sou · GLB3158d3 · 1998-01-01 00:00:00 — Bearbetar deltagaren själv utbildningens innehåll, används samtal/diskussioner, tas rapporter fram eller . –Utvärderingen – återkopplingen. Hur fungerar utbildningens ar- betssätt? Hur görs förbättringar? Cirkelledarens/lärarens funktioner har lika stor betydelse. Det gäller bl.a. följande: –Planering med t.ex. tid, innehåll, arbetsformer och tillämpning –Ledarskap med introduktion, organisation, stimulans, handledning –Social funktion som skapar engagemang, är ett föredöme, är lyhörd osv. –Kontroll/utvärdering med kunskapsprov och en ständig anpassning till deltagarnas förutsättningar. beskrivs studiecirkeln endast som en samling regler för sam- hällsbidrag; studiecirkeln som pedagogisk idé är ju något helt annat, där bl.a. ovanstående funktioner spelar den stora rollen. Som tidigare nämnts måste vi se till vår tids förutsättningar när vi skall använda oss av folkbildningsmetoder i vuxenutbildningen. utnyttja våra kunskaper om hur studieovana i dagens kan moti- veras och introduceras i studier så att de själva kan ta ansvar för sin utveckling. I detta arbete måste vi troligen slakta en del heliga kor, som varit i det närmaste omöjliga att ifrågasätta. Med följande diskussion avser jag inte att ge upp några ståndpunk- ter som vi i studieförbunden hållit fast vid. Syftet är i stället att skärskåda förhållanden och principer som vi tidigare och helt riktigt utnyttjat i ett annorlunda samhälle. har vi i studieförbunden principiellt och mycket bestämt sagt nej till att ge behörighet, men när vi nu ger oss in i , bör vi undersöka möjligheterna att ta fram kriterier för en studieförbundens behörighet. Våra deltagare i vuxenutbildning behöver också kunna visa vad de lärt sig. Viktigt är att en sådan behörighet i kontakter med t.ex. högskolorna blir minst lika mycket värd som Komvuxbehörigheten. Eftersom vi i studieförbunden inte lämnat behörighet har vi inte heller tyckt oss ha behov av några prov för att mäta kunskaper. Vi är förtrogna med alla de risker och begränsningar som är för- bundna med kunskapsprov också i vuxenutbildningen men utifrån deltagarnas utgångspunkt kan vi enligt min mening inte längre vägra att diskutera frågan. Prov är inte enbart till för den som skall ge behörighet; för den enskilde deltagaren är det värdefullt att få reda på vad och hur mycket han/hon lärt sig. Dessutom behöver ett prov inte utgöras av kunskapsmätning under någon eller vid ett bestämt tillfälle. För studieförbunden skulle provet likaväl kunna bestå av en redovisning av utfört arbete – i grupp eller enskilt. Folkbildningens syn på pedagogik och kunskap måste överföras också till detta område. Lika lite som de flesta andra utbildnings- anordnare har studieförbunden någon större erfarenhet av att indivi- dualisera med hjälp av personliga studieplaner. I folkbildningens natur ligger begreppen fritt och frivilligt och detta tar sig bl.a. uttryck i att studiecirkeln själv bestämmer med vad och hur man skall arbeta. Den arbetsplan som studiecirkeln använder bygger på gruppens samlade behov. I måste vi gå ett steg längre och tillsammans med varje deltagare och utifrån hans/hennes behov och möjligheter ta fram personliga studieplaner. I de personliga studieplanerna är det viktigt att beskriva målen så att de blir tydliga. Helst skall de uttryckas i beteenden (kunna göra, kunna genomföra, kunna åstadkomma) hellre än kunna, veta. De måste vara exakt formulerade (t.ex. självständigt) och realistiska. En förutsättning är också att deltagarna själva förstår studieplan- ens betydelse och behärskar metoden. På programmet måste därför ämnet pedagogik – eller något mera användbart begrepp – ingå. Det är angeläget att varje deltagare inte bara får en studieplan utan lika viktigt är att deltagaren lär sig att alltmer behärska och självständigt arbeta med sin studieplan. I livet efter har man ju inte ständigt tillgång till en lärare som kan hjälpa till. Den personliga studieplanen bör bygga på deltagarens –egen bakgrund (skola, yrkesutbildning, yrkesliv, osv.) –önskemål, förutsättningar och möjligheter på arbetsmarknaden –behov av att komplettera/lära sig mer för att få det arbete han/hon önskar samt hur han/hon kan skaffa sig de kunskaper och erfaren- heter som krävs. Kopplat till arbetet med själva studieplanen kan följande del- ämnen ingå: Studieteknik med avsnitt som: erfarenheter av tidigare studier/skola, hur vuxna lär (t.ex. läsa, sammanfatta, anteckna, använda ny teknik samt teori/praktik), gruppsamverkan (t.ex. samarbete, ansvar), kvinn- ligt/manligt. Arbetsmarknaden i min region/Vägar till ett nytt arbete med t.ex. följande avsnitt: Arbetsförmedlingen (hur den arbetar och hur den kan användas), facket och A-kassan, att söka arbete (intyg, betyg, referenser, skriva ansökan, intervju), olika branscher och deras framtid i hemregionen – och i övriga delar av och i EU, anställningskrav och utbildningar kopplade till dessa. Utbildningsvägar för vuxna med olika utbildningsanordnares krav för intagning, arbetssätt, betyg/behörighet, studiefinansiering. Fritt och frivilligt – en av folkbildningens princi- per – betyder bl.a. att ingen utanför studiecirkeln kan föreskriva vad gruppen skall studera. I skall vi arbeta mot komvux programmål men detta utgör enligt min mening inget dilemma; i den öppna verksamheten rekryterar vi deltagare ungefär utifrån samma principer; i våra årliga studieprogram, där vi vänder oss till allmän- heten, framgår det vad man lär sig i olika ämnen. Hur skall vi se på våra ledare/lärare i ? Vi har åtminstone i några av studieförbunden envist hållit fast vid en egen terminologi för att beteckna pedagogiska och organisatoriska före- teelser främst i studiecirklarna. För att inte låta orden styra tanken mot en traditionell klassrumssituation, talar vi i stället för lektion, lärare och lärobok om studietimme, ledare och studiematerial. Detta kan kanske tyckas vara ett tecken på att vi inte riktigt tror att våra verksamhets- former i sig är tillräckligt stabila. Eller kanske ett uttryck för att våra verksamhetsformer är annorlunda än traditionell utbildning. Det må vara hur som helst med detta; det viktigaste är att vi i studieförbunden inför och i klart uttrycker hur vi tänker arbeta pedagogiskt och då blir vår hållning till våra ledare/lärare i praktiken oerhört betydelsefull. Vi måste tydligt beskriva vilka krav vi skall ställa på dem, hur de skall rekryteras och förberedas för sin uppgift, hur vi fortlöpande skall stödja dem i en utveckling, som är synkroniserad med den utveckling och förändring som vi kan genomföra i vuxenut- bildningen. För att en djupinlärning i studierna skall komma till stånd, måste ledarna/lärarna kunna stimulera en sådan inriktning och det blir en viktig uppgift att kontinuerligt stödja dem i detta arbete. Detta att med lärarna ständigt upprätthålla en pedagogisk diskussion om hur studieförbundens arbete i skall utvecklas bör tas på allvar. Som nämns ovan har det ibland funnits tendenser – inte bara i studieförbunden – till att inför en studiesatsning lägga ner mycket arbete på förberedelser, såväl pedagogiska som organisatoriska, för att när väl studierna kommit igång lämna deltagare och ledare mer eller mindre åt sitt öde. I måste vi tillsammans med ledarna/ lärarna fortlöpande pröva nytt, utvärdera, förändra och utveckla. I folkbildningens grundsyn ligger rädslan för institutionalisering, sche- man och modeller. (en av initiativtagarna till ABF) skrev följande i folkbildningens barndom: Om det kommer någon och säger er: just så här skall en cirkel se ut, och just så skall den arbeta – svara honom då mitt i ansiktet: You are a humbug, sir. En riktig äkta humbug, herre! Patent är det gott om i våra dar. Patenterade lösningar bjudas ut även på bildningsarbetets marknad. Pröva gärna och behåll vad gott kan vara. Men misstro patentinnehavarnas marknads- rop. Schablon är döden för bildningsarbetet. Arbetsformer äro icke likgiltiga ting. Ett mål nås ej lika snabbt på vilken väg som helst. Tag lärdom av andras erfarenheter som av egna. Men icke med apans härmning utan med människans anpassning och omsmältning. Det är er bildning det gäller. Därhän leder blott er väg. sunda tveksamhet inför ideala metoder kan sägas vara grundläggande för studieförbundens arbete också i . Men detta får inte hindra oss från att redogöra för vad vi anser betydel- sefullt i vår syn på vuxenutbildning; vi måste beskriva efter vilka principer vi skall arbeta i . Hur skall vi se på motivations- skapande aktiviteter, antalet deltagare, studielokaler och -miljöer, utbild- ningsmaterial och övriga resurser, metoder för att bearbeta information och fakta, uppföljning, utvärdering osv.? Precis som i folkbildningen måste vi här utgå från vår grundläggande syn på människa, samhälle, kunskap, inlärning, ledare/lärare osv. Utvecklingen inom samtliga skolformer går från lärarstyrd till deltagarstyrd inlärning. Det betyder inte att deltagarna bestämmer inne- håll och arbetsformer men det betyder att arbetsformerna tar fasta på deltagarnas inlärningsprocess, dvs. att inlärningsmetoderna blir vikti- gare än undervisningsmetoderna. Om vi tar fasta på detta i skulle det bland annat innebära att deltagarna får användning för sin nyfikenhet, själva får undersöka, tänka, dra sina egna slutsatser utifrån målet att senare fortsätta att lära på egen hand. De pedagogiska idéer som på olika sätt och i olika tidsepoker slagit rot brukar benämnas pedagogiska skolor. Dessa skolor brukar jämföras med varandra utifrån olika bedömningsgrunder. Skolforskaren beskrev de pedagogiska skolorna utifrån: –om målet för studierna är tydligt för deltagarna eller ej och om studierna är fast eller löst organiserade, –om arbetsformerna är aktiva (lära genom att göra) eller mera intellektuella (läsning). Om vi använder kriterier skulle studieförbundens arbete i domineras av aktiva arbetssätt som understödjer en fast organisation. Inlärning förutsätter både mångfald och aktivitet. Detta kräver att studierna måste innehålla omväxlande uppgifter så att deltagaren kan utnyttja och utveckla alla sina resurser och själv bestämma hur uppgifter skall lösas. Det kräver också att utbildningsanordnaren/läraren ställer krav på deltagarnas skapande förmåga, på deras kunnande, initiativ- kraft, ansvarstagande, självständighet och samarbetsförmåga. Inlärning förutsätter dessutom att nyfikenhet och frågande stimuleras och är beroende av deltagarens reella möjligheter att undersöka sin omgivning, se sin funktion insatt i en helhet, använda och pröva sina kunskaper. Organiserad utbildning är till skillnad från vardagsinlärning vanligtvis ganska hårt styrd; deltagarna har små möjligheter till verkligt inflytande över utbildningens innehåll och genomförande. vise till att studieförbundens arbete leder till en undervisning som: –är demokratisk, med ett samspel mellan deltagare och omgivning där varken lärare eller utbildningsmaterial är de enda styrande –bygger på samverkan och inte på konkurrens –stimulerar till att ta ansvar i gruppen –också innehåller kunskaper som ger en handlingsberedskap för att även lösa problem och klara situationer, som ingen kan förutse. Det pedagogiska utvecklingsarbetet måste organiseras lika noggrant som utbildningarna och bedrivas i projektform dvs: – utgå från klara och tydliga mål –ha karaktären av försöksverksamhet och därför kunna ifrågasätta etablerade eller heliga arbetsformer –vara begränsat i tiden –innefatta grupper och enskilda som kommer att beröras av projekt- resultaten –kunna följas, dokumenteras och utvärderas efter en plan som tagits fram inför starten –kunna överföras och permanentas i studieförbundens ordinarie vuxenutbildning. Vad är kvalitet i vuxenutbildningen? Deltagarnas behov skall tillfredsställas. Varje deltagare känner om studiearbetet bygger på de behov han/hon har och om studierna leder mot de mål som motiverar honom/henne att studera. Deltagarna skall bli aktiva, engagerade och reflekterande. Själv- förtroendet stärks, man vågar pröva nytt och kan därmed utveckla sina anlag. Undervisningen får inte bara bli kunskapsförmedling via ledare och utbildningsmaterial. Inlärning ses ibland som enbart ett kognitivt pro- blem, dvs. det är bara fråga om ett intellektuellt arbete i den studerandes huvud. I folkbildningen och i studieförbundens arbete i måste vi se inlärning också som ett socialt begrepp, dvs. den förutsätter samverkan med andra. Kvalitet i vuxenutbildningen hör också samman med utveckling. Det är oerhört viktigt att läraren, som ytterst ansvarig för utbildningens resultat, är öppen för deltagarnas kreativitet och idéer. När vuxenutbildningen befinner sig i stöpsleven och vi inom studieför- bunden med vår folkbildningserfarenhet också får möjlighet att påverka och utveckla denna förändrade vuxenutbildning, inställer sig bl.a. de frågor som här har berörts. Frågorna har för mig sin grund inte i någon självklar övertygelse utan snarare i en osäkerhet. Övertygelsen rör enbart detta att vi i studieförbunden också gentemot de olika målgrupper vi prioriterar har ett vuxenutbildningsansvar. Det är om hur vi skall ta detta ansvar som frågorna handlar. Om inte min osäkerhet framgår av texten, beror det på en otålighet när det gäller att få till stånd en debatt om hur folkbildningen kan befrukta framtidens vuxenutbildning – och faktiskt också om hur vår folkbild- ning kan utvecklas med hjälp av insatserna i . I en sådan debatt måste vi som arbetar i studieförbunden kunna ifrågasätta och förändra det etablerade men enbart utifrån vår grundläggande syn på folkbildning och utifrån behoven hos de målgrupper vi prioriterar. Centrala drag i studiecirklar Studiecirklar är populära. Det märks inte minst i statistiken över omfatt- ningen av vuxenutbildningen i , där studieförbundens cirklar och kurser av olika slag utgör en ansenlig del.1 I en SCB-undersökning som gjordes 1995 skattas att ca 1,3 miljoner svenskar i åldrarna 18–, deltar i någon studiecirkel, vilket motsvarar av befolkningen.2 Detta gör studiecirkelverksamheten till den domine- rande formen av svensk vuxenutbildning. Så många som av de tillfrågade uppger att de har deltagit i en studiecirkel, vilket kan jämföras med att har gått en facklig kurs, har gått på komvux, har deltagit i arbetsmarknadsutbildning, har gått på folkhögskola och har bedrivit högskolestudier. Frågan är vad studie- cirklarnas popularitet grundar sig i? Skiljer sig studieförbundens cirkel- verksamhet på något avgörande sätt från utbildning som arrangeras av andra vuxenutbildningsanordnare? De tankar och resonemang som denna text bygger på, har framförallt sitt ursprung i två studier som jag medverkade i . Den ena, Cirkelsamhället, behandlar studiecirklars betydelser för delta- garna och för de lokalsamhällen som de ingår i.3 Den andra studien, som vi kan kalla Trollhättestudien, är en del av ett skolverksfinansierat forskningsprojekt med syfte att belysa hur vuxenutbildning formas på det lokala planet. Trollhättestudien inkluderar såväl högskola, komvux, folkhögskola, studieförbund och privata utbildningsföretag, som perso- nalutbildning inom kommunen, och näringslivet.4 Denna artikel är tänkt att visa på några centrala drag i studieförbundens cirkel- verksamhet, så som den framstår i jämförelse med andra vuxenutbild- ningsformer.5 Artikeln är upplagd så att den först diskuterar studiecirklar som utbildningsalternativ, därefter cirklarnas betydelser för deltagarna och slutligen cirklarna i relation till samhället. Studiecirklar kan sägas utgöra ett alternativ till det ordinarie utbildningsväsendet, både vad det gäller verksamhetens innehåll och form, samt de deltagargrupper som studie- förbunden riktar sig till. Men den avgörande skillnaden kanske ligger i att studiecirklar betyder någonting annat för deltagarna än vad andra former av studier gör, nämligen en kombination av intressefördjupning, lärande och gemenskap.6 Cirkelverksamheten fyller också andra funk- tioner i lokalsamhället, dels genom att den på ett naturligt sätt ingår i ortens kulturliv, både i dess skapande och bevarande, dels genom att den verkar identitetsuppbyggande, samt främjar självdisciplinering och folk- hälsa. Indirekt har cirklarna också ett värde för demokratin. De erbjuder en mötesplats för erfarenhetsutbyte och åsiktsbildning, samt stärker deltagarnas självförtroende och uttrycksmöjligheter. Ett varierat utbud, med kopplingar till föreningslivet och människors vardag och intressen Studieförbundens cirkelverksamhet är inte bara unik genom sin omfatt- ning. Den har också ett ämnesinnehåll som till vissa delar är både unikt och populärt. Det gäller t.ex. fritidscirklar av olika slag, hantverks- cirklar, cirklar i estetiska ämnen (musik, teater, bildskapande och dans) och hembygdscirklar. Flera av dessa cirkelämnen återfinns inte inom det ordinarie utbildningsväsendet och cirklarna kan på så vis sägas vara ett alternativ till detta.7 På en ort som , där vuxenutbildningen är starkt inriktad mot teknik, är det t.ex. tydligt att studieförbunden utmär- ker sig genom att satsa på ett annat innehåll. finns en tendens till att cirklar inom tekniknära områden, t.ex. i data/IT, slår ut andra utrustningskrävande ämnen som vävning, foto och keramik, ämnen som är svåra att finna någon annanstans. Studieförbundens satsningar på data/IT motiveras med att stora grupper av befolkningen riskerar att komma på efterkälken i kunskapssamhället om de inte erbjuds grund- läggande datautbildning. Det närmaste man kan komma studieförbundens fritidscirklar är de aktiviteter med ett liknande innehåll, som t.ex. anordnas inom ramen för kommunernas fritidsverksamhet, men där ligger betoningen oftast på själva aktiviteten och inte påstudierna av denna. Vad som är studier och vad som är utövande är inte alltid helt lätt av avgöra, ens för studieför- bunden själva. Det finns krav på att cirklarna inte bara skall lära delta- garna tekniker för att arbeta med olika material. Deltagarna skall också bli delaktiga i det kulturhistoriska sammanhang som verksamheten ingår i.8 Många studiecirklar är innehållsligt unika genom sin nära koppling till föreningar och organisationer av olika slag. De flesta av studieförbun- den är grundade i någon folkrörelse, politiskt ideologisk rörelse eller större intresseorganisation (t.ex. arbetarrörelsen, , fri- kyrkorörelsen, idrottsrörelsen, naturvårdsorganisation). En del av stu- diecirklarna är därför specifikt inriktade mot de egna medlems- organisationernas verksamhet. Dessa profilcirklar är viktiga för att bygga upp rörelsen och de ingående föreningarnas identitet. Genom förening- arna bedrivs också många cirklar i t.ex. mötesteknik, föreningsekonomi och ledarskapsträning. För föreningarna betyder möjligheterna att starta studiecirklar att de kan kan koncentrera sig kring någon viktig fråga, vilket är en förutsättning för att en förening skall kunna behålla och stärka sin profil. Det gäller såväl invandrarföreningar, idrottsföreningar som politiska och religösa föreningar, pensionärsorganisationer etc. Till skillnad från det ordinarie utbildningsväsendet, som bygger på neutrali- tet i förhållande till politiskt ideologiska, etniskt kulturella eller religiösa ställningstaganden, tillåter studieförbunden ett ideologiskt färgat inne- håll så länge det sker inom ramen för demokratiska värderingar. Denna hållning ligger också nära folkbildningens mål som bl.a. är ...att stärka människors möjligheter att påverka sina livsvillkor och tillsammans med andra förändra förhållanden enligt egna värderingar och idéer.9 Själva förändringsaspekten, handlingsaspekten, kan vara svår att finna i cirklarna, men återfinns istället i föreningarnas verksamhet. Cirklarna lägger en grund genom att de erbjuder deltagarna en möjlighet att svetsa sig samman i för dem viktiga frågor. Ytterligare ett centralt drag i studiecirklarnas innehåll är den nära kopplingen till deltagarnas erfarenheter, deras vardag och intressen. Studieförbunden har, allt sedan sin tillkomst , verkat för att få människor att själva vilja ta del av och lära från vetenskapliga rön.10 Medlet har varit att erbjuda ett innehåll som gjorts lättillgängligt genom att det kopplats till deltagarnas vardag.11 Det finns fortfarande en klar ambition hos studieförbunden att anknyta studieinnehållet till delta- garnas erfarenheter och det läggs stor vikt vid detta i exempelvis hand- ledningar för studiecirkelledare.12 I cirklar om trädgårdsskötsel, hus- byggnation, vård av husdjur etc., kan deltagarna få del av vetenskapligt underbyggda råd för vardagslivet. Studiecirklarna ingick i det moderna projektet som präglades av framtidsoptimism och en längtan efter sköt- samhet och ordning.13 Det är möjligt att det härvidlag har skett en förskjutning och att cirklarna används för mer individuella projekt där det snarare handlar om att utveckla sig själv och tillgodose sina egna behov av fritidssysselsättning än ett samhällsbygge, åtminstone om man ser på cirkelverksamheten ur ett deltagarperspektiv. Studiecirklarna har till viss del ändrat innehåll . Studie- förbundens flexibilitet i fråga om cirklarnas innehåll har gjort att de kunnat förändra sitt utbud allteftersom nya ämnen fått aktualitet och efterfrågats av deltagarna. Cirkelverksamheten startade som läsecirklar, och är exempelvis landskapscirklar populära, speciellt inom pensionärsorganisationerna. Tanken var från början att göra böcker tillgängliga för en bredare publik genom att låta dem cirkulera mellan deltagarna. Studieförbunden arbetade också aktivt, tillsammans med sina medlemsorganisationer, för att bygga upp små bibliotek på mindre orter. Denna funktion blev mindre viktig när folkbiblioteken infördes och studieförbunden började istället inrikta sig på att framställa studie- material i olika ämnen, med bl.a diskussionsfrågor och tips på bred- vidläsningslitteratur. har ämnen som data och IT blivit populära och flera studieförbund har investerat i datasalar och utrust- ning. Inom musikverksamheten har det också kommit in nytt innehåll, t.ex. i form av rockcirklar. Miljömedvetandet har stärkts och flera studieförbund har cirklar i miljörelaterade ämnen. Tyvärr verkar dessa cirklar ha varit svåra att rekrytera deltagare till. I takt med att arbetslös- heten har ökat har också speciella cirkelämnen kommit till i form av Söka-jobb-cirklar och cirklar som Av egen kraft där syftet är att höja deltagarnas självförtroende och initiativförmåga. Nya ämnen har dessutom kommit in i bilden genom att flera studieförbund, nu i tider av sjunkande stats- och kommunbidrag, satsar på uppdragsutbildning. Det handlar framförallt om arbetsmarknadsrelaterade områden som t.ex. gruppsykologi, att arbeta i arbetslag, kvalitets- och arbetsmiljöfrågor etc. Alla cirkelämnen är förstås inte unika. En hel del ämnen på studie- förbundens program återfinns även hos andra anordnare och här får studieförbunden konkurrera om deltagarna. Kärnämnen som svenska, engelska, matematik och samhällskunskap, liksom t.ex. data, finns såväl hos komvux, på folkhögskolor, i distanskurser som hos privata institut. När det gäller dessa ämnen är det snarare formen än innehållet som skiljer olika anordnare åt. Studieförbunden har här en lång utbildnings- tradition, speciellt på en grundläggande nivå. Bland deltagarna finns bl.a. många pensionärer som inte läst engelska i folkskolan, invandrare som vill förbereda sig för vidare studier på komvux och arbetslösa som i subventionerade cirklar prövar på att studera, kanske uppehåll och med dåliga skolerfarenheter bakom sig. Möjligheten att i cirkelform studera lite udda ämnen används ibland av ungdomar som en sorts yrkesvägledning. Drömmar om yrken som ligger utanför de stora stråken på arbetsmarknaden, kanske gammaldags hantverksyrken, yrken inom musik- eller underhållningsbranschen, ska- pande yrken som konstnär eller författare eller yrken som hänger sam- man med något annat speciellt intresse, kan kännas omöjliga att reali- sera.