sou · GLB3138d2 · 1998-01-01 00:00:00 — 2SCB:s statistik visar också att gifta invandrare utan barn och samboende par med eller utan barn skiljer sig i större utsträckning än svenskar, även när man kontrollerar de ovannämnda riskfaktorerna för separation ( Skilsmässor och separationer, 1995: 68–81). 3En förklaring till att SCB inte har undersökt separationsrisken bland specifika nationaliteter kan vara att antalet separerade fall bland respektive nationalitet är relativt få. Även vår studie visar att när man kontrollerar för alla riskfaktorer blir antalet observationer ibland så få att resultaten förlorar sin relevans. Invandrarkvinnor utmanar männens roll att man inte har kontrollerat för en viktig variabel, vistelsetid i . För att få en klarare bild av skilsmässa bland invandrarfamiljer har vi gjort en speciell studie av skilsmässotalen för män och kvinnor födda i , , , , , , och Chile.4 Denna visar att var chilenare () och iranier () de två invandrargrupper som skilde sig mest, medan turkar tillhör de grupper som skiljer sig minst. Skilsmässotalet var för finländare och bland helsvenska par upplöstes detta år av samtliga äktenskap, vilket var den lägsta andelen. Diagram 10.1 Antal skilsmässor per hundra gifta par Egen bearbetning av rådatamaterial som beställts från SCB . För att se vilken betydelse olika riskfaktorer har för skilsmässa bland iranier och andra invandrargrupper genomfördes en logistisk regressionsanalys. Finländare valdes som kontrollgrupp. 5 När man i 4Vår studie baserades på rådatamaterial som vi beställt från SCB . 5Egentligen borde man ha svenskar som kontrollgrupp för analys av olika riskfaktorer för separation i undersökningen. Problemet är dock att skillnaden i antal observationer bland svenskar och exempelvis turkar är så stort att en jämförelse, med kontroll för alla riskfaktorer, i hög grad påverkas av den stora svenska gruppen. Dessutom baseras vår undersökning enbart på invandrare. Därför valdes finländare som kontrollgrupp som är den största invandrargruppen. De har i många avseenden samma familjemönster som svenskar, som man vet ungefär i vilken grad de skiljer sig i jämförelse med svenskar. På så sätt man kan ha en indirekt och svag SCB:s studie kontrollerade för olika riskfaktorer hade invandrare från , där finländarna utgör två tredjedelar, en skilsmässorisk som var än för svenska gifta par med barn, där kvinnor är 28, 33, (se tabell 10.2). Tabell 10.3 Relativa riskfaktorer för separation bland gifta barnfamiljer där båda makarna är invandrare 1991–1992. (Följande variabler kontrollerades: nationalitet, äktenskapets varaktighet, barna n- tal, barn före vigsel, boende, region, mannens respektive kvi n- nans utbildning, socioekonomisk grupp och inkomst, vistelsetid, ålder) Med kontroll för alla riskfaktorer 1,64** 1,54** 1,39** 1,69** 1,38** 2,43** 0,40** 0,35** 0,49** 0,45** 0,66** 1,44** 1,39** 0,60** 0,72* 0,55** Signifikansnivå ** 1 %-nivå, * -nivå Egen bearbetning av rådatamaterial som beställts från SCB . Vår analys visar att –1992 (som SCB:s studie omfattar) var skilsmässorisken högre bland chilenska och iranska barnfamiljer än i andra invandrargrupper när man enbart kontrollerar för nationalitet. Men när man kontrollerar för andra riskfaktorer (ålder, vistelsetid i , äktenskapets varaktighet, barnantal, barn före vigseln, mannens respektive kvinnans utbildning, socio-ekonomisk grupp och inkomst, boendesituation och region) minskade skilsmässorisken kraftigt i olika åldersgrupper. Turkar var fortfarande den invandrargrupp som hade den lägsta skilsmässorisken jämförelse mellan invandrargrupper och svenskar även när man kontrollerar för olika riskfaktorer. Invandrarkvinnor utmanar männens roll och detta gällde även när man kontrollerar för andra riskfaktorer. Iranier hade fortfarande relativt hög skilsmässorisk. Ändå kvarstår det faktum att de flesta invandrargrupper skilde sig mer än svenskar. om orsaker till familjeinstabilitet Mot bakgrund av ovanstående empiriska iakttagelser skall vi här diskutera hur man ur olika perspektiv kan förklara den höga familje- instabiliten och skilsmässofrekvensen bland invandrarfamiljer och särskilt bland iranier. Vi fokuserar här på tre viktiga ansatser som utgår från klass-, etnicitets- respektive genusperspektiv. låga socioekonomiska status konflikter? Statistik visar att familjer med större sociala och ekonomiska problem löper högre risk för separationer. Arbetslöshet påverkar äktenskap och familjeliv negativt och ökar risken för separation. Med andra ord löper familjer med låg inkomst större risk för skilsmässa. Att invandrare skiljer sig mest sker ofta mot bakgrund av svåra ekono- miska och sociala förhållanden. Invandrare är oftare arbetslösa, har lägre inkomst och majoriteten av dem som kommer från tredje världen är flyktingar ( Skilsmässor och separationer, 1995: 66–74). Detta innebär att den höga separationsfrekvensen bland invandrare delvis kan förklaras utifrån ett klassperspektiv. var andelen arbetare större bland utrikes födda () än bland dem som var födda i (), medan andelen tjänstemän var större bland svenskfödda, mot för utrikes födda (På tal om invandrare, 1996:56–59). När det gäller invandrarnas deltagande i arbetslivet visar statistiken att förvärvsintensiteten (dvs. andelen förvärvsarbetande i en given befolkningsgrupp uttryckt i procent) är låg bland invandrare från länder med stor flyktinginvand- ring till . Exempelvis var förvärvsintensiteten bland iranier i åldersgruppen 20–(för män, för kvinnor) medan motsvarande siffror för personer som är födda i och var (På tal om invandrare, 1996:56–59). Iranier är också en av de invandrargrupper som har högst arbetslöshet. Vår analys visar att bland invandrarfamiljer med barn där männen saknar förvärvsarbete är risken för skilsmässa högre än bland de familjer i samma grupp där männen har förvärvsarbete. Även vistelsetiden i kan påverka invandrarnas socio- ekonomiska situation och därigenom familjeförhållanden. Ju längre man har bott i , desto mer har man hunnit att stabilisera sig och anpassa sig i ekonomiskt, kulturellt och socialt avseende. Exempelvis har invandrare som bott länge i högre arbetsin- komst än de som har kommit . Dessutom har majori- teten av dem som immigrerat – bl.a. iranier – flyktingstatus, vilket innebär stora påfrestningar och låg status i samhället. Av invandrarna från har och från bott i , medan av iranska invandrare har gjort det. Med andra ord är iranier en av de yngsta invandrargrupperna när det gäller vistelsetid i (På tal om invandrare, 1996:28). En attitydundersökning genomförd av och , med en undersök- ningspopulation på 2000 personer bestående av svenskar, polacker, iranier, och chilenare, visar att bland de fyra grupperna är främlingskapets påfrestningar högst bland iranierna. De känner sig mer diskriminerade och är mindre nöjda med sin ekonomi jämfört med de andra grupperna. Sådana påfrestningar kan bidra till att familjeinstabiliteten ökar bland dem. Vår analys visar att bland invandrarfamiljer med barn, där männen har bott upp till i , är skilsmässorisken högre än bland dem som har bott längre i . När det gäller invandrarkvinnors situation i , tillhör de i huvudsak arbetarklassen och har LO-yrken. Invandrarkvinnornas situation tolkas av somliga forskare som ett tredubbelt förtryck: som kvinnor, invandrare, och arbetare (, 1986). betonar att invandrarkvinnors underordnade ställning både i hemmet och i samhället leder till olika kriser bl.a. familjesplittring. Hon menar att en slitsam arbetsmiljö ofta leder till psykisk och fysisk belastning som påverkar invandrarkvinnan i hemmiljön och leder till reaktioner mot både det privata och det offentliga könsförtrycket. I sådana situationer kan männens patriarkaliska tendens förstärkas i syfte att försvara givna privilegier, vilket leder till konflikter och familjesplittringar (, 1986:126). Men frågan är om socio- ekonomiska faktorer alltid har samma effekt på män och kvinnor. Statistiska undersökningar visar att manliga arbetare har högre separationsrisk, medan det för kvinnor inte finns något samband mellan klasstillhörighet och skilsmässorisk. Dessutom är risken för separation högre bland män som saknar förvärvsarbete eller har låg inkomst, medan det för kvinnor med barn i stället är så att de med höga inkomster har en hög separationsrisk ( Skilsmässor och separa- tioner 1995:20, 67). Vår analys visar också att bland invandrarfamil- Invandrarkvinnor utmanar männens roll jer med barn där kvinnan har högre inkomst än mannen är skilsmässo- risken högre än i familjer där män har lika hög eller högre inkomst. Orsakar identitetskris och kulturkrock konflikter? Även psykologiska påfrestningar verkar negativt på familjerelationer med slitningar och familjeupplösning som en möjlig följd. Påfrest- ningarna kan vara större bland dem som upplever en större kultur- krock och har kommit till . (1984:27) anser till och med att själva invandringen skapar en invandringskris. Med invandringskris menas att invandraren befinner sig i en påfrestande situation där hans eller hennes tidigare socialisering, erfarenheter, kulturella bakgrund och normer konfronte- ras med den nya livssituationen (Soydan, 1989:3). Invandring från ett land till ett annat med andra förutsättningar (till exempel från till ) medför större risk för en invandringskris. Men invandring från ett land till ett annat land med mer eller mindre samma förutsätt- ningar (till exempel från till , eller från till ) kan knappast leda till en sådan kris. En invandringskris kan på så sätt ses som ett resultat av en kultur- krock. Flera forskare betonar den identitetskris och kulturkrock som invandringen skapar och som leder till stora påfrestningar och stress, vilka påverkar familjelivet negativt (bl.a. Sluzki, 1979; Akpinar, 1988; , 1986; Soydan, 1989; , 1995). Utgångspunkten för dessa forskare är att emigrationen ställer invandrarfamiljerna inför en ny situation där värderingar, normer, erfarenheter och roller ifrågasätts och där familjemedlemmar hamnar i konflikt med varandra. Speciellt utvandring från tredje världen till har påverkat många invandrargruppers familjeförhållanden drastiskt. och (1995) betonar den identitetskris som invandring från ett icke-individualistiskt sam- hälle som till ett individualistiskt samhälle som skapat och som påverkat familjelivet. Trots att iranska kvinnor är mer benägna att anpassa sig till den nya situationen upplever de en identitetskris, enligt författarna. De menar att en av de viktigaste anledningarna till iranska kvinnors oförmåga att övervinna denna identitetskris är att det svenska samhällets kulturella och sociala normer bygger på föreställningen om personer som självständiga individer, vilka är emot den iranska kvinnans icke-individualistiska uppfattning. Det ligger säkerligen något i dessa förklaringar. Etniskt ursprung och kulturskillnader har betydelse för hur invandringen upplevs. För många invandrarfamiljer – särskilt för männen – är det svårt att acceptera eller smälta in i svenska familjenormer och familjefor- mer. Den attitydundersökning som tidigare nämnts (, 1996) visar att bland de fyra invandrargrupperna känner sig iranierna mindre hemma i och mer än hälften säger att det inte är säkert att de stannar i . Att skapa en ny identitet är inte lätt och tar tid. Migrationsproces- sen är en växelverkan mellan det egna handlandet och majoritetskul- turens bemötande. Denna process ser olika ut för olika individer beroende på deras klasstillhörighet, hur som har gått sedan invandringen, vilka tidigare levnadsvillkor de haft i hemlandet respektive i det nya landet samt individuella faktorer. Upplevelsen av invandringen kan exempelvis skilja sig beroende på om den invand- rade familjen har en modern eller mer traditionell bakgrund. Många invandrargrupper – bl.a. iranier – kommer från speciella skikt och kategorier i hemlandet och representerar därmed inte nödvändigtvis den dominerande kategorin i hemlandet. Bland de iranska familjerna i finns en stor grupp som kommer från en modern urban medelklass, vilken även i var västorienterad. Dessa familjer har därför större kapacitet att möta det nya samhället. Dessutom är kultur inget oföränderligt fenomen utan ett ständigt växelspel mellan olika individer eller grupper. Allt fler forskare har börjat överge föreställ- ningen om kultur som en sammanhängande, enhetlig och homogen helhet som kan användas för att definiera etniska skillnader ((red. ), 1983; , 1995; , 1992). Förutom etnisk tillhörighet har klass och kön stor betydelse för kulturella inställning- ar. Skillnader mellan olika invandrares attityder till familjeliv leder till olika beteenden i en kritisk situation. En flyktingfamilj som anlänt till efter att ha upplevt krig befinner sig i en annan situation än en familj som är etablerad här . Sist men inte minst måste betonas att den ökade individualiseringen inom invandrarfamiljer inte med nödvändighet behöver leda till separation, utan också kan utveckla jämställdheten mellan makarna. Dessutom kan fredliga diskussioner efterhand ersätta våldsamma handlingar som ett sätt att lösa konflikter (Eyrumlu, 1997:213). Det är problematiskt att tala om kulturskillnader mellan ur- sprungsland och som huvudorsaken till den höga familjes- plittringen bland invandrare. Hur kan man då förklara den stora skillnaden i skilsmässofrekvens mellan olika invandrargrupper, t.ex. mellan iranier som tillhör de som skiljer sig mest och turkar tillhör de som skiljer sig minst? Detta trots att för iranier och turkar är kulturskillnaden mellan ursprungslandet och i stor sett likvärdig. och är båda , har samma religion, och är dessutom grannländer. Vi anser att undersökningar om invandrar- Invandrarkvinnor utmanar männens roll familjers specifika situation och makarnas förhållande kan förklara mycket mer av deras familjeinstabilitet än varifrån de kommer. Ett annat problem är att de teorier som betonar identitetskrisers och kulturkrockars betydelse för separationer ofta betraktar en separation som ett problem snarare än som en möjlighet. är om den höga separationsfrekvensen och familjeinstabiliteten ska tolkas enbart som ett problem, eller om de även kan vara tecken på individens möjligheter att förändra och välja sitt familjeliv? Separation som en möjlighet och en rationell handling Allmänt sett kan separation ses som en vanlig lösning på familjekon- flikter. (1993) kritiserar att problemkonstruktionen kring varför man skiljer sig ofta bygger på en medveten eller omedveten ide om att en parbildning skall vara hela livet och att separation skulle vara något onaturligt eller avvikande. I stället kan separation tolkas som en rationell handling hos en individ när hon/han inte tjänar på samverkan i familjen. I en parrelation finns det åtminstone två relationer: hans och hennes. Det innebär att den ena parten kan vara mycket tillfreds med relationen medan den andra kanske inte alls är det. Sanktioner kan ha en hindrande effekt på individens val mellan att stanna eller avbryta en relation. Därför ökar risken för separation när hans/hennes möjligheter till andra alternativ ökar. Familjen som grupp består av ett antal band som upprätthåller relationen mellan makarna. Familjens stabilitet beror på hur starka eller svaga de banden är. Genom att familjebildningen blivit mer frivillig uppstår större möjligheter för individen att separera och söka nya alternativ. Forskningsresultat visar att det finns ett positivt samband mellan kvinnors förbättrade position och den höga skilsmässofre- kvensen i och i västvärlden (Popenoe, 1987; Moxnes, 1990; Skilsmässor och separationer , 1995). Flera studier visar att det är männen som tjänar mest på familjen. Exempelvis visar ekonomisk forskning att det även är män som gynnas mest av äktenskap och familjebildning (, 1991). menar att äktenskap ökar mäns och minskar kvinnors produktivitet i förvärvsarbete på grund av arbetsdelning. Undersökningar visar också att de flesta invandrarmän, liksom svenska män, som lever i en parrelation har lägre sjuktal. För invandrarkvinnor gäller det motsatta förhållandet (, 1995, s. 143). Äktenskap har med andra ord länge varit ett patriarkaliskt kontrakt (Moxnes, 1990:91) där kvinnor är underordnade. Det är under sådana förutsättningar som förhandlingar pågår mellan män och kvinnor. Därför är det inte märkligt att en kvinna lämnar relationen, när hon känner sig missnöjd och har råd och makt att separera. Frågan är om det inte finns samma mönster bland invandrarfamiljer. Enligt nyare familjeforskning kan familjen ses som en organisation som består av individer med delvis skilda mål och intressen. Därmed blir begrepp som förhandling, makt och konflikt centrala (, Roman , 1996). Med makt menas möjlighet att påverka och åstadkomma ett avsett resultat (, 1993, s. 6–8). Makt baseras ibland på negativa sanktioner. Ur denna aspekt studeras makt utifrån vem som vinner och vem som förlorar. I detta samman- hang brukar tystnad ofta tolkas som ett tecken på passivitet och vanmakt. Men den sammankopplingen är inte nödvändig. Makt kan också ses som en ömsesidig bytesrelation. Utbyte och samarbete kan ge två parter makt över varandra. En konflikt kan aktualiseras om samarbetsstrategin inte längre tillfredsställer en av parterna. Grunden för en maktrelation är någon typ av beroendesituation , vilket innebär att ju mer beroende man är desto mindre makt har man. Detta innebär att ju fler alternativ man kan skaffa sig, desto mindre beroende är man (, Roman , 1996:25). Frågan är under vilka omständigheter intressemotsättningar och missnöje kan leda till öppna konflikter. Exempelvis döljer många kvinnor sin underordning, därför att de fruktar konsekvensen av en konfrontation med den nakna makten. Under sådana omständigheter har den svaga parten en rationell anledning att reagera mot inskränk- ningen av sina rättigheter endast om det finns rimliga möjligheter att förändra maktrelationen. I annat fall är det rationellt att acceptera den rådande maktrelationen (, 1987:124). Därför betonar (1987:85–86) att frånvaron av protester och öppna konflikter inte säger hela sanningen om huruvida man är nöjd eller missnöjd. Frågan är hur man kan mäta vad individen egentligen vill. Maktrela- tionen stabiliseras och permanentas så länge de maktlösa sänker sin anspråksnivå och accepterar det rådande förhållandet. är missnöjd och har råd kan man ändra situationen. Enligt Korpi (1987:97) består maktresurser av tvångsresurser, betalningsresurser och normativa maktresurser. Han menar att användningskostnaderna tenderar att vara högst för tvångsresurser och lägst för normativa maktresurser. Men under vilken omständighet kan öppna konflikter uppstå? Om skillnaden i maktresurser mellan två aktörer är stor är därför sannolikheten liten för att intressemotsättningar mellan dem skall utvecklas till öppna konflikter. I sådana situationer är det i stället troligt att olika former av icke-beslut och/eller exploatering Invandrarkvinnor utmanar männens roll kommer att utvecklas. Men när skillnaden i maktresurser mellan de två aktörerna minskar, då ökar både sannolikheten för fram- gång och motivationen hos den svagare parten, något som ökar sannolikheten för öppna konflikter. (Korpi, 1987:99) Exit och voice – eller sorti och protest – är två strategier att uttrycka missnöje . Exempelvis om man är missnöjd med sin organisation (t.ex. familjen) är en möjlighet till förändring att protestera och göra sin röst hörd. Den andra möjligheten är att lämna organisationen, att byta till ett annat alternativ (, 1972). Dessa strategier kan tillämpas även vid familjekonflikter. Man kan hävda att man är lycklig inom en familj och tillfredsställd om maktstrukturen är sådan som man önskar sig. Varje person önskar ha åtminstone ett visst inflytande på sammanlevnaden. Problemet rörande vem som har mest makt och det avgörande inflytandet uppkommer främst när makarna har olika åsikter. Ju oftare makarna har olika uppfattningar och båda försöker handla utifrån sin åsikt, desto oftare förekommer öppna konflikter. Ett förhållande beror i stor utsträckning på hur denna situation upp. Invandrarkvinnor utmanar männens roll Bilden av invandrarkvinnor som passiva offer för sin kultur och sin omgivning försvårar förståelsen av deras maktresurser och möjlighe- ter till maktutövning. Denna stereotyp är speciellt vanlig när det gäller muslimska kvinnors familjeliv i . I det västerländska perspektivet har majoritetssamhället till uppgift att befria de förtryckta muslimska kvinnorna. För det första är denna syn etnocentrisk och förenklad. Man glömmer bort att även svenska och andra västerländska kvinnor är förtryckta på olika sätt. Detta synsätt leder också till en schablonartad bild av invandrarmän som enbart förtryckande. (1988) hävdar att bland turkiska familjer har kvinnor och män sina egna maktcentra. Hon menar att man inte kan beskriva dessa familjer enbart i termer av mäns dominans och kvinnors underord- ning. I stället har varje kön sitt eget kompetensområde. Varje vuxen familjemedlem har dessutom sitt eget könssegregerade nätverk samt ett gemensamt nätverk genom rollen som makar. Även (1996:30) argumenterar på samma sätt i sin studie av iranska flyktingfamiljer i och varnar för att en ensidig uppfattning om iranska mäns makt över kvinnor kan leda till att man underskattar kvinnan som en aktör. För det andra innebär detta synsätt att man glömmer bort att invandrarkvinnor och invandrarmän från samma land inte utgör en homogen grupp och att inom en del invandrarfamiljer – liksom inom en del svenska familjer – finns bättre förutsättningar för en jämställd relation än i andra. Detta kan vara en av de viktigaste anledningarna till att vissa invandrarfamiljer kan klara familjekriser och konflikter på ett konstruktivt sätt och leva lyckligt. För det tredje leder denna stereotyp om invandrarkvinnor som förtryckta, passiva, okunniga och isolerade kvinnor till att man oftast fokuserar på deras problem och sällan på deras möjligheter och handlingsförmåga. I motsats till dessa bilder av invandrarkvinnor vill vi betona att invandring till – särskilt från samhällen med starka patriarkaliska drag – lett till en dramatisk ökning av maktresur- serna hos många invandrarkvinnor. Detta har i sin tur lett till intensifierade intressemotssättningar mellan många invandrade män och kvinnor, vilket lett till allt fler öppna konflikter inom invandrar- familjer. (1979), läkare och familjeforskare, redogör för tre konfliktmönster av betydelse för förståelse av skilsmässor och kriser i invandrarfamiljer. Det första konfliktmönstret innebär att mannen tar den instrumentella rollen medan kvinnan får den affektiva. Den familjemedlem som är utåtriktad utvecklar ett nytt nätverk av kontakter och blir självständig, medan den som är inåtriktad blir socialt isolerad och ensam och beroende av den andra. Den första uppfattar efterhand den andra som en okunnig person och en belastning. Dessa förhållanden hamnar ofta i kris. Det andra konfliktmönstret utvecklas i och med att invandrarkvinnor får nya möjligheter efter invandringen. Det är inte ovanligt att invand- rarkvinnor, oftare än män, accepterar okvalificerat arbete och fortare kommer in på arbetsmarknaden än männen (Soydan, 1989:5). Å ena sidan ökar den nya situationen invandrarkvinnors självförtroende och möjliggör en utmaning av den traditionella rollfördelningen. Å andra sidan får invandrarmän uppleva statusförändringar som minskar deras makt i familjen. De försöker därför behålla sin dominans i familjeli- vet genom att bl.a. referera till gamla normer och regler som legitimerade den dåvarande relationen. Kvinnorna, som har fått bättre positioner än vad de hade i hemlandet, kräver stora förändringar i familjens liv och har större krav på livet i allmänhet. Allt detta leder till en kris i familjen. Det tredje konfliktmönstret uppstår mellan invandrarföräldrar och deras barn. Medan den första invandrargene- rationen ofta har svårigheter med anpassningen i den nya kulturen, påverkas barnen lättare av nya normer.