sou · GLB384d3 · 1998-01-01 00:00:00 — 6 Åtgärder i EU förslag i sammandrag: arbetar för att de svenska målen och hörnstenar- na blir vägledande i EU:s kemikaliepolitik En kemikaliestrategi tas fram: -En utvärdering görs av kemikaliepolitiken -En plan upprättas för Esbjergdeklarationens genomfö- rande -Miljöövervakningen av kemikalier utvecklas för att följa upp vidtagna åtgärder -EU:s bistånd sprogram kopplas till kemikaliearbetet -Utsläpps- och avfallsfrågor integreras med kemikalie- kontroll -En kemikaliepolicy utarbetas med grundläggande principer som kan utvecklas till en ramlag -Gemenskapens kemikaliepolitik resultatred o v i s a s utnyttjar möjligheterna till nationell lagstiftning och notifierar nationella begränsningar bör föreslå EU att ännu ej reglerade långlivade organiska miljögifter, s.k. POP:s, förbjud s driver frågan om nya EG-regler med krav på innehållsdeklarationer för varor arbetar aktivt för att försiktighetsprincipen ink lusive principen om den omvända bevisbördan ska få en bredare tillämpning 230 Åtgärder i EU arbetar för att utbytesprincipen tillämpas i EU arbetar för att företagens ansvar ökar arbetar för att EU använder ett mer generellt an- greppssätt i kemikaliepolitiken arbetar för att programmen för nya och existeran- de ämnen utvärderas och utvecklas, bl.a. med rutiner som identifierar "Esbjergämnen" tar initiativ till att förordningen om miljöstyrning och miljörevision utvecklas arbetar för att direktivet om kosmetiska pro- dukter ska innehålla miljökrav arbetar för att kraven i kristalldirektivet och andra produktdirektiv baseras på funktion i stället för ämnesinnehåll 6.1 Strategi för svenskt agerande i EU Vi anser att ska arbeta med att utveckla EU:s gemensamma kemikaliepolitik. Utgångspunkten för detta arbete ska i första hand vara Esbjergdeklarationens mål och på de mål som vi föreslagit i kapitel 2. Våra mål är också ett förslag till hur EU:s medlemsländer ska uppnå de övergripande målen i Esbjergdeklarationen. ska i sitt kemikaliepolitiska arbete i EU verka för att lagar stiftas som i första hand medverkar till att Esbjerg- deklarationens mål och våra mål uppfylls. ska bidra till att öka klarheten i var gränserna för medlemsstaternas nationella kemikaliearbete går. Medlems- staternas möjligheter till nationellt handlande är inte minst Åtgärd er i EU 231 viktigt för att hela gemenskapens kemikaliearbete effektivt ska kunna drivas framåt. Försiktighetsprincipen, liksom utbytesprincipen, behöver få en ökad tillämpning i EU. För att åstadkomma detta bör lyckade tillämpningar av principerna lyftas fram i gemen- skapen. EU bör också anta ett mer generellt angreppssätt i utvärderingen av kemikalier liksom i begränsningsarbetet. 6.2 arbetar för att de svenska målen och hörnstenarna blir vägledande i EU:s kemikaliepolitik arbetar långsiktigt för att EU ska ta fram lagstiftning som innehåller en avvecklingsplan av användningen av organiska långlivade och bioacku- mulerbara ämnen som är framställda av männi- skan. Ett svensk t förankringsarbete hos andra medlems- stater och EU-institutionerna inleds. liksom ett stort antal medlemsländer, däribland , har ställt sig bakom Esbjerg-deklaratio- nens mål. Vi lägger stor vikt vid deklarationens mål och ser det som angeläget att målen kan konkretiseras i EG-rätten. En plan för införande av Esbjerg- deklarationens mål bör därför ingå i som ska tas fram. Ett förslag till hur planen kan se ut redovisas i avsnitt 6.3 . Våra mål, som beskrivs i kapitel 2, anger bl.a. att de kemikaliepolitiska insatserna ska koncentreras till använd- 232 Åtgärder i EU ningen av organiska, långlivade och bioackumulerbara ämnen som är framställda av människan. Erfarenheten visar att slutna system inte existerar i praktiken. Därför måste användningen inte bara begränsas eller kringgärdas med restriktioner utan avvecklas helt. Arbetet bör på lång sikt inriktas på att få målen formulera- de i juridiskt bindande lagtext. Det ska ske genom att regeringen förklarar de svenska intentionerna för EU- kommissionen, som har initiativrätt. Med målen väl föran- krade hos andra medlemsstater bör en svensk intentionsför- leda till att kommissionen tar initiativ till nya lagförslag som begränsar och avvecklar användningen av organiska långlivade och bioackumulerbara ämnen inom EU. Lagförslagen bör, som vid utfasningen av ozonned- brytande ämnen, innehålla ett antal datum när olika delmål ska vara uppfyllda. Förankringsarbete hos andra medlemsstater Arbetet ska till att börja med inriktas på att förankra målen hos andra medlemsstater och i EU:s institutioner. Vi föreslår att också organisations- och industriföreträdare ska arbeta med att förankra målen hos sina europeiska kollegor. Åtgärd er i EU 233 En kemikaliestrategi tas fram En kemikaliestrategi arbetas fram på samma sätt som försurningsstrategin. Den ska innehålla följan- de: -En utvärdering görs av kemikaliepolitiken -En plan för Esbjergdeklarationens genomförande upprättas med följande åtgärder: *Kraven i utsläppsdirektiven om integrerad förore- ningskontroll i större och mindre anläggningar och i vattendirektivet skärps *Programmen för nya och existerande ämnen får nya rutiner som identifierar "Esbjergämnen" *Kriterier för långlivade, bioackumulerbara och giftiga ämnen utvecklas *Begränsningsdirektivet skärps i flera omgångar tills alla "Esbjergämnen" är omfattade *Ökad miljöhänsyn och mer generella kriterier vid begränsningar *Esbjergdeklarationens mål ska styra det globala kemikaliearbetet -Miljöövervakningen av kemikalier utvecklas för att följa upp vidtagna åtgärder: *i bör utvidga statistikunderlaget för att beskriva det aktuella tillståndet i miljön, bedöma hotbilden och följa upp vidtagna åtgärder *En särsk ild p lan för att följa upp Esbjergdeklara- tionens mål 234 Åtgärder i EU -EU:s bistånd sprogram kopplas till kemikaliearbetet -Utsläpps- och avfallsfrågor integreras med kemika- liekontroll för att kunna överblicka varors hela livscykel -En kemikaliepolicy med grundläggande principer om försiktighet, utbyte och företagens ansvar utarbetas. Policyn kan utvecklas till en ramlag -Gemenskapens kemikaliepolitik resultatredovisas . EU har beslutat att ta fram en kemikaliestrategi En utvärdering av EU:s femte miljöhandlingsprogram genomfördes av kommissionen Utvär- deringen har resulterat i en aktionsplan för att påskynda arbetet med handlingsprogrammet. I skrivande stund är aktionsplanen ännu inte helt beslutad. En av artiklarna i aktionsplanen gällde upprättande av en kemikaliestrategi. I artikel 11 (i) står det att: "Särskild uppmärksamhet ska ägnas åt att utarbeta och presentera en strategi som bland annat kommer att leda till ytterligare ansträngningar att nå upp till målen för när det gäller de kemikalier, som vid an- vändning bedöms utgöra oacceptabla risker för hälsan och miljön, med särskild vikt vid försiktighetsprincipen, ersättning av eller etappvis borttagande av giftiga ämnen och information om risker till användarna." Det femte miljöhandlingsprogrammet och aktionsplanen för detsamma är de dokument som politiskt ytterst styr arbetet med kemikalier. Handlingsprogrammet är allmänt hållet och kortfattat och ger därför begränsad styrning av det omfattande arbetet med kemiska risker som sker på general- Åtgärd er i EU 235 Det finns inga genomarbetade offent-liga verksamhetsplaner för kemikalieområdet med kort- och långsiktiga mål och någon resultatredovisning av EU:s arbete är heller inte utvecklad. Det är därför viktigt att den beslutade kemikaliestrategin snabbt tas fram. bör tidigt vara med och påverka innehållet i strategin. När togs fram bidrog med resurser i form av en nationell expert för att ett bra underlag till beslut skulle kunna tas fram. Ett liknande arbetssätt är önskvärt även för utarbetandet av kemikaliestrategin. Kemikaliestrategin bör ligga till grund för det sjätte miljö- handlingsprogrammet. Arbetet med detta program kommer att inledas . EU:s miljöhandlingspro- gram har i regel varit ambitiösa. Man har emellertid haft svårt att leva upp till de högt ställda målen. Det är därför viktigt att det sjätte programmet blir mer operativt än de tidigare programmen. En utvärdering görs av kemikaliepolitiken Utvärderingen av det femte miljöhandlingsprogrammet behandlar kemikaliepolitiken mycket kortfattat. Vi föreslår därför att en utvärdering av den nuvarande kemikaliepoliti- ken är en naturlig utgångspunkt för strategiarbetet. Det är av särskild vikt att arbetet inom programmet för existerande ämnen utvärderas. Våra förslag till möjliga ändringar i programmet redovisas i avsnitt 6.11. En plan upprättas för Esbjergdeklarationens genomförande En viktig del, som bör finnas med i , är en plan för vilka åtgärder som behöver vidtas för att införa Esbjergdeklarationen i EG:s lagstiftning. Ett förslag redovisas nedan. 236 Åtgärder i EU Flera olika initiativ har tagits för att rädda ekosystemen i haven som omger den Europeiska Unionen. Detta har resulterat i ett antal deklarationer och konventioner: för Nordostatlanten, Esbjergdeklara- tionen för , Helsingforskonventionen och Visby- deklarationen för samt Barcelonakonventionen för . I Esbjergdeklarationen slås fast att man kontinuerligt ska reducera utsläppen och förlusterna av farliga ämnen i syfte att närma sig målet att de helt ska upphöra inom en generation (). Med farliga ämnen avses ämnen eller grupper av ämnen som är långlivade, bioackumulerbara och giftiga. Ämnen som uppfyller dessa kriterier är nedan kallade "Esbjergämnen". För en utförligare beskrivning av Esbjergdeklarationen se kapitel 1 i betänkandet. , bestående av EU och strand- staterna till Nordostatlanten, har tagit fram flera rekommen- dationer och beslut för förhindrande av att föroreningar släpps ut till Nordostatlanten. planerar att vid ett ministermöte anta mål som överensstämmer med Esbjerg-deklarationens mål. kommer att slutligt ratificeras. Den kommer, till skillnad från den tidigare konventionen, att vara juridiskt bindande enligt internatio- nell rätt, vilket innebär att konventionen ska implementeras genom lagstiftning. Nästan alla EU:s medlemsstater, liksom , kommer därmed att beröras av målen i deklarationen och konventionerna. För att de ska omsättas i praktiska åtgärder behöver de skrivas in i EG:s juridiskt bindande rättsakter och följas upp genom EU:s miljööver- vakningsprogram. Hur uppföljningen kan gå till beskrivs . Åtgärd er i EU 237 Jurid iska åtgärder som är nödvändiga Målen förutsätter en kontinuerlig reducering av utsläpp och förluster av farliga ämnen som är bioackumulerbara, långlivade och giftiga. För att åtgärderna ska vara effektiva måste de vidtas på flera områden. Det förutsätter en integrering av traditionella kemikalie-, utsläpps- och avfallsfrågor. Det är också viktigt att arbetet följs upp genom miljöövervakningssystemen. Lagstiftningen måste därför täcka punktutsläpp, diffusa utsläpp och spridning via varor samt långväga transporter av föroreningar. På skulle en ramlagstiftning för kemikalier kunna möjlig- göra detta. Vi har gjort en inventering av vilka enskilda lagar som kan behöva förändras i den befintliga EG-lagstift- ningen för att uppnå målen. I bilaga 3 finns en beskrivning av rättsakterna. För att komma åt punktutsläpp är det viktigt med stränga krav på utsläpp från främst industrianläggningar. Detta kan i EG-rätten ske genom förändringar i direktivet om sam- ordnade åtgärder för att förebygga och begränsa förore- ningar (IPPC-direktivet, 96/61/EG), det gamla direktivet om utsläpp av farliga ämnen i vatten (vattendirektivet, 76/464/EEG) som omarbetas till en strategi- /ett direktiv för integrerad för-oreningskontroll av mindre anläggningar (SI-strategin/ direktivet) samt ramdirektivet för vatten. För att nå målet bör man successivt skärpa utsläppsgränsvärdena både i direktiven för större (IPPC) och mindre (SI) anläggningar. I ramdirektivet för vatten som är under utarbetande samordnas flera olika direktiv som berör vatten. Målet är att skapa en "god vattenkvalitet" . Den oprecisa målsättningen bör utvecklas vilket 238 Åtgärder i EU gör att det finns en möjlighet att eventuellt anta Esbjerg- deklarationens mål som mål för ramdirektivet. Det är viktigt att arbetar för att så blir fallet. Diffusa utsläpp och spridning via varor För att komma åt diffusa utsläpp från varor måste man se till att "Esbjergämnena" aldrig kommer in i varorna. Det kan ske genom att de ämnen som faller för kriterierna identifie- ras så att försäljning och användning av dessa kan regleras. Kriterierna behöver dock utvecklas. bör vara drivande i detta arbete. Nya rutiner i programmen för existerande, (EG) nr 793/93, och nya ämnen, (EG) nr 79/831, 92/32 och 93/67 som identifierar ämnen som är långlivade, bioackumulerbara och giftiga kan möjliggöra detta. saknas uppgifter om ämnenas livslängd. Vi föreslår att detta tillägg görs till programmen. Vidare bör regleringen av försäljning och användning av dessa ämnen successivt skärpas genom begränsnings- direktivet (76/769/EG). har motivet till begräns- ning oftast varit skydd av allmänhetens hälsa medan det varit svårare att få stöd för åtgärder som grundar sig på miljöskäl. bör därför särskilt arbeta för ökad miljöhänsyn vid begränsningar. Det är också viktigt att använda generella kriterier. Skärpningarna av begränsnings- direktivet kan ske i flera omgångar tills alla "Esbjergämnen" är omfattade av begränsningar . Långväga gränsöverskridande transporterade föroreningar För att komma åt de långväga gränsöverskridande trans- porterade föroreningarna är det viktigt att gemenskapens beslut införs i hela unionen. bör i olika samman- hang verka för att EU:s medlemsstater i en högre grad lever upp till gemenskapens miljö- och kemikalielagstiftning. Åtgärd er i EU 239 enhetlig regler för tillsyn i medlemsländerna kan borga för detta. Det är också viktigt att EU arbetar för att Esbjergdeklaratio- nens och Oslo-Pariskonventionens mål lyfts upp till mål i regionala och globala överenskommelser inom ramen för konventionen om långväga gränsöverskri- dande luftföroreningar (LRTAP) och FN:s miljöprogram (). Målen ska vara styrande för det globala kemikalie- arbetet. Miljöövervakningen av kemikalier utvecklas för att följa upp vidtagna åtgärder Kemikaliekontrollen syftar till att förebygga att skador på människors hälsa och i miljön förorsakas av kemiska ämnen. Miljöövervakning är ett viktigt och i vissa avseenden unikt instrument för att kunna säkerställa att detta mål nås. Miljöövervakningens övergripande målsättning är att bl.a. beskriva tillståndet i miljön genom att följa växlingar i miljöns tillstånd och visa på av människan betingade förändringar. Övervakningen ger underlag för att bedöma hotbilden genom att identifiera lokala och globala miljöp- roblem. Den kan användas för att formulera mål och för att prioritera och besluta om åtgärder. Inte minst kan över- vakningen användas för att följa upp effekterna av be- slutade åtgärder. EU:s miljömyndighet i för statistik över utsläppsmängderna av kända miljögifter som DDT, PCB etc, men inte över högvolymkemikalier och andra vanligt förkommande kemikalier. För att beskriva tillståndet och bedöma hotbilden vad gäller kemikaliean- vändningen och den europeiska miljön måste miljömyndig- hetens statistik kompletteras med analyser av kemiska ämnen som är i bruk. Detta statistikunderlag bör utvidgas till att täcka ett större område än dagens för att 240 Åtgärder i EU spegla aktuella problem. Det är särskilt viktigt att EU:s miljöövervakning följer upp åtgärder vidtagna för att uppfylla Esbjergdeklarationens mål. En plan för hur detta ska gå till bör tas fram. EU:s biståndsprogram kopplas till kemikaliearbetet EU är världens största biståndsgivare och har en mängd olika biståndsprogram både för utvecklingsländer och för de östeuropeiska länderna. Det är angeläget att biståndspro- grammen i högre grad kopplas till kemikaliearbetet. Många av de allra farligaste kemikalierna som vi redan avvecklat används fortfarande i utvecklingsländerna. Flera av dessa ämnen är långlivade och blir förr eller senare ett problem även för oss. Inom ramen för biståndsprogrammen bör även bistånd till ett förbättrat kemikaliearbete i mottagarländerna ingå liksom ekonomiskt stöd vid utbyten av farliga kemika- lier. Flera medlemsländer arbetar med bilateralt bistånd. Det är viktigt att en ökad koordinering kommer till stånd mellan medlemsstaternas och EU:s biståndsarbete på kemikalieom- rådet, se avsnitt 7.7. Vi har tidigare pekat på att mängden kemikalier i varorna har ökat . Detta motiverar att varorna bör få ett allt större utrymme i kemikaliekontrollen och att arbetssättet förändras. har kemikalier använts utan att problemen upptäcks förrän i avfallsledet. I andra fall är det tillverkningen av ett ämne i en produkt eller en vara som ger upphov till de största miljöstörningarna. Det kan även vara den diffusa användningen som ger ett svår- bemästrat läckage till miljön eller exponering av människor. För att lättare kunna identifiera problemkemikalier bör man ha överblick över en större del av livscykeln för de i varan Åtgärd er i EU 241 Genom detta skapas ökade möjligheter att bedöma i vilka hanteringsled som insatser mot ett visst ämne kan ge störst miljövinster till minsta kostnad. EU har tagit ett steg i integrerande riktning i och med direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (IPPC-direktivet, 96/61/EG). Genom direktivet har man integrerat utsläppsregleringar till vatten, luft och mark. I har ytterligare ett steg tagits i integrerande riktning genom den nya . Där ska all miljölagstiftning samordnas "för att få till stånd en enhetlig lagstiftning med miljöhänsynen som ledstjärna". Det ursprungligen strikt utsläppsinriktade arbetet inom ett antal konventioner, t.ex. om skydd av Nordostatlanten och Helsingforskonventionen om skydd av , har förändrats i riktning mot begränsningar i marknadsföring och användning av kemikalier, dvs. kemikaliekontroll i egentlig mening. För att öka möjlig- heterna att lösa problemen med den stora mängden kemika- lier i varor bör verka för att EU går vidare och i allt högre grad integrerar utsläpps- och avfallsfrågorna med kemikaliekontrollen. Detta var en synpunkt som också framfördes vid vårt seminarium med den internationella referensgruppen. En ökad integrering kan åstadkommas genom upprättande av en ramlagstiftning för kemikalier. Det kan noteras att det i EG-lagstiftningen finns en av- görande skillnad mellan rättsakter rörande utsläpps- och avfallskontroll å ena sidan och rättsakter rörande kemikalie- kontroll å andra sidan. De förstnämnda grundar sig i regel på 130s dvs. de är av minimikaraktär medan de senare i regel grundar sig på 100a och därmed är totalharmoniseran- de. Detta faktum bör dock inte hindra en ökad samordning av de olika frågorna. 242 Åtgärder i EU En kemikaliepolicy med grundläggande principer om försiktighet, utbyte och företagens ansvar utarbetas. Poli- cyn kan utvecklas till en ramlag En viktig del i kemikaliestrategin är att en övergripande kemikaliepolicy utarbetas som slår fast principer som gäller för allt kemikaliearbete inom EU. Det är viktigt för att skapa en ökad enhetlighet i EU:s kemikaliearbete då antalet rättsakter för kemikalier i EG-lagstiftningen är mycket stort. Många av dem är också mycket specifikt utformade vilket gör att det lätt kan uppstå luckor mellan dem. Orsaken till att direktiven är utformade på detta vis är främst att lagstiftningen tillkommit på de områden där medlemsstater- na kunnat enas. Den fortsatta utvecklingen av kemikalie- arbetet sker i stor utsträckning ad hoc inom respektive generaldirektorat. För att skapa en ökad sammanhållning i kemikaliearbetet inom EU som utgår från samma principer för alla kemikali- er krävs ett utökat samarbete men också att man enas om en övergripande kemikaliepolicy med gemen-samma principer. Dessa principer bör inarbetas i alla enskilda kemikalierättsakter. Vidare bör principerna vara vägledande för styrmedel som miljöavgifter och miljö-märkning. bör denna policy kunna utvecklas till en juridiskt bindande ramlagstiftning för kemikalier. I den övergripande kemikali- epolicyn bör följande viktiga principer slås fast: försiktig- hetsprincipen (se avsnitt 6.7), utbytesprincipen (se avsnitt 6.8) och principen om företagens ansvar (se avsnitt 6.9). För att följa upp att kemikaliestrategin uppfylls och för att driva på arbetet bör en årlig resultatredovisning av gemen- skapens kemikaliepolitik ske. Redovisningen bör inte vara alltför omfattande så att den tar resurser från det övriga arbetet, men den bör ändå vara utvecklingsdrivande. Förslagsvis bör kommissionen sammanställa uppgifterna. Åtgärd er i EU 243 6.3 utnyttjar möjligheterna till nationell lagstiftning och notifierar nationella begränsningar utnyttjar de möjligheter som finns till nationell kemikalielagstiftning på icke harmonisera- de och harmoniserade områden verkar för ökad klarhet i frågan om hur stora dessa möjligheter är till nationell lagstiftning genom att praxis utveck las Kemikalieinspektionen tar fram förslag till nationel- la begränsningar av särskilt farliga ämnen som sedan notifieras Nationella särregler ska vara väl motiverade ur hälso- och miljösynpunkt. kalla klimat och höga föroreningsgrad kan vara motive- rande . ambition ska i första hand vara att arbeta för gemensamma lagar på kemikalieområdet som utgår från en hög skyddsnivå. Detta är viktigt för att lagstiftningen ska få genomslag i hela unionen, för att undvika handelshinder och för att skapa konkurrensneutralitet. I vissa lägen kan det finnas behov av att går längre i den nationella lagstiftningen. Medlemsstaternas möjlighet att gå före och pröva olika arbetsmetoder är inte minst viktig för att gemenskapens hela kemikaliepolitik effektivt ska drivas framåt. Detta framkom också vid vårt EU-seminarium. Saknas det gemenskapslagstiftning på ett område, dvs. det är inte harmoniserat, kan nationella åtgärder vidtas i den mån de inte inskränker den fria handeln (art. 30), eller om 244 Åtgärder i EU de gör det, i den mån att de är proportionella i förhållande till de problem de avser att motverka (art. 36). bör utnyttja de möjligheter som ges till nationellt agerande på icke harmoniserade områden. Där det finns gemensam lagstiftning, dvs. harmoniserade områden, ges det möjligheter till nationella åtgärder genom artikel 100a (4) i , i även kallad "miljögarantin". Begreppet "miljögarantin" är egentligen missvisande då den inte "garanterar" nationella undantag. Begreppet är heller inte särskilt känt utanför de nordeuro- peiska länderna. Tillämpningen av den s.k. "miljögarantin" har varit mycket begränsad sedan tillkomsten varför många oklarheter råder om hur den ska tillämpas. Det är därför nödvändigt att försöker driva utvecklingen framåt genom att skapa praxis och pröva systemets gränser. Detta kan ske genom att utnyttjar de frihetsramar som finns att införa nationella bestämmelser. Ramarna är inte helt klart definierade och kan dessutom töjas av med- lemsländerna. Detta innebär att emellanåt måste ta strider och gå in i rättsprocesser. Om använder sig av nationella särregler i alltför stor omfattning riskeras landets trovärdighet. Det är också viktigt att särreglerna är väl motiverade ur hälso- och miljösynpunkt annars kan domstolsprövningen få en omvänd effekt när prejudikat tas fram. Vårt kalla klimat och höga föroreningsgrad kan motivera att vi behöver vidta strängare åtgärder för vissa kemikalier än de övriga medlemsländerna. Andra medlemsländer kan pga. särskilda förhållanden också ha behov av strängare nationella åtgärder. För att pröva medlemsstaternas handlingsutrymme och på det viset driva gemenskapens kemikaliearbete framåt föreslår vi att Kemikalieinspektionen tar fram förslag till ett antal nationella begränsningar av särskilt farliga kemiska ämnen, som ännu inte är begränsade på gemenskapsnivå, och att notifierar dessa förslag. Sådana notifieringar är inte ett generellt angreppssätt som föreslås i avsnitt 4.6.