frs · GM12884 · 1998-12-31 00:00:00 — Per har frågat vad jag avser göra för att bidra till försvaret av de mänskliga rättigheterna och demokratiutvecklingen på . har frågat försvarsministern vad gjort för att en fredsbevarande styrka skall upprättas i . Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som skall svara även på den frågan. Frågorna ställs mot bakgrund av det uppblossande våldet i efter den historiska omröstningen om områdets framtid. Våldet har redan förorsakat ett omfattande mänskligt lidande, som främst drabbar alla de östtimoreser som haft modet att rösta för självständighet trots omfattande trakasserier. Det mest angelägna är att få ett stopp på det besinningslösa våldet. Den indonesiska regeringen har trots upprepade försäkringar inte visat sig kunna trygga liv och lem i . Deras försäkringar att indonesiska militärer och poliser inte stöder milisens brottsliga agerande är inte trovärdiga. Trycket på regeringen i att ta sitt ansvar, eller be om hjälp utifrån, måste därför ökas snabbt. har gjort detta genom flera demarcher och uttalanden . Den indonesiska regeringens nej till en FN-insats är tragisk och djupt olycklig då det öppnar vägen för mer våld. Flera länder har visat beredskap att ingå i en fredsbevarande FN-styrka, om ger sitt medgivande. deltar redan med tio civilpoliser i FN-missionen Unamet. Vi hoppas även kunna medverka i någon form i en eventuell FN-insats, och anser att säkerhetsrådet fortsatt bör eftersträva en sådan. Däremot har vi inga möjligheter att bidra med militär trupp eller förband i en sådan insats. måste förstå att dess nuvarande agerande allvarligt skadar dess anseende, och att omvärldens vilja att stödja den indonesiska reformprocessen kommer att påverkas härav. Detta är djupt beklagligt. Men östtimoresernas lidande måste stoppas, och milisens framfart hejdas . Det finns ingen väg tillbaka för , trots det våld vi ser . måste bli självständigt. Det är svårt att se hur landets första demokratiskt valda parlament kan besluta annorledes. Det krävs ett omfattande bistånd för att skapa de demokratiska ramarna och institutionerna för det nya innan området kan nå full självständighet. Regeringen markerade beredskap att lämna långsiktigt uppbyggnadsstöd. Detta upprepades på nytt i går då vår ambassadör i träffande den östtimoresiske frihetsledaren , med tillägget att också avser ge humanitärt stöd till den drabbade civilbefolkningen för att dämpa följderna av milisens våld. Ett framtida svenskt bistånd bygger på östtimoresernas uttalade ambition att forma ett samhälle grundat på pluralism och respekt för de mänskliga rättigheterna. Dessa värden vill vi stödja och stärka. Hur biståndet i praktiken kommer att utformas och samordnas med övriga givarländers stöd är en fråga som östtimoreserna måste avgöra med som enligt avtalet administrerar området fram till självständigheten, med FN, med och med EU. vill att EU tar på sig en viktig uppbyggnadsroll i . Per nämner frågan om svensk diplomatisk representation i . Det har redan i den bemärkelse att vår ambassadör i och hans medarbetare länge har haft nära band med östtimorserna och deras ledare. De banden bryts givetvis inte därför att anträder vägen om självständighet. När detta inträffar får formerna för representation övervägas igen. Låt mig framhålla att banden till östtimoreserna inte bara är en fråga för regeringen. Många svenskar och svenska organisationer har engagerat sig för . Det är viktigt att enskilda organisationer också framöver engagerar sig i det konkreta arbetet att bistå . Det är bra för och för om det mellanfolkliga nätverket inte bara består utan blir tätare. Så kan vi också bidra till att stärka demokratin och de mänskliga rättigheterna där.