frs · GM12177 · 1998-12-31 00:00:00 — har frågat vilka konkreta åtgärder jag avser att genomföra för att stärka kommunerna i arbetet mot narkotikan. har frågat vilka åtgärder regeringen avser vidta för att förstärka insatserna mot narkotikabruket. Jag besvarar båda frågorna i ett sammanhang. Regeringen överlämnade en skrivelse till med en samlad narkotikapolitisk redogörelse. Där framgår att målet för den svenska narkotikapolitiken ligger fast. Narkotikapolitiska insatser skall riktas mot tillgång och efterfrågan på narkotika i syfte att minska nyrekryteringen till missbruk, att hjälpa fler missbrukare att komma ifrån sitt beroende samt att minska tillgången till narkotika. Tillgången på och missbruk av narkotika ökar i hela världen, vilket också påverkar oss. Mot den bakgrunden deltar mycket aktivt i det internationella samarbetet mot narkotika. Arbetet går bl.a. ut på att identifiera konkreta modeller och angreppssätt för att bl.a. åstadkomma en minskning av produktion av narkotika, att skärpa kontrollen av kemikalier som används för framställning av illegal narkotika samt att förbättra samarbete mellan domstolar, åklagare, polis och tull i olika länder. När det gäller att hålla tillbaka efterfrågan på narkotika vill jag särskilt framhålla vikten av förebyggande insatser bland barn och unga. Samhällets budskap att det inte är OK att använda narkotika är och skall vara glasklart. Trots det vet vi att av dagens 15-åringar har prövat narkotika. Några av dem - men långt ifrån alla - kommer att utveckla ett missbruk och beroende om inte förebyggande insatser sätts in i rätt tid och på rätt sätt. Det är därför en angelägen samhällelig och politisk uppgift att utveckla kunskap om hur gruppens behov och förutsättningar ser ut så att insatser och åtgärder kan avpassas för dessa, i syfte att hålla tillbaka ett riskabelt experimenterande med droger. Det är ett ansvar som såväl myndigheter, organisationer som vuxenvärlden i övrigt och alla som arbetar med barn och unga måste vara med och dela. Inom ramen för Nationella ledningsgruppen för alkohol- och narkotiafrågor som jag leder har en rad initiativ tagits för att stimulera utvecklingen av effektivare arbetsformer för att förebygga narkotikamissbruk. Ett exempel på ett initiativ är projektet , som drivs med som huvudman. Inom projektet engageras ungdomar, antingen som eller på ideell bas, för att stödja yngre kamrater i valet av en drogfri livsstil. Ett projekt jag särskilt vill framhålla är webb-sida Drugsmart, som har besökts av flera hundra tusen ungdomar som vill fördjupa sin kunskap om droger samt diskutera och argumentera om olika narkotikafrågor. Vi får bekräftelse på att Drugsmart är ett mycket angeläget instrument - inte minst för skolorna - när det gäller att bistå och påverka unga människor i deras sökande efter en identitet och livsstil. Åtgärder för att förebygga missbruk och kriminalitet, inte minst bland ungdomar, är också en viktig del av det brottsförebyggande arbetet. Även i det arbetet är det av avgörande betydelse att tidigt upptäcka och reagera på en negativ utveckling. Närpolisreformen har skapat bättre förutsättningar för polisen att gripa in mot gatulangning och arbeta förebyggande, bl.a. genom att identifiera och få kontakt med ungdomar som löper särskilt stor risk att dras in i kriminalitet och missbruk. Låt mig avslutningsvis framhålla att det inte finns några enkla lösningar på narkotikaproblemet. Om det är svårt att hålla narkotikan utanför gränser och borta från gator och torg är det än svårare att påverka faktorer som styr människors livsstilar. Ytterst handlar det om personlig livssituation, val av livsstil, värderingar och framtidshopp - frågor som bara i begränsad utsträckning kan lösas inom ramen för narkotikapolitiken. Rapporter om en ökning av narkotikaerfarenheten bland ungdomar måste tas på stort allvar, inte minst för att det innebär att marginaliserade och utsatta ungdomsgrupper i större utsträckning riskerar att utveckla ett missbruk och beroende om vi inte lyckas vända utvecklingen. av dagens 15-åringar deklarerar att de varken har prövat narkotika och har lust att göra det. Det finns heller inget utbrett stöd för drogliberala budskap, varken bland ungdomar eller i befolkningen som helhet. Förutsättningarna att upprätthålla en fortsatt hög ambitionsnivå i narkotikapolitiken, med väl avvägda insatser mot tillgång och efterfrågan på narkotika, bedömer jag därför som mycket goda.