sou · GLB3149 · 1998-01-01 00:00:00 — Ytvattenkvaliteten är, särskilt på grund av kommunala avloppsutsläpp, fortfarande ett problem. Eutrofieringen är det främsta vattenrelaterade miljöproblemet. Utsläpp av obehandlat eller otillräckligt behandlat avloppsavtten, samt läckage från jordbruksmark. Med undantag av de problem som förorsakas av trafiken i Rigaområdet anses luftförorening inte vara något problem i landet. Statistik över transportsektorn saknas dock, varför det inte har varit möjligt att uppskatt trafikens andel av utsläppen. Avfall och avfallshantering är prioriterade problem. Avfalletet deponeras huvudsakligen på tippar. Många av dem sköts på ett otillfredsställande sätt och är lokaliserade helt utan häsyn till omgivningens geologi och hydrologi. Insatserna för framtiden gäller främst att ta hand om gamla tippar med farligt avfall och att hantera ökande mängder hushållsavfall. Även i finns en rik biologisk mångfald, med oexploaterade kuststräckor och stora områden med sumpskogar. Miljöproblemen är även i mindre allvarliga än i övriga delar av regionen. Nedgången inom industri och jordbruk har lett till minskade föroreningsnivåer bl.a. i vattenmiljön. Ytterligare minskaningar förväntas i takt med att reningsverk under byggnad tas i drift. Vattenföroreningarna är dock fortfarande det mest akuta miljöproblemet. Förorening av flod-, grund- och kustvatten genom utsläpp från tätorter och läckage från jordbruket är särskilt allvarligt. Miljöstrategin innefattar energisparande, energieffektivisering samt utveckling av förnybara källor. Tills vidare sköts energiproduk- tionen till stor del via kärnkraftverket . Avfallssituationen i liknar den i övriga delar av , med ökande avfallsmängder och en otidsenlig avfalls- hantering. Även det farliga avfallet är ett problem. Det dumpas på olämpliga kommunala avfallstippar eller förbränns i förbrännings- anläggningar, som inte uppfyller EU:s krav. Liksom övriga baltiska länder har ekosystem med rik biologisk mångfald. Sjöar, floder, kustekosystem, skogar, våtmarker ängs- och hagmarker samt dynlandskap som exempel på rika biotoper. Trots att utvecklat ett av de mest avancerade sätten att arbeta med miljövårdsfrågorna i regionen, så har fortfarande allvarliga miljöproblem. De viktigaste områdena är avloppsvatten- och luft- vårdssektorerna. Utsläppen av koldioxid från energiproduktion är mycket stora i ett Europeiskt perspektiv, särskilt om utsläppen räknas per brutto- nationalprodukt. Även för flera andra föroreningar är utsläppen förhållandevis stora. Koleldade kraftverk är fortfarande ett problem med stora utsläpp av svaveldioxid och partiklar. Transportsektorn svarar för i storleksordningen av de totala utsläppen av koldioxid och kväveoxider. Utsläppen av föroreningar från industrin, som minskade kraftigt i samband med den ekonomiska tillbakagången, har dock inte ökat igen i samma takt som den ekonomiska tillväxten. Detta beror på ett stort investeringsprogram, rekonstruktion av industrisektorn samt effekten av de ekonomiska styrmedel som infördes . har kanaliserat betydande resurser till vatten- och avloppssektorn. har man moderniserat eller byggt 300 nya avloppsreningsverk. Ytterligare stora investeringar kommer emellertid att krävas mot bakgrund av att de polska floderna rinner ut i , ett känsligt område där det krävs hög standard på behandlingen av avloppsvatten. Man har haft viss framgång när det gällt att minska föroreningsbelastningen från jordbruket på vattendragen. är ett av de länder i som producerar mest avfall. Kolbrytning tillsammans med slagg från metallverk är de stora avfallsproducenterna. Det kommunala avfallet (13 milj. ton) utgör bara en tiondedel av det industriella (122 milj. ton). nästan allt avfall deponeras på tipp utan någon separering. De kommunala tipparnas kapacitet håller på att ta slut och det är svårt att finna nya. Avfallsförbränning ses som ett sätt att ta hand om avfallets energivärde och minska annan energiproduktion och därmed sammanhängande utsläpp till luft. Även hanteringen av farligt avfall behöver förbättras. Kemikaliehanteringen kan bli ett framtida problem om inte lämpligt administrativt system byggs ut. har bevarat en rik flora och fauna och områden med unika naturvärden. Trots att en stor del av landet används för jordbruks- ändamål så har förekomsten av traditionellt lågintensivt jordbruk medfört att stora områden kunnat bibehålla sin mångfald vad avser såväl växter och djur som landskapstyper. Bevarande av den biologiska mångfalden är ett av fyra prioriterade områden i den polska nationella miljöpolitiken. Enligt avi finns i fortfarande en del områden med stora naturvärden som skulle utgöra en tillgång inom en utvidgad Europaunion. Den stora utmaningen för på miljöområdet är luftföroreningarna. Även om betydande framsteg gjorts för att reducera utsläppen från förbränning (minskade utsläppen av SO2 , utsläppen av NOx och av partiklar ) så är utsläppen av svaveldioxid och kväveoxider fortfarande stora och kräver ytterligare åtgärder inom industri-, transport och energisektorerna. Det finns ett antal industriregioner som är i nedgång där miljöproblemen är särskilt allvarliga (black spots). Mest uppmärksammad är den tjeckiska delen av den Svarta Triangeln och . Tippning av miljöfarligt avfall och fast avfall under okontrollerade former är ytterligare ett stort problem som man ärvt från tiden . De allvarligaste problemen är föroreningar av grund- och ytvatten, avfallshantering och den lokala luftkvaliteten. Miljökvaliteten har förbättrats betydligt främst tack vare omstruktu- reringen av den tunga industrin. Särskilt luftföroreningarna från tung industri har minskat avsevärt och problemområdena är begränsade till några viktiga industriområden (, Kosice, ). Allvarliga problem finns inom vattensektorn. Dessa beror särskilt på att en liten andel av befolkning är ansluten till avloppsvattensystemen och på ofta stora okontrollerade utsläpp från industrin. Förbättringar har skett när det gäller hanteringen av farligt avfall och av hushållsavfall. Problemen är emellertid fortfarande betydande och befintliga anläggningar för behandling eller lagring är otillräckliga. Nya föroreningskällor som har börjat göra sig märkbara t.ex. trafiken och den lätta tillverkningsindustrin, kräver åtgärder. som miljöproblem är mindre allvarliga jämfört med många andra länders i regionen och skillnaderna inom landet mindre uttalade, så står landet trots detta inför en stor utmaning när det gäller att lyfta landets regler inom områdena vatten, avfall samt beträffande luftkvalitet till EU:s nivå. Förändringar i användningen av bränslen och omstruktureringar inom industrin har gjort att luftföroreningsemissionerna har minskat. Tätortstrafiken är emellertid den snabbast växande luftförorenings- källan. Vattenkvaliteten, som hänger nära samman med jordbruket och som förvärras av bristen på avloppsvattenrening i många samhällen, är det stora problemet och kräver stora investeringar. Avfallshanteringen har tidigare försummats och det finns problem när det gäller farligt avfall och hushållsavfall. Det finns inga riktigt förorenade områden (environmental hot spots) i . Det finns emellertid viktiga och i vissa fall växande problem främst vad gäller vattenkvalitet och avfallshantering, men också beträffande förorening av luft och mark. Miljöproblemen i är allvarliga och har ännu inte tacklats på ett effektivt sätt. har stora luftföroreningsutsläpp, särskilt av svaveldioxid och partiklar från kraftverk, tung industri, bostadsuppvärmning och motorfordon. Avfallshanteringen är ett annat allvarligt problemområde. står inför mycket stora problem på miljöområdet. Detta gäller samtliga nyckelområden dvs. vattenkvalitet, avfallshantering samt föroreningar av luft- och mark. Påverkan på EU av utsläpp i CEE-länder Det är främst genom luftutsläpp, och i viss mån utsläpp till vattenmiljön via gemensamma floder och till hav som CEE-länder och EU:s medlemsländer kan påverka varandras miljö. För svavel och försurning kommer emissionsminskningar i ansökarländerna endast marginellt att påverka EU. Av de budgetar över föroreningstransporter i som utarbetats inom EMEP, framgår att det i stort sett är två CEE-länder som påverkar EU:s miljö; och . Jämfört med flera stora EU- länder , och har CEE-länderna dock marginell betydelse. Detta gäller för svavel, och i ännu högre grad för kväveföreningar, såväl nitrat- som ammoniumdeposition. Stoftutsläppen i CEE-länderna skulle sannolikt reduceras avsevärt vid ett EU-inträde. Härigenom kan även depositionen av alkaliskt stoft och baskatjoner kan minska avsevärt, vilket skulle kunna vara av viss i försurningssamnnhang och påverka närliggande regioner inom EU- området. Underlag saknas dock för en kvantitativ bedömning. Ozonhalterna över i stort uppskattas endast att påverkas i mindre utsträckning av förväntade utsläppsförändringar i CEE- länderna. Påverkan på av utsläpp i CEE-länderna påverkas i stor utsträckning av luftföroreningar från andra länder, när det gäller de storskaliga effekterna av försurning och eutrofiering till följd av svavel- och kvävenedfall, samt effekter av ozonhalter. Den svenska miljön som helhet påverkas dock huvudsak- ligen av utsläpp från . Detta beror såväl på att utsläppen där är stora, som att de ligger i "rätt riktning" i förhållande till dominerande vindar. Svavel- och kväveoxidnedfallet i kommer att gynnas mest av att de stora utsläpparländerna inom EU implementerar direktivet om svavel i bränsle och direktivet för stora förbränningsanläggningar samt ratificerar det andra Svavelprotokollet. För oxidanter förhåller det sig på ett likartat sätt, även om mer detaljerade uppskattningar inte kan göras utifrån tillgängliga data. För de lokala luftföroreningsproblemen, står svenska utsläpp för den absolut största delen av föroreningsbidragen i tätortsluften och trafiken utgör där den helt dominerande källan. Tätortsluften i skulle vinna stort på att EU inför och implementerar regler för trafikutsläpp och ställer hårda krav på fordon och bränslekvalitet så att dessa utsläpp kan minskas effektivt även i . påverkas via luften främst av kvävenedfall samt nedfall av toxiska ämnen som tungmetaller och persistenta organiska ämnen. Den atmosfäriska tillförseln betyder av den totala kvävetillförseln. En uppskattning av varifrån kvävenedfallet över härrör visar att de nordiska länderna tillsammans stora bidragsgivare till kväve via luften. ger dock de största bidragen. För att minska kvävetillförseln via atmosfären är det främst länder inom EU som är viktiga. Ammoniakutsläppen står för ungefär hälften av kvävetillförseln. Den stora tillförseln av kväve och andra föroreningar sker dock via vatten. Vattenförorening är ett stort problem i stora delar av inklusive i CEE-länderna. Utbyggnad av avloppsreningskapaciteten pågår i många områden, men CEE-länderna har i dagens läge inte hunnit riktigt lika långt med anslutning av kommunala och industriella avlopp till reningsverk som EU-länderna. Den nedgång i utsläpp av fosfor, biologiskt material och ammonium, som observerats inom EU- länderna kommer samnnolikt att ske inom 10 - i CEE-länderna. Ett EU-inträde skulle kunna påskynda denna utveckling. Påverkan på andra länder Flera av de länder som står utanför EU och som inte ansöker om medlemskap är nettoimportörer av luftföroreningar. Förutom EFTA- länderna och , är och exempel på sådana länder. De huvudsakliga bidragen av svavel och kväve i och kommer, förutom från länderna själva, från . Miljön i och skulle därför i det korta perspektivet endast erhålla mindre förbättringar av utsläppsned- skärningar i CEE-länderna. och är på grund av sitt läge mycket utsatta för föroreningspåverkan från EU-länderna. Minskade utsläpp inom EU skulle vara mycket fördelaktiga för miljön i dessa länder. Fördelar av utsläppsminskningar för CEE-ländernas egen miljön Den stora miljömässiga nyttan av CEE-ländernas eventuella EU-inträde kommer miljön i de egna länderna tillgodo. Det gäller främst lokala föroreningsproblem med dålig luftkvalitet i tätorter, deposition av försurande ämnen, stoft, tungmetaller och persistenta organiska föreningar, vattenföroreningar och avfall. För svaveldepositionen och därmed sammanhängande effekter finns mycket att vinna särskilt för de länder som har allvarliga försurningsskador, på mark och vegetation. och är sådana länder. De har också relativt stora krav på sig att reducera utsläppen enligt det andra svavelprotokollet. En avsevärd depositions- minskning är också nödvändig om ekosystemen i dessa länder ska ha en chans till återhämtning. För trafikrelaterade luftföroreningar och deras halter i luft, uppskattas en likartad utveckling som för NO x. Utsläppen i CEE- länderna är i dagens läge lägre än i EU-länderna. Utvecklingen för utsläppen från transportsektorn i CEE-länderna kommer att styras av faktorer som ökningstakt för bilanskaffning, trafikarbete, transport- utveckling samt eventuella övergångsregler för fordonsutsläpp och bränslekvalitet, vid en EU-anslutning. Utsläpp av tungmetall och POP i CEE-länderna är liksom i EU- länderna endast delvis karterade och möjliga att uppskatta utvecklingen för. Sannolikt kommer dock utsläppen att minska bl.a. till följd av stoftreningsårgärder. Fortsatta problem kan dock tänkas föreligga vid s.k. hot spots. Slutligen kan det vara viktigt att påpeka att CEE-ländernas miljö inte bara kommer att gynnas av att de egna utsläppen minskas. Även de nedskärningar som är under genomförande och planering inom EU kommer att minska föroreningsbelastningen i CEE-länderna. Särskilt gäller detta för svavel- och kvävenedfall, oxidantbildning och utsläpp av globala föroreningar. UTREDNINGEN OM EU:s UTVIDGNING KÄRNKRAFTPRODUKTION, SÄKERHET, STRÅLSKYDD & 4.Euratomfördraget: Sammanfattning och konsekvenser 6.Strålskydd, miljö, hälsa 7.2Fysiskt skydd och transportsäkerhet SAMMANFATTNING, SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER Regeringen har tillkallat en särskild utredare för att analysera miljökonsekvenserna (och därmed förbundna ekonomiska konsekvenser) av EUs utvidgning för , för unionen som helhet och för kandidatländerna. Utredningen skall särskilt beakta de kandidatländer som i första hand påverkar miljön i . () har givits uppdraget att analysera frågor i sammanhanget som avser kärnkraftproduktion och nukleär icke-spridning. () har givits uppdraget att analysera de frågor i sammanhanget som avser strålskyddd, miljö och hälsa. har rekommenderat att följande länder skall delta i en första omgång av förhandlingar, som påbörjas : , , , , och . Av dessa har , och kärnkraftverk för kraftproduktion. Av de fem kandidatländer som inte har rekommenderats för den första omgången av förhandlingar har fyra kärnkraft, nämligen , , och . Miljöpåverkan av kärnkraftproduktion sker genom kontrollerade utsläpp av radioaktiva ämnen under normaldrift eller genom okontrollerade utsläpp i samband med olyckor. Utsläpp under normaldrift i kandidatländerna har liten miljöpåverkan och torde inte ytterligare minskas som en följd av anslutningen. Risken för olyckor och därmed för okontrollerade utsläpp är beroende av säkerhetsnivån hos kärnkraftverksamheten i respektive land. Flera EU- länder arbetar aktivt för att få till stånd en stängning av de kärnkraftverk som finns i kandidatländerna. Man kan dock misstänka att kandidatländerna har för dem starka skäl att behålla existerande kärnkraft. Hantering av radioaktivt avfall sker i anläggningar som i princip inte skiljer sig från anläggningar för andra steg i kärnbränslecykeln: I alla steg sker mekaniska och kemiska processer som måste hållas inneslutna för att radioaktiva ämnen inte skall spridas utanför anläggningen. I en anläggning för hantering eller lagring av radioaktivt avfall är riskerna för spridning av radioaktivitet mindre än i ett kärnkraftverk beroende på att tryck och temperaturer i anläggningen är avsevärt mycket lägre än i kärnkraftverket. Anläggningen för lagring av radioaktivt avfall skiljer sig dock från andra anläggningar därigenom att den skall fylla sin funktion under mycket långa tidsrymder. Omhändertagandet av radioaktivt avfall är ett stort problem i kandidatländerna. Riskerna förenade med detta avfall skulle kunna minskas genom medlemsskapet i EU. Långtidsförvaring av använt kärnbränsle innebär dessutom höga kostnader, särskilt med hänsyn till de relativt små kärnenergiprogram som kandidatländerna har. Därför kan ett alternativ vara gemensamma anläggningar för vissa delar av hanteringen bli nödvändiga. Om så blir fallet kan kapitel 5 i Euratomfördraget (om gemensamma anläggningar) aktualiseras. Inom EU finns gemensamma uppfattningar om hur kärnkraftsäkerhet skall främjas och utvecklas, om hur dess nivåer skall mätas, samt om var rimliga band av säkerhetsnivåer skall ligga. Däremot finns ingen gemensam EU-nivå för kärnkraftsäkerhet. I kandidatländerna är dessa nivåer lägre än i EUs nuvarande medlemsländer. Risken för kärnkraftolyckor och eventuella konsekvenser i kandidatländerna kan minskas genom EU-anslutningen. Vad gäller strålskydd, miljö och hälsa kan implementeringen av EUs miljöregler inom vissa områden i kandidatländerna förväntas bli kostnadskrävande och möjlig att förverkliga först på . Miljöförhållandena kan även förväntas bli påverkade av en eventuell omställning av energisystemen i vissa kandidatländer. Implementeringen av EUs rättsakter inom miljöområdet kan förväntas ge dels ett bättre underlag för bedömningen av miljötillståndet i kandidatländerna, dels ett stärkt skydd och bättre bevakning av detsamma. Införlivande av kandidatländerna i den europeiska unionen ger möjlighet att dels kräva sanering av kontaminerade områden i dessa länder, dels förbättra skyddet mot olyckor som skulle kunna medföra frigörande av stora mängder radioaktiva ämnen. Vad gäller hotet mot miljön på lång sikt utgör omhändertagandet av radioaktivt avfall och då speciellt använt kärnbränsle och långlivat kärnavfall ett synnerligen stort problem för flera av kandidatländerna. Hälso- och sjukvården kräver, speciellt i Baltländerna, stora investeringar. Utifrån strålskyddssynpunkt behöver hälso- och miljömedvetandet höjas på alla områden som berör joniserande och icke-joniserande strålning i Baltikumområdet, men även till viss del i övriga kandidatländer. Illegal spridning av kärnämne och av utrustning som kan användas för framställning av kärnvapen medför risker för miljöpåverkan genom användning av sådana vapen eller genom användning av kärnämne i terrorsyfte. Kärnämne och utrustning som kan användas för tillverkning av kärnvapen eller speciella terrorvapen finns i länder, som gränsar till kandidatländerna och risken ökar för illegal handel mellan dem och EU eller illegal transitering över den nya östliga gräns som bildas vid utvidgningen. Vår övergripande bedömning är att en anslutning till EU kommer att ha en positiv inverkan på miljöpåverkan i kandidatländerna från aktiviteter med anknytning till kärnkraftpro duktion, andra steg i kärnbränslecykeln samt medicinsk och industriell användning av joniserande strålning. Vi vill dock peka på följande svårigheter och problem, men också på de möjligheter, som är kopplade till medlemsskap för kandidatländerna: 1.Genom en utvidgning med en eller flera av de kandidatländer som har kärnkraftproduktion kommer det att inom EU finnas olika nivåer av kärnkraftsäkerhet. Medlemsskap i EU kommer att kunna förbättra säkerheten i de nya medlemsländerna. 2.Omhändertagande av radioaktivt avfall är ett stort problem i kandidatländerna. Medlemsskap i EU kommer att kunna minska riskerna förenade med detta avfall. 3.Risken för illegal spridning av kärnämne och av utrustning som kan användas för framställning av kärnvapen ökar vid en flyttning av EUs yttre gräns mot öster. Stödet till åtgärder för nukleär icke-spridning från EU och dess nuvarande medlemsstater till de nya medlemmarna, liksom till staterna utanför den nya EU-gränsen, måste därför stärkas. 4.Nedläggning av kärnkraftverk i kandidatländerna skulle medföra stora investeringar för ersättningskraft samt en omfattande miljöpåverkan från olje- och koleldade kraftverk som skulle ersätta kärnkraftverken. 5.Kandidatländerna får genom anslutning till EU tillgång till utrustning och procedurer som ger förbättrade möjligheter att minska radioaktiva utsläpp under normaldrift och att minska risken för utsläpp på grund av olyckor. 6.Kandidatländernas redan genererade miljöskuld vad avser strålskydd, miljö och hälsa kommer lättare att kunna åtgärdas genom anslutningen till EU. 7.EU-kommissionens Agenda 2000 ger en ofullständig bild av utvidgningens konsekvenser vad gäller kärnkraft, nukleär icke-spridning, strålskydd och hälsa, både vad gäller miljökonsekvenser och ekonomiska konsekvenser. 8.Det kan inte tas för givit att de kandidatländer som har kärnkraftproduktion accepterar nedläggning av sina kärnkraftverk som villkor för medlemskap i . Vad gäller fortsatt drift av olika anläggningar för kärnkraftproduktion (inkluderande bränsleframställning, el- och värmeproduktion i kärnkraftverk samt avfallshantering) rekommenderas att EU och dess nuvarande medlemsländer arbetar för att höja säkerhetsnivåerna i kandidatländerna. Vad gäller ersättande av existerande kärnkraftanläggningar i kandidatländerna rekommenderas att EU i detalj klarlägger kostnaderna för att ersätta de existerande anläggningarna med fossileldade kraftverk eller med kärnkraftverk av modernare och säkrare konstruktion. Vad gäller strålskydd, miljö och hälsa rekommenderas att EU och de nuvarande medlemsländerna bidrar till kunskapshöjande i kandidatlänerna och till de investeringar som är nödvändiga både för att ta om hand existerande radioaktivt avfall och för att rusta upp inom hälso- och sjukvården. Vad gäller skydd mot illegal spridning av kärnämne och känslig utrustning rekommenderas att EU och de nuvarande medlemsländerna ger ett fortsatt starkt stöd till icke- spridningsåtgärder i såväl kandidatländerna som i de övriga länder som ingick i det forna . 2. INLEDNING OCH BAKGRUND Regeringen har tillkallat en särskild utredare för att analysera miljökonsekvenserna (och därmed förbundna ekonomiska konsekvenser) av EUs utvidgning för , för unionen som helhet och för kandidatländerna. Utredningen skall särskilt beakta de kandidatländer som i första hand påverkar miljön i och översiktligt relatera till situationen för övriga kandidatländer. () har givits uppdraget att analysera frågor i sammanhanget som avser kärnkraftproduktion och nukleär icke-spridning. () har givits uppdraget att analysera de frågor i sammanhanget som avser strålskyddd, miljö och hälsa. SSI har svarat för kapitel 6 (Strålskydd, miljö, hälsa) i denna rapport samt för motsvarande delar av Sammanfattningen, kapitel 1. I kommittédirektiven sägs följande om kärnkraftproduktionen i kandidatländerna: Mot bakgrund av de ändrade säkerhetskrav som kan komma att ställas, skall utredningen analysera vilka konsekvenser ett medlemskap i kommer att få vad gäller minskad eller bibehållen kärnkraftproduktion i kandidatländerna. Därvid skall bedömas miljökonsekvenserna såväl som kostnaderna av övergången till annan energipro duktion, om kärnkraftsanvändningen som en följd av medlemskapet kommer att minska. Utredningen skall också översiktligt analysera konsekvenserna av en tillämpning av Euratomfördraget i kandidatländerna. har i sin Agenda 2000 - For a stronger and wider union, som offentliggjordes , rekommenderat att bara sex kandidatländer skall delta i en första omgång av anslutningsförhandlingar, som påbörjas . SKI har till inkommit med synpunkter på kommissionens Agenda 2000 (skrivelse av , SKI referens 1.542/971060). SKIs synpunkter i remissen sammanfaller i mycket med vad som sägs i denna rapport. SKI påpekar särskilt i remissen att kommissionen inte har behandlat följande frågor i tillräcklig omfattning: ·Konsekvenserna för Unionen av att kärnreaktorer som så klart understiger önskvärd säkerhetsstandard kan komma att finnas inom Unionen, då ett eller flera av kandidatländerna blir medlemmar;