringen. Att redovisa i annat än svenska kronor torde dock inte vara förenligt med god redovisningssed. Staten, kommun, landsting, kommunalförbund, församling och kyrklig samfällighet är inte bokföringsskyldiga enligt BFL. I 8 kap. 14 § ÅRL behandlas det fallet att bolaget publicerar sin årsredovisning i dess helhet medan 8 kap. 15 § ÅRL tar sikte på publicering av en eller flera delar av årsredovisningen. Bestämmelser härom finns också i 8 kap. 2 § ÅRKL och 8 kap. 2 § ÅRFL. Om ett bolag publicerar sin årsredovisning i dess helhet, skall publiceringen avse årsredovisningen i den form och med den ordalydelse som har legat till grund för revisionsberättelsen. Revisionsberättelsen skall därvid åtfölja årsredovisningen. Redovisning i euro 69 revisionsberättelse inte har lämnats, skall årsredovisningen i stället innehålla uppgift om detta förhållande och om skälen för det. Om bolaget, t.ex. i en broschyr eller i en tidning, publicerar hela sin års- eller koncernredovisning, måste redovisningen alltså återges i den form och med den ordalydelse den hade när den reviderades och den måste åtföljas av revisionsberättelsen. Något hinder mot att publicera årsredovisningen på ett främmande språk torde dock inte finnas, så länge översättningen överensstämmer med årsredovisningen i den ordalydelse som den hade vid revisionen. Om den version av års- eller koncernredovisningen som bolaget publicerar inte är fullständig, måste bolaget lämna uppgift om detta. En ofullständig års- eller koncernredovisning måste vidare kompletteras med uppgift om huruvida den fullständiga redovisningen har sänts in till PRV. Om en fullständig revisionsberättelse publiceras tillsammans med den årsredovisning till vilken berättelsen hänför sig, utgår läsaren ifrån att årsredovisningen också är fullständig. Det torde vara bakgrunden till att det är förbjudet att publicera en ofullständig årsredovisning till- sammans med revisionsberättelsen. I stället föreskrivs att om årsredo- visningen publiceras i ofullständigt skick, publikationen skall innehålla uppgift om vad revisorn uttalat och uppgift om de anmärk-ningar som revisorn gjort. En koncernredovisning och en koncernrevisionsberättelse skall offentliggöras på samma sätt som en årsredovisning och en revisions- berättelse i ett enskilt bolag (8 kap. 16 § ÅRL). EG:s direktiv riktar sig till medlemsstaterna och anger ett visst resultat som skall uppnås inom en bestämd tid men överlåter åt staterna själva att bestämma form och tillvägagångssätt för genomförandet. Direktiven är alltså inte direkt tillämpliga i medlemsstaterna. De har inte heller någon direkt effekt i förhållandet mellan enskilda, dvs. direktivens bestämmelser grundar inte några rättigheter eller skyldigheter för en- skilda. Om en medlemsstat underlåter att införa direktivets bestäm- melser i den nationella lagstiftningen, anses emellertid enskilda rätts- subjekt i vissa fall kunna åberopa direktivens bestämmelser gentemot det allmänna. EG har på bolagsrättens område utfärdat direktiv som behandlar redovisningsfrågor. Dessa direktiv har till syfte att i medlemsstaterna 70 Redovisning i euro skapa en minsta gemensam skyddsnivå för delägare, borgenärer och andra som träder i förbindelse med ett företag. Det fjärde bolagsrättsliga direktivet 78/660/EEG behandlar skyldig- heten att upprätta årsbokslut och förvaltningsberättelse i bolag med begränsat delägaransvar. Direktivet syftar bl.a. till att uppställa lik- värdiga minimikrav på den ekonomiska information som företagen skall låta allmänheten ta del av. Det övergripande kravet i direktivet är att årsbokslutet skall ge en rättvisande bild av bolagets ställning och resultat. I direktivet föreskrivs ett antal standardiserade uppställnings- former för balans- och resultaträkningarna liksom enhetliga regler för värdering och tilläggsinformation. Det sjunde bolagsrättsliga direktivet 83/349/EEG behandlar skyl- digheten att upprätta en sammanställd redovisning och en sammanställd förvaltningsberättelse, dvs. i stort sett vad som enligt svensk rätt utgör en koncernredovisning. Syftet med direktivet är att uppställa krav på likvärdig information om koncerner så att intressenter lättare kan be-döma dels koncernens ställning och resultat, dels de ekonomiska banden mellan koncernbolagen. Direktivet reglerar bl.a. vilka krav som skall vara uppfyllda för att företag skall tas in i en koncernredovisning, vilka moderbolag som skall upprätta koncernredovisning samt hur dotterföretag och intresseföretag skall räknas in i koncernredo-visningen. I övrigt bygger det till stora delar på det fjärde direktivet, framför allt i frågor om balans- och resultaträkningarnas uppställning och i frågor om värdering. Även EG:s elfte bolagsrättsliga direktiv /666/EEG innehåller be- stämmelser om redovisning. Det ställer krav på att bolag som lyder under en medlemsstats lagstiftning och öppnar en filial i en annan med- lemsstat skall offentliggöra bl.a. vissa räkenskapshandlingar i den andra staten. Syftet med detta är att ge tredje man samma skydd oavsett om ett bolag väljer att etablera sig i en medlemsstat genom ett dotterföretag eller genom en filial. Redovisning i euro 71 EG har även för banker och andra finansiella institut samt för försäk- ringsbolagens del utfärdat direktiv som behandlar redovisningsfrågor (bankredovisningsdirektivet 86/635/EEG, försäkringsredovisnings- direktivet 91/674/EEG och filialdirektivet 89/117/EEG). Direktiven bygger på de fjärde och sjunde bolagsdirektiven och innehåller endast sådana avvikelser från dessa direktiv som bedömts vara motiverade av de särdrag som utmärker dessa företags verksamheter. I det fjärde direktivet finns det vissa bestämmelser som är av intresse när frågan om redovisning i främmande valuta och särskilt då euro skall prövas. Avsnitt 8 i direktivet behandlar noternas innehåll. I artikel 43.1.1 föreskrivs att i not skall lämnas upplysningar om tillämpade värde- ringsmetoder på de olika posterna i årsbokslutet och använda beräk- ningsmetoder för värdejusteringar. För poster i bokslutet som är eller som ursprungligen var redovisade i främmande valuta skall anges enligt vilka grunder beloppen har omräknats till inhemsk valuta. Avsnitt 10 i direktivet behandlar offentliggörande av årsredovis- ningen. I artiklarna 48 och 49 behandlas offentliggörande av årsredo- visningen i sin helhet respektive i förkortat skick. I artikel 48 föreskrivs att när ett årsbokslut och en förvaltnings- berättelse offentliggörs i sin helhet, de skall återges i den form och med den ordalydelse som har legat till grund för revisionsberättelsen. De skall åtföljas av revisionsberättelsen i oavkortat skick. Om revisorn har anfört förbehåll eller avböjt att avge revisionsberättelse skall detta förhållande med angivna skäl redovisas. Artikel 49 lyder: Om ett årsbokslut inte offentliggörs i sin helhet, skall det anges att den offentliggjorda versionen är förkortad och hänvisning göras till det register till vilket bokslutet har getts in på grund av bestämmelserna i artikel 47.1. Har bokslutet ännu inte getts in skall detta förhållande anges. Revisionsberättelsen behöver1 inte om- fattas av det offentliggörande som här avses, men det skall anges om revisionsberättelsen har avlämnats med eller utan förbehåll eller om revisorn har avböjt att avge revisionsberättelse. 1 Det anses allmänt att direktivet på denna punkt är felöversatt och att behöver rätteligen borde ha varit får. 72 Redovisning i euro Enligt artikel 50 a får ett årsbokslut utöver i den valuta i vilken det har upprättats även offentliggöras i ecu enligt omräkningskursen på balansdagen. Denna kurs skall anges i en not. Också det sjunde direktivet innehåller bestämmelser av intresse i detta sammanhang. Avsnitt 5 i direktivet behandlar offentliggörande av koncernredo- visningen. I artikel 38.5 föreskrivs att artiklarna 48 och 49 i direktiv /660/EEG skall tillämpas. Det är de nyssnämnda artiklarna i det fjärde direktivet som avses. Vidare föreskrivs följande i artikel 38 a: En sammanställd redovisning får utöver i den valuta i vilken den har upprättats även offentliggöras i ecu enligt omräkningskursen på balansdagen. Denna kurs skall anges i en not. I enlighet med bestämmelser i bl.a. det fjärde bolagsrättsliga direktivet har det inom EG upprättats en s.k. kontaktkommitté för redovisnings- och revisionsfrågor. Kommittén består av representanter för Europeiska kommissionen och medlemsstaterna. Det sammanträder under kom- missionens ordförandeskap. Dess uppgift är bl.a. att vara ett forum för samråd i redovisningsfrågor. Vid flera möten i kommittén har kommittén behandlat frågor med anknytning till EMU. Det arbetet har resulterat i den av Kommissionen utgivna skriften Redovisning för införandet av euro. Skriften tar bl.a. upp olika redovisningsfrågor som övergången till en gemensam valuta ger upphov till. Som ett led i det pågående svenska lagstiftningsarbetet begärde att de olika medlemsstaterna vid mötet skulle informera om hur deras nationella redovisningslagstiftning är utformad i vissa avseenden och vilka förändringar som kan ge upphov till. I huvudsak var det tre frågor som ställdes från svensk sida: 1.I vilken utsträckning tillåter nuvarande nationell lagstiftning att löpande bokföring samt års- och koncernredovisning sker i annat än nationell valuta? 2.I vilken utsträckning avser medlemsstaterna att tillåta att redovisning under övergångsfasen (fr.o.m. ) sker endast i euro? Redovisning i euro 73 I vilken utsträckning avser medlemsstaterna att, om ett deltagande i inte blir aktuellt, tillåta sina företag att redovisa i euro i stället för i nationell valuta? Samtliga medlemsstater utom var representerade vid mötet. Fråga 1 handlar om medlemsstaternas nuvarande reglering. Det normala är givetvis att redovisning upprättas och offentliggörs i respektive lands nationella valuta. Det kan dock noteras att det fjärde bolagsrättsliga direktivet (artikel 50 a) föreskriver att medlemsstaterna är skyldiga att tillåta att redovisningen offentliggörs även i ecu; det handlar här om att medlemsstaterna måste tillåta att det vid sidan av redovisningen i nationell valuta offentliggörs en till ecu omräknad redovisning. Även om inte alla medlemsstater uttryckligen angav det vid kontaktkommitténs möte, kan det antas att man har en bestämmelse svarande mot direktivet i samtliga medlemsstater. I vilken utsträckning medlemsstaterna – liksom – tillåter att man tillsammans med redovisningen i den egna nationella valutan offentliggör redovisningen i t.ex. USD eller yen berördes inte vid mötet. Den från svenskt perspektiv intressantaste frågan är i vad mån medlemsstaterna tillåter att redovisningen upprättas och offentliggörs endast i annat än inhemsk valuta. I det avseendet lämnades följande information. I skall redovisningen upprättas i belgiska franc. I fordrar lagstiftningen att redovisningen sker i danska kronor. Den tyska, spanska, franska, italienska, österrikiska, portugisiska och finländska lagstiftningen har motsvarande innehåll. I är det där- emot tillåtet att upprätta redovisning i utländsk valuta. Detsamma gäller för och . Lagstiftningen i säger ingenting om i vilken valuta års- och koncernredovisningar skall upprättas. Det anses att redovisningarna skall upprättas i pund men att man under särskilda förhållanden får använda annan valuta. Endast ett mindre antal medlemsstater redogjorde särskilt för vad som gäller beträffande löpande bokföring. Det framkom att belgisk lagstiftning kräver att löpande bokföring sker i belgisk valuta, medan tysk och finländsk lagstiftning inte innehåller några föreskrifter om i vilken valuta som den löpande bokföringen skall ske (möjligen är det dock inte förenligt med finländsk god redovisningssed att använda utländsk valuta i bokföringen). 74 Redovisning i euro Vad gäller fråga 2 framgick det att inte någon av medlemsstaterna hade genomfört några lagändringar .