sou · GLB3183 · 1998-01-01 00:00:00 — Om man då antar att det finns ett samband mellan arbetslöshetens längd och den kvalitetsstyrda efterfrågan från marknaden innebär det att de sämre prioriteras inom arbetsmarknadspolitiken vilket i sin tur sänker den kulturella kvaliteten på åtgärderna. En annan negativ effekt av arbetsmarknadspolitikens prioriteringar, enligt , är att individer hålls kvar i yrket trots att kulturlivet slagit ut dem. Därmed blir arbetslöshetsförsäkringen en yrkesförsäkring och inte en omställningsförsäkring för den här gruppen arbetssökande. Ett annat utmärkande drag för kulturområdet är att fasta anställ- ningar bara finns på en begränsad del av arbetsmarknaden. Det vanli- gaste är i stället tidsbegränsade anställningar, kontraktsanställningar och uppdrag. Tendensen går mot allt kortare kontrakt. Också de upp- drag som konstnärer får inom andra områden är oftast bara tillfälliga. Många bedriver egenaktivitet i fria grupper och enmansproduktioner. Behovet av reservarbetskraft i sektorn är stort på grund av krav på personliga egenskaper och konstnärskap. Men vem skall betala för att upprätthålla en sådan reserv? är a-kassan en regulator för att till- godose behovet av tillfällig arbetskraft, menar . Den här situationen beror till stor del på att det finns en brist på re- spekt för reglerna och synen på omställning hos kulturarbetsför- medlingarna, enligt Arbom. Kulturarbetsförmedlingarnas verksamhet strider mot de grundläggande principerna inom arbetsmarknadspoliti- ken eftersom man inte stimulerar omställning i tillräckligt hög grad utan tvärtom bidrar till att individer uppmuntras att stanna i yrket. Det är desto allvarligare som omställningsbenägenheten från början är låg i yrken där den egna identiteten i så hög grad avgörs av yrkesidentiteten. Arbom anser inte heller att kulturarbetsförmedlingen har lyckats be- gränsa sin verksamhet till dem som har utbildning och/eller yrkeserfa- renhet. Därmed blir arbetslöshetsförsäkringen en yrkesförsäkring för frilan- sare och underlättar för dem att stanna i yrket. Ersättningen täcker kostnaderna för stillestånd, semester och repetitioner och träning. Det finns t.ex. en praxis att a-kassan betalar för repetitioner fram före premiär i fria teatergrupper. Detta leder till att konkurren- sen snedvrids. Slutsatsen i utredningen är att arbetsmarknadspolitiken används på fel sätt inom kultursektorn. Den strukturella arbetslösheten måste lösas genom kulturpolitiken och av parterna - inte av arbetsmarknadspoliti- ken. Enligt utredningen uppgick kontantstödet inom kultur- och media- området till och medel för åtgärder på samma område var ca . Inom kultur- och mediaområdet finns tre arbetslöshetskassor, med ca 8 000 medlem- mar, Musikernas med 5 500 medlemmar och Journalisternas med ca 15 000 medlemmar. Ett utmärkande drag på denna del av arbetsmark- naden är att ett stort antal av de arbetssökande är egenföretagare eller betraktas som egenföretagare. Ett annat att många är frilansare som har mer eller mindre tillfälliga uppdrag, andra varvar anställningar med uppdrag och eget arbete. Ett problem som noterar är att uppdragstagare inte är något begrepp i arbetslöshetsförsäkringen. Utredningen vill heller inte införa ett sådant begrepp utan menar att sådan verksamhet bäst lämpar sig för företagsformen. Men i vissa fall skulle uppdragstagare kunna betraktas som anställda. Men då skall vissa kriterier vara uppfyllda: att man har färre än tre uppdragsgivare och omfattas av kollektivavtal, inte har F-skattesedel och att jobben förmedlas av arbetsförmedlingen som det finns en handlings- plan för hur individen långsiktigt skall få jobb. Annars gäller företagar- reglerna. För att som företagare omfattas av arbetslöshetsförsäkringen krävs tolv månaders medlemskap. För att få ersättning måste verksamheten i företaget upphöra - men den kan få vara vilande en period. Ersätt- ningen beräknas på snittinkomsten . En bortre gräns i a-kassan skulle drabba kulturarbetare hårt. De nya intjänandereglerna gör också att konstnärer med få långa anställningar får svårare att komma in i systemet. Beredskapsarbeten får inte längre räknas som intjänandetid för a-kassan vilket ytterligare försvårar för Endast reguljära arbeten räknas som grund för ny period - inte arbeten som hel- eller delfinansieras med arbetsmarknadspolitiska regler. 2.3.1Generellt stöd till konstnärliga och litterära egenföretagare (1996:80) Regeringen har tillsatt en särskild utredare som skall lämna förslag till ett generellt stöd till främst konstnärliga och litterära egenföretagare. Stödet skall ha ett tydligt kulturpolitiskt syfte. Utreda- ren skall också redovisa konstnärers och författares ekonomiska för- hållanden och också belysa hur konstnärerna påverkas av olika regel- verk utanför kulturområdet. Det gäller framför allt skatter och avgifter, socialpolitik och arbetsmarknadspolitik. I mån av behov skall utredaren samråda med Konstnärliga arbetsmarknadsutredningen. 2.3.2Översyn av vissa offentligrättsliga ersättningsordningar (Dir. 1996:81) Regeringen har tillsatt en särskild utredare med uppgift att utarbeta ett förslag till regelsystem med avseende på en offent- ligrättslig avgift på vidareförsäljning av konst som inte omfattas av något upphovsrättsligt skydd. Utredaren skall dessutom utreda for- merna för ersättning till upphovsman för utlåning av fonogram. , , har haft särskild service på kul- turområdet . Från början gällde den dock endast artist- förmedling. har verksamheten omfattat samtliga konstnärsgrupper och samordnats från särskilda förmed- lingskontor. Antalet anställda var 15 personer och är 93 personer verksamma inom kulturförmedlingen. Fram var centrumbildningarnas förmedlare en del av . Arbetsförmedlingen Kulturs uppgifter är: att samordna förmedlingsinsatserna i regionen, att göra marknadsbe- dömningar och samverka med intressenterna i regionen, att tillhan- dahålla ett i form av , som andra län, kontor och institut kan vända sig till samt att gentemot AMS fungera som en kontaktyta med överblick över kulturarbetsmarkna- den och förmedlingsarbetet i regionen. Den offentliga arbetsförmedlingen har haft en särskilt anpassad service på kulturområdet . När arbetsförmedlingarna förstatligades fanns särskilda artist- och musikerförmedlingar på åtta platser i landet. Dessa behölls vid förstatligandet men efter ett förslag års arbetsförmedlingsutredning minskades antalet till fyra; i , , och . Först utvidgade sin ser- vice gentemot kulturarbetarna genom att placera arbetsförmedlare vid vissa centrumbildningar. Den första centrumbildning som begärde och fick samarbete med var Författarcentrum. I skif- tet mellan och hade samarbetet växt ut så att det fanns förmedlare från verket hos Författarcentrum, Teatercentrum, Konstnärscentrum och Filmcentrum i , kulturcent- rum i och Författarcentrum Norr i . Förutom de tjänster som tillhandahöll bidrog verket också med en del av föreningarnas hyreskostnader, telefon, porto m.m. För Teater- centrum gällde redan från början att man förmedlade färdiga teaterupp- sättningar av fria grupper. Utplaceringen av förmedlare vid centrum- bildningarna innebar att verket gav speciell service till andra grupper av konstnärer än musiker och artister. Vid sidan av den offentliga arbetsförmedling, som skedde direkt av , AMS och via centrumbildningarna, fanns också ett antal organisationsförmedlingar som bedrev sin verksamhet med tillstånd av AMS. AMS hade ju förmedlingsmonopol fram varför verket också hade kontroll över den förmedling som sked- de vid sidan av verket. Svenska musikerförbundets förmedlingscentral (FMC), var den största med ett kontorsnät över hela landet. På arbets- givarsidan var störst. Andra förmed- lingar var Föreningen turnerande sällskap, , Föreningen . nöjesidkares centralförening och Idrottens artistbyrå. utreddes frågan om specialförmedlingar inom Arbetsmark- nadsverket av den s.k. . hade artist- och musikerexpeditionerna totalt elva handläggare i , fyra i , två i och en handläggare i . Därutöver fanns fyra kanslister. tillsammans med de sex handläggarna vid centrum- bildningarna speglade det en ganska stor tillväxt . Av tradition låg förmedling av modeller också inom samma organisation. fördes dessa bort från artist- och musikerförmed- lingarna för att renodla deras arbete. Därmed minskade också antalet förmedlare i till nio medan fick förstärkning med en medarbetare. och den därpå följande departementsutredningen ledde till att den offentliga arbetsförmedlingen förstärktes ytterligare. Artist- och musikerförmedlingarna ombildades till kulturarbetarsek- tioner med uppgift att ge service till samtliga delar av kulturområdet. De grupper, som skulle omfattas av servicen utökades från enbart musiker och artister till att också omfatta bildkonstnärer, formgivare, författare och fotografer. Antalet arbetsförmedlare på centrumbild- ningarna, både centralt och regionalt ökade också med ett 20-tal tjäns- ter. Skälet till förändringen var att en mycket större del av arbetsut- budet i kultursektorn sker genom förmedling än vad som är fallet i andra branscher. Centrumbildningarna blev kvar med sin förmedlande verksamhet vid sidan om arbetsförmedlingarna. Ett annat mål var att åstadkomma en organisation som underlättade arbetsmarknadspolitiska åtgärder på kulturområdet. De arbetssökande inom kultursektorn hade också tidigare fått tillgång till åtgärder men i mindre omfattning än andra grupper på arbetsmarknaden. Kulturarbe- tarna utgjorde av arbetskraften, enligt Ar- betskraftsundersökningen , men deras andel av dagsverkena inom de allmänna beredskapsarbetena låg bara mellan en och . Däremot fick kulturarbetarna sin andel av arbetsmarknadsutbildning- arna. För att garantera en fortlöpande kontakt med kulturområdet inrätta- des en delegation för kulturarbetsfrågor vid AMS. Denna delegation skulle biträda vid tillsynen av enskilda förmedlingar och ha en råd- givande funktion i frågan om användningen av arbetsmarknadspolitiska hjälpmedel på kulturområdet. Den organisation som upprättades gäller i princip än . En särskilt avpassad service till konstnä- rerna och riktade arbetsmarknadspolitiska åtgärder till kulturområdet etablerades. skedde också ett skifte av annat slag. var ar- betslösheten för kulturarbetare avsevärt lägre än för arbetskraften i dess helhet. var den något högre vilket sedan fortsatt gälla. I dagens perspektiv var det dock fråga om mycket marginella förändringar. Andelen deltidssysselsatta var dock högre bland konstnärerna än bland arbetskraften i övrigt. utgjorde fortfarande de fyra kulturarbetarsektionerna tillsammans med centrumbildningarna stommen i verksamheten. Sek- tionerna hade ansvar för var sin region. Därutöver fanns särskilda kul- turarbetsförmedlare placerade i , , och . Vid arbetsförmedlingen i län utan någon särskild kulturarbetsför- medlare fanns kontaktsektioner dit den sökande kunde vända sig för att bli lotsad till en kulturarbetsförmedling. Den volymmässigt största delen av kulturarbetssektionernas förmedling utgjordes fortfarande av dansorkestrar och artister till underhållningssektorn. Inom områdena ord och bild gällde arbetet mer projekt och tillfälliga uppdrag än plats- förmedling i traditionell mening. Personalen var vid spe- cialiserad på olika konstområden. Inom ordområdet fanns tre tjänster vid arbetsförmedlingarna och lika många vid Författarcentrum. På bildområdet fanns 6,1 tjänster och 3,5 vid centrumbildningarna. Inom scenområdet var 8,75 tjänster placerade vid kulturarbetarsektioner och en vid Teatercentrum. Motsvarande på tonområdet var 13,35 tjänster vid kulturarbetssektioner och 2,5 tjänster vid centrumbildningar. 5,4 av tjänsterna på musikområdet utnyttjades för bokningar och förmedling av dans- och restaurangmusik. Förutom dessa förmedlare fanns 16,8 mer administrativa tjänster samt fyra särskilda kulturarbetsförmedlare i , , och , två arbetsvägledare och en särskild rikstäckande tjänst för invandrade kulturarbetare. 1 Totalt antal tjänster inom AMS var 37 och placerade vid centrumbildningarna var ytterligare tio tjänster. 1 Källa: Kulturarbetsförmedling. Faktaunderlag, SOU 1985:9. som arbetade granskade förmedlingens service till konstnärerna och föreslog föränd- ringar. Återigen blev förslaget att lyfta ur denna verksamhet ur arbets- marknadsverket med hänsyn till den mycket speciella kulturarbets- marknaden och det faktum att den är osedvanligt förmedlingsintensiv och lika ofta handlar om att ordna projekt och uppdrag som att för- medla traditionella arbeten. Totalt sett råder det också en permanent brist på arbetstillfällen för de yrkesverksamma inom det här området. Men i stället förstärktes kulturarbetssektionernas ställning i AMS ytterligare. De ombildades till arbetsförmedlingskontor med samma befogenheter och arbetsuppgifter som övriga kontor i landet. Varje förmedling fick fortsatt ansvar för en region men knöts organisatoriskt till länsarbetsnämnden i det län där den geografiskt var belägen. Den ansvariga länsarbetsnämnden organiserar en planeringsgrupp med representanter för övriga länsarbetsnämnder i regionen. Det övergri- pande ansvaret ligger på AMS som fastställer resurser och riktlinjer för verksamheten. AMS´ kulturarbetsdelegation fick en ökat ansvar för verksamheten. En kulturdirektör var administrativt ansvarig. uttalade också att de arbetsmarknadspolitiska insatserna också fortsätt- ningsvis skall utformas så att de överensstämmer med kulturpolitiska utgångspunkter och sker i nära samverkan med centrumbildningarna. Det ansvariga statsrådet anförde i propositionen 2 att formen med fristå- ende kulturarbetsförmedlingar ger ökade möjligheter att pröva olika arbetsmetoder med särskild hänsyn till förhållandena inom kultursek- torn. Verksamheten inom växte ut så att den omfattade 60 tjänster. Nästa förändring inom kulturarbetsförmedlingen genomfördes bud- /93. Då beslöt regering och riksdag efter förslag från AMS att minska programförmedlingen inom verket. Efter en försöksperiod med avgiftsbelagd programförmedling av dansorkestrar, discjockeys och populärmusiker gjorde AMS en utvärdering av hela den verksam- heten. Det var efter krav från övriga förmedlingar som AMS införde avgifter på prov. De övriga menade att förmed- lingsverksamhet utgjorde illojal konkurrens eftersom den kunde bedri- vas gratis med skattemedel medan de själva tvingades ta ut avgifter av arrangörerna. Utvärderingen av försöket med avgiftsbelagd förmedling av populärmusik via arbetsmarknadsverket visade en sjunkande mark- nad och minskande marknadsandelar. Konsekvensen blev att AMS föreslog att man helt enkelt skulle upphöra med den förmedlingen. Programförmedling skulle visserligen fortfarande vara en del av service men den skulle endast omfatta de sökande som upp- 1985/86:138. fyller kriterierna för inskrivning vid . Och som en del av ser- vicen vid kontoren skulle den vara avgiftsfri som alla andra tjänster vid förmedlingen. Kriterierna är att den sökande skall ha kunskaper/ kom- petens för konstnärligt arbete och vara väl etablerad i sitt yrke genom högskoleutbildning och/eller lång dokumenterad yrkeserfarenhet. Den som söker program av andra än inskrivna vid hänvisas till organisationsförmedlingarna. uppmanades att finna lokala former för samarbete med dessa. Den andra ändringen i samma riksdagsbeslut gällde centrumbild- ningarna och byggde också på förslag från AMS. Beslutet innebar att kostnader för förmedlingsverksamheten vid centrumbildningarna fr.o.m. fördes över till Kultur- departementets anslag för centrumbildningarna. Pengarna fördelades sedan av . I propositionen angav det ansvariga stats- rådet att han precis som AMS ansåg det önskvärt att särskilja de ar- betsmarknadspolitiska och de kulturpolitiska målen. Han förutsatte också att samarbetet mellan och centrumbildningarna skulle organiseras på ett sådant sätt att kulturskaparnas ställning på arbets- marknaden skulle stärkas och att den kompetens som finns hos verkets personal vid centrumbildningarna togs tillvara. Avsikten var att man tillsammans skulle utveckla nya samarbetsformer och utvär- dera den nya åtskilda organisationen. Någon sådan utvärdering har inte skett och i praktiken finns inte heller något organiserat samarbete mellan centrumbildningarna och . Det hindrar inte att vissa kontor samarbetar med vissa centrumbildningar eller att dessa ibland får del av medel för arbetsmarknadspolitiska åtgärder som t.ex. beredskapsarbeten eller arbetslivsutveckling (ALU). Därefter har inga centralt beslutade förändringar av kulturarbets- förmedlingarna skett. Det finns fem regionkontor i , , , och med ca 80 tjänster. Men vid sidan av dem har ett antal länsarbetsnämnder beslutat om egna läns- kontor för kulturarbetare. Som regel är de delar av andra specialför- medlingar som och . Dessa länskontor finns i Upp- sala, , och . Där finns ytterligare drygt åtta tjänster. Vid övriga arbetsförmedlingar finns kontaktpersoner som tar emot sökanden inom kulturyrkena men som sammanför dem med region- eller länskontoren för åtgärder. Totalt sysselsätter förmedlings- verksamheten inom kultur och media 93 personer . Ar- betsförmedlingarna har ansvar för såväl kultur- som mediaområdet och heter formellt . Eftersom denna utredning endast behandlar den del av verksamheten som berör kultursektorn använder jag fortsättningsvis benämningen för dessa förmedlingar. 5TVECKLINGEM AV ANTALET ANST¤LLDA INOM ARBETSF¶RMEDLING F¶R KONST N¤RER ¥REN - (3,5 lönebidrag) (6 lönebidrag) +OSTNADERNA F¶R !F +ULTUR -¥R TKR 5TVECKLINGEN AV KONTANTST¶DET VISSA ¥R MKR är en särskild organisation för att ge service till ar- betssökande. Men därutöver har alla sökande oavsett yrke rätt att få service på förmedlingen på den ort där de bor. -att samordna förmedlingsinsatserna i regionen, -att göra marknadsbedömningar och samverka med intressenterna i regionen, -att tillhandahålla ett i form av , som andra län, kontor och institut kan vända sig till, -att gentemot AMS fungera som en kontaktyta med överblick över kulturarbetsmarknaden och förmedlingsarbetet i regionen. Kulturarbetsförmedlingarna har, som alla andra förmedlingskontor två jämbördiga kundgrupper. Den ena är de arbetssökande och den andra är arbetsgivarna. Båda har rätt till service från den offentliga förmedlingen. Många konstnärer väljer att skriva in sig vid arbetsför- medlingen oavsett om de är arbetslösa eller inte just därför att de vill ha en chans att bli sammanförda med en arbets-/uppdragsgivare. Det finns ingen begränsning när det gäller rätten att skriva in sig vid en arbetsförmedling. Var och en som söker arbete eller uppdrag har denna rätt. Den hänger inte samman med eventuell arbetslöshet eller anställ- ningsform. Den förmedlande delen av verksamheten omfattar alla. Däremot kan arbetsförmedlingen aldrig bevilja en åtgärd till andra än arbetslösa. Och vid en prioritering är det den arbetslöse med det största behovet som prioriteras - alltså den som har längsta perioden av ar- betslöshet. Antalet inskrivna vid arbetsförmedlingen behöver därför inte stäm- ma överens med antalet arbetslösa. Alla arbetsgivare med intresse av att anställa eller ge uppdrag åt konstnärer är förstås välkomna att vända sig till kulturarbetsförmed- lingen. Lika enkelt är det inte för den arbetssökande som vill ha ett jobb i sektorn. Där tillämpar förmedlingarna kriterier för vilka som skall skrivas in. I en skrivelse fastställde AMS´ generaldirektör att Inskrivningskriterierna vid är att den sökande skall ha kunskaper/kompetens för konstnärligt arbete och vara väl etablerad i sitt yrke genom högskoleutbildning och/eller lång doku- menterad yrkeserfarenhet. Dessa kriterier har dock ingen formell ställning och efter en anmälan har (), i ett utslag från fastslagit att förmedlingen inte kan neka en sökande att skriva in sig vid förmedlingen. Därför tillämpas kriterierna huvudsakligen men de är inga absoluta eller formella krav för inskrivning. Däremot kan förmedlingen bestämma hur den vill bedriva sitt arbete och vilka som skall få del av de särskilt riktade åtgärderna för kultur- arbetare. Och där tillämpar arbetsförmedlingen dessa kriterier. Inom området media är målgrupperna journalister, informatörer och multi- mediaproducenter. För filmare, regissörer och producenter gäller två eller treåriga utbildningar eller professionellt heltidsarbete under . Grafiska formgivare, layoutare, illustratörer, AD, reklamare och copywriter liksom pressfotografer hör också till gruppen inom media. För bildkonstnärer och formgivare är kravet högskoleutbildning el- ler dokumenterad verksamhet som också är kvalitetsbedömd i någon mening. Det innebär t.ex. att ha haft utställning på etablerade gallerier, fått offentliga uppdrag, köpts in av eller museer. ha fått statligt konstnärstipendium eller kunna påvisa en ateljéför- säljning av större omfattning räknas också. Ett riktmärke är att man bör ha varit verksam . Inom området ton gäller kravet att man gått musikhögskola eller tvåårig musiklinje på folkhögskola eller kyrkomusikerutbildning eller ha arbetat med scenutövande verksamhet på heltid . För scenområdet gäller konstnärlig högskoleutbild- ning, t.ex. teaterhögskola eller . och är godkända utbildningar för dansare. Om man inte har utbildning skall man ha arbetat och försörjt sig professio- nellt inom yrket i minst tre av . Vid två arbetsförmedlingar inom Kultur och Media tar man emot samtliga sökande till kulturyrken utan prövning om de är etable- rade i yrket eller ej. Det är och , som anpassats efter den organisation deras länsarbetsnämnder beslutat med enbart yrkes- förmedlingar. I den organisationen finns inget alternativ till för den som söker till ett kulturyrke. Men också vid dessa kontor särskiljer man de sökande när det gäller beslut om åtgärder. AMS har i samarbete med , konstnärernas organi- sationer och arbetsgivarorganisationerna inom kultur- och media- området tagit fram ett handlingsprogram för kulturarbetsförmed- lingarna. Den utgår från AMS´ syn på sitt arbetsmarknadspolitiska upp- drag som är att tillsätta platser, rusta den enskilde, stimulera efterfrågan och förhindra utslagning och underlätta återgång i arbete. I handlingsprogrammet beskrivs de vägar kulturarbetsförmedlingen skall använda för att nå dessa mål. *förebygga arbetslöshet genom information om kraven i yrket, inte minst till ungdomar och andra nytillträdande, *bearbeta marknaderna för att öka antalet platser/uppdrag, *presentera kulturskapare vidare och i nya sammanhang, *stimulera geografisk rörlighet, *upparbeta utlandskontakter, *samverka med andra intressenter inom området, *utveckla vägledning för alternativa yrkeskarriärer. De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna skall ses som en del av stra- tegin och också bidra till dessa mål. Därför gäller enligt programmet först och främst att ingen nyetablering i kulturyrken får ske med hjälp av dessa åtgärder. De insatser som genomförs inom kulturområdet skall ske med maximal arbetsmarknadspolitisk effekt och med hög kvalitet och i samverkan med kulturpolitiken. Arbetsförmedlingen skall bara i undantagsfall själv vara huvudman för projekt och insatser. Viktigt är att inrikta insatserna på att nå nya områden för konstnärers yrkesut- övande och att finna gränsöverskridande insatser och otraditionella grepp som annars inte skulle komma till och som breddar konstnären. Också inriktningen av beredskapsarbeten och projekt bestäms i pro- grammet. De skall utformas så att de ger möjlighet till fortsatt anställ- ning eller nya uppdrag, fortsatt arbete med arbetsgivarens egna medel, chans för individen att bli mer synlig, få meriter och referenser eller stimulera individen att lämna storstadsregionerna. Barriärbrytande projekt som öppnar nya marknader och som stimu- lerar kulturanvändning på tidigare oprövade områden skall prioriteras. För arbetsmarknadspolitiken beskrivs inriktningen så att den skall upp- datera kunskaper inom yrkesområdet men också ge kunskaper i mark- nadsföring, ekonomi och juridik för att stärka konstnären på markna- den.