frs · GM1211 · 1998-12-31 00:00:00 — har ställt en fråga till justitieminister om vilka åtgärder hon avser att vidta så att utvisning av utländska medborgare, som döms till utvisning från , skall kunna verkställas också i fall där mottagarlandet vägrar att ta emot egna medborgare. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som skall svara på frågan. Jag delar uppfattning att frågan är av principiell betydelse och därför viktig att lösa. Vi ser allvarligt på att utländska medborgare som dömts för brott i och sedan utvisats, inte alltid återtas av det land i vilket de är medborgare. Låt mig inledningsvis ge en kort bakgrund till frågan om återtagande av egna medborgare. har alltfler stater försvårat återtagandet av egna medborgare som vistas utan tillstånd i en annan stat. arbetar därför aktivt med denna fråga, som också är prioriterad på migrationspolitikens område. Enligt svensk uppfattning har staterna en folkrättslig skyldighet att återta sina egna medborgare. Det är denna princip som ligger till grund för den svenska återvändandepolitiken. Principen gäller också personer som dömts för brott i . Problemet med stater som inte återtar sina egna medborgare är dock en mer generell fråga och handlar i de allra flesta fall om personer som inte har gjort sig skyldiga till brott. Medan de flesta stater säger sig gå med på principen om att egna medborgare skall återtas, anger vissa stater ofta en rad villkor som i praktiken försvårar ett återtagande. Det är t.ex. vanligt att dessa stater tar mycket på sig för att bekräfta identitet och medborgarskap för avvisade eller utvisade. är orsaken till tidsutdräkten att de tekniska förutsättningarna med identitetshandlingar eller folkbokföringsregister saknas. kan det dock finnas andra bakomliggande orsaker. Vissa stater reser t.ex. krav på kompensation i olika former för att ett återtagande skall komma i fråga. Sådana krav kan inte acceptera. Ett flertal av EU:s medlemsstater delar erfarenheter vad gäller återtagandeproblemet. Det pågår ett internationellt arbete för att finna vägar till gemensamma lösningar, bl.a. inom ramen för det nordiska samarbetet, samt inom EU- och . Vad gäller det aktuella exemplet med vietnamesiska medborgare är det helt riktigt att det i en rad ärenden varit svårt att verkställa avvisnings- eller utvisningsbeslut. har sammanlagt nio vietnamesiska medborgare dömts till fängelsestraff på grund av grova brott i och i samband därmed dömts till utvisning. Det har också varit problem med att förmå att återta vietnamesiska medborgare som fått beslut om avvisning, efter avslag på ansökan om uppehållstillstånd. Det är dock inte korrekt att påstå, som gör, att de vietnamesiska myndigheterna generellt vägrar att ta emot sina medborgare. I tre fall har återtagit vietnamesiska medborgare som har dömts för brottsliga handlingar i . I två ärenden där personerna är dömda för grova rån, har meddelat att problem finns med identifieringen. Enligt lagstiftning krävs ett återresetillstånd för att vietnamesiska medborgare skall kunna återvända till . Vissa förbättringar av procedurerna har skett men förfarandet med att utfärda sådana tillstånd har i många fall visat sig vara mycket tidsödande. När det gäller utvisade på grund av brott begångna i är det särskilt viktigt att utvisningsbeslutet kan verkställas utan dröjsmål. för löpande samtal med och med myndigheterna i varvid även de aktuella ärendena har berörts. Sådana samtal förs också på hög politisk nivå. På motsvarande sätt använder sina diplomatiska kontakter och för samtal med flertalet länder där svårigheter med identifieringen eller andra problem medför att avvisnings- och utvisningsbeslut inte kan verkställas. Jag vill understryka att jag ser det här som ett principiellt viktigt problem att komma till rätta med. aktiva engagemang har ökat för att förmå stater att följa den folkrättsliga principen om att egna medborgare skall återtas.