sou · GLB383d4 · 1998-01-01 00:00:00 — Feministiska forskare som beskriver förändring i den offentliga sektorn framhåller ibland tendenser till maskulinisering. Försök till ny ekonomisk styrning inrymmande privatisering och marknadslös- ningar utgör framträdande exempel (se t.ex. och artiklar i denna antologi). I en bok om amerikansk offentlig administration skriver Stivers (1993) att före- ställningar om expertis, ledarskap och moral som markerar försvar för administrativ makt inte bara har maskulina förtecken utan bidrar till att vidmakt- hålla eller bringa politiska och ekonomiska privilegier till bärare av kulturellt maskulina kvaliteter på bekostnad av de som uppvi- sar kulturellt feminina sådana (s. 4). Hon menar t.ex. att idén om den offentlige administratören som professionell expert, karaktäriserad av teknisk expertkunskap, opartiskhet, objektivitet och med förmåga att uppträda som självstän- dig auktoritet i diverse bedömningssituationer står i motsatsställning till sociala föreställningar om kvinnor. Stivers noterar också den undanträngda feminititeten hos administrativa ideal som responsivi- tet, service och underdånighet och menar att offentlig administration i såsom reflekterad i föreställningar om ledarskap, expertis och moraliska dygder, är kulturellt maskulin (även om dess maskulinitet fortfarande inte är erkänd) men att den reflekterar ett betydande inslag av femininitet (även om medvetenhet härom låter vänta på sig) (s. 122). Stivers arbetar med en idé om icke erkänd men faktisk maskulinitet/femininitet. Att folk inte förstått att det handlar om maskulinitet hindrar inte att forskaren försöker påvisa sådan – den bristande förståelsen kanske snarare särskilt motiverar denna kritiska ambition. Genomgående för Stivers bok är att hon ej refererar till de i den offentliga administrationen verksamma människorna och deras föreställningar om t.ex. professionalitet, ledarskap m.m. i förhållande till verksamheten och hur de eventuellt ser på dessa fenomen i termer av MOF. Istället uttolkas idéer och praktiker utifrån egna föreställningar om vad som är maskulini- tet/femininitet. Liksom för många andra som berör maskulinitet är maskulinise- ring för Stivers något negativt, inte nödvändigtvis i största allmänhet – de flesta skulle förmodligen mena att expertis, rationalitet, analys m.m. är nyttig vid t.ex. brob yggande, järnvägstransporter, pr oduktion och distribution av kylskåp – men väl inom (stora delar av) den offentliga sektorn. Mest uttalat blir det senare om det handlar om utpräglat kvinnliga verksamheter som barn- och äldreomsorg. Företagsekonomiskt tänkande uppfattas här lätt som ett maskulint intrång i en verksamhet som är feminin till sin karaktär. Som en följd av maskulina föreställningar och rationalitetsformers allmänna dominans är det också rimligt att anta att dessa också får genomslagskraft på feminina områden där företrädarna för de senare ofta är skeptiska (jfr och artiklar i denna antologi). På liknande sätt tycks det förhålla sig med verksamhetsformer som uppfattas som maskulina – den maskulina auran kring privatisering och egenföretagande tycks bidraga till att dessa inte appellerar till kvinnlig personal i offentlig verksamhet (se bidrag). Istället för att utgå från den naturligt kvinnliga karaktären hos omsorgsinriktad offentlig verksamhet, vilket de verksamma i densamma men även en del forskare gör, kan man emellertid göra karaktären till en mera öppen fråga. Ur forskarsynpunkt avstår man då från att fastslå någon maskulin eller feminin essens hos en viss verksamhet och studerar istället hur denna socialt konstrueras. Tar vi t.ex. barnomsorg, är detta traditionellt extremt kvinnodominerat, kanske mera så i termer av hur det konstrueras som feminint än i termer av bio-könsrepresentation 10, men vi kan inte utgå från att förhåller sig så . Poängen med mycket jämställdhetstän- kande är väl att av-kvinnliggöra omvårdnad av barn och få män att ta föräldraledighet, arbeta i barnomsorg och få omvårdnad av barn (vid tvist i anslutning till skilsmässa) i lika stor utsträckning som kvinnor. Man kan tänka sig en av-femininisering av barnsomsorg (vilket inte betyder detsamma som maskulinisering, om nu inte allt skall underordnas en endimensionell MOF-kategorisering). Barnom- sorg som offentlig institution är för övrigt öppen för en mångfald av sociala konstruktioner. Den kan ses som präglad av ren omsorgsra- tionalitet, varvid kärleksfullhet och omvårdnad är en huvudingredi- ens, den kan ses som ett pedagogiskt projekt i vilket barnen är objekt för diverse utvecklingsbefrämjande insatser av barnexperter eller den kan ses i termer av tillsyn och fysisk omvårdnad, varvid barnens säkerhet och fysiska behov tillvaratages (förvaring). Jag föreställer mig att den första varianten skulle uppfattas som högfeminin, den andra som mindre entydigt så och den tredje som mera könsneutral. (I den senare varianten kan man t.o.m. tänka sig att en betoning av säkra fysiska ramar för lekande m.m. skulle framhålla förmåga att skapa ordning och regelföljande samt teknisk kunskap om lekplatser skulle medföra att barnomsorgsarbetaren konstruerades som maskulin). Vi kan dock notera att barnsomsorg normalt konstrueras som feminin, vilket alltså är ett kulturellt fenomen snarare än någon slags naturlig självklarhet. (Ett möjligt ideal för samhällsvetenskap är en ständig kamp mot en okritisk reproduktion av dessa naturliga självklarheter.) En konsekvens är att en markant feminin konstruktion leder till vissa problem för män att arbeta i densamma. De kan misstänkas för skumma avsikter eller också tror kvinnlig personal och föräldrar att de är alltför maskulina och okänsliga för att riktigt kunna ta hand om de små (, 1993). Barnomsorgspersonal är, liksom många andra yrkesgrupper, en kategori som professionaliserats. (Det har f.ö. många bio- kvinnodominerade yrken i offentlig sektor. Psykologer och psykote- rapeuter har fått legitimation. Socialarbetare och sjuksköterskor har 10 Man kan ej likställa andelen kvinnliga yrkesutövare med ett områdes feminina karaktär. Ett område kan vara kvinnodominerat utan att i särskilt hög grad definieras som feminint enligt ovan (relationsorienterat, intuitivt, emotionellt osv). Det gäller t.ex. för städ- och kontoristjobb. Frågan är om detta medför en maskulinisering eller inte – antingen i form av att yrkesutövarna konstruerar sig själva i och av andra konstrueras i maskulina termer (t.ex. experter) eller i form av inslag av maskulinitet som verkar i det dolda och som därför endast kan tolkas fram av duktiga forskare – har jag svårt att avgöra. Det torde också vara svårt att säga något bestämt om andra teman kring en eventuell maskulinisering av offentliga organisationer, som t.ex. privatisering/eget företagande samt anammande av företagseko- nomiskt språkbruk. Man kan tänka sig motstånd mot desamma – detta verkar vara dominerande av denna antologis bidrag att döma – men också att man i kvinno-dominerande sektorer anammar nya verksam- hets- och styrformer. Sådant anammande kan vara pro-feminint eller maskuliniserande – eller bäst beskrivas i andra termer. Här är det det lokala konstruerandet som är det centrala. (Återigen: Det finns inte någon maskulin/feminin essens: Militärer kan t.ex. konstrueras i feminina termer, som fredsbevarare och konfliktlösare. Medan aggressivitet och angrepp i regel tillskrivs en maskulin mening kan försvar ses som negationen av detsamma.) Kön (genus, gender) är som framhållits en konsekvens av sociala konstruktionsprocesser. Hur konstrueras då kvinnan? 11 Mest tydligt och, i termer av direkta och indirekta konsekvenser, i form av bio- kvinnor som dominerar i feminina verksamheter som bedrivs enligt feminina värderingar under feminina former. Formen kan här hänföras bl.a. till graden av konkurrensutsatthet. (Jag utgår då från att konkurrens brukar definieras som maskulin, avsaknad av dylik ses som feminin.) Jag använder inte uttrycket feminina här tautologt. Det feminina refererar till fyra distinkta inslag i könskonstruerandet: 1.den procentuella andelen av de två bio-könen, 2.verksamhetens aura, dvs. vilka föreställningar som finns i omgivningen om verksamheten, 3.vilka värderingar och föreställningar som dominerar i verksam- heten och 4.formen under vilken verksamheten bedrivs, t.ex. offentlig eller privat, konkurrensutsatt eller skyddad. Man kan t.ex. tänka sig vart och ett av dessa inslag som avvikande från de övriga i termer av MOF. Jag har t.ex. studerat en reklambyrå som starkt dominerades av män vilka konstruerade verksamheten i feminina termer (intuitiv, emotionell, relationsorienterad etc) – dvs. i termer som överensstämmer med vad som enligt könsforskare ses som feminint (, 1993). Inslagen 1 och 4 drar då åt olika MOF-håll. Konstruktionen av kvinnan blir starkare och 11 Se not 3 för en motivering av fokusering på kvinnor. entydigare ju mer av multiplicitet av femininitet i en viss kvinnodo- minerad verksamhet. Om t.ex. barnomsorg i ett land bedrivs nästan uteslutande av kvinnor, uppfattas verksamheten allmänt som feminin, styrande värderingar bland personalen är av utpräglad omsorgska- raktär och verksamheten bedrivs i vad som uppfattas vara en offentlig sektors moderliga famn, bidrar detta till en allmän tendens i samhället till konstruktion av kvinnan som åtskild mannen. Indirekt konstrueras därmed mannen. (Det är ju relationen mellan män och kvinnor som är det intressanta. Varje utsaga eller idé om kvinnor har konsekvenser för förståelsen av män och vice versa.) De i verksamheten ingående kvinnorna lär i första hand konstrueras/konstruera sig som utpräglat icke-maskulina, men även bredare kulturella könskonstruktioner som avspeglar sig på kvinnor i allmänhet påverkas av sektorns karaktär. Det finns således en tendens att (delar av) offentlig sektor och kvinnor mera generellt definieras i termer av varandra: den offentliga sektorn är feminin och offentlig sektor ses som en naturlig hemvist för kvinnors yrkesaktivitet. På motsvarande sätt gäller att om t.ex. exportindustrin leds ute- slutande av män, verksamheten ses bland allmänheten som ytterst manlig (krävande, erövringslik), styrande värderingar präglas av hierarki, höga resultatkrav, osv. och survival of the fittest hävdas gälla under mördande konkurrens bidrar detta kraftfullt till konstruktion av män och maskulinitet som radikalt annorlunda kvinnor och femininitet. Om vi tänker oss att andelen av underrepre- senterat bio-kön skulle öka i respektive sektor, dvs. flera mjukis-män och tuffa kvinnor, skulle detta i sig endast i måttlig utsträckning modifiera könskonstruktionen. Om verksamhetens aura och/eller styrande värderingar skulle ändras – t.ex. från moderlig omsorg till professionell pedagogik i barnomsorgen respektive småskalig, decentraliserad, kunskapsbaserad, kreativ problemlösande export- verksamhet centrerad kring kulturmöten snarare än erövrande – skulle en liknande köns-effekt (moderat av-femininisering resp av- maskulinisering) kunna tänkas, även utan att bio-könsamman- sättningen ändrades. På samma sätt förhåller det sig om de allmänna betingelserna skulle ändras, t.ex. om barnomsorg skulle konkur- rensutsättas så att daghem som fick dåliga föräldravärderingar slogs ut eller om handelshinder, monopoliseringstendenser eller högkon- junkturer minskade konkurrensintensiteten i exportföretag. dessa fall skulle barnomsorgen av-femininiseras och exportindustrin i 12 Givetvis kan man inte dra hela offentliga sektorn över en kam. Här avses naturligtvis de tunga, kvinnodominerande områdena som grundskola, sjukvård, barn- och äldreomsorg och socialt arbete. (Även inom dessa finns givetvis delar som normalt uppfattas som maskulina, t.ex. kirurgi och matematikundervisning.) lägre grad tillskrivas en maskulin innebörd och det bio-kön som förknippas med detsamma konstrueras mindre entydigt. Den offentliga sektorn i bidrar starkt till en markerad konstruktion av kön då privat/offentlig sektor är så stark bio- könsuppdelad och att det inom den senare finns stora sektorer som är särskilt bio-kvinnodominerande och brukar konstrueras som utpräglat feminina. Barn-, äldreomsorg, delvis skola och sjukvård blir feminint överdeterminerande , vilket skapar en stark feminin identitet, både hos sektorn och troligen också hos de bio-kvinnor som verkar däri. Icke-feminina element (dvs. element som uppfattas som sådana), företagsekonomi, marknad, egenföretagande, konkurrens, ses då som aparta och negativa/hotande för sektorns starka, konsistenta identitet (jfr artikel). notering att hon fick tillgång till sitt studoeobjekt då hon var kvinnlig ekonom illustrerar fasthållandet vid det kvinnliga. I vissa manliga offentliga sektorer finns också feminina element som avsaknad av konkurrens, t.ex. försvarsmakten, polisen och central statsförvaltning. Här har dock verksamhetens inriktning, image och de styrande värderingarna traditionellt gynnat maskulin konstruktion av verksamheten, vilket gör att dessa ej påverkas på det sätt som gäller för feminina verksamheter. Mera övergripande idéer om offentlig sektor som feminin vid sidan av det maskulina näringsli- vet får således här ingen större genomslagskraft. Utan att vilja överdriva konkurrensutsatthet och prestationskrav som något som direkt påverkar varje enhet och medarbetare i ett privat företag finns nog ändå en tendens till att offentlig verksamhet i mindre utsträckning präglas av dessa. I åtskilliga offentliga organisa- tioner, t.ex. human service organisationer, är resultat alltför svårmätbara för att vara styrande, snarare blir att undvika konflikter, få det hela att se bra ut och maximera resursflödet viktigt (Perrow, 1978). För vän av ordning och ekonomi motiverar då en föreställning om den offentliga verksamhetens ineffektivitet att verksamheten skall privatiseras eller sättas fart på med hjälp av olika marknadsimitatio- ner. Ur könskonstruktionssynpunkt kan finnas en tendens att de något lägre resultatkrav som ofta ställs i offentlig verksamhet bidrar till att de som arbetar i denna kan ge barn och familj större utrymme än de som arbetar i näringslivet. 13 En offentlig arbetsgivare är t.ex. troligen mindre benägen att söka få anställda att avstå från att vårda sjukt barn eller att ta föräldraledighet. I har man infört en tjänstledighetsordning för att bana väg för flera arbetslösa 13 Det kan inte uteslutas att brett omfattade föreställningar om offentlig sektor jämfört med näringslivet kan vara missvisande. Hur det egentligen är betyder kanske mindre än föreställningarna härom för artikelns tema och tes. att tillfälligt komma in på arbetsmarknaden. Den övervägande delen av de tjänstlediga var offentliganställda, till stor del på grund av svårigheter eller risker för de privatanställda att nyttja densamma. Då dessutom privatanställda ofta tjänar mera än offentliganställda bidrar säkert detta till att konservera könsmönster ifråga om föräldraledighet med mera. Den offentliga sektorn är således på olika sätt central i konstrue- randet av kön. Den är i sig i vårt samhälle könskonstruerad, som feminin, svag och skyddad jämfört med det maskulina, produktiva, muskulösa näringslivet. 14 Det verkar finnas föreställningar om att det är naturligt för kvinnor att verka i den offentliga sektorn. Många hävdar att denna tjänar kvinnors intressen, inte minst då de flesta arbetar där. Andra ser kvinnors fastlåsning vid det offentliga som en historisk tillfällighet och olyckligt konservativ. (1996), känd som ivrig kritiker av den offentliga sektorns storlek, menar att det är unikt för vårt land att ökningen i kvinnlig sysselsättning helt skett inom den offentliga sektorn och att många dragit slutsatsen att kvinnor enbart kan sysselsättas där. Denna syn är, menar han, grovt sexistisk. Nedskärningar av den offentliga sektorn skulle öppna nya former för kvinnliga entreprenörer, varvid kvinnorna skulle få säkra jobb och erhålla marknadsmässiga löner. Ett kommunalråd, citerad i artikel i denna antologi, menar att en viktig del av nyttjandet av alternativa utförare för offentliga tjänster är att få ett ökat kvinnligt företagande – att avskaffa näringsförbudet för kvinnor. Ahltorp & (1991) vänder sig mot vad de uppfattar som en syn på den offentliga sektorn som en skyddad verkstad för kvinnor och menar att tiden är mogen för kvinnor att finna en utkomst på den privata marknaden. Jag har svårt att bedöma detta. Det är fullt möjligt att den histo- riskt genererade och rätt ingrodda konstruktionen av maskulinitet och femininitet, män och kvinnor medför identitetsmässiga nackdelar hos kvinnor – delvis överlappande benägenheten för kvinnor att ta ett större ansvar för barn – i konkurrens på den privata arbetsmarknaden. Diskrimineringstendenser i företag kan dessutom försvåra för kvinnor. Mitt intresse gäller här dock hur kön konstrueras – inte konsekvenser av detta i form av diskriminering med mera. 14 På denna punkt, liksom på många andra, utgår jag från mina intryck av utbredda idéer och tillskrivningar. Givetvis är risken betydande att jag är offer för förutfattade meningar, generaliserar utifrån vad jag har hört och läst i massmedia m.m. Viktigt är naturligtvis att uppmärksamma variationer, motsägelser och förändringar i föreställningar och ageranden. Självklart måste man undgå att övergeneralisera. Denna artikel behandlar offentlig sektor i och uttalar sig ej om offentliga sektorer i andra länder (vari ibland ordningsskapande dominerar över bidragsgivande och service). större antal kvinnor kom ut i privata företag skulle detta leda till att kön rekonstruerades. Benägenheten att vidmakthålla distinktionen maskulin och feminin skulle reduceras och uppdelningen av mänsk- ligheten i män och kvinnor i någon mån minska i meningsfullhet i organisations- och arbetssammanhang. Allt detta under förutsättning att förändringen ej skulle förstärka könsarbetsdelningen i privata företag och sektorer. Om så skulle bli fallet blir naturligtvis könsre- konstruktionskonsekvenserna mera begränsade, även om en redistri- bution av bio-kvinnor från den feminina offentliga sektorn till den maskulina privata i sig kan ha en viss effekt på könskonstruerandet. I denna artikel har jag utgått från antagandet att kön är socialt skapat. Utan att förneka möjligheten av att biologiska och psykologiska skillnader har viss betydelse är de historiska och kulturella variatio- nerna i könsrelationer så betydande att det är uppenbart att sociala institutioner, idéer och praktiker producerar kön. Många könsforskare säger sig utgå från att kön är socialt konstruerat men tar inte alltid implikationerna av detta på allvar. Ofta betonas det statiska framför det dynamiska-processuella; det fortlöpande konstruerandet och om- konstruerandet av könsrelationer behandlas inte. Vidare fokuseras typiskt män och kvinnor definierade utifrån kroppar medan sociala och kulturella aspekter kring könets innebörd får mindre uppmärk- samhet. I artikeln föreslås ett intresse för kulturella former av maskulinitet och femininitet snarare än en fokusering på män och kvinnor definierade som kroppar. Ett kroppsräkningsfokus leder lätt till en missvisande enhetliggöring av män och kvinnor och en repro- duktion av en, ur jämställdhetssynpunkt, mindre lyckad föreställning om den kroppsbaserade distinktionens naturliga och essentiella natur. Att primärt bedöma den offentliga sektorn i relation till variabeln kroppsbaserat kön är således diskutabelt, liksom en entydig betoning av det biologiska könet vid t.ex. tillsättning av högre tjänster. Utbredda föreställningar om att med bio-könet följer automatiskt vissa orienteringar tycks vara svagt grundade och riskerar att vidareföra stereotypier. Istället för att utgå från att kvinnors orienteringar och situationer skapar den offentliga sektorns struktur och verksamhet, framhålls i artikeln hur den offentliga sektorn skapar kön . Frågan om hönan och ägget är naturligtvis relevant här, men utifrån idén om kön som socialt konstruerat ter det sig rimligt att se sociala institutioner som centrala i skapandet av könsrelationer. I artikeln anges naturligtvis endast en övergripande förståelse av hur offentliga organisationer verkar könskonstruerande. En djupare förståelse kräver mera detaljerade studier av specifika verksamheter och könskonstruktions- processer (, 1994). Mångfald och motsägelser bör då uppmärksammas (, 1997). Hur förhåller sig här skisserad syn på kön till jämställdhetspolitik? Ett sätt att uppnå jämställdhet är genom att reducera eller upphäva skillnaderna mellan bio-män och bio-kvinnor, dvs. minimera eller utsudda det sociala könet. Detta leder till vad man kan tala om som 50/50-lösningen . Denna skulle gå ut på att uppnå jämn bio- könsfördelning i regering, riksdag, på chefsposter, vid föräldraledig- het och utfall av vårdnadstvister, i fängelser, militärtjänst, i barn- och äldreomsorgsarbete och så vidare. Detta skulle då rimligen förutsätta en fortgående av-feminisering av kvinnosektorer och av-maskulini- sering av manssfärer. Renodlingar av kvinnosektorer i feminina termer och avvisande av av-femininiseringsinslag blir i detta sammanhang mindre lyckade. Ett exempel på en lyckad av- maskulinisering kunde vara att militärer och polis ej längre ses som professionella i våld utan i ökad utsträckning som fredsarbetare. Detta kunde underlätta rekrytering och assimilering av flera bio- kvinnor, vilket ytterligare kunde bidra till av-maskuliniserandet. (Någon mekanik mellan bio-kön och MOF finns dock som sagt inte.) skulle naturligtvis kategorier som maskulinitet och feminitet sakna mening och indelningen män/ kvinnor bli av underordnad betydelse i de flesta sociala sammanhang. Sociala förhållanden typ social differentiering och arbetsdelning skulle inte längre kretsa kring könsrelationer. Denna idé bygger på en föreställning att könen är lika – eller i varje fall kan göras lika med hjälp av jämställdhetspolitik. Jämställdhet kan kanske också uppnås genom att man försöker uppvärdera undervärderat kön och nedvärderade områden. Detta benämns ibland lika värde . Poängen skulle då inte vara att omdefinie- ra det som kulturellt ses som maskulint och feminint samt, relaterat därtill, manliga och kvinnliga aktiviteter, i syfte att åstadkomma en jämn könsfördelning. Ambitionen är istället att försöka motverka skevheter i de värden som följer av dessa definitioner. Denna värde- idé, som utgår från könens historiska och eventuellt biologiska olikhet, blir lätt något vag. sätts en lönelapp på detta värde, men socialt definierat värde kan inte reduceras till lönestorlek. Ofta är det också väldigt svårt att avgöra hur värderat något är. Värderingar skiljer sig naturligtvis också ofta åt, varför man kanske bör ställa sig frågan lika värde, för vem? Nämnda mål blir lätt väl mekaniska respektive vaga. De förra är dessutom väl kroppsfokuserade för att fånga kärnan i kön som De är dessutom statiska och anger en alltför bestämd uppfattning om möjliga/önskvärda könsrelationer. I och med att kön är ett så rörligt, svårbestämdbart fenomen är kunskap därom alltid provisorisk och osäker. I denna artikel förespråkas ett mera processuellt perspektiv, vilket innebär mindre entydiga slutmål. Det föreslagna perspektivet tar fasta på könskonstruerandet och kan syfta till att minska entydigheten i detta, varvid maktens verkan via maskulinitet(er) och femininitet(er) som regulativa ideal kan reduceras. I denna artikel har jag diskuterat hur maskulinisering och femininisering av verksamhet är kärnan i den sociala konstruktionen av kön. I den mån man önskar bryta med traditionella könsmönster – som troligen i mindre grad handlar om renodlad diskriminering än om hur vi gemensamt kulturellt kontinuerligt skapar dessa mönster, inklusive konserverande könsidentiteter – handlar detta till stor del om att av-femininisera det högfeminina och av-masku- linisera det högmaskulina.