frs · GM12570 · 1998-12-31 00:00:00 — har frågat mig om regeringen avser att genomföra Samverkansdelegationens förslag till lag om etablering för enskilda vårdgivare med vårdavtal och därmed öka möjligheterna till anslutning till det offentliga ersättningssystemet för samtliga yrkeskategorier inom hälso- och sjukvården som har legitimation. Jag vill börja med att understryka att jag inte har något att invända mot intentionerna med detta förslag, dvs. att bättre tillgodose rättvisa mellan olika yrkeskategorier inom hälso- och sjukvårdsområdet och främja alternativ till den offentligt drivna hälso- och sjukvården. Enligt min mening kan konkurrens inom sjukvårdsområdet i vissa fall leda till en mer effektiv sjukvård. Sjukvårdshuvudmännen bör därför i högre utsträckning se alternativa driftsformer som en resurs och komplement till den offentligt drivna vården. Vidare bör samverkan mellan sjukvårdshuvudmännen och de privata vårdgivarna regleras i vårdavtal. Jag vill här erinra om att sjukvårdshuvudmännen kan teckna avtal med alla yrkeskategorier inom sjukvårdsområdet. Avsikten med Samverkansdelegationens förslag är emellertid att alla legitimerade yrkesutövare skall omfattas av samma grundläggande villkor, dvs. enligt de regler som anges i den föreslagna lagen. Förslaget innebär därför att nu gällande detaljerade lagstiftning rörande villkoren för läkare och sjukgymnaster, dvs. lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning och lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik samt tillhörande förordningar, upphävs. Beslut om taxornas utformning och ersättningsnivåer överlåts därmed till berörda parter. Samverkansdelegationens förslag ändrar inte heller på det faktum att det är sjukvårdshuvudmannen som, utifrån rådande behov och resurser, beslutar om en vårdgivare skall få bedriva landstingsfinansierad verksamhet. För att uppnå en önskvärd mångfald i vårdutbudet inom en rimlig tid anser Samverkansdelegationen därför att det krävs särskilda stimulansåtgärder. Delegationen föreslår att det träffas en överenskommelse mellan regeringen och om en målsättning att av all öppenvård inom respektive landsting och vårdgivarkategori bör bedrivas som personlig etablering enligt vårdavtal eller bli föremål för upphandling. Vidare har Samverkansdelegationen förutsatt att lagen (1992:1528) om offentlig upphandling () inte skall vara tillämplig för den verksamhet som avses bedrivas enligt den föreslagna lagen om etablering för enskilda vårdgivare med vårdavtal. Frågan borde dock enligt delegationen prövas ytterligare. Mot bakgrund av detta och att regeringen fått signaler om att tecknandet av vårdavtal i vissa fall går långsamt på grund av oklarheter huruvida skall tillämpas vid upphandlingar av privata vårdgivare, beslutade regeringen den 8januari 1998 att tillkalla en särskild utredare med uppgift att analysera tillämpningen av på hälso- och sjukvårdstjänster, där den enskilde vårdgivaren för att kunna bedriva verksamheten med offentlig finansiering är hänvisad att träffa avtal med en sjukvårdshuvudman. Utredaren fick även i uppdrag att särskilt analysera om vårdavtal enligt en eventuell lag om etablering för enskilda vårdgivare med vårdavtal inom hälso- och sjukvården, som föreslagits av Samverkansdelegationen i deras slutbetänkande (SOU 1997:179), skall upphandlas i enlighet med . Regeringen beslutade den 4mars 1999 om tilläggsdirektiv till utredningen om sjukvårdsupphandling. Med anledning av tilläggsdirektiven har utredaren medgivits ytterligare tid för utredningsuppdraget och skall nu redovisa resultatet av sitt samlade arbete till regeringen före utgången av . Innan jag tar ställning till Samverkansdelegationens förslag vill jag givetvis först ta del av denna redovisning. Det finns även andra delar i Samverkansdelegationens lagförslag som närmare bör analyseras, inte minst utifrån EG-rättsliga bestämmelser. Jag har därför inte för avsikt att vidta några ytterligare åtgärder i den här frågan.