sou · GLB3116d4 · 1998-01-01 00:00:00 — Men det finns också regellekar som traderats från generation till generation, som t.ex. "hoppa hage" och "spela kula". Denna typ av lek har demokratiska inslag, alla får vara med men reglerna måste följas. En annan form av regellekar är de som återfinns inom idrotten. Här ges mycket tydliga gränser för beteendet. Regelverket i fotboll, basketboll eller ishockey utgör en sorts ram för samvaron. Reglerna sätter gränser (som inte kan ifrågasättas) för lagets och individernas handlande. Den psykologiska forskningen visar att gränser och regler skapar trygghet; man vet vad som gäller och vad som förväntas av en. Yttre gränser och regler kan också på ett psykologiskt plan bidra till att stärka de inre gränserna. För barn och ungdomar som ännu inte har utvecklat stabila inre gränser och en egen identitet är yttre gränser ett stöd. 3Allmänna råd från , 1983:3 och 1988:7 Barnets rätt till kultur och fritid Lek och utveckling är således intimt förknippade. Utveckling förutsätter lek och utan lek ingen utveckling. Enligt den engelska barnläkaren är en "normal och tillfredställande känslomässig utveckling inte möjlig"om ett barn av någon anledning hindras från att leka.5 Att ett barn inte leker är ofta ett symtom på fysisk eller psykisk ohälsa hos ett barn. Leken används också som en "behandlingsmetod", t.ex. i rehabiliteringen av barn med svåra upplevelser av krig. Flertalet barnkliniker har särskilda lekterapeuter anställda med uppgift att tillhandahålla lekmaterial, aktivera, stimulera och delta i barnens lek i syfte att påskynda läkningsproces- sen. Det var, som nämnts, den internationella frivilliga organisationen som föreslog en särskild artikel om lek. IPA antog 1977 en deklaration om barnets lek som inleds med en beskrivning av lekens betydelse för barn: –Lek är jämsides med behoven av näring, hälsa, bostad och utbildning nödvändig för alla barns totala utveckling. –Lek är instinktiv, frivillig och spontan. Den är naturlig och utforskande. –Lek är kommunikation och uttryck och sammankopplar tanke och handling. –Lek berör alla livets aspekter. –Lek hjälper alla barn att utvecklas fysiskt, psykiskt, emotio- nellt och socialt. –Lek är ett sätt att lära sig leva och ej endast ett tidsfördriv.6 Fritiden en barn- och ungdomskultur Förutsättningarna för barns och ungdomars uppväxt har förändrats dramatiskt under och förändras fortfarande i rask takt. Ungdomar befinner sig i en slags mellan- ställning mellan barndom och vuxenliv. Klyftan mellan biologisk och social mognad tycks ha ökat i vårt samhälle. Vi vet att ungdomar i genomsnitt påbörjar sin pubertetsutveckling än som gränsen för social mognad har flyttats fram. 5Lowenfeld M, 1991 6Grönvall K, 1993 Barnets rätt till kultur och fritid I denna klyfta mellan barndom och vuxenliv har en så kallad barn- och ungdomskultur vuxit fram. Situationen för ungdomar kan sägas präglas av en dubbelhet. Å ena sidan är de beroende av föräldrarna långt upp . De är pressade av insikten om den höga arbetslösheten och den hårda konkurrensen om utbildningsplatser. Utifrån detta perspektiv blir kamraterna och den så kallade ung- domskulturen ett sätt för ungdomar att skydda sig mot osäkerhet och känslor av beroende. Å andra sidan kan ungdomskulturen ses som en frizon där ungdomar får möjlighet att i sitt sökande efter en stabil identitet avgränsa sig mot vuxna. Ungdomskulturen blir i detta per- spektiv en kreativ frizon där ungdomar tillåts vara sig själva. Ungdomskulturen består av ett stort utbud av kultur- och fri- tidssysselsättningar som har ökat dramatiskt . Undersökningar kring barns och ungdomars fritid visar sam- stämmigt att barns fritid kretsar kring lek, musik, TV-tittande, serier, böcker och olika aktiviteter, dvs. organiserad kultur-, musik och idrottsverksamhet. De lite äldre ungdomarnas fritid fokuseras mer tydligt kring kamrater, musiklyssnande, TV, video, idrott, olika nöjesaktiviteter (bio, dans m.m.), "gå på stan" och att "inte göra något särskilt". Det finns några generella mönster och utvecklingstrender som ungdomsforskningen visat. En sådan är att ungas fritid "institutio- naliserades" . Andelen föreningsmedlemmar ökade markant i alla åldersgrupper. Framför allt var det idrottsföreningarna som vann barns och ungdomars intresse. 1968 var av flickorna och av pojkarna i aktiva medlemmar i idrottsföre- ningar. 1984 var motsvarande andelar 46 respektive . Nämnas kan att föräldrarnas betydelse för barnen minskade drastiskt . 1968 uppgav 16-åringarna att de tillbringade av sin fritid tillsammans med sina föräldrar. När samma undersökning genomfördes , tillbringade 16-åringarna av sin fritid tillsammans med föräldrarna. På frågan om vad som påverkade dem mest kom kamraterna på första plats. Därefter kom musik, video, TV , dator, film och idrottsledare, i nu nämnd ordning. Studier visar att denna trend mot en alltmer organiserad fritid håller på att avta. och har ungdomars intresse för föreningsliv minskat. Det finns alltså en annan trend, nämligen att barn och ungdomar ägnar sig alltmer åt fritidssysselsättningar som inte är organiserade av vuxna. Från olika studier vet man att det räknat endast är en mindre del av barns och ungdomars fria tid som tillbringas inom olika organisa- Barnets rätt till kultur och fritid Den största delen av fritiden ägnas åt musik, man ser på TV och video, spelar dataspel, utvecklar egna dataprogram, läser tid- ningar och böcker, gör saker tillsammans med kamrater, går på stan och i affärer, spelar i rockband och går på bio. Den ovan beskrivna generella bilden av barns och ungdomars fritid måste kompletteras med att det finns stora skillnader mellan olika grupper av barn och ungdomar. Det finns skillnader mellan pojkars och flickors intressen, mellan ungdomar på landsbygd och i stad och mellan ungdomar som har olika etnisk och social tillhörighet. Föreningslivet domineras t.ex. av barn i åldern . Andelen barn och ungdomar som deltar i något organiserat sång- och musikutövande är också högst i denna åldersgrupp. Äldre tonåringar attraheras framför allt av musiklyssnande, biobesök och dans. Skillnaden mellan att växa upp i en stad och på landsbygd är också stor. Utbudet av kultur- och fritidssysselsättningar ser helt annorlunda ut i staden med ett stort urval av biografer, restauranger, teatrar och museer. Sådana aktiviteter är naturligtvis vanligare bland barn och ungdomar som bor i de större städerna.7 genomförde i samarbete med Sta- tistiska Centralbyrån en enkätundersökning i vilken 2 000 ungdomar mellan ingick. På frågan om det fanns tillräckligt att göra där de bor och vilka aktiviteter och fritidslokaler som de var intresserade av kunde två grupper urskiljas. Nästan varannan svarade att det inte finns särskilt mycket att göra där de bor. Den andra hälften () svarade att det finns alldeles tillräckligt att göra och somliga menade till och med att det finns mer än tillräckligt. Enkätundersökningen visade vidare att det framför allt var de yngre, , som i högre grad upplevde att det inte finns något att göra där de bor. Bland ungdomarna uppgav att det inte fanns något alls att göra. De flesta ungdomar ville ha en modern idrottshall och ett ung- domscafé som är öppet . I undersökningen uppgav 71 respektive av ungdomarna att om det fanns en modern idrottshall eller ett ungdomscafé på orten skulle de utnyttja dessa. Svaren varierar mellan olika åldersgrupper. av 15 till 17- åringarna svarade att de är intresserade av en medieverkstad och vill ha ett ungdomscafé som är öppet . Ett vill av de äldre ungdomarna ha, jämfört av de yngsta. Barnets rätt till kultur och fritid I de 50-tal rådslag som har initierat framkommer att ungdomars ilska och besvikelse över nedlägg- ningar och nedskärningar av fritidsgårdarnas verksamhet är ett åter- kommande tema. Ett återkommande krav från ungdomarnas sida är ett café som är öppet på kvällarna.8 I de mål för den nationella kulturpolitiken som antogs av betonas barn- och ungdomskulturen.9 Av de fem mål som fastställde för den nationella kulturpolitiken sattes värnandet om yttrandefriheten i främsta rummet. I det sammanhanget slår fast: "För att den rätt till kulturell yttrandefrihet som slås fast i skall kunna realiseras krävs att också barn och unga har tillgång till språkliga och kulturella verktyg". Kulturpolitikens mål är vidare att verka för allas möjlighet till kulturupplevelser och eget skapande (jämlikhetsmålet): "Förutsätt- ningen för kulturell jämlikhet skapas hos den unga människan. Kulturpolitiken skall bidra till att den kulturella stimulansen i förskola och skola stärks". Kulturell mångfald är vidare en förutsättning för ett rikt kulturliv (mångfaldhetsmålet). Kulturpolitikens uppgift är bl.a. att motverka kommersialismens negativa verkningar på kulturens alla områden. Det är därför av särskild vikt, "att barn och unga har alternativ till det kommersiella kulturutbudet. Ungdomars egna mötesplatser och skapande bör sättas främst". 9Prop.1996/97:3, bet.1996/97:KrU1, rskr 1996/97:129-132 Barnets rätt till kultur och fritid Att bevara och bruka kulturarvet är ytterligare ett mål för den nationella kulturpolitiken (kulturarvsmålet) och i beslut heter det att "Muséerna skall inte bara bevara utan också aktivt medverka till att människor engageras att utnyttja sitt kulturarv. Det gäller i hög grad barn och unga vars öppenhet inför intryck från olika delar av världen stimuleras om de äger en egen historisk identitet. Det gäller också dem med flykting- och invandrarbakgrund som skall kunna bära med sig sitt kulturarv och infoga det i sina liv i ". Det är slutligen en självklar kulturpolitisk uppgift att bidra till att människor med olika etnisk och kulturell bakgrund kan mötas och ge impulser till varandra (internationaliseringsmålet): "Integration skall stimuleras, främlingsfientlighet och rasism bekämpas. Det är också en viktig uppgift att skapa utrymme för den mångetniska och mång- kulturella generation som inte passar in i traditionell kategorisering av kulturell och etnisk identitet. I blandningen av olika kulturella bakgrunder och uttrycksformer finns förutsättningar för nytt skapande och ny kvalitet".10 Barn- och ungdomskultur omfattar både kultur för barn och ungdomar och kultur som barn och ungdomar själva skapar. Det innebär att med barnkultur menas både den kultur som barn "kon- sumerar" och den kultur som är barnens egen, dvs. deras kollektiva liv i grupper och lekar, deras gemensamma normer och värden såsom de skapas och vidareutvecklas i barnens gemenskap. Barnens egna kulturformer är inte innehållsligt skild från kultur som skapas av vuxna för barn i finkultur eller masskultur. Estetiska verksamheter är grundläggande för barns och ungdomars förmåga att tolka och förstå omgivningen och att uttrycka upplevelser och känslor.11 Leken är för små barn en form av kulturaktivitet. Barn sjunger och dansar spontant, de ritar och målar, vilket inte i första hand är en form av estetiska aktiviteter utan mer ett sätt att uttrycka glädje, att bearbeta problem och att finna mening och sammanhang i tillvaron. Barnets rätt till kultur och fritid Barnets sätt att uttrycka sig stimuleras sedan i förskola, skola och i kontakten med kulturyttringar av olika slag. Redan vid skolstarten har de flesta svenska barn en relativt omfattande erfarenhet av kulturinstitutioner, genom förskolans och föräldrarnas försorg. Så gott som samtliga barn har använt bibliotek och de flesta förskolebarn har varit på teater och museer. I takt med att barnet blir äldre förändras kulturaktiviteterna. Särskilt påtagligt är att intresset för och kontakterna med musik och dans ökar. Musikintresset stimuleras av det offentliga kulturutbudet, främst genom den kommunala och musikundervisningen i skolan. Men ungdomars lyssnande och utövande av musik sker i första hand utanför skolan. Många barn lever i två skilda musikvärldar med helt olika normer och värderingar; skolans och det etablerade kulturlivets musik å ena sidan och den musik som i hög grad skapas av barn och ungdomar själva å den andra. som många avstår från musikundervisning i skolan så finns det ingen åldersgrupp som är mera aktiva musikutövare än den . På motsvarande sätt har ungdomar skapat sin egen dans-, rytm- och musikkultur.12 Den största förändringen under skolåren sker dock på bildska- pandets område. Intresset för att teckna och måla minskar påtagligt ju äldre barnet blir. Men begreppet bildkonst omfattar inte bara måleri, skulptur och konsthantverk utan också foto, video och film. I en vidare mening hör också mode, design och arkitektur till bildkonst. Dessa uttryck för bild- och formkonst möter barn och ungdomar genom det stora massmediala utbudet i tidningar, TV, film, video och datorspel. Kulturutbudet i är generellt sett stort och av hög kvalitet. har t.ex. en barnlitteratur i världsklass och folkbiblioteket är en kulturinstitution som är spridd över hela landet. har också en stolt barnteatertradition som utvecklades starkt . En tredjedel av teaterinstitutionernas och av de fria teatergruppernas utbud riktas till barn. Muséernas utbud för barn varierar, men är på sina håll mycket stort. Flera muséer har, förutom utställningar och miljöer som är särskilt anpassade för barn, även utvecklat verksamheter för förskole- och skolbarn. Dessa muséer har utökat sin personal för att kunna utveckla barn- och ungdomsverksamheterna.13 12Kulturprogram för barn och ungdom. Barnets rätt till kultur och fritid Det offentliga utbudet av bildkonst är inte lika omfattande som utbudet inom många andra områden. En knapp tredjedel av kom- munerna har en konsthall eller ett konstmuseum. Ett tjugotal kom- muner kan erbjuda bild- och formverksamhet vid en kulturskola eller barnkulturcentrum. En jämförelse kan göras med med dess särskilda konstskolor i mer än hundra kommuner.14 beslut om kulturpolitiken 1996 innehåller bl.a. särskilt stöd till barn- och ungdomskultur på en rad områden, t.ex. litteratur, teater och film samt slöjd för barn och ungdomar, vilket skall ses mot bakgrund av den stagnation som har skett på barnkulturens område . Svensk barnkultur hade en gynnsam utveckling , en utveckling som bl.a ledde till att såväl de geografiska som de sociala skillnaderna i kulturaktiviteter suddades ut. Med barnomsorgens utbyggnad och skolans intresse för kulturaktiviteter kunde alla barn nås, oavsett bostadsort och social bakgrund. Barnets rätt till kultur och fritid Det statliga stödet till barn- och ungdomskultur har, enligt , i princip legat på samma nivå . Vissa kulturområden har till och med fått utökade resurser . Till det generella statliga stödet skall också läggas Stiftelsen som fördelade till kulturprojekt för barn och ungdomar.15 Däremot har barns och ungdomars möjlighet att ta del av det traditionella kulturutbudet vad avser t.ex. litteratur, teater, dans och musik minskat på grund av de nedskärningar som skett i kommunerna och landstingen . har nedskärningar skett där barnen finns, dvs. inom barnomsorg och skola. Den kommunala har på flera håll skurits ner och avgifterna har höjts. De allt större barngrupperna och klasserna i kombination med personal- neddragningar och mindre ekonomiska resurser har gjort att såväl tid som personal och ekonomiska möjligheter för att utveckla barnens kontakt med kulturaktiviteter saknas på många håll. Inköp av teaterföreställningar, besök på konsthallar och bibliotek etc. har alltså minskat. Det är således de sammantagna effekterna av nedskärningar inom barnomsorg, skola, fritid och kultur, samt de nedskärningar som har gjorts inom , som får konsekvenser för barns och ungdomars kulturverksamhet. Det finns således ett visst glapp mellan utbud och efterfrågan av de mera traditionella kulturaktiviteterna. har nya former för kulturaktiviteter ökat. Ett exempel är att antalet musikhus med repetitionslokaler för rockband ökade . Antalet repetitionslokaler på fritidsgårdar i skolor ökade . Det kulturutbud som når alla barn i är det som förmedlas via medier. På den punkten uppfyller artikel 17; i princip alla svenska barn har tillgång till ett stort medieutbud. av de svenska hushållen har tillgång till TV i hemmet och drygt 15 Stiftelsen är en av löntagarfondsstiftelserna som bildades och började verka 1995. Stiftelsen har det nationella uppdraget att under framöver ge bidrag till nyskapande och långsiktiga kulturprojekt Barnets rätt till kultur och fritid hälften kan se satellit-TV. Närmare nio av tio barnfamiljer har video och har tillgång till någon betalkanal. Barn mellan tre och tittar på TV och video och per dag. Sedan ökar deras TV-tittande och 11-14 åringar brukar framhållas som en grupp som ser mycket på TV. tar andra tonårsintressen över. Datorspel upptar vidare en stor del av barns tid. Hälften av alla pojkar och en fjärdedel av alla flickor i åldersgruppen ägnar sig åt datorspel under en genomsnittlig dag.16 Enligt den senaste mediamätningen upptar medierna nästan av småbarnens tid (3-8 åringar). Skolbarn använder närmar , ungdomar och vuxna åt massmedierna. I denna mätning ingår samtliga medier; TV, video, radio, tidningar, bokläsning och lyssnande på musik. Mätningen visar vidare att den sammanlagda tid som småbarn ägnar åt olika massmedier har, efter en nedgång , ökat igen, främst därför att TV- och videotittandet har ökat. Barn ser betydligt mer på TV och video . Ett ökat utbud, både av barnprogram och familjeprogram, inte minst i de kommersiella kanalerna, attraherar barnpubliken.17 har medielandskapet förvandlats från ett lättöver- skådligt utbud av filmer på biografer och två TV-kanaler till dagens satellit- och kabelnät, videobutiker och en växande marknad för datorspel och multimedia. Den nya tekniken har skapat en världsom- spännande masskultur som har medfört att underhållning, information och nyheter sprids över hela jorden utan någon större hänsyn till nationella gränser. Internationaliseringen ger därmed helt nya möj- ligheter till kunskap, kulturspridning och i bästa fall även förståelse och engagemang. Den nya tekniken ger med andra ord stora möjligheter att skaffa sig information och kunskap om vad som händer i världen. Men den innebär också stora risker om den används på fel sätt. I skyddas mediernas verksamhet av yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) där det står att alla svenska medborgare har rätt att offentligen 16Filipson L, 1995 17Filipson L, 1996 Barnets rätt till kultur och fritid fritt uttrycka sina tankar, åsikter och känslor och i övrigt lämna vilka uppgifter som helst i de rörliga bildmedierna. Centralt i YGL är förbudet mot förhandsgranskning, det vill säga censur. Det finns dock ett undantag. är offentlig visning av film underkastad förhandsgranskning. Enligt lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och videogram skall alla filmer eller videogram som skall visas vid allmän sammankomst eller vid offentlig tillställning förhandsgranskas av . Varje film och även videofilm som visas offentligt skall alltså granskas innan den visas. Det enda som kan föranleda totalförbud eller klipp i en film för vuxna är att filmens innehåll kan verka "förråande". För filmer som skall visas för barn är reglerna strängare. har också till uppgift att besluta om åldersgränser på filmer för att förhindra att barn tar psykisk skada. De nu gällande åldersgränserna är 7, 11 och . En film godkänns inte för offentlig visning i en åldersgrupp om den kan vålla psykisk skada för barn i denna åldersgrupp. Videotittandet sker dock mestadels i hemmet och inte vid offentliga visningar. Att en sådan film inte förhandsgranskas betyder inte att det är tillåtet att visa vad som helst. Den ansvarige utgivaren eller den som sprider filmer kan åtalas för olaga våldsskildring. Att sprida olaga våldsskildringar är alltså ett yttrandefrihetsbrott. Enligt är det också straffbart att till barn lämna ut en videofilm som innehåller ingående skildringar av verklighetstroget våld. Den som yrkesmässigt eller i vinstsyfte lämnar ut en sådan videofilm till någon kan dömas till böter eller fängelse upp . Det finns ett viktigt undantag från granskningsplikten för filmer som sänds offentligt. Förhandsgranskning får inte göras av filmer och videogram som sänds "i radiosändning". Med det menas TV. Granskning får heller inte göras av de filmer som sänds i kabelnät, oberoende av om de kommer från satellit eller direkt från egen studio. Men reglerna om olaga våldsskildring gäller även för TV. I regleras TV-verksamheten också genom radio och TV-lagen samt de avtal som ingås mellan staten och varje TV-företag som sänder via det svenska markbundna TV-nätet. I 6 kap. 2 § radio- och TV-lagen (1996:844) heter det att "program med ingående våldsskildringar av verklighetstrogen karaktär eller med pornografiska bilder får inte sändas i televisionen och på sådant sätt att det finns en betydande risk för att barn kan se programmen, om det inte av särskilda skäl ändå är försvarligt". I de nu gällande avtalen mellan staten och TV-företagen sägs att programföretagen skall ta hänsyn till Barnets rätt till kultur och fritid mediets särskilda genomslagskraft när det gäller programmens ämnen och utformning samt tiden för sändningen. Eftersom varken radio- och TV-lagen eller avtalen med staten är särskilt preciserade får vägledning sökas i den praxis som skapats. och TV har i sin bedömning tagit stor hänsyn till om program som innehåller våldsskildringar sänts före eller och om inslaget eller programmet oberoende av vid vilken tid och i vilket sammanhang det sänts, har föregåtts av en varning. Enligt EG:s TV-direktiv gäller den s.k. sändarlandsprincipen för TV-sändningar i Europa.18 Principen innebär bl.a. att ett program- företag skall lyda under det lands lagstiftning där det är etablerat. Som exempel kan nämnas att de svenskspråkiga kanalerna TV3 och kanal är etablerade i och lyder alltså inte under svensk lagstiftning. De TV-programbolag som har tillstånd att sända via det svenska marknätet är och . Utöver TV4 finns flera reklamfinansierade TV-kanaler som sänder via satellit och kabel men som lyder under svensk lagstiftning, t.ex. TV6 och ZTV. TV-direktivet syftar bl.a. till att underlätta för medborgarna i att kunna ta del av varandras TV-program. Direktivets artikel 22 reglerar skyddet av underåriga. Enligt denna skall medlemsstaterna vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att TV-sändningarna inom respektive stats jurisdiktion inte innehåller program som allvarligt kan skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos minderåriga, särskilt program som innehåller pornografi eller meningslöst våld. Genom ändring av direktivet omfattas även andra program som kan vara skadliga för underåriga. Dessutom har tillkommit att åtgärder inte behöver vidtas om det kan anses säkert genom val av sändningstid eller genom tekniska åtgärder att underåriga normalt inte hör eller ser sådana sändningar. Om sådana sändningar sker i okodad form skall medlemsstaterna se till att de föregås av en akustisk varning eller att de markeras med en visuell symbol . Artikel 16 i direktivet behandlar frågan om TV-reklam som är riktad till barn. Utgångspunkten är att TV-reklam inte skall orsaka moralisk eller fysisk skada hos underåriga och därför skall uppfylla vissa kriterier. Reklamen skall t.ex. inte direkt uppmana underåriga till köp, utnyttja det förtroende underåriga hyser för föräldrar, lärare eller andra personer, eller visa underåriga i farliga situationer. 18 89/552/EEG, ändrad 97/36/EG Barnets rätt till kultur och fritid tillägg ändring av direktivet är att bestämmelserna även gäller TV-köp, t.ex. "TV-shop". I samband med att direktivet antogs har EG-kommis- sionen åtagit sig att göra en studie av hur TV-reklam och TV-köp påverkar minderåriga. kommer också att, tillsam- mans med myndigheter i medlemsstaterna, genomföra en under- sökning av eventuella för- och nackdelar med ytterligare åtgärder i syfte att underlätta för föräldrar eller vårdnadshavare att kontrollera de program som underåriga får se.