frs · GM12747 · 1998-12-31 00:00:00 — har frågat mig vilka åtgärder regeringen avser vidta för att förhindra att asylsökande utvisas trots att de bevisligen är så rädda att återvända till sitt hemland att de försöker begå självmord eller råkar in i svåra psykiska kristillstånd. Låt mig inledningsvis slå fast att regeringen vill utveckla flyktingpolitiken så att rättssäkerheten i asylprocessen blir så hög som möjligt. Detta var bl.a. bakgrunden till att regeringen tillsatte den parlamentariska kommittén om ny instans- och processordning i utlänningsärenden (NIPU), som lade fram sitt slutbetänkande. Det är principiellt viktigt att flyktingpolitiken sätter skyddsbehovet i centrum. Asylrätten upprätthålls genom en noggrann och rättssäker individuell prövning av varje asylansökan, där åberopade skyddsskäl är avgörande. Politiken på detta område måste vara konsekvent för att kunna kallas rättssäker och kriterierna för uppehållstillstånd måste vara lika för alla. I de fall där ett skyddsbehov finns skall också uppehållstillstånd beviljas i det enskilda ärendet. De myndigheter som har att göra dessa mycket känsliga bedömningar - och - har ett arbete som är mycket svårt och krävande. fattade dessa myndigheter beslut rörande nästan 15000 asylsökande personer. Det är vidare riktigt - såsom framfört - att mot tortyr kritiserat med anledning av beslut i sju enskilda utlänningsärenden. Av de sammanlagt 29 ärenden som prövats av har emellertid inte fällts i något. Regeringen ser naturligtvis allvarligt på kritiken från i de enskilda utlänningsärendena. Enligt den svenska utlänningslagen får den som riskerar dödsstraff eller tortyr aldrig avvisas. Genom ändringar i utlänningslagen den 1januari infördes detta som ett särskilt skyddsskäl. På denna grund beviljades 629 personer uppehållstillstånd i landet 1997 och 867 personer 1998. Genom nämnda ändring i utlänningslagen mildrades också beviskraven avseende hinder mot verkställighet av ett avvisningsbeslut i fall där tortyr eller dödsstraff åberopas. Från svensk sida tar vi rätten att klaga till internationella organ på stort allvar. Om ett ärende tas upp till prövning i eller blir beslutet om avvisning inhiberat, dvs. det verkställs inte så länge prövningen pågår. Vi rättar oss också alltid efter de beslut som fattas av dessa organ. Ingen avvisning har skett i de fall där har fällts. var för övrigt starkt engagerat i utarbetandet av och deltar nu i arbetet på en uppföljningsmekanism. När det gäller frågan vilken generell betydelse hot om självmord och åberopad risk för självmord i läkarintyg eller på annat sätt skall tillmätas vid bedömningen av utlänningars rätt till uppehållstillstånd finns ett regeringsbeslut från den 28maj 1998 (UD96/1993/MP). I beslutet anför regeringen att något generellt uttalande i denna fråga inte låter sig göras, utan att det här alltid måste ske en bedömning i det enskilda fallet. Det åligger således våra ansvariga myndigheter att göra denna bedömning, ofta med stöd av ett eller flera intyg från läkare eller psykologer. Jag inser att detta är en mycket svår uppgift för myndigheterna och i de fall där intyg ger anledning till tveksamhet, har myndigheterna möjlighet att begära in yttrande från förtroendeläkare.