sou · GLB3107 · 1998-01-01 00:00:00 — Kommittén känner inte till någo t exempel på att någon skola erbjuder snabbare studietakt i så många kurser att elever kan gå igenom gymnasieskolan än . Vanligtvis låter man elever läsa ytterligare kurser, s.k. utökat program, om de får tid över då de läst några ämnen snabbare än den normala studietakten. Kursutformning - varför och för vem? Vissa skolor ger elever, som så behöver, mer undervisning utöver de n reguljära undervisningen i form av stödundervisning, vilket gör det möjligt för dem att slutföra kursen med godkänt resultat med kurskamra- terna. Ett annat alternativ är att elever som inte fått godkänt resultat på en kurs repeterar kursen. Detta har eleverna rätt till enligt gymnasieförordningens 6 kap. 16 §. Om det finns särskilda skäl kan en elev få gå en kurs en tredj e gång, i fall rektor så beslutar. I den gamla gymnasieskolan måste elever i motsvarande situation gå om . Skolorna kan också låta elever som har bristande förkunskaper frå n börja med en kurs som reparerar de bristande kunskaperna. En sådan kurs ger inte gymnasiepoäng. Kommittén vill för sin del betona vikten av att kommunerna använder den flexibilitet som finns i gymnasieskolan så att deras elever kan slutföra sina gymnasiestudier med framgång. Kommittén har också diskuterat frågan om timplanen kan avskaffas med hänsyn till att systemet med gymnasiepoäng finns. Fördelen skulle vara att den sista resten av tidsstyrning avskaffades till förmån för en tydli g målstyrning. Detta vore också logiskt som ytterligare ett steg mot öka d flexibilitet i systemet. Å andra sidan finns timplanen som en garant fö r elevens rätt till undervisning. Till problematiken hör också att antale t gymnasiepoäng på de olika kurserna härrör fr ån antalet undervisningstimmar och inte från den arbetsinsats som krävs av eleverna för att inhämt a kunskaperna. Kommittén har kommit till den slutsatsen att timplanen f.n. inte kan avskaffas. 7.5.3Elevernas inflytande på hur studierna läggs upp I propositionen om ny läroplan och ett nytt betygssystem för gymnasiesko- lan, komvux, gymnasiesärskolan och särvux framhöll regeringen att det är viktigt att uppmärksamma riskerna för att elevernas inflytande bara får gälla valet av kurs men inte utformningen av den. Detta får inte en kursutformad skola leda till. i har i ett yttrande öve r Kursutformningsgruppens andra betänkande berört frågan om valfrihet och inflytande: Anhängare av kursutformningen påpekar emellanåt att elevinflytandet blir större i en kursutformad gymnasieskola. ser dock en fara med att det reella inflytandet i stället minskar. Elevers rätt att välja kurs är inte mycket värd om den inte kompletteras med en möjlighet att påverka innehållet i den valda kursen. 136 Kursutformning - varför och för vem? Elevernas rätt till inflytande på hur arbetet läggs upp är mycket tydlig t uttryckt i läroplanen. Kommittén vill starkt understryka att elevernas inflytande över hur skolarbetet bedrivs är avgörande för elevernas inlärning och därmed för om skolan skall lyckas med sin uppgift. Kommittén s diskussioner om undervisningen och elevernas studieresultat i kärnämnen i de båda delbetänkandena lyfter också fram betydelsen av elevernas inflytan- de på planeringen av undervisningen. Det är därför dags att ställa frågan hur kursutformningen påverka r elevernas inflytande på arbetsformer, arbetstakt och innehåll i under - visningen. Som framgick i avsnittet På vilket sätt kurserna styr undervisningen upplever lärare att de inte har tid att låta eleverna få inflytande på planering- en av undervisningen – det förekommer t.o.m. att eleverna inte ens få r information om kursplan och betygskriterier. Kommittén gör tolkningen att det är lärare som ä r säkra och funnit sin roll som pedagogiska ledare som är mest benägna att ge eleverna inflytande. I enkät om kursutformad gymna sieskola 1996/97 har skolorna också fått besvara några frågor om effekterna ur elevsynvinkel . Medan anser att valmöjligheterna i fråga om kurs ökat och at t elevernas ansvarstagande ökat anser att elevinflytandet i undervisningen ökat genom kursutformningen. anger att inflytande t inte ökat och lika stor andel har svarat vet ej. Själva gymnasiereformen har dock, anser , inneburit positiva effekter på elevinflytandet. Elevinflytande är som framgått mycket tydligt inskrivet i de nationella måldokumenten. Elevinflytande är ett område som nämns i praktiskt tage t alla skolplaner. har beslutat om försök i gymnasieskolor med styrelser med elevmajoritet. Indirekt kan detta betyda en hel del också för att påverka lärare som inte anser att eleverna bör delta i planeringen av arbetet i klassrummet. Om elever är vuxna nog att sitta i skolans styrelse är det rimligt att de också får vara med och bestämma över sitt eget lärande . Också i utvecklingsplanen framhåller regeringen att det viktigaste fö r eleverna är att få inflytande i klassrummet, över undervisningen och det egna lärandet. De mycket tydliga signalerna från politiker i alla riksdagspartier om att de menar allvar med elevinflytandet kommer enligt kommitténs bedömning att leda till att alla lärare ger eleverna rätt till inflytande i klassrum- met. Kursutformning - varför och för vem? En av de frågor som ofta berördes då kursutformningen var i fokus för det massmediala intresset var risken för att elever i en kursutformad gymnasie- skola skulle gå miste om den sociala gemenskapen som annars finns i en klass. Kommittén tog upp denna fråga i sitt första delbetänkande. Den allr a vanligaste undervisningsformen hade då, angav kommittén, klassen som bas. Kommittén betonade dock att kursutformningen inte fick leda till risker för att den otrygghet som många ungdomar av andra skäl känner s samhälle skulle öka. Kommittén fann inte då – och finner inte heller nu – något som talar för en smörgåsbordsvariant av den kur sutformade gymnasieskolan. Skolornas höga ambitioner med tjocka kurskataloger visade sig oftast av ekonomiska skäl inte gå att genomföra i praktiken. Det är fortfarande så att eleverna under den övervägande delen av undervisningstiden har samm a kamrater. När eleverna gör sina val av grenar och kurser är de medvetna om att det kan innebära att de får en del nya kamrater. vill kommittén betona att situationen för unga – och i synnerhet för de elever som har svårigheter i något ämne i gymnasieskolan – kan kännas otrygg. Kommittén anser därför att systemet med / handledare som har nära kontakt med ett mindre antal elever är bra . Kommittén har i kapitel 3 om vad ungdomar i gymnasieåldern vill också uttalat sig positivt om utvecklingssamtal som ett medel för närmare kontakt mellan lärare och elev. Det är inte heller ovanligt att en /handledare träffar sina elever i grupp . Därigenom bygger eleverna i denna grupp också upp en social gemenskap som kan bli starkare än den man annars får i en klass. I detta kapitel har kommittén gjort en genomlysning av kursutformningen i olika avseenden. Som genomgången visat är det inte befogat att avkunna någon seger för vare sig kritikerna eller försvararna av kursutformning. 138 Kursutformning - varför och för vem? Kursutformningen har knappast lett till att eleverna valt lätta kurser utan sammanhang. På frågan om eleverna fått minskad social trygghet genom kursutformningen svarar lika många ja som de som svarar nej. Eleverna har fått betydligt ökade möjligheter att välja kurser och detta påverka r såväl studieintresset som benägenheten att ta ansvar för studierna . Lärarna visar inte samma benägenhet att låta eleverna ta ansvar . Kommittén vill sammanfatta det så att kursutformningen gett eleverna ökat inflytande över vad men inte över hur de skall studera. Kommittén finner det dessutom anmärkningsvärt att det endast är på av skolorna som olika studietakt över huvud taget förekommer – i något eller några ämnen. Som kommittén framhöll i sitt andra delbetän- kande har många lärare påpekat att elevernas framgångar i hög grad är en fråga om tid. Den flexibilitet och fortlöpande modernisering av utbildningen som kursutformningen ger möjlighet till är än så länge föga utnyttjad . Undantaget är specialutformade program. Det finns ett antal kommuner som varit entusiastiska anhängare av kursutformning och som förstått ta vara på fördelarna. Inte heller där utnyttjar man dock alla delar fullt ut. I andra kommuner har man ännu så länge avstått frå n de möjligheter som kursutformningen ger för att skapa goda inlärningsbetingelser för eleverna. Kursutformning - varför och för vem? Utbudet av kurser och benägenheten att tillgodose elevernas val skiftar mellan kommunerna. Kommuner som är tveksamma hänvisar till öka de kostnader. Genom att använda de till buds stående planerings - verktygen kan emellertid kommunerna erbjuda och genomföra ett rikt kursutbud för eleverna utan att det medför ökade kostnader. m samverkan mellan skolor och skolformer kan kurser komma till stånd som annars på grund av litet elevantal inte skulle ha kunnat anordnas på någondera skolan. Genom samarbete mellan kommuner kan utbildningar utvecklas som stö der en regions näringsliv på ett sätt som varje enskild kommu n knappast har ekonomiska förutsättningar för. Härigenom ökar ocks å elevernas valmöjligheter. Kommittén vill också fästa uppmärksamheten på följande konkreta frågor. 1.Det förhållandet att varje kurs betygssätts innebär inget hinder fö r samverkan mellan kurser. Kommittén tar avstånd från koncentration av kärnämnen , eftersom det försvårar samverkan mella n kärnämnen och yrkesämnen. 2.Förekomsten av kurser med liten omfattning kan styra undervisningen i icke önskvärd riktning. Alla kurser bör därför ses över. 3.Konsekvenserna av olika val underlättas om det av informationen till eleverna framgår vilka kurser som avser en viss yrkesinriktning. 4.Det bör i skollagen införas en bestämmelse att kommunerna skal l sträva efter att tillgodose elevernas val av kurs. 5.Gymnasieförordningens reglering av läsåret bör minska. 6.Det är viktigt att kommunerna använder den flexibilitet som finns i gymnasieskolan så att deras elever kan slutför a sina gymnasiestudier med framgång. 140 Kursutformning - varför och för vem? 8En gymnasieskola för envar – en fullständig utbildning för alla ambitioner är höga när det gäller att ta emot hela årskulle n ungdomar i gymnasieskolan. går direkt till gymnasieskolan från och börjar gymnasieskolan av annan sysselsättning. I skollagen, det dokument där kommunens skyldigheter och elevens rättigheter läggs fast, anges endast att kommunen har skyldighet att erbjuda elever utbildning i gymnasieskolan. Det framgår också vilka elever skyldigheten avser. Det saknas emellertid i skollagen ett stadgande att elever har rätt till en gymnasieutbildning. För anges att eleverna ha r skolplikt och att skolplikten motsvaras av en rätt att få utbildning. De t framgår också att barn skall tas emot i skolan – i , särskolan eller specialskolan. Flertalet kommuner torde tolka sin skyldighet att erbjuda gymnasial utbildning som en motsvarande rättighet för eleverna. Som framgår a v kapitel 5 Ungdomars val av utbildning varierar dock andelen elever som går från till nationellt program i gymnasieskolan mellan kommuner- na. Också andelen elever som får sina förstahandsval tillgodosedda varierar mellan kommunerna. Å ena sidan vore det konsekvent om kommunens skyldighet att erbjuda utbildning på nationellt eller specialutformat program motsvarades av en rättighet för ungdomar att få utbildning på något i princip treårigt program. Det kunde vara en markering som leder till att kommunerna anstränger sig ännu mera för att kommunens ungdomar får en s ådan utbildning. Rättigheten skulle dock aldrig kunna avse ett visst önskat program eller gren. Å andr a sidan torde en sådan bestämmelse knappast få någon betydelse i praktiken, eftersom kommunerna redan uppfattar att ungdomarna har en sådan rätt. Alla kommuner har åtagit sig att ta hand om alla ungdomar upp till det år de fyller , Kommunalt ansvar för ungdomar. Detta löses oftast genom gymnasieskolan om ungdomarna inte redan har en sådan utbildning. 142 En gymnasieskola för envar - en fullständig utbildning för alla Enligt läroplanen syftar gymnasieskolan till att ungdomar skall genomgå en fullständig gymnasieutbildning. Andelen elever som slutför en gymnasial utbildning varierar mellan kommunerna. Genomsnittet för alla kommuner är . Det finns kommuner där av eleverna slutfört en utbildnin g men också kommuner där slutfört sin utbildning. Det är en större andel av årskullen som slutför en gymnasieutbildning än som för 15–började i gymnasieskolan. Av d e elever som togs in 1992 hade av eleverna som gått linje och av dem som gått nationellt program fått avgångsbetyg . Om man räknar in alla elever – även de som gått individuell t program – är det 86–som fått avgångsbetyg . började i gymnasieskolan och och en störr e andel än nu avbröt sina studier. Kommittén menar nu att ambitionerna bör höjas så att en större ande l också fullföljer sin utbild ning med godkända resultat. Kommittén vill därför tolka en fullständig gymnasieutbildning så att eleverna har rätt att få det stöd de behöver för att gå ut gymnasieskolan med godkända betyg. För att undvika missförstånd vill kommittén påpeka att detta självfallet inte skal l förstås så att alla elever skall godkännas oberoende av sina resultat. I detta kapitel kommer kommittén att redovisa tillgängliga uppgifter om elevernas betyg. vill kommittén emellertid ta upp en annan viktig fråga. Kommittén anser att uppmärksamheten alltför ensidigt har inriktats mo t betygen – i synnerhet betygen i kärnämnena på programmen med yrkesäm- nen. Självfallet anser kommittén att det är betydelsefullt hur gymnasieskolan lyckas med kärnämnen. Gymnasieskolan har emellertid också andra mål. För att citera ur läroplanen: Utbildningen skall inom ramen för den utbildningsväg ungdomarna valt ge var och en möjlighet till en harmonisk och allsidig utveckling. De skall få en sådan grund för ett livslångt lärande att de har beredskap för de n omställning som krävs när betingelser i arbetsliv och samhällsliv förändras. SOU 1997:107 En gymnasieskola för envar - en fullständig utbildning för alla 143 Läroplanen framhåller t.ex. också at t gymnasieskolan skall sträva mot att varje elev utvecklar förmågan att arbeta såväl självständigt som tillsammans med andra. Kommittén har i kapitel 3 Vad ungdomar i gymnasieåldern vill redovisat före detta elevers syn på gymnasieskolan enligt resultatet av en begränsad pilotstudie riktad till gymnasieskolans avnämare2. Ungdomarna var vid tiden för studien sysselsatta i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, vilket kan h a påverkat bedömningen av såväl deras arbetsgivares som deras egen syn på behovet av kunskaper. Det intressanta i detta sammanhang är att såvä l ungdomarna själva som arbetsgivarna anser att ungdomarnas förmåga at t samarbeta med andra är mycket god. Arbetsgivarnas uppfattning om ung- domarnas självförtroend e, initiativkraft och servicekänsla är mindre positiv. Större självförtroende är också, tillsammans med mer och bättre praktik det som arbetsgivare tycker gymnasieskolan skulle ha gett ungdomarna i större utsträckning. Bland arbetsgivare som kunnat bedöma elevernas baskunskaper ä r förmågan att använda dato rer, läsa och förstå texter och att ta ansvar för sin hälsa det som ungdomarna behärskar bäst. Mindre bra är ungdomarna på att följa med och diskutera samhällsfrågor. Ungdomarna själva anser att skolan utvecklat deras personliga egenska- per något sämre än baskunskaperna. Kommittén noterar att de kunskaper som arbetsgivarna i pilotstudien – och också enligt många platsannonser – sätter främst är de som anges i de övergripande målen i läroplanen. Av elevernas betyg framgår emellerti d uteslutande deras kunskaper i olika ämneskurser. I bedöms också hur eleverna motsvarar kraven i de övergripande målen i läroplanen. Dess a omdömen är dock inte offentliga utan bildar underlag för samtal me d eleverna. Kommittén har i kapitel 3 framhållit betydelsen av utvecklingssamtal. Kommittén anser att det är viktigt att sådana samtal tar upp hur eleve n uppträder och fungerar i olika situationer, dvs. inte enbart handlar om resultaten i ämneskurser. Genom sådana samtal bör mentorn/hand - ledaren/klassföreståndaren sträva efter att eleven ser sin utbildning i gymnasieskolan som en helhet och inte enbart en samling kurser. 2 Sammanfattning och kommentarer kring en pilotstudie riktad till skolans avnämare 144 En gymnasieskola för envar - en fullständig utbildning för alla Som kommittén redan angett kommer statistiken över de första slutbetygen enligt det nya betygssystemet först . De första eleverna som har betyg enligt detta system gick ut gymnasieskolan . De resultat kommittén redovisar kan därför endast bygga på särskilt a v från ett urval av skolor och ett urval av program insamlade uppgifter om betyg som elever fått efter fem terminers studier. Huruvida de slutliga resultaten som kommer kommer att visa att eleverna har högre eller lägre betyg kan vi endast spekulera i. Å ena sidan försöker enligt tidningsuppgifter många elever under sin sist a termin tentera upp sina Icke godkända betyg, vilket skulle kunna leda till högre betygsgenomsnitt än de vi redovisar. Å andra sidan avser vår redovis- ning inte alla program, varför slutresultatet kan ge antingen lägre eller högre betygsgenomsnitt. Kommittén redovisade i sitt andra delbetänkande, Den nya gymnasiesko- lan – steg för steg, resultatet från enkät till ett 60-tal skolor om betygen i tre av kärnämneskurserna efter fyra terminers studier. Betygsenkä- ten efter fem terminers studier har med vissa smärre undantag besvarats av samma skolor. kan också betygsresultat i övriga kärnämnen och i några karaktärsämneskurser redovisas. De åtta program som de båda enkätern a omfattat är Fordonsprogrammet (FP), Industriprogrammet (IP), Byggpro- grammet (BP), Barn- och fritidsprogrammet (BF), Estetiska programmet (EP), Samhällsvetenskapsprogrammet (SP), Medieprogrammet (MP) och Naturvetenskapsprogrammet (NV). Hur man redovisar betygsstatistik är en grannlaga uppgift. Felaktiga – eller alltför knapphändiga – uppgifter kan leda till grava missförstånd. Et t sådant exempel som är aktuellt när detta betänkande skrivs är påståendet att en fjärdedel av befolkning skulle vara för obegåvad för att slutföra grundskola och gymnasieskola med godkända betyg och för att få ett arbete. I fö ljande diagram redovisas betygsgenomsnittet för alla elever i undersökningen. Diagrammet visar att det finns i genomsnitt Icke Godkänd (IG) på de undersökta kurserna. SOU 1997:107 En gymnasieskola för envar - en fullständig utbildning för alla 145 Betygsfördelning för samtliga elever i undersökningen Den högsta andelen Icke Godkänd har kärnämnet Matematik i genomsnitt för de åtta undersökta programmen. Därnäst följer kärnämnena Engelska, Idrott och hälsa samt Religionskunskap – också detta i genomsnitt för de åtta undersökta programmen. I kärnämnet Svenska A är det . Eleverna klarar i allmänhet karaktärsämnena bättre än kärnämnena . Andelen Icke godkända sammantaget för alla de åtta undersökta programmen är i den första karaktärsämneskursen och i den andra. Kommittén finner det högst otillfre dsställande att debatten så lite handlar om vad eleverna i den svenska gymnasieskolan klarar bra. Siffror som dessa ger aldrig hela sanningen och som kommittén redo- visade i det andra delbetänkandet skiljer sig andelen Icke godkänd i t.ex. de tre kärnämnena Svenska, Engelska och Matematik mycket mellan olika program. Kommittén anger nedan resultatet per program. De genomsnittsbe- tyg som kommittén redovisat är dock betydligt sannare än de skräckvi- sioner om svenskarnas begåvning som vi refererade till. I följande diagram redovisas resultaten för elever på Byggprogramme t och Industriprogrammet. Kommittén redovisar i slutet av detta kapitel betygen på de resterande sex undersökta programmen. 146 En gymnasieskola för envar - en fullständig utbildning för alla SOU 1997:107 En gymnasieskola för envar - en fullständig utbildning för alla 147 På Byggprogrammet är det endast en respektive två av de 552 eleverna som fått betyget Icke godkänd i de undersökta karaktärsämneskursern a Byggkunskap respektive Hus- och anläggningsteknik, måleri och byggplåt grund. På Industriprogrammet är det 43 elever, eller , av de 471 eleverna som fått Icke godkänd på den först a karaktärsämneskursen, Styr- och regler- teknik. I den andra karaktärsämneskursen, Kvalitetsteknik, är det 3 eleve r som fått Icke godkänd, eller av de 402 elever som fått betyg på kursen. Som framgår av redovisningen efter fem terminers studier är det resul - taten i kärnämneskurserna på vissa program som är det stora problemet i gymnasieskolan. Resultaten är bättre än ef ter fyra terminers studier, men inte särskilt mycket bättre. Kommittén hade förväntat sig att resultaten skulle ha ändrat sig betydligt mera. Kommittén är förvånad över att eleverna inte i högre grad repeterat och tenterat Icke godkända kurser. Antalet elever är lågt på de program som har störst andel icke godkända betyg. Det innebär enligt kommitténs mening att skolorna borde kunna öka ansträngningarna att finna lämpliga åtgärder för det lilla antal elever det är fråga om. I matematik på FP t.ex. har andelen IG sjunkit från 27 till och på IP från 36,2 till . För en fullständig jämförelse hänvisar kommittén till det andra delbetänkandet. Här redovisas andelen elever som fått Ick e godkänd i vissa kärnämneskurser efter fem terminers studier. Som kommit- tén redan angett kan dessa siffror komma att ändras till eleverna går u t gymnasieskolan efter sex – eller flera – terminers studier. Andelen elever med IG på vissa program efter fem terminers studier I några av ämneskurserna, Religionskunskap, Naturkunskap, - hällskunskap och Arbetsmiljö har en relativt stor andel av eleverna ännu inte fått betyg, vilket gör resultatet mindre tillförlitligt som prognos för de t slutliga betygsresultatet. Som framgått kommer de att finnas först . 148 En gymnasieskola för envar - en fullständig utbildning för alla finns tillgängligt slutbetygen för elever som gick ut den nya gymnasi- eskolan våren 1996.3 De fick betyg enligt det gamla betygssystemet. I det gamla betygssystemet fick elever x-markering i betyget då de varit frånvarande så mycket att lärarna saknade underla g för att sätta betyg. Elever kunde såsom nu också välja bort något ämne (mindre studiekurs, respektive reducerat program). Av de elever som fick avgångsbetyg från ett nationellt program hade i genomsnitt betyg med X-markering. Andelen med X-markering är högst på de program som enligt den nys s redovisade statistiken har störst andel Icke godkända betyg i kärnämnen , nämligen Byggprogrammet (8,), Fordonsprogrammet (9,) och 3 Skolan i siffror 1997:1 Betyg och utbildningsresultat; Rapport nr 128 SOU 1997:107 En gymnasieskola för envar - en fullständig utbildning för alla 149 Industriprogrammet (13,) samt Energiprogrammet (9,), som inte är med i enkätundersökningen. Som framgått av kapitel 4 föreslår kommittén att elever som vari t frånvarande så mycket i en kurs att det inte går att göra någon bedömning av deras kunskaper inte bör få betyg i kursen. Detsamma gäller elever som får förlängd undervisning när deras kurskamrater slutfört kursen. får många av dessa elever betyget Icke godkänd. Detta har i viss mån bidragit till att andelen elever med Icke godkänd är så hög – i hur stor utsträckning är inte möjligt att ange. Kommitténs kommentar till resultaten Diskussionen om gymnasiereformen har fokuserat resultaten i kärnämnen på program med yrkesämnen. Underlaget för diskussionen är uppgifter – också sådana som kommittén här just redovisat – om betygsresultaten i viss a ämneskurser på några av programmen med yrkesämnen. I den allmänn a debatten gör man för det första inte några skillnader mellan programme n med yrkesämnen och för det andra inte några skillnader mellan eleverna på dessa program.