sou · GLB3113 · 1998-01-01 00:00:00 — De var kunniga i läsning, skrivning och räkning och besatt inte sällan en avsevärd kulturell bildning. Till dessa gods kom trubadurer, konstnärer och poeter; hit kom också unga män som blivit lottlösa i arvskifte – alla för att söka lyckan hos godsets härskarinna. kallades la Dame och var hovets medelpunkt. Till hennes ära skrevs brinnande kärleksdikter som besjöng hennes skönhet och älskvärdhet. Det gällde att uppvakta henne och dyrka henne – åtminstone som en väg uppåt i karriären. I dessa egenartade miljöer upphöjdes det traditionellt kvinnliga till norm och man besjöng skönheten, känslan och naturen som förädlade människan. För kristendomen var kärlek en sak och sexualitet något annat, men den höviska kärleken var i högsta grad erotisk. Den var frivillig, sexuell och inte manligt dominerad – även om den ofta var starkt hierarkisk. Eftersom man tillämpade primogenitur och kvinnorna hade arvsrätt var barnens legitimitet inte särskilt viktig. Oäkta barn kunde också användas i kampen om jorden. Att bejaka sin sexualitet var därför för dessa kvinnor förmodligen ingen omöjlighet. Eftervärl- den har tvistat om huruvida det i praktiken var fråga om sexuella förbindelser eller om den erotiska passionen inskränkte sig till ord och ton. Hur det än var med den saken så var synen på kärlek och erotik helt visst en annan än den som kyrkan föreskrev. Men riddarromantiken var förstås bara ett överklassnöje, och den gjorde inte kvinnan varaktigt friare. föreföll den mer löjlig än lockande och den ebbade snart ut. När jakten på kättare förde påvens trupper till södra fick tusentals människor sätta livet till. Den höviska kulturen befann sig långt utanför det som kunde accepteras och resultatet blev att hela området fördömdes. fick det feodala systemet vika för en begynnan- de penningekonomi. flyttades långsamt från den franska landsbygden till de italienska städerna. saknade motsvarighet till den mäktiga franska adelsklassen, här låg makten hos de stora bankirfamiljerna och i denna merkantila överklassmiljö fanns ingen plats för starka kvinnor. Kvinnan blev en prydnad, en barnaföderska och ett pikant inslag i umgängeslivet. Hennes uppgift var att behaga, charm var hennes viktigaste egenskap och målet var att gifta sig med en och förgylla hans hov. Vid de italienska furstehusen uppstod så den höviska kulturen på nytt, men den var starkt förändrad. Den erotiska tonen hade dämpats och kärleken hade avsexualiserats. Den kvinna som dyrkades var inte längre av kött och blod, utan en eterisk ouppnåelig änglagestalt. Verkligheten såg annorlunda ut; kvinnoföraktet var uppenbart och kvinnorna utnyttjades hämningslöst i männens maktintriger. I furstehoven samlades intellektuella och konstnärer för att på olika sätt ära makthavarna och få sin försörjning tryggad. – föreställningar kring kön och makt – förmögna tävlade i frikostighet, en generös mecenat nådde stor ära och berömmelse. Vetenskapen hade hög status och den fick ett starkt uppsving. En gammal tanke var att människan – till skillnad från djuren – är ett universum i miniatyr. Såväl som av Aquino beskrev människan som ett mikrokosmos, som i sig bär hela skapelsen. Allt är i någon mening andligt; naturen stiger mot allt högre grad av fulländning, från stenar på marken till himmelska väsen. Enligt alkemin, föregångare till våra tiders kemi, är allt skapat levande och innehåller dessutom en förädlingsmöjlighet som gör att det kan transformeras till högre grad av perfektion. Alkemisterna menade att människan är ett mikrokosmos av det hon skapades av. Först skapades , som är den största av världar. Sedan skapades mannen av markens stoft och han är sålunda ett mikrokosmos av hela skapelsen. Sist skapades kvinnan av mannens revben och hon är därför bara ett mikrokosmos av mannen. Mannen är i sig skapelsens avbild, medan kvinnan är en avbild av en avbild. Liksom såg alltså alkemisterna mannen som den fulländade formen, skapel- sens sanna väsen. Genom att tillföra intensiv hetta kan det manliga segra över det kvinnliga, hettan driver ut de inverterade könsorganen ur kroppen och kvinnan transformeras till en man. Alkemins bild av fortplantningen bygger på teorier. Det är mannen som skapar livet och kvinnan bidrar inte med något vitalt i alstringsprocessen. Paracelsus, en av 1500-talets stora naturfilosofer, hävdade till och med att han hade lyckats skapa en människa i en glasbehållare, utan inblandning av en kvinna. Men om något går fel är det ändå kvinnan som bär skulden. Mannens säd är perfekt och om avkomman är defekt måste det bero på något fel i kvinnans livmoder, där säden har placerats. som alkemin blomstrade var en annan vetenskap på frammarsch, nämligen anatomin. En viktig fråga för dessa tidiga anatomer var huruvida kvinnan producerade säd eller inte. De flesta hänvisade till Galenos och hävdade att kvinnan visserligen produce- rade säd, men att den var underlägsen mannens och bara bidrog till fostrets kropp. blev dissektioner vanligare, och efterhand fick filosofiska-teologiska sanningar vika för teorier som mer baserades på anatomiska studier av människokroppen. Men den religiösa traditionen var djupt rotad. imponerande och nydanande anatomiska bilder baserades på noggranna och förutsättningslösa studier. Men han byggde ändå vidare på gamla auktoriteter och ett ovedersägligt axiom var att kvinnans underlägsna säd formades av orent blod. Det skulle dröja ända innan och Galenos teorier fick vika. Det var också som häxprocesserna satte fart. Paracelsus fann grunden till häxväsendet i kvinnors underlägsenhet. För att kunna skapa måste de stjäla manlig säd och använda dess kraft. Kvinnans brist på förnuft gör dock att den skapande kraften perverteras och blir ond. En liknande bild får vi från teologerna: kvinnans underlägsenhet gör att hon tillgriper ondska för att få makt. Hennes köttsliga liderlighet gör att hon är villig att kopulera med , och under denna akt överför han sin ondskefulla kraft i henne så att hon blir hans medhjälpare. Det var inte bara fanatiska inkvisitorer som delade denna uppfatt- ning. Häxprocesserna var en jakt på , och i denna jakt deltog såväl protestanter som katoliker. Båda sidor gav häxfebern en teologisk sanktion, och i de katekeser som skrevs av respektive jesuitmunken nämdes oftare än . Flera av tidens stora tänkare och vetenskapsmän var aktiva häxbekämpare. , som brukar kallas den moderna vetenskapens fader, bistod den engelske kungen i dennes intensiva häxjakt. Bacon var övertygad om att häxorna satt inne med en hemlig kunskap om naturen, som det för vetenskapen var viktigt att komma åt. Människan skulle nu återta herraväldet över naturen och utnyttja dess rikedomar. Sedan urminnes tider hade naturen liknats vid en kvinna, den livgivande Moder Jord. Men denna naturuppfattning stämde inte överens med den nya tidens exploate- ringsbehov. Bilden av naturen som den goda modern fick så vika för en annan metafor, naturen som Kaos. Okontrollerad utgör naturen ett hot för människan, men om hon tämjs och betvingas kan hon vara mänskligheten till gagn. Kampen mot naturen blev en kamp mot kvinnan. I mänsklighetens tjänst var alla medel tillåtna, och över brann bålen. hade höjt den gifta kvinnans status genom att framhålla äktenskapets värde och förkasta celibatet. För protestanter- na var inte jungfrun den ideala kvinnan, utan Hustrun och Modern. Äktenskapet skulle bygga på öm sesidig respekt, samarbete och gemensamt ansvar, men hustrun skulle ändå lyda sin make så som hade sagt. förkastade celibatet som ideal men han menade att könsligt umgänge i sig var syndigt, även inom äktenskapet. Utomäktenskapligt könsumgänge bestraffades strängt, och i flera länder belades äktenskapsbrott med dödsstraff. Den katolska kyrkan betraktades som omoralisk, eftersom den uppmuntra- de celibat men såg mellan fingrarna på otillbörliga könsförbindelser såväl bland prästerskapet som folket. – föreställningar kring kön och makt – tantiska lärans etablering gick sålunda hand i hand med kampen mot osedlighet. Den protestantiska reformationen innehåller också tydliga politis- ka element och den blev ett led i nationalstaternas konsolidering. Staten fick större behov att kontrollera den enskilda människan och här fick kyrkan en viktig uppgift. I rörde en stor del av målen i häradsrätterna just sedlighetsbrott. Det större ansvaret lades ofta på den kvinnliga parten, brottet hade kanske hade uppdagat genom hennes växande mage och hennes skuld var sålunda ställd utom tvivel. Många kvinnor anklagades dessutom för barnamord, ett brott som bestraffades med döden. Enligt barnamordsedikt skulle den anklagade kvinnan bevisa sin oskuld, och samma förhål- landen gällde häxorna. De som anklagades för häxeri var påfallande ofta änkor, medan det mest var unga ogifta kvinnor som anklagades för barnamord. En sak var dock gemensam – de levde utanför en direkt manlig kontroll, vilket väckte stor misstänksamhet. Med protestantismen degraderades från sin plats vid sidan av treenigheten och martyrerna, som ofta var starka kvinnogestalter, skulle inte längre tillbedjas. Kvinnan uteslöts helt från det gudomligas sfär. Den protestantiska reformationen fick alltså både negativa och postitiva konsekvenser för kvinnorna, och i praktiken var det få europeiska kvinnor som på egen hand konverte- rade från katolicismen. sker också ett betydande uppsving för vetenska- pen, perioden brukar kallas den vetenskapliga revolutionen. Det är nu som grunden läggs för den syn på vetenskap som dominerar , nämligen vetenskapen som nyttig, objektiv och rationell. En av förgrundsgestalterna vid sidan av är den franske filosofen . gör en klar åtskillnad mellan ande och materia, liksom mellan förnuft och känsla, och han ser kroppen och känslolivet som hinder för kunskap. Både män och kvinnor har i princip samma möjligheter att tänka rationellt, men moderskapet binder kvinnan vid kroppen, känslolivet och det individuella, och hindrar henne i praktiken från att nå det rena förnuftet. Kvinnan måste därför välja mellan sin sanna natur och ett intellektuellt liv. Alltsedan medeltiden hade kvinnor varit utestängda från universiteten. utestängdes de också från de nya vetenskapliga sammanhangen – laboratorierna, sammanslutningarna och akademi- erna. Alltsedan antiken hade man ansett att nytt liv utvecklades ur oorganiserad materia. ersattes denna så kallade epigenetiska teori med en preformationsteori, enligt vilken det nya livets komplexa struktur och egenskaper finns där från början och endast växer i storlek under fosterstadiet. Frågan var bara om denna miniatyrvarelse ligger dold i någon form av kvinnligt ägg, vilket studier av hönsägg kunde tyda på, eller i den manliga säden. På 1690- talet såg man i mikroskopet manliga sädesceller, spermatozoer. Vissa forskare hävdade att de hade upptäckt en färdig miniatyrmänniska, homunculus, i spermatozoens huvud. Detta togs som ett bevis på den gamla sanningen att mannen ensam är den som alstrar liv och att kvinnan bara bistår med växtplats och näring. Teorin gav en vetenskaplig dignitet åt idén om det manliga könets överlägsenhet, och den kom att dominera den medicinska vetenska- pen i nära . fick preformationsteorin dock vika för en ny epigenetisk teori, men spår av den finner vi . kunde också själva livet förklaras, det fanns tydligen inga underverk i naturen. växte en mekanistisk världsbild fram och naturen förvandlades från ande till materia, från en levande kvinnokropp till en komplicerad maskin. Vi är på väg in i upplys- ningens tidevarv. Upplysningsfilosoferna menade att det mänskliga förnuftet både kunde identifiera och förstå naturens och samhällets lagar. Man tog avstånd från vidskepelse och auktoritetstro, och formulerade revolutionära doktriner om mänskliga rättigheter. Gamla sanningar ifrågasattes, inklusive föreställningen om kvinnans medfödda underlägsenhet. Upplysningens människosyn byggde på den engelske 1600- talsfilosofen teori om att individen föds som en tom tavla, tabula rasa. Personligheten och intellektet formas sedan av de sinnesintryck som möter individen, särskilt i barndomen. Även om kvinnor och män är olika av naturen, menade , så skall de ha samma möjlighet att utveckla sina anlag genom t.ex. utbildning. De flesta upplysningsfilosofer var dock överens om vilka anlag som var specifikt kvinnliga, nämligen de som gör henne lämplig att vara Hustru och Mor. Det var därför inte fråga om att kvinnor och män skulle ha samma utbildning, kvinnor skulle förberedas för den viktiga uppgiften att ansvara för barnens själsliga utveckling. Kvinnan är inte underlägsen mannen, påpekade många, hon är bara en helt annorlun- da varelse. I vissa avseenden är hon till och med mannen överlägsen. Resultatet blev att kvinnan upphöjdes till en högre sfär av kärlek och moral, medan mannen fick ansvar för samhälle och politik. – föreställningar kring kön och makt – tankar finner vi hos flera av upplysningsfilosoferna, inte minst hos . I praktiken fullföljde inte upplysningsmännen sina resonemang, och de lade bara märke till kvinnoförtrycket i andra kulturer. Meningarna var delade om vilken som egentligen var kvinnans sanna natur och i Encyklopedin var bilden av kvinnan ytterst motsägelsefull. Den medicinska vetenskapen hade bevisat att hon åtminstone när det gällde fortplantningen var underlägsen, och det föreföll uppenbart att hennes natur avskiljde henne från förnuftet. Den upplysta och rationella individen är en man, och kvinnan har inte samma del i upplysningsprojektet. I den stora Encyklopedin, som skulle samman- fatta allt mänskligt vetande, är bara två bidrag är skrivna av kvinnor. För att skapa utrymme för sig själva i det sociala och intellektuella livet höll förmögna kvinnor salong, och dessa salonger blev viktiga miljöer för kultur och vetenskap. I salongsvärdinnan förenades två ideal, den upplysta individen och den plikttrogna hustrun. Men även om upplysningsprojektet hade manliga förtecken kom det att få stor betydelse för kvinnoemancipationen. Enligt är alla människor av naturen jämlika. Attacken mot gamla patriarkala maktstrukturer, intolerans och förtryck kunde användas för kvinnans frigörelse, och visionen om människovärde, frihet och jämlikhet kunde gälla även kvinnor. Under krävde kvinnor politisk, ekonomisk och juridisk jämlikhet. Kvinnorna satte stora förhoppningar till revolutionens kamp för frihet, jämlikhet och broderskap, och de var mycket aktiva i dess inledande skede. Utbildade och radikala kvinnor gick med i de revolutionära diskussionsklubbarna, och tusentals kvinnor deltog i kampen sida vid sida med sina bröder. Berömd är den oktoberdag 1789 då 6000 kvinnor och barn, eskorterade av Nationalgardet, tågade ut till kungen i Versaille för att kräva säkerhet, rättvisa och bröd. Men snart stod det klart att revolutionen inte hade mycket att ge sina kvinnliga kämpar. Kvinnor hade inte tillträde till den medbor- gerliga talarstolen och när den viktigaste rättigheten av alla, rösträt- ten, hade erövrats gällde den bara män. , när den nya konstitutionen fick sin slutliga form, skrev nen om kvinnans rättigheter , där hon krävde fullt medborgarskap och politisk jämlikhet för kvinnor. Hennes retorik var genial; genom att använda revolutionens grunddokument, Deklarationen för de mänskliga rättigheterna , tydliggjorde hon det faktum att kvinnor aldrig hade inkluderats i revolutionens jämlikhetsideal. tillhörde revolutionens högerfalang och accepterade inte den Hon anklagades för royalism och avrättades . vilade i hög grad ideologiskt på de idéer som några decennier tidigare artikulerats av , och detta gällde även synen på kvinnan. Kvinnan ansågs vara i grunden annorlunda än mannen, men lika mycket värd – så länge hon höll sig utanför det offentliga livet. Budskapet till kvinnor var: Naturen har sagt till kvinnan, var kvinna! I gengäld skall du vara gudinna i hemmets tempel. I konventet debatterades kvinnofrågan och stämningen var hätsk. Vissa röster höjdes till stöd för kvinnornas krav, men tongivande jakobiner basunerade ut sitt kvinnoförakt från talarstolen. Man framhöll kvinnors reproduktiva ansvar och menade att de är moraliskt svaga, känslomässigt styrda och opålitliga. Dessutom saknar de politiskt medvetande. Kvinnorna hade med sina orimliga krav ställt till oreda, menade man, och deras agerande var i grunden riktat mot revolutionen. Resultatet blev att kvinnoklubbarna stängdes, och förbjöds kvinnor att organisera sig och delta i politiska möten. Den banade vägen för en ny samhällsklass, borgerskapet. I är den förmögna borgarklassens maktperiod, en period av industrialisering, kapitaltillväxt och klassmotsättningar. Bilden av 1800-talets borgerliga livsmönster – den goda modern, de välartade barnen och den av kärlek samman- svetsade familjen – har etsat sig fast i västerländsk kultur. I det gamla jordbrukssamhället levde och arbetade man och hustru sida vid sida, och de var lika nödvändiga för familjens försörjning. skildes produktionen från hemmet och familjen. Det var inte längre ett gemensamt företag att föda familjen, istället växte mannens försörjar- roll fram. Varje man skulle ha ett hem att dra sig tillbaka till efter den tunga arbetsdagens slut. Hemmets hjärta var Hustrun, , och hennes uppgift var att finnas till hands, övervaka, inpränta goda seder, vänta på sin man och lyssna på honom. Hennes uppgift var helt enkelt att älska. Men det var en ädel och självuppoffrande kärlek det handlade om, en kärlek fullständigt fri från sexuella böjelser. En del av paradisets oskuld har bevarats i kvinnan, ansågs det, och hon är av naturen asexuell. Med samma säkerhet som teologerna tidigare utmålat kvinnan som alltigenom liderlig, slog vetenskapen nu fast att den normala kvinnan är fri från köttsliga drifter. – föreställningar kring kön och makt – Kvinnors och mäns olika funktioner i samhället betraktades som ett resultat av lång evolutionär utveckling. menade att ju högre ett samhälle utvecklas, desto tydligare blir skillnaden mellan könen. Mannens utveckling går starkt framåt medan kvinnan, på grund av sina reproduktiva funktioner, stannar kvar på en lägre nivå. Bevis för detta fann vetenskapsmännen bland annat i det faktum att kvinnans hjärna är mindre än mannens. Civilisationen kräver sålunda att mannen styr i den offentliga sfären, medan kvinnans energi används för hem och familj. Och, framhöll man, i själva verket är ju detta den allra viktigaste uppgiften i samhället. Kvinnans väsen är därför mjukare och finare än mannens, hennes känslor är renare och hennes moral högre. Men är hon fysiskt och intellektuellt svag, oberäknelig och passiv. Eftersom hon står närmare naturen än mannen kan det dessutom dölja sig mörka djup av djurisk liderlighet i hennes väsen. För att hennes renhet skulle bestå måste hon hållas under uppsikt och ledas av en fast hand. Hon måste skyddas från sig själv och sin natur, och detta är mannens uppgift. växte kvinnorörelsen fram, och från olika håll ställdes krav på juridisk och ekonomisk rättvisa. Även inom kvinnorörelsen framhölls kvinnan som moraliskt högre stående än mannen och detta användes som argument för kvinnors tillträde till det offentliga livet. I hävdade såväl som att kvinnan hade en alldeles särskild uppgift att fylla i samhället. Genom att framhäva kvinnans särart kunde man verka för en separat arbetsmarknad för medelklassens kvinnor, en arbetsmark- nad som visserligen var underordnad men ändå hade en bildad karaktär. Kvinnoemancipationen behövde inte nödvändigtvis utmana hela den borgerliga kvinnosynen, och den kunde därigenom te sig mindre provocerande. Intressant nog baserade också de flesta kvinnorörelsekvinnor sin uppfattning om den höga kvinnliga moralen på övertygelsen om att kvinnan inte var lika styrd av köttsliga drifter som mannen. Den rousseauanska idén om en kvinnlig särart kom alltså att användas både som ett argument mot och för kvinnoemanci- pationen. De flesta länder i hade ett underskott på män, vilket inne- bar att många kvinnor stod utan möjlighet till försörjning. Kvinnofrå- gan kunde därför inte nonchaleras utan vidare och andra hälft genomfördes i en rad kvinnorättsliga reformer. Till en början ställdes inte kravet på rösträtt, symbolen för jämlikhet mellan könen. I kom de engelska kvinnorna att bryta vägen, genom att i en petition till parlamentet kräva allmän och lika rösträtt. Runt om i västvärlden bildades rösträttsorganisationer och i bildades 1902. Det första landet i som införde rösträtt för kvinnor var (1906), följt av (1913) och (1915). I skuggan av världskriget försvann dock rösträttsfrågan från den politiska agendan och de engelska, tyska och svenska kvinnorna fick vänta till efter krigsslutet innan de fick rösta . I de katolska länderna infördes dock inte rösträtt förrän efter . gjordes stora framsteg inom naturvetenskapen och detta kom att förändra människornas sätt att tänka. Naturen blev den nya ledstjärnan och man hyllade de naturliga elementen i mänskligt liv. I konstaterade läkaren 1878 att de djuriska drifterna är lika moraliskt höga som de andliga. Det är farligt att undertrycka sexualdriften, menade han, i alla fall för männen. Kvinnans uppgift är att stå mannen bi när hans drift pockar på tillfredsställelse. Under den borgerliga kulturens finpolerade yta jäste prostitution och pornografi. Bilden av den änglalika kvinnan fick konkurrens av en annan stereotyp, välkänd i historien – horan, skökan, den dåliga kvinnan. Inom kvinnorörelsen gick man till hårt angrepp mot dubbelmoralen. Det är kvinnor och barn som får lida, hävdade man, och förde därför en intensiv kamp för att förändra männens sexuella beteende. Synen på kvinnans väsen fick även stöd från den medicinska vetenskapen. I centrum för intresset fanns de reproduktiva processerna och sexualiteten. Man sökte den sanna kvinnligheten, och fann den i livmodern och äggstockarna. Livmo- dern betraktades som det kontrollerande organet i kvinnans kropp och den ansågs vara nära kopplad till det centrala nervsystemet. Rubb- ningar i könsorganen ansågs därför kunna ge sjukliga reaktioner i hela kroppen. Hos varje kvinna uppträder rubbningar i cykliska perioder och denna cyklicitet sågs som ett bevis på kvinnans underlägsenhet. Kvinnan var alltså en biologiskt sett bräcklig varelse, särskilt känslig var hon under menstruation, graviditet, amning och klimakterium. Det var därför av yttersta vikt att hennes sexualorgan inte utsattes för extra belastning. Att helt undertrycka sexuella känslor kom att betraktas som lika farligt som ohämmad sexuell utlevelse och resultatet kunde bli en lång rad psykiska störningar. Även andra typer av påfrestningar kunde vara ödesdigra för en kvinna. Människan betraktades som ett slutet energisystem, och det gäller att hushålla med resurserna. En stor del av kvinnans energi går åt till hennes reproduktiva funktioner, vilket innebär att intellektet utvecklas sämre än hos mannen. Omvänt gäller också att om en – föreställningar kring kön och makt – kvinna använder mycket energi till intellektuella aktiviteter kommer hennes reproduktiva förmåga att minska. Detta resonemang blev ett starkt argument mot att kvinnor skulle få tillträde till högre utbild- ning. Neurologiska och psykiatriska skrifter varnade sålunda för följderna av kvinnoemancipationen, och mentalsjukhusen fylldes av hysteriska och neuroasteniska kvinnor. växte gynekologin fram, och utvecklades metoderna inom kirurgi och anestesi. En följd av detta blev att man riktade in sig på att angripa roten till det onda genom att kirurgiskt avlägsna klitoris, livmodern eller äggstockarna. och fram till sekelskif- tet förespråkade ett stort antal europeiska läkare kirurgisk behandling av psykiska störningar hos kvinnor. Även om de flesta hade övergivit den gamla bilden av kvinnan som moraliskt undermålig, hade denna föreställning förespråkare ännu . menade att människans moraliska förmåga är beroende av överjaget, den del av själen som kontrollerar driftslivet.