sou · GLB3158d1 · 1998-01-01 00:00:00 — Om- strukturering, förändring och flexibilitet. Visst har vi hört orden , och kommer så att få höra länge . Den omställning det västerländska industrisamhället befinner sig i handlar i hög grad också om det ekonomiska och finansiella systemets globalisering. Kapital flödar över nationalstaternas gränser, utan några egentliga restriktioner. Starka beroenden skapas mellan olika markna- bildning, lärande och samhällsförändring Företag, organisationer och enskilda människor utsätts för beslut och händelseförlopp över vilka de vare sig har inflytande eller kontroll. Fler länder industrialiseras och nya konkurrenter uppenbarar sig, och som visar sig ha bättre förmåga att exploatera de senaste teknologiska landvinningarna än vad vi själva har. För att behålla sin relativa position i denna världsvida kapplöpning, måste varje nation, liksom varje enskilt företag visa sin förmåga att införliva de teknologiska framstegen bättre än de flesta andra. Varje enskild människa måste ha förmåga och vilja till anpassning genom flexibilitet och livslångt lärande; inte anpassning genom kapitulation och underkastelse, utan genom att ständigt öka och förnya sin yrkesmäs- siga och personliga kompetens. Det livslånga lärandet måste vara en ständig följeslagare. Visst känns argumentationen igen. Men i tider av hög arbetslöshet och genomgripande samhällsförändringar får männis- kor inte bli passiva åskådare; oavsett om det gäller teknologiska, ekono- miska eller arbetsmarknadsmässiga förändringar. Det är inga gudomliga eller ödesbestämda krafter som påverkar våra liv, utan skapelser av människor. I hela den industrialiserade världen förändras nu arbetslivet på ett djupgående sätt. som börserna slår rekord på många håll i världen stiger arbetslösheten. Det historiska sambandet mellan ekono- misk tillväxt och antalet sysselsatta i arbetskraften har brutits. Tillväxt i ekonomin leder inte längre till ökad sysselsättning. som ar- betslösheten i stigit , har den totala förmögenhetstillväxen varit . Den sammanlagda sys- selsättningen har endast stigit med 9 procent.1 Globaliseringen och kapitalets rörelsefrihet över nationsgränser och kontinenter medför ökad konkurrens och omvärldstryck på enskilda företag till fortlöpande rationaliserings- och utvecklingsåtgärder. Det är emellertid inte bara den tekniska utvecklingen som är drivfjäder i sammanhanget. Sannolikt är tids- och kapitalrationalisering än mer drivande förändringsfaktorer. Till detta kommer inslag av downsizing2, dvs. reduktion av kostnader genom personalminskningar. De människor som blir kvar får arbeta hårdare, intensivare och längre. Hård arbetsbe- lastning på grund av bristande personaltillgång kan bli ett psykosocialt bildning, lärande och samhällsförändring problem, vilket knappast befrämjar den lärande organisationen och det livslånga lärandet. Arbetet håller verkligen på att förändras. Industrisamhället är på väg att försvinna i den meningen att allt färre är sysselsatta inom industrin (vilket ju inte innebär att industrins betydelse för välfärd och välstånd reduceras). är de industrianställda en exklusiv minoritet. Med skämtsam träffsäkerhet säger man ibland att levde människorna på landet och brukade sin jord. Sedan flyttade de till staden och började arbeta på fabrik. lever vi på nätet och ägnar oss åt att skicka prat. Arbetet håller på att bli prat, säger informatikprofessorn vid och tillägger Är jag bonde, tänker jag fabrik eller är det bara snack som gäller?3 Den framträdande arbetsformen på fabriken i det moderna industri- samhället är antingen maskinpassning eller någon enklare form av monteringsarbete. Fabriken kräver en byråkratisk organisation. Det ställs krav på arbetsdisciplin, lydnad och punktlighet. Det är vad tyska arbetslivsforskare kallar processoberoende kvalifikationer; sådana som inte har så mycket med själva arbetsinnehållet att göra. På fabriken håller man strikt isär arbete och fritid. Om arbetet börjar och slutar 15.12 så är det det som gäller. När arbetaren lämnar jobbet , så har han inte tillträde dit igen förrän . Det som inte är arbetstid, utgör per definition fritid. I industrisamhället har skolan en viktig funktion genom att disciplinera eleverna; att komma hela och rena till skolan, räcka upp handen och vänta på sin tur etc. Arbete och skola är förlagda till därför avsedda platser på fastställda tider. Gränserna är klara och tydliga. I det framväxande IT-samhället luckras gränserna mellan arbete och fritid upp; ja, kanske de till och med upplöses. Arbetstider är inte den mest framträdande styrfaktorn; det är arbetsuppgifterna (att skicka prat). IT-samhället portförbjuder oss inte från arbetsplatsen (gäller oss som har jobb), bara för att det råkar var helg eller semestertid. Vi har, som en god vän sade till mig , förmånen att få arbeta även . Vill vi inte vara på arbetsplatsen, kan vi ta med vår bärbara dator med inbyggt modem och mobiltelefon till hemmets lugna vrå eller till stugan på landet eller varhelst vi nu föredrar att förlägga arbetet. Människor kan underordna sig såväl egna som andras avsikter. På fabriken måste man underordna sig andras avsikter; inte för att man vill, utan därför att man måste. IT-samhällets undersåtar måste även under- bildning, lärande och samhällsförändring ordna sig sina egna avsikter och ta ansvar för sitt livslånga lärande. Kompetensutvecklingens grundläggande pedagogiska fundament är att människor själva äger syftet med den.4 Så förutsätter också IT-samhället att eleverna i skolan, deltagarna i vuxenutbildningen, studenterna på universitet och högskolor, själva äger avsikten med sitt lärande, att de tolkar och begriper studiesituationens innebörd och att de ser att utbild- ningen kan berika deras liv både för stunden och senare i livet; lärande är en meningsskapande aktivitet. Den av industrisamhället präglade skol- synen innebär att lärandet är resultat av överförd kunskap. Läraren talar och eleverna lyssnar. Läraren ställer frågor och eleverna besvarar dem. IT-eleven – liten som stor – måste lära-sig-lära, genom att själv formulera frågorna och söka svaren, och själv äga avsikten med sitt lärande, sin utveckling och sin förnyelse av kompetens. All knowledge aquisition is based on the question: WHY? Learning is a conscious act, and it is only then that the questions WHAT? Tanken att vi själva skall formulera frågorna och problematisera verkligheten, som det viktiga steget mot kunskap, innebär ett trendbrott mot skollärande. Det är människors frågor som skall öppna verkligheten; verkligheten öppnas genom frågor och svar och genom de begrepp som gör den, i bästa fall, begriplig. På så sätt kan vi alltid lära oss att ställa bättre frågor, att se bättre, tänka bättre och handla kunnig- are. Skall vi skolas för det livslånga lärandet i IT- och Internetsamhället behöver vi, higher order thinking skills, eller meta-kognitiva färdighe- ter som det svenska uttrycket lyder. –Att avgöra vilket faktaunderlag och vilka angreppssätt och vilka metoder som krävs för att lösa problemet. –Att veta när ytterligare information behövs och var och hur man kan skaffa fram dem. –Att hantera osäkra situationer där det inte finns en given väg till målet. –Att utföra mer komplexa uppgifter som ställer krav på planering, arbetsorganisation och helhetstänkande. –Att gå utanför invanda rutiner för att möta oväntade situationer och fånga tillfällen i flykten.6 I en av sina vitböcker diskuterar även betydelsen av att människor tillägnar sig metakognitiva färdigheter. bildning, lärande och samhällsförändring ...the ability to grasp the meaning of things, to comprehend and to make judgements, is the first factor in adopting economy and labour market change.7 Den agrara ekonomin har vi lämnat bakom oss. Med kompetens- och kunskapssamhället närmar sig nu också den industriella ekonomins epok sitt slut. I stället får vi en kunskapsekonomi. Inom EU är av arbetskraften utan lönearbete. Detta motsvarar nästan 19 miljoner människor. Uppskattningsvis hälften ut- görs av långtidsarbetslösa, vilket betyder att man varit utan arbete (i räknas man som långtidsarbetslös ). Trots politikers högtidliga tal och vällovliga avsikter om åtgärder som skall halvera arbetslösheten, pekar utvecklingen snarare i motsatt riktning. De insatser som gjorts för att möta den höga arbetslösheten har visat sig vara helt otillräckliga. Men vilka möjligheter har egentligen det politiska etablissemanget att med politiska medel skapa sysselsättning? Är det ändå inte så att sysselsättning uppkommer då någon är villig att betala för att få behov tillgodosedda och tillfreds- ställda? Förutsättningen är dels att behov kommer till uttryck (antingen det nu är genuina mänskliga eller skapade behov), dels att det finns någon med rätt kompetens, förmåga och vilja att tillgodose dem. Det föreligger två sidor: utbud och efterfrågan. Utbud och efterfrågan kan ses som två slags marknader i otakt: The two speed labour market.8 På en arbetsmarknad i omdaning försvinner efterfrågan på vissa varor och tjänster, medan efterfrågan på andra uppstår. Frågan blir då hur arbets- kraften förmår att följa den successiva förändringen? I verkligheten är arbetslösheten väsentligt högre än vad som framgår av den officiella statistiken. Många, såväl äldre som yngre, förtidspensio- neras. Andra låter bli att söka arbete då de anser det utsiktslöst att få något. Uppskattningsvis nio miljoner människor inom EU avstår från att söka arbete i övertygelsen om att det inte lönar sig. Ungdomar håller sig kvar inom utbildningssystemet allt högre upp i åldrarna i brist på alternativ sysselsättning. Invandrare och flyktingar är chanslösa på den västeuropeiska arbetsmarknaden. Erfarenheten visar att invandrare, oavsett utbildningsnivå, har svårt att få jobb i den fram- bildning, lärande och samhällsförändring För stora grupper av invandrare finns överhuvudtaget inte någon öppen arbetsmarknad. Det kan räcka med namnet, så läggs deras ansökningshandlingar åt sidan. Uppskattningsvis 50 miljoner människor lever i under existensminimum.9 Det finns ett oändligt hav av mänskliga behov som söker tillfredsställelse. Detta borde väl skapa sysselsättning! Arbetslösheten har ökat stadigt i , med undantag för 1980-talets andra hälft. , liksom bl.a. Tysk- land, utgjorde undantag. var den svenska arbetslösheten extremt låg, och på sina håll höjdes röster för arbetskrafts- invandring. Det ligger utanför ramen för den här artikeln att analysera orsakerna till den dramatiska förändringen på arbetsmarknanden i bör- jan , men flera faktorer samverkade.En var att man tidigare försummat att investera. Varför skulle man investera i produktutveck- ling och kompetens, då det gick att surfa behagligt på devalveringsvågen under ett antal glada 80-tals år; årtiondet då finansvalp blev en ny vokabulär i svenska språket och då banker med självakting skulle växa genom att låna ut pengar till vidlyftiga fastighetsspekulationer. Det var inte bara en kraftig underinvestering i teknologi och produktutveckling, utan också i kompetens. Underlåtenheten att investera, antingen det handlar om produktions- utrustning, produktutveckling, tjänster eller kompetens och kvalifikatio- ner, straffar sig alltid i längden. En ekonomi präglad av snabba klipp, förlorar förmågan till långsiktighet och uthållighet. Redan under 1970- talet började emellertid europeiska företag att tappa i lönsamhet. Inte bara mot de amerikanska och japanska drakarna, utan även mot de nya industrialiserade länderna; den sydost-asiatiska tigerekonomin. Investe- ringar måste vara långsiktiga projekt. lades emellertid också grunden till den underminering av välfärdsstaten, som vi nu bevittnar, genom kostnadskrävande välfärdsreformer. Det ligger utanför mitt kompetensområde att diskutera arbetslöshetens mekanismer och orsaker. Men ett sätt att förstå den är som en effekt av de inbördes relationerna mellan tre storheter: 1) tillväxt i ekonomin, 2) förändring i sysselsättningen och 3) tillgång till arbetskraft. För att illustrera sambanden utgår jag från beskrivning av arbetslösheten inom EU under de 30 åren . bildning, lärande och samhällsförändring Perioden och till oljechocken 1973 var den genomsnittliga årliga BNP-tillväxen . Det var en mycket god tillväxt, men den motsvarades inte alls av en lika stor tillväxt vad gäller sysselsätt- ningen, som endast ökade . Men eftersom tillgången till arbetskraft inte heller ökade med , så innebar det inte något problem. Arbetslösheten var låg, i genomsnitt . Under den därpå följande perioden mer än halverades den årliga genomsnittliga tillväxttakten till . Sysselsättningen ökade lika blyg- samt som (0,), men eftersom tillgången på arbetskraft steg , ökade arbetslösheten dramatiskt till 1985. steg BNP med i genomsnitt . Tillgången på arbets- kraft låg kvar på , medan sysselsättningen ökade , vilket resulterade i att arbetslösheten sjönk till år 1990.10 BNP-tillväxten i sig är således inte någon lösning på problemet. Om produktionen ökar behövs fler människor, men om produktivite- ten ökar kan antalet anställda minskas. Inom industriell tillverkning går dessa företeelser ofta hand i hand. Problemet med den industriella ekonomiska tillväxten, oavsett på vilken nivå den ligger, är att den inte skapar ökad sysselsättning. Då det gäller tjänster, antingen de är privata eller offentligt finansierade, har produktionen inom många områden ökat. Så gott som samtliga ungdomar genomgår gymnasieskolan, fler ungdomar vill in på högskolan, vuxna är i behov av fortbildning och ny kompetens, alltfler äldre behöver vård och omsorg etc. Vad som däremot inte skett i till närmelsevis lika hög grad, som t.ex. inom industrin, är produktivitets- höjning. När jag som pojke gick till frisören tog det att bli klippt, och det tar ungefär lika . Skall vi vårda våra åldrande anhöriga på ett sätt som utmärker god omsorg och omtanke, så är det inte möjligt att reducera tidsåtgången. Det är förmodligen inte mycket vunnet om läraren i klassrummet ökar talhastigheten (därmed inte alls sagt att det inte går att förbättra under- bildning, lärande och samhällsförändring visningens effektivitet och kvalitet, vilket det självklart gör). Med sjuk- vård förhåller det sig delvis annorlunda. Titthålskirurgin ger produktivi- tetsvinster genom bl.a. lägre kostnader för sjukskrivning och sjukhus- vistelse. Teknologin slår ut jobb, hävdar en del, medan andra påstår motsatsen. Man hänvisar till att det just är de högteknologiska branscherna som skapar ökad sysselsättning. En förutsättning för att teknologin skall skapa ny sysselsättning är att den baseras på FoU-verksamhet. Det är så den svenska högteknologiska industrin skapar ökad sysselsättning. Man rekryterar allt fler till forskning, design och produktutveckling, men allt färre till den direkta produktionen. Om man enbart ersätter gammal beprövad teknologi med fleroperationsmaskiner, robotar och FMS (), så leder detta obönhörligen till minskad sysselsättning. Detta kallar man inom EU för teknologisk arbetslöshet (till skillnad från cyklisk respektive strukturell arbetslöshet). Den skatte- finansierade offentliga verksamheten kan sällan rationaliseras genom tekniska lösningar. I stället minskar man sina utgifter och kostnader genom personalreduktion, mindre verksamhet eventuellt i kombination med ökade avgifter för den som vill ta tjänsterna i anspråk. Förändringen av arbetsmarknaden inom EU har en entydig inriktning. Antalet arbeten inom traditionella basnäringar som industri, jordbruk, gruv- och skogsbruk blir allt färre, medan tjänste- och servicejobben blir fler. Jämförelser mellan , och visar att de båda industriella konkurrenterna inte skapat särskilt många fler arbetstillfäl- len. Förklaringen till den högre europeiska arbetslösheten anses i stället vara större förlust av gamla arbeten. Särskilt inom jordbruk och industri. Inom EU försvinner av jobben . Detta motsvarar 15 miljoner arbetstillfällen, som måste ersättas med minst lika många – under loppet av ett enda år – för att inte arbetslösheten ytterligare skall förvärras.11 En ekonomi som baseras på skapande, spridande och använ- dande av kunskap kommer att bli av dominerande betydelse i det tjugoförsta århundradet, och mot en sådan bakgrund kommer en rad av dessa konkurrensfaktorer (vetenskap, tekniskt know- how, välutbildad arbetskraft, social konsensus etc.) att spela en bildning, lärande och samhällsförändring avgörande roll då det gäller att generera återhämtning av tillväx- ten och en ökning av sysselsättningen.12 1995–2005 bedöms att merparten av dagens tekno- logi kommer att bytas ut. Hur skall vi kunna överbrygga klyftan mellan ny teknologi och gammal kunskap? Och hur skall vi kunna överbrygga denna klyfta på en arbetsmarknad där av arbetskraften kommer att vara verksam även ? Endast ny kompetens tillförs arbetsmarknaden , genom de ungdomar som lämnar utbildningssystemet och träder in i arbetslivet. Dessutom tyder bedömningar inom EU och på att färre välutbildade yngre kommer ut på arbetsmarknaden , som de äldre med lång arbetslivserfarenhet, men med relativt låg utbildning, blir fler. Hur skall den ekvationen lösas? Inom EU gör man arbetsmarknadens bristande flexibilitet i hög grad ansvarig för den strukturella arbetslösheten; en bristande flexibilitet som man menar kan spåras tillbaka till särskilda institutionella, rättsliga och kontraktsgrundande omständigheter i varje land. EU föreslår en rad prioriteringar som åtgärder för att skapa nya arbetstillfällen: –under hela livet återkommande allmän utbildning och yrkesutbild- ning –större flexibilitet i företagen, både internt och externt –större förväntningar på decentralisering och initiativkraft –minskning av den relativa kostnaden för lågkvalificerat arbete –en grundlig genomgång av sysselsättningspolitiska åtgärder –insatser för att tillfredsställa nya behov.13 Med kunskap och kompetens erövras världen Det är med kunskap och kompetens som det svenska näringslivet skall hävda sig i den allt hårdare internationella konkurrensen, säger våra politiker. Eller för att citera statsminister : skall konkurrera med hög kompetens, inte med låga löner. Idén om det livslånga lärandet skall förverkligas. Den tidigare borgliga regeringen var inte sämre den, som proklamerade att skall få en av världens bästa skolor. Trollformler och besvärjelser. Den officiella ideologin och högtidstalens retoriska slagdängor skiftar vare sig färg eller skepnad. Fast ibland vill verkligheten något annat, som t.ex. då kommunerna fick bildning, lärande och samhällsförändring för sig att de skulle marknadsanpassa lokalhyror. har åderlåtits på pengar. Är det inte där som lusten och glädjen till det det livslånga lärandet skall grundläggas? De slutsatser som vi dragit i denna studie är att utbildningens kvalitet har de största ekonomiska och sociala konsekvenserna för individen i , mycket större än vid universitet och högskolor. Det är därför på denna grundläggande nivå viktigt att beslut fattas där den rätta kompetensen finns.14 Om vi i skall kunna dra nytta av denna kompetens och dessa kvalifikationer förutsätts att vi får allt fler högproduktiva arbeten. visade en utredning från Svenska metallindustriarbetare- förbundet15 att det inom tillverkningsindustrin snarare var andelen lågt kvalificerade arbeten som relativt sett ökade mest. En betydande andel av dessa arbeten har bortrationaliserats . Men vad har vi fått i stället? Utbildningsoptimismen framstår som stark, precis som . Då skulle utbildningen vara en spjutspets mot framtiden. Men är egentligen denna optimism och tilltro särskilt stark ? Är det inte så att det är den enda möjliga framtidsvägen vi ser, och som skall bidra till att reducera den höga arbetslösheten på såväl kort som på . På kort sikt genom att arbetslösa som deltar i utbildning inte registreras som arbetslösa. Genom att utöka antalet utbildningsplatser inom universitet, högskolor och annan vuxenutbild- ningen skall den öppna arbetslösheten reduceras i motsvarande grad. Det är genom bl.a. detta konststycke som regeringen tror sig kunna halvera arbetslösheten . På är det en förhoppning att investeringarna i utbildning och kompetensförnyelse skall bidra till omställning, flexibilitet och sysselsättning. skall utvecklas till ett kunskapssamhälle, som vilar på tre hörnpelare; ungdomsutbildning, kunskapslyft för vuxna och livslångt lärande. är till för de grupper som av olika skäl i sin ungdom inte kommit upp till en tillräckligt hög grundläggande utbildningsnivå för att kunna delta i det livslånga lärandet. Lärandet i arbetslivet består i stor utsträckning av informellt lärande på arbetsplatsen. Arbetsrotation och erfarenhetsutbyte i samspel med arbetskamrater, arbetsledare, kunder/brukare/ klienter/patienter och leverantörer ger den anställde tillfälle att vidga sin kompetens.16 bildning, lärande och samhällsförändring Informellt lärande som huvudsaklig form och metod för introduktion, utbildning och lärande är anpassat till traditionsstyrda organisationer med långsamma förändringar. Om vi håller fast vid föreställningen om allt snabbare förändringar inom arbetslivet, framstår det som nödvän- digt med andra insatser och åtgärder för att främja lärandet, än vad som varit förhärskande. Det handlar då inte bara om kompetens- utveckling, utan i lika hög grad om att förnya kompetens och att skapa förutsättningar och villkor för kontinuerligt lärande, för att kunna möta nya situationer. Genom det livslånga lärandet skall människor vara ständigt anställningsbara, som den nya EU-anpassade termen lyder. Individuell flexibilitet förutsätter inte bara goda kunskaper och förmåga till ständigt lärande, utan också viljan att lära och förändras. På en arbetsmarknad i omstöpning och en välfärdsstat i utförsbacke, framstår som den enda tryggheten att vara flexibel i betydelsen att ha vilja och förmåga till livslångt lärande. Men vad händer då människor förlorar förmågan och/eller viljan? Från återkommande utbildning till livslångt lärande? Återkommande utbildning är en av prioriterade åtgärder för att skapa nya arbetstillfällen. Man avser såväl allmän- utbildning, dvs. i kärnämnen, som yrkesutbildning. Återkommande ut- bildning lanserades som en idé för distribution av utbildning under människors livscykel, istället för att endast koncen- trera utbildningen till barn- och ungdomsåren. Återkommande utbild- ning var för vad Lifelong Education var för och Permanent Education var för dåvarande EG. Recurrent education is a comprehensive educational strategy for all post-compulsory or post-basic education, the essential characteristic of which is the distribution of education over the total life-span of the individual in a recurring way, i.e. in alter- nation with other activities, principally with work, but also with leisure and retirement.17 I en inledande rapport till Agenda 200018 fastslog utbildningsministern i den tidigare borgerliga regeringen bl.a. att vuxna måste tillförsäkras rätt till kunskapskomplettering i princip motsvarande gymnasieskolans bildning, lärande och samhällsförändring kärnämnen, och att var och en måste ges finansiella möjligheter att själv skaffa sig ytterligare utbildning efter ungdomsutbildningen. Detta, me- nade man, skulle kunna ske genom individuella och skattefria utbildnings- konton. I har den samhällsfinansierade vuxenutbildningen under se- nare år fått ökad tyngd på allmän inriktning och mindre på yrkesinriktad utbildning. Detta visade sig bland annat i resultaten av satsningen på extra utbildningsplatser för arbetslösa i komvux, som regeringen ansla- git medel för . Satsningen har dels inneburit att medel indirekt förts över från arbetsmarknadsutbildningen (AMU) till kom- vux, dels att man inom komvux i huvudsak expanderat ordinarie kurs- utbud av allmänna ämnen. Återkommande utbildning är därför det allmänna mål till vilket de nationella utbildningsinstitutionerna själva kan bidra.