frs · GM12845 · 1998-12-31 00:00:00 — har frågat mig om jag avser att ta några initiativ för att minska permissionerna vid fängelserna. Kriminalvården har en betydelsefull roll i det brottsförebyggande arbetet. Verksamheten skall inriktas på att den dömde inte återfaller i brott. En viktig uppgift för kriminalvården är därför att förbereda den intagne för ett liv utan kriminalitet. fyller här en viktig funktion. Permissioner är av stor betydelse för att förbereda den intagne för tillvaron utanför anstalten och förhindra att han eller hon återfaller i brottslighet efter frigivningen. Det är en viktig aspekt även från brottsoffersynpunkt. Permissioner motverkar också skadliga verkningar av anstaltstiden. Genom permissioner kan den intagne behålla kontakten med anhöriga och andra personer i hans eller hennes närhet. Möjligheten till permissioner har också positiva effekter för anstaltsklimatet. tillgodoser alltså både samhälleliga intressen och den enskilde intagnes intressen. Naturligtvis är det nödvändigt att samhällsskyddsaspekterna tillmäts stor betydelse vid bedömningen av om en permission skall beviljas. är därför utförligt reglerat. För att underlätta anpassningen till livet utanför anstalten kan en intagen beviljas tillstånd att lämna viss (normalpermission), under förutsättning att det inte finns påtaglig fara för fortsatt brottslig verksamhet eller avsevärd fara för något annat missbruk. Vid denna bedömning skall man särskilt beakta om den intagne använt eller hanterat droger inom anstalten eller utan skäl vägrat att lämna urinprov. Permission får också ges om det finns någon särskild anledning (särskild permission). För permission får de villkor ställas som anses nödvändiga beträffande vistelseort, anmälningsskyldighet eller annat. Om noggrann tillsyn behövs, kan det föreskrivas att den intagne under permissionen skall stå under bevakning. En normalpermission skall alltid föregås av en individuellt bestämd kvalifikationstid. Därutöver föreskrivs vissa minimitider för beräkningen av denna kvalifikationstid, beroende bl.a. på strafftidens längd. har det totala antalet permissioner ökat, som andelen misskötta permissioner har minskat kraftigt. påbörjades 51898 permissioner. I 317 fall (ca 6promille) missköttes permissionen genom att den intagne inte kom tillbaka. Statistiken när det gäller misskötta permissioner bör kunna tolkas som att reglerna tillämpas på ett väl avvägt sätt. har varit föremål för översyn och jag anser att de regler som finns på området ger uttryck för en lämplig avvägning mellan olika intressen där såväl samhällsskyddsfaktorer som den intagnes egna behov beaktas. När det gäller att förutsäga mänskligt beteende kan man aldrig utesluta att felbedömningar görs i enskilda fall. Ett sätt att motverka det är att arbeta med individuella bedömningar. Detta är ett arbetssätt som alltmer utvecklas inom kriminalvården. Ett exempel är riksmottagningen vid Kumlaanstalten. Här finns ett kvalificerat mottagningsförfarande där alla långtidsdömda män numera tas emot och bedöms individuellt bl.a. ur säkerhetssynpunkt. Forskning pågår också för att utveckla metoder att bedöma risken för att en person skall återfalla i brott. Min förhoppning är att dessa metoder och arbetssätt kommer att kunna användas för att ytterligare minimera risken för permissionsmissbruk. Avslutningsvis vill jag framhålla att permissionsinstitutets vikt också betonats av . Av de europeiska fängelseregler som antagits av ministerkommittén framgår att kriminalvårdens behandlingsprogram bör omfatta permissionsmöjligheter och att permission i största möjliga utsträckning också bör beviljas av medicinska skäl, utbildnings-, yrkes- och familjeskäl samt av andra sociala skäl.